Tози, който решава да върши зло и при това иска другите да мълчат, е свидетел срещу самия себе си, защото той иска да бъде обичан повече от истината, и предпочито да оправдае себе си за сметка на истината. Разбира се, няма човек, който да живее и никак да не греши; но ако някой не желае да му спестяват истината, такъв иска истината да бъде обичана повече от него. Поради което Петър охотно прие укора на Павел; Давид охотно изслуша упрека на своя поданик. Понеже добрите владетели, които не обръщат внимание на самолюбието, от почит към смирението приемат свободно изказаните и искрени думи на поданиците. Но във връзка с това, властта на управляващия трябва да бъде смекчена с толкова изкусна умереност, щото умовете на поданиците, когато се покажат способни на правилна преценка по някои въпроси, да получат възможност свободно да се изкажат, но без тази свобода да прераства в гордост, иначе когато прекалено щедро им бъдат позволени волности на речта, смирението на техния собствен живот ще бъде изгубено.