Torno a llegir el paràgraf i em torna la trempera, però on ha anat a parar aquest "començem-ho tot de zero"? És veritat que té una versió iPad però no trenca cap norma dels diaris ja establerts: és de periodicitat diària, té un preu estàndard, una llargada estàndard, una densitat de pàgina estàndard, una estructura estàndard, un llenguatge verbal estàndard i un disseny moooolt estàndard. La tipografia romana que domina el diari pesa molt i desllueix molt les pàgines, li dona un aire molt clàssic i a més és una serif mal triada: ni fashion (la usada en la campanya Sabadell del guradiola, per exemple) ni de look editorial com la Swift que va triar Pablo Martín al suplement Cultura_s de la Vanguardia. Aprofito per proclamar encara la meva total devoció per aquest disseny, crec que és la millor peça editorial dels últims anys, la disfruto cada cop que la veig i la mostro als alumnes com exemple a seguir.