- Életem, ha minden szívességemért felszámolnék valamit, életed végéig törleszthetnél nekem, és akkor a kamatot még el is engedtem - röpke pillantást vetek rá, mielőtt visszafordulnék a sebéhez. Még ha szívesen is élnék a lehetőséggel, hogy adósomnak tudhatok egy árnyvadászt, időm akkor sem lenne kihasználni. Amire vágyom, ahhoz ő kevés - ahhoz sajnos én is az vagyok. Olyat pedig felesleges kérnem tőle, amire semmi szükségem. Eszembe jut valami, tekintetem elidőzik egy pillanatra a combján, majd sietve elfordítom a fejem. Khm, "semmi szükségem"!