Истинският живот на човека е в общението с Бог. Ние можем да бъдем съпричастни на този вечен живот само чрез уподобяване на Бога (оттук и необходимостта от добри дела, т.е. духовно-нравствено израстване), но това уподобяване е възможно само тогава, когато Бог дойде при човека, а човекът познае и приеме Бога. Нужна ни е, следователно, благодатната Божия помощ и вяра в Христа и в Бога, която прави възможно извършването на спасението. "Ето, стоя пред вратата и хлопам: ако някой чуе гласа Ми и отвори вратата, ще вляза при него и ще вечерям с него, и той с Мене. На оногова, който побеждава, ще дам да седне с Мене на Моя престол, както и Аз победих и седнах с Отца Си на Неговия престол" (Апок. 3:20-21). Към това е насочено цялото Божие промишление, цялото домостроителство на нашето спасение, в това е целта и смисълът и служението на Иисуса Христа.