Körbefutkosó tekintetem akkor állapodik meg az előttem ácsorgón, amikor szavát adja, hogy ha eleget ivott és pihent, hazajuttat. Nos, ez hízelgő és talán biztató is, de le kell fektetnem magamban a kételyeim. Mi lesz, ha túl issza magát? Ha oda a limit? Ha ismerősbe botlik, vagy elcsavarják a fejét? Szemeim ezeket a kérdéseket teszik fel, amíg ajkaim morzsolgatva rugózom enyhén. És hiába is felelnék, már von maga után. Nem marad beleszólásom. Ami valamilyen szinten nem is olyan rossz. Megtapasztalhatok új dolgokat és nem kell egy idegentől segítséget kérnem. Nem mintha Anthony annyival szorosabb ismerős lenne, de mégis ismerem egy ideje. Vagy legalábbis a ma estig azt gondoltam... A démonnal folytatott beszélgetése óta azonban nem vagyok benne biztos, hogy tudom ki ő.