- Te sem panaszkodhatsz. – küldök felé egy állhatatos mosolyt, de nem bírom ki, annyira olyan, mint én, csak barnában, hogy az már büntetni kéne, és visszalépve jól megölelem. Eliza olyan számomra, mint egy soha meg nem kapott húgocska. Párszor kihúztuk egymást a szarból.