André Kertész a fotózás minden részét autodidakta módon sajátította el. Festészettel viszont sosem próbálkozott, ennek az lehetett az oka (mint később kiderült), hogy részben színvak volt, de ez a színes fotóknál nem zavarta.Hirtelen elhatározásból felkeresett egy abonyi méhészt, hogy megtanulja a méhész mesterséget, élete egyik meghatározó élményévé vált ez az időszak. Ugyanis 5 hétig éltek a természetben, ahol Kertész közel került a környezetéhez, és sokat fényképezett. Talán az egyik legfontosabb helyszín az életében ugyancsak a természethez köti; ez Szigetbecse volt. Becse azért volt ilyen jelentős, mert "olyan közel kerülhettem a természethez és azokhoz, akik közt ez történt velem. Később akár Tiszaszalkán, akár Esztergomban vagy Harasztiban, akár Franciaországban vagy New Yorkban fényképeztem tájat vagy embert, a becsei táj és a becsei emberek születtek újjá minden képen."