-Vissza kell mennem az Intézetbe.- ismétlem dacosan, értetlenül nézve, ahogy ismét a kezem után kap. A francba! Arcomra kiül az ellenkezésem. Legkevésbé sem vágyom rá, hogy bemenjek oda. -Nincs. Miből jöttél rá?- szemeim lustán újra végig szaladnak a tagokon, akik körbevesznek minket. Végül fókuszom megakad a tündéren, aki minket stíröl. Rossz érzésem támad miatta. Ha Anthonyra fáj a foga, jó szívvel átadom neki és itt hagyom őket egymásnak. Esküszöm. Mégis, ahogy elrugaszkodik és felénk halad, úgy fest inkább engem méricskél, amitől furcsán zavarba jövök. A mellettem álló szavai rángatnak ki a dermedtségemből. Felkapom fejem és a szemébe nézve csóválom a fejem.