A középkor végén teljes virágzásban lévő veszprémi zenei élet nem rögtön a mohácsi csatavesztés után szűnt meg, sőt: a többszólamú éneklés valószínűleg a Mohács utáni időszakban indult itt meg. 1527/28-ban ugyanis succentorként (az éneklőkanonok helyetteseként, a kórus betanítójaként) az a Gyöngyösi Tamás működött a székesegyházban, aki II. Ulászló és II. Lajos idejében, több, mint egy évtizeden át a budai várkápolnában volt énekes-káplán. A mohácsi csatát megjárt muzsikus Veszprémben minden bizonnyal kamatoztatta azt a tudását, amelyet a királyi udvarban szerzett, ahol már akkoriban magas szinten művelték a többszólamú éneklést.