Vicces volt ez az egész szituáció, és áldottam az eszem azért, hogy nem firtattam nála a múltban annyira ezt az emberekkel kötendő barátság kérdést. Hisz pontosan tudtam, hogy ő azt is elfelejtette, mi is volt, én pedig bár el akartam felejteni ki is voltam, a mihez tartás végett annyira foglalkoztam az emberekkel, hogy nem akartam eltüntetni őket a földről. Hisz ha mindenkinek letépnénk a fejét, senkiből sem maradna, így azokból sem, akik lényegében eltartanak minket vérükkel. Már így is túl sokan tudtak rólunk, és szedtek verbénát, vagy hordtak még mellé ékszereket, vagy épp egy kézhez eső karót, csak a hecc kedvéből.