Всяка скръб, която ние приемаме без ропот, с мисълта на благоразумния разбойник, а именно, че скърбите се изпращат заради греховете, за спасение и очистване и, следователно, "заслуженото според делата си получаваме" - при такова отношение всяка скръб ни се вменява в скръб заради Господа, а личният ни кръст се преобразява в Кръст Христов, и чрез него ще се спасим.