-És még én vagyok unalmas. - dőlök rá finoman a pultra, hogy bekukucskáljak, mire szomjazom most, hogy ital-fosztott lettem, de Anthony már intézi nekem. Gondolom egy narancslét kapok, vagy ilyesmi. Szemeim megforgatom és elfordítom fejem az ellentétes irányba. Akkor újból megszólal, így rákapom a tekintetem. -Aghhh. - nyögöm újabb sóhaj kíséretében, majd amint megérzem nyakam köré tekeredő karját, megfeszülök ismét. Talán a meglepetés, talán a rosszallás, vagy a jól eső bizsergés miatt, ami felfut gerincem mentén, nem lehetne megmondani.