Je samozřejmou pravdou, že lidé mají velkou schopnost se rozmnožovat. V některých částech světa jsou běžné míry ročního růstu 2 – 3 procenta. Toto je nedávný fenomén. Dokonce i při růstu 0,05 procenta by současná světová populace 5 miliard lidí [psáno roku 1992] byla dosažena během několika tisíců let, zatímco lidská evoluce se měří na milióny let. Během většiny doby kamenné [doba kamenná je evolucionistický výmysl, nic takového nikdy v historii neexistovalo – pozn. PK] musel být skutečný růst velice pomalý, snad dokonce v tak nízké hodnotě, jako je 0,001 procenta (1:100 000), ale zřejmě ke konci tohoto období vzrostl až na hodnotu 0,1 procenta (1:1 000). Tyto nízké či zanedbatelné míry růstu jsou důkazem lovecko-sběračského typu života. Zatímco na jedné straně není vůbec jasné, jak je tohle možné, když víme, že vitální potenciál lidských bytostí je tak obrovský, zdá se pravděpodobné, že zde důležitou roli v plodnosti sehrálo prodloužené laktační období *), což vedlo k potlačení plodnosti.