‘Res no és igual a res’ va captivar-me des del primer poema perquè és un recull en clau zen. És a dir, com l’arquer que és un amb l’arc, la fletxa i la diana, Maria Antònia Grau, l’autora, ha escrit un llibre des del fons del cor, però amb un hàbil domini del vers, de l’estrofa, del poema i de la interrelació de cadascuna de les peces del conjunt, inclosa la connexió amb el posible lector.