Ismét egy magyar csipkével ismerkedhetünk meg. A szolnoki varrott csipke is az 1900-as évek elején alakult ki. Ebben az időben nagy szerepet kapott a kézi készítésű kézimunka. Hagyák Stefánia a kézimunkák sokféle fajtáját ismerte, festői tehetséggel rendelkezett. Ezen ismeretek birtokában alakított ki egy olyan csipkefajtát, aminek nagyon kevés az eszköz igénye. Mindössze tűre, cérnára, ollóra vászonra és pergament papírra van szükség a szolnoki csipke készítéséhez. Családjával az 1920-as évektől az 1950-es évek végéig bedolgozója volt a szolnoki kézimunka boltnak. Minden darab családi munkamegosztással készült, de valamennyi darabot Hagyák Stefánia tervezte. A kézimunka üzlet megrendelései mellett egyházi textileket is készítettek. A szolnoki csipkét úgy tették ismertté, hogy tanfolyamokon oktatták ennek a varrott csipkének a készítését. Hagyák Stefánia erősen tiltakozott, hogy ezt a fajta csipkét róla nevezzék el, ő adta a szolnoki csipke nevet. A jellegzetes motívumokból építkező csipkénél nem csak a rajzolat, hanem az öltésfajták változatossága is jellemző. 26 féle csipkeöltést alkalmaztak a csipke elkészítéséhez.