Na konci té ulice už nad tunely, pohlížím vlevo ke staré i nové budově Českého rozhlasu. Moje "rodná matka i otec", se kterými jsem prožila polovinu života stojí pořád na svém místě a pořád provázejí národ dějinami. Kousek od nich leží ten pán na papundeklech na zemi a sní o horké polívce. Třeba ji i dostane - o vánocích na Staromáku, kde ji bude rozlévat nějaký potentát.