- Látszik - jegyzem meg pimaszul, mielőtt kortyolnék az italomból. Nem akarom túlértékelni a naivitását, de tényleg süt róla, mennyire ártatlan. Ugyanakkor láttam, milyen a csatamezőn, és történetesen megmentette az életemet. Sosem esnék abba a hibába, mint mások, hogy elkönyveljem őt egy végtelenül jámbor és életképtelen nephilimnek. Nem, annál ő sokkal több, bájos amazon, még szunnyadó tűzvihar, akitől nagy tetteket láthat majd a világ. Mármint azon fele, aki a felszínen marad - Kösz az emlékeztetőt. Fanyar mosolyomat sietős korttyal lepleztem, s miközben az alkohol gőze szétcsapott lázadó sejtjeim közt, hősies lépésre szántam el magam: felkértem táncolni. Tudtam, hogy nem tud. Én sem tudtam. Nem számított.