En aquells temps la “velo de ville” era un mitjà de transport que havia de ser capaç de portar equipatge, protegir la vestimenta del fang i la pluja, iluminar mínimament la trajectòria, avisar que passavem pel costat, frenar de veritat, i en tot el possible aproximar-se a la comoditat i l'elegància. La funció "velocitat" era més secundària, ja que anar amb bicicleta sempre resultava més ràpid que anar a peu.