Kis híján elnevettem magam, amikor megragadta az üveget és jó nagyokat kortyolt belőle, de meglepettségemben megnyikkanni sem tudtam. A hatása azonban várható volt. Arckifejezése mindent elárult és gyakorlatilag mindent ki tudtam olvasni a szemeiből, azt is, amit eltitkolni szeretett volna. Nem ellenkeztem, hiszen ki vagyok én, hogy egy ilyen jó hangulatban lévő nőt leállítsak, és be kell, valljam, nagyon tetszett ez a hirtelen támadt hevesség. Egészen biztosan ő is olyan hangulatba került, mint én és személyes tapasztalatból tudom, hogy ilyenkor nincs mit tenni, engedni kell a kísértésnek és jól be kell rúgni. A számomra érthetetlen és kissé bizarr kedvességét pedig a hasonló, szerencsétlen helyzetünknek tudtam be. Valószínűleg csakis azért képes az én társaságomba megmaradni, mert nem akad olyan ember az ő társaságában, aki hajlandó lenne egy ilyen görbe estét lebonyolítani. Velem kicsesztek, vele kicsesztek, a bökkenő az már csak az, hogy vele pontosabban én csesztem ki, de úgy tűnik ez már számára is csak részletkérdés. Sőt, ahogy elnézem, számára nincs is már kérdés.