Testem belebizsergett Ryan érintésébe. Nem tudtam megmagyarázni, hogy miért. Nem is akartam magyarázatot keresni rá, mert akkor még jobban összezavarodnék. Így is a mai információtengertől, már megfájdult a fejem és csak túl akarok lenni a mai napon, hogy holnap úgy ébredhessek fel, hogy ez az egész nem volt több, mint egy rossz álom. Ugyanakkor jelen pillanatban nem akarok felébredni. Mikor a keze eltűnt a derekamról olyan volt, mintha a világom újra darabokra hullott volna. Miért nyugtat meg ennyire az érintése? Talán azért, mert most végre van egy lelki társam, aki pontosan ugyanazon ment keresztül, mint én? Nem tudom. Ez az egész annyira zavaros. Az elmúlt órákban egymás fejét ordítottuk le a helyéről most pedig együtt készülünk leinni magunkat a sárga földig bánatunkban. Hogy én mi miatt bánkódom? Már magam sem tudom. Talán az alkohol segít egy kicsit kibogozni az érzéseimet és a gondolataimat, de ahhoz nem elég pár pohár.