През по-голямата част от средновековния период, християнското учение отричало съществуването на вещици и вещерството, и ги заклеймявало като езически суеверие. Преследването на вещици и осъждането им става популярно едва след 1400 г., и не е било разпространена практика до ерата на кралица Елизабет.