A Grill elé érve az eddigi nyugodt hangulat és sivár helyek némileg elfogytak, ugyanis még a lakkozott fa bejárati ajtón keresztül is szűrődött ki valamennyi a dallamos zenéből. Kinyitottam az ajtót és betereltem magam előtt Scarlettet. Komoly arcán nem láttam gúnyt vagy szánakozást, ami határozottan jól esett, ugyanakkor össze is zavart. Nem értettem, miért kapom ezt a megértést és miért nem szid le, esik nekem, próbál megölni, amiért hasonlóan tönkretettem az életét. Bőre illata megcsapta az orrom, ahogy elhaladt mellettem szótlanul. Lazán érintve a derekát vezettem oda az egyik asztalhoz. Nem akartam, hogy lekeverjen egyet, amiért megérintettem, így csak finoman, szinte észrevétlenül közeledtem felé. Nem tudom, miért. Talán, mert jólesett az ölelése és lányem egy része még mindig azután sóvárog. Útközben közel kerültünk a bárpulthoz, így alkalmam nyílt megbabonázni egy pultost, hogy hozzon ki egy üveg minőségi whiskey-t az asztalunkhoz két pohárral. Gyakran teszek ilyet. Minek fizessek és viselkedjek itt is normálisan, mint az átlagos emberek, amikor nem vagyok az? Scarlett ezt biztosan másképp gondolja.