van prometre entre 400 i 500 euros nets. Ella s’hi va acollir perquè ja no podia continuar a l’atur. - En Tomàs, periodista recent, va aconseguir abans de l’estiu un contracte de treball en una empresa collaboradora de TV3. Estava content perquè, tot i ser el sou molt discret, podia treballar en allò que volia. Durant les vacances d’agost va rebre un mail en què se li comunicava que l’empresa el feia fora, perquè la cadena autonòmica de televisió havia rescindit el contracte. Ell i tots els companys han anat al carrer. Ara no pot cobrar de l’atur perquè no havia treballat ni un any sencer. Torna a buscar feina. I aquests pocs casos (als quals he canviat el nom) només són un botó de mostra; se n’hi podrien afegir moltíssims més. Fa uns anys es parlava dels mileuristes com dels treballadors que tenien el sou més discret. Ara tots aquests joves i els aturats estarien encantats amb un sou de mil euros! Quan el joves i els no tan joves que busquen feina o els que treballen en una empresa en crisi, accepten sous de misèria, per davall fins i tot del salari mínim, surt el ministre Montoro i amb tota la santíssima barra diu que els salaris no estan baixant, sinó que pugen. Es pensa que els ciutadans tenim un pa a l’ull? Déu meu, quins governants! Quina vergonya!! ■ [OCTUBRE 2013]