El seu llibre és una crònica encertada i ponderada (es queda curt, dèiem molts). Algú pot pensar que posa de manifest els aspectes més negres, de realisme brut; Algú pot trobar-hi altres móns. Certament, sempre hi ha altres móns però sempre estan inclosos en aquest, el que esbossa amb traç precís Sala, el moll de l'os, la realitat duríssima de la secundària al nostre país. Com ens ensenya sovint un subgènere de Hollywood, en les condicions més dures de les presons d'alta seguretat (m'ha vingut al cap a tall d'exemple), hi pot haver moments, detalls, flaires, mirades, gestos -què sé jo-, de delicada sensibilitat: Burt Lancaster dibuixant ocells amb amorosa precisió, Tim Robbins pulveritzant per uns instants la duresa i el dolor dels presidiaris amb una ària de Mozart... Moments, també, esclar, de comicitat i d'alegria compartida. Grandesa i misèries.