Csak futólag említjük meg a ragozott szavakat: ezeket már Arisztotelész is elintézi annyival, hogy ezeket nem tekinti névszónak, hanem „névszóalakoknak”. Ezek ugyanis kopulával (van, nincs) összetéve nem fejeznek ki állítást. A névszó fogalmát tehát alulról és felülről is korlátozza Arisztotelész: a névszó jelentését tekintve atomian kicsi, azonban funkcióját tekintve mondatrésznyien nagy: jelentését tekintve olyan apró, hogy részei már nem önálló jelentésűek, nyelvi funkcióját tekintve pedig már elegendően önálló ahhoz, hogy egy mondatnak aktív része legyen.