Hogy változhat meg minden egyik napról a másikra? Nem, itt nem is napokról kell beszélnem, hanem sokkal kisebb mértékekben gondolkoznom. Hiszen az igazság csupán pár pillanat alatt tudatosult bennem. Nem kellettek évek, napok vagy órák, hogy rájöjjek, nem azaz apám, akinek hittem, sőt még az anyám sem. Csupán borzalmasan hosszú másodpercekbe telt, mire felfogom. Nem azonnal, amikor az igazi apám végre benyögte. Ki hitt volna neki azonnal?! Csak egy balhét kereső fickónak tűnt, aki megkeseredettségében nem talált magának jobb tevékenységet, minthogy az erdő közepén veszekedő párosokat nézegessen és füleljen le a bokor mögül. Nekem ennek tűnt csupán. Könnyen lehet, hogy sosem fogom az apámnak tekinteni. Sokkal fiatalabb, mint amennyi általánosságban megengedett lenne egy ilyen kapcsolatban és a viselkedése alapján arra tudok következtetni, hogy az a kicsapongó, lázadó tinedzser korát élő többszázéves vámpír lehet. Nem jönnek be az ilyen fazonok, apának meg főleg nem való, bár nem is tudom, hogy valójában mi volt azzal a célja, hogy megjelent.