Un títol ambiciós. La primera associació que em ve al cap són imatges d'una pel.lícula, la de von Trier; i la veu de l'hipnotitzador (esplèndida, m'agradaria un dia parlar de les veus, la seva sensualitat, la seva presència, el seu poder), un dels actors de Bergman el nom del qual ara no em sortirà ni que em matin, caldria que em prengués la molestia d'aixecar-me i anar-lo a buscar... però, amb nom o sense, jo encara sé perfectament de qui parlo i tinc gravada dins meu la seva veu que hipnotitza tothom que gosa pensar que avança en aquell tren.