Tot comença amb un petit favor, un d’aquells favors que se solen fer les mares. Quan la seva millor amiga, l’Emily, li demana si li pot recollir el fill d’escola, la Stephanie de seguida li diu que sí encantada. Els fills, de cinc anys, són companys de classe i s’entenen tan bé com les seves mares. Però passen les hores i l’Emily no torna per recollir el seu fill. No respon les trucades ni els missatges. La Stephanie intueix que passa alguna cosa greu. Però a mesura que va passant el temps es comença a adonar que res –ni l’amistat, ni l’amor, ni tan sols un favor, per més banal que sembli– és tan senzill com ella es pensava.