Po chodnících chodí chlapci, v ruce roztáčejí v nějaké nádobě cosi, co dělá krásné sněhové vločky. Pár jich zalítlo až ke mně. V železných klecových koších praskají voňavá polena, celý byt mi tak voní, je to moc příjemné. Na houpačkách se konečně houpají...dospělí. Slyším, jak rejža řve akcéééé a tak už asi pošesté se děje stále stejné. Nějak mi uniká smysl toho lítání semtam. Nikdo se nezastavuje u zásobených stánků, všichni jenom chodí tam a zpátky. To bych tedy opravdu ráda viděla v kontextu s dalším dějem.