-Hát igen.-emelem fel egyik szemöldököm, kezeim két oldalamon széttárva, a rám nem jellemző libás mozdulatsor után viszont már csak arra van időm, hogy tekintetem a zavarodott kiszolgálóra emeljem tekintetem. Elkapja kezem és a pult felé húz, miközben laptopom a táskámba csúsztatom, a sült krumplim pedig egy magányosan ücsörgő kislány elé tolom, rá kacsintva. Ne vesszen kárba, gondolom én, bár ahogy az anyja arcát meglátom velem szemben, kissé más gondolatokat ébreszthetne bennem. A pulthoz érve nem gondolkodom sokáig.