Most valószínűleg az volna a legegyszerűbb, ha elkezdeném áltatni magam és olyan valótlan dolgokat bemesélni a spicces eszemnek, hogy abszolút semmit nem érzek iránta, amikor hozzám ér, megfogja a térdem, belenéz a szemembe. Azonban nem teszem, mert nem vagyok hülye, bár mint mindenki, én is sokkal jobban kedvelem az egyszerűbb megoldásokat. Ez számtalan ok miatt volna sokkal egyszerűbb, mert akkor most csak simán leitathatnám, hazavihetném és megfektethetném mindenféle összekavaró mellékérzés és ostoba lelkiismeret-furdalás nélkül. Azonban abban az esetben még mindig ott lett volna Dorothea, akiről lassan, a tekintélyes mennyiségű alkohol hatására, amit magamba öntöttem megfeledkeztem. Nem szép dolog, pontosan tudom és érdekelne is, ha nem vette volna el az eszem a whiskey. Ezért is nem gondolkozom azokon az okokon és merem olyan tekintettel bámulni Scarlettet, úgy beszélni hozzá és úgy megérinteni, ahogy valószínűleg egy órája nem tettem volna, mert abban a hitben voltam, hogy ő a húgom.