Sempre és bonic veure el Fuji nevat, i el primer dia de l'any que apareix enfarinat, fa molt goig. Això veuen en Jiro i la Utako des de la finestra d'un tren que els porta a Odawara, a fer una mica de memòria d'un passat en comú. Però aquest és només un dels 10 contes d'aquest recull de Yasunari Kawabata, realistes i molt, molt japonesos. Explica amb molta naturalitat coses quotidianes i costums del seu país i ens permet adonar-nos de com d'allunyats n'estem, tenim una mentalitat molt diferent. L'autor va ser el primer japonès a guanyar el Nobel de literatura i tinc la impressió que ha de ser molt valorat a la seva terra, tot i que per mi era un desconegut. Una altra cosa és que la seva prosa, i fins i tot teatre, ja que l'última peça és el guió d'una obra de teatre, pugui arribar a ments més occidentals.