- Általában a nők jobban szeretik, ha lassan csinálom - kijelentésem ártatlan, mosolyom viszont annál árulkodóbb. Kacér pillantást vetek rá, ahogy leguggolok elé, és eligazítom a pólóját úgy, hogy rendesen hozzáférjek a sebhez. Tenyerem félkört formálva fölé tartom, és a halvány, kékes aura fénye lámpásként gyullad fel a sötét utcácskában. Arcomról eltűnik a bohóckodás utolsó görbéje is, vonásaim kisimulnak, elmélyülnek, ahogy átadom magam a varázslatnak. Koncentrálnom kell, ha jól akarom csinálni, de főként akkor, ha okosan, mértéktartón. Nem ölhetem bele túl sok energiámat, hagynom kell későbbre is, ellenben tényleg sietnem kell, nehogy újból ránk találjanak. Amíg vérzel, olyan vagy, mint egy két lábon járó detektor.