Egyáltalán nem riaszt el a démon, amivel szembe találjuk magunkat. És ez hiba! Vonatkozzon ez bármilyen-féle ellenségre, sosem szabad lebecsülni őket. Ahogyan most nekem sem kellene, de az angyalra is, ilyen szerencsétlen is csak én lehetek, hogy akkor érkezik a napom csúcspontjára a füstölgő rettegés, amikor már kilátástalannak tűnő ütközetek során túl, felhívtam Anthonyt. Elborzaszt a gondolat, hogy látnia kell mindezt. Nem is hagyom, neki feszülök a távolságnak - talán korábban, mint kellene. Őszerinte legalábbis biztosan túl hamar, mert láthatatlan erőnyalábbal fog közre és ránt a közvetlen közelébe, ami több szempontból sem esik jól. Egyrészt a beton még mindig fáj a bőrömnek, másrészt nem tetszik, hogy nem bízik bennem annyira, hogy elhiggye, képes legyek végezni a démonnal. Márpedig csemete korom óta arra készülök, hogy ilyenekkel küzdjek meg!