Conforme ens anàvem acostant a la fi, anàvem veient que no podríem baixar de les set hores, però no va decaure l’ànim. Vam donar-ho tot, però arribats a Hostafrancs (que no la parada del metro de la línia vermella) sí que finalment vam adonar-nos que no ho podríem aconseguir la fita. Mala sort!! A part, ara ja córrer suposava patir!! I si corríem era per un espai molt curt de temps.