Al PP havia agradat el discurs de dimarts del líder socialista. Li valoraven l’altura política, el seu compromís amb la unitat d’Espanya i el seu no contundent a la consulta i a l’exercici del dret a decidir. Però aquesta era només una cara del discurs del secretari general del PSOE. L’altra era la destinada a complaure el PSC i oferir una alternativa, una sortida, a les aspiracions catalanes. En aquest cas, una reforma federal de la Constitució que canviï de dalt a baix el Senat, reconegui la singularitat catalana de manera molt més clara i clarifiqui les competències dels uns i els altres.