Al segle XIII el comerç de les espècies es troba formalment organitzat: de Ceilan, Sumatra i Borneo en venia la canyella; de les Moluques en procedien el clavell d’espècie i la nou moscada obtenint-ne, de la membrana que la cobreix, el massís; el gingebre i la canya de càssia –aquesta darrera més dolça i aromàtica que la canyella– els transportaven des de països de l’actual Indoxina, al sud-est d’Àsia; y de la costa de l’Índia n’era oriünd el pebre, una de les espècies més populars aleshores. La realitat d’una Europa dividida i sumida a la misèria a causa d’inacabables guerres continua mantenint el centre de magatzematge, processament i distribució al mediterrani oriental, a les ciutats de Constantinoble i Alexandria.