Ő kérdez, én felelek. És nem is tudom elhinni, hogy kimondom azokat a szavakat egymás után, de kimondom. Előbb boldogan ingázik fejem, végül hagyva pár másodpercet már kevésbé. Úgy tűnik arcára fagy a mosolya és megváltozik benne valami. Én pedig egyszerűen leblokkolok. Zavarba jövök tőle, hogy -talán- sikerült megbántanom valamivel. Nyelnem kell és nagy beszívásokkal tölteni fel a tüdőm. Megfeszül minden izmom tőle. Az Angyalra, hát mit kellett volna mondanom? Ajkaim összemorzsolva játszom az italommal, amikor megszólal. Egyszerűen valami embertelenül erős vágyat érzek rá, hogy megnyíljon alattam a föld és elsüllyedjek valahová - méterekkel lentebb. A füleim biztosan vörösek! Fészkelődöm. Kényelmetlenül érzem magam. A tőle ellentétes irányba révedek. Kissé szédelgek az alkohol miatt, de azért annyira képben vagyok, hogy tudjam, mikor kell kiszaladni a világból. Igen, most kell!