La pirateria va ser, durant el segle XVIII, el pitjor perill establert als mars Atlàntic i Pacífic, extorsionant el comerç marítim dels holandesos, els propis anglesos i de qualsevol potència que s’atrevís a mercadejar per allí. El fet tenia la seva explicació si tenim en compte quins eren els seus àpats preferits segons un dels seus historiadors “…si poden triar no mengen peix ni marisc, sinó ragoud de bou o de porc salvatge molt condimentat.”, o bé, “…tot i que el rom es la seva beguda preferida, s’empassen qualsevol licor elaborat amb aromes –ratafies, aiguardents o una sangria elaborada amb vi de Madeira, sucre, llimona, canyella, clavell d’espècie, nou moscada i una crosta de pa torrat”.