-Már meg ne sértődj, de nem az esetem az ötvenes korosztály. Talán még harmincig oké lenne, de feljebb nem igazán érdeklődöm egyenlőre, míg van a földön fiatalabb bizonyos kérdések megvitatásához.-mosolyodom el végül, az előbbi fagyos hangulatot kissé melegítve. Az viszont nem hagyott nyugodni, hogy mégis miért tereli a témát annyira arról a táborról, az ottani farkasokról. Oké, sok volt a szabály, és azt is aláírom, hogy java részt idősebb és tapasztaltabb farkasokból állt, de azt a helyet ha megszoktad, méltán nevezhetted a családodnak. Ez persze nekem nehezen ment, hisz soha nem volt igazi családom, s nem mellékesen nem tudtam túl lépni azon a tényen sem, hogy bármi történt, mindig az én hibám volt. Mintha csak egyedül én lettem volna az általutak "zöldfülűnek" csúfolt csoportban.