com per deixar-hi els coves i gibrells de la roba. De seients també n’hi ha a l’extrem oposat de la font, a banda i banda de les escales de baixada i en altres punts del recinte. El lector pot apreciar els detalls de l’obra en les fotografies de les diverses èpoques que acompanyen el reportatge. Inicialment no disposaven de la coberta central de fusta que se sosté sobre tres columnes metàl·liques. Es va installar a mitjans dels anys 20 del segle XX durant el mandat de l’alcalde imposat, José García. També es va construir un safareig més petit destinat a la roba dels malalts infecciosos. Al voltant del recinte es van plantar, en diverses èpoques, rengleres d’arbres que amb els que hi havia a la banqueta del canal alleugerien la calor durant els mesos d’estiu. Actualment encara es pot veure un d’aquests arbres, un