Най-напред трябва да стане ясно, че дълг на всички християни – особено на онези, които са призвани да се посветят на духовния живот – е да се стремят винаги и всячески към единение с Бога, Който ги е създал, възлюбил, дарил с блага и Който Сам е тяхно най-голямо благо, от Когото и за Когото са били създадени. Това е така, защото главен стремеж и крайна цел на душата, която Бог е създал, трябва да бъде Сам Бог, единствен Той и нищо друго – Бог, от Когото душата е получила своя живот и природа и за Когото тя трябва да живее вечно.