Pár pillanatig csak bámulom a helyét, aztán levegőért kapva a hátamra zuhanok, kiterülök a nedves aszfalton, és zihálva bámulom az éjszín égboltot. Újra kell gondolnom az életemet. Öreg vagyok én már ehhez... Ismerős hang szólít a nevemen, hallom a közeledő lépteit, de csak a fejem fordítom lustán felé.