-Normális vagy?-kerekedik el szemem, mintha csak egy ember lennék én is, aki nem tud semmiről. Felelőtlen és meggondolatlan, bár én is az tudok lenni, ezzel most megugrotta ezt a lécet. -Legalább életben hagytad.-mormogom, és teljesen elment a kedvem a kis szőke barátnőmtől. El is felejtettem, hogy bár mellette ha kicsit felöntöttem a garatra, teljes mértékben elengedtem magam, most a legkevésbé sem éreztem, hogy a közelében akarnék maradni ezek után. Kérdéseire eleinte nem akarok válaszolni, inkább az előttem "árválkodó" pohárhoz nyúlok és lehúzom, s talán épp ez az, ami olyan igazi energialöketet ad, hogy felfedjem azon lapokat, amik valódi gondolataim rejtik.