Des de petita, que recordi des que vivia a la casa dels pàmpols, he crescut amb la fal·lera de les lletres. Recordo quan estaven deslligades dins meu i volia lligar-les amb sentit. Feia gargots i els ajuntava l’un al costat de l’altre. Recordo encara la cara divertida de la mare quan em deia que allí no hi deia res i les meves ganes d’aprendre. Des de llavors m’acompanya una gran força. Vaig entendre que havia de desitjar molt una cosa però que m’havia d’esforçar per fer-ho bé.