IV. Amenhotep egy Thotmesz herceg halála után lett trónörökös. Uralkodását azzal kezdte, hogy önmagának a napisten főpapja címet adományozta, ez egyébként az egyiptomi fáraók hagyományos funkciója volt, anélkül, hogy felvették volna címeik közé. Egyúttal új dogmatikai nevet is adott a napistennek: "Ré-Harahti ujjong a horizonton az ő, Su (fény) nevében, aki a napkorong [Aton]" (egy érthetőbb fordításban: "Él Harahti, ujjong ő a Fényhegyen az ő Su nevében, aki Aton") Az isten újfajta megjelenítése a sugárzó napkorong. Ennek, a napisten kivételével úgyszólván valamennyi hagyományos istent kizáró kultusznak a fejlesztése és önmaga dicsőítése vált fő életcéljává.