Örültem annak, hogy nem száll vitába velem az egész táplálkozásról. Meg nem teríti ki elém az íratlan vámpírkódexet, mert akkor esküszöm, hogy széttörtem volna a fején ezt a nyamvadt üveget. Nem voltam hangulatban a kioktatáshoz. Mosollyal nyugtáztam, hogy elfogadta a döntésemet. Hevesen kortyoltam az üvegből az italt és az egész nyelőcsövemet mardosta, mikor pedig elemeltem az ajkaimtól próbáltam visszatartani a köhögésemet, ami most sikerült is. Nem akartam nyápicnak tűnni, aki nem bírja az alkoholt. Pedig pontosan ilyen voltam. De most ez nem számított. – Én köszönöm, hogy elhívtál. – Mondtam mosolyogva, majd felé toltam az üveget és talpra küzdöttem magamat egy pillanatra megszédültem, hiszen mivel régen táplálkoztam a pia is gyorsabban hatott, mintha megfogadtam volna a tanácsát és lecsapoltam volna valakit. Felküzdöttem magam az egyik bárszékre, majd a csapos szemébe néztem. – Egy üveg vodkát, most. – Igéztem meg, majd hátrapillantottam Ryan-re és rámosolyogtam. Egek. Most még jobban néz ki.