v rámci tendence dělat někomu ženskou autoritu, to jest závazný model chování, smýšlení, mluvení, cítění atd. jsem přestal kamkoliv chodit, cokoliv vlastního tvořit, jenom jsem velmi okatě dával najevo, jak jsem pořádný, což se pochopitelně netýkalo ničeho, co zvenčí nebylo vidět.. což zase znamená, že cca třetina mého spekulování byla o tom, čeho si kdo u mě všiml, jak to zjistit, a jestli je to dobře, nebo ne, a samozřejmě, jak to kdyžtak podpořit nebo zaretušovat