Nem nézek rá, nem akarom látni, milyen arcot vág a szavaim hallatán. Magam sem tudom, mit motyogok össze... Hiszen ő meg én, mi ketten még csak barátság szintjén sem kerülünk soha közelebb egymáshoz. Nincs olyan tág halmaz, amelybe mindketten beleférhetnénk - ha pedig lenne, egyedül várakozna benne, egy élettelen bábu mellett gubbasztva. Ez leszek, amint éjfélt üt az évnek utolsó órája.