Църквата за православния християнин, това е християнското общество, съществуващо още от апостолските времена. То живее единен живот; то не се изменя, понеже не променя нищо в Богооткровеното учение. Приело това учение отначало, то го преподава от век на век такова каквото го е получило. Вярващите (миряни) съставят в него точно такава съществена част, каквато и епископите. Последните имат специалното задължение да бдят над християнските общини да не би да проникне в тях някакво нововъведение. Но и всички вярващи също имат право да участвуват в запазването на Православието и те са длъжни да предпазят дори самия епископ, ако той, изменил на своя дълг, поиска да прави нововъведения. В такъв случай свещеникът и даже простият мирянин ако посочат еретика, не само няма да бъдат порицани, но дори ще заслужат прослава и благодарност от цялата Православна Църква". (O. Гете перифразира края на 15 правило на Цариградския двукратен събор (861 г.), където се изказва похвала на миряни - ревнители на Православната вяра, които бдят и изобличават дори епископи, изпаднали в заблуждение относно вярата и благочестието.)