Teď v Praze prší, ale dopoledne - ač celkem vichr - to šlo. Zašla jsem na Olšana, neb je dnes smutné výročí - dva a půl roku od skonu mojí nádherné dcery. Pověsila jsem na náhrobek vlastnoručně vyrobený něžný vínek, umyla jí tvář vyfocenou v oválu a přečetla jí nahlas haiku, co má vytesanou v žule.To bylo asi tak všechno, co jsem pro ni mohla udělat.