Az összekapcsolással (συμπλοκή) jön létre a mondat (λόγος): „olyan beszéd, amely kifejez valamit, és amelynek különválasztott részei [ti. a névszók] is jelentenek valamit, de nem mint állítás [hanem mint kifejezés].” (5. idézet…) A mondat jelentéssel bíró elemei, a névszók és/vagy igék atomszerűen viselkednek a jelentésre nézve, azaz ők maguknak van jelentésük, de ha tovább osztjuk őket részekre, a részeknek általában már nincs jelentésük (magyarázat…).