‘Res no és igual a res’, ni tampoc hi ha res que s’escapi del control de l’autora en aquest atapeït univers de paraules en el qual ressonen ecos (alguns més visibles i d’altres menys) de Sylvia Plath, Ricard Creus o de Maria Mercè Marçal, entre d’altres, però on també hi ha, indubtablement, una veu pròpia i única, d’una escriptora que ha anat treballant sense cap mena de pressió, al seu ritme, una rara avis en els temps que corren.