Az a feltevés, hogy a szavak által kifejezett lelki tartalmak mindenkinél bizonyos értelemben ugyanazok (modern szóhasználattal objektívek vagy interszubjektívek); elég logikus, hiszen ha semmilyen azonosság vagy legalábbis hasonlóság nem lenne, akkor képtelenek lennénk megérteni egymást. De hogy milyen értelemben és mennyire ugyanazok a lelki tartalmak, az már nemcsak a görögöknek okozott problémát, hozzájárulva a szofisták és a szókratikus filozófusok (Szókratész, Platón, Arisztotelész) közti, több filozófiai áramlat kialakulásához vezető vita megindulásához, hanem a középkorban a korai skolasztikus filozófia központi problémája is volt (nominalizmus-realizmus vita: léteznek-e az általános fogalmak, objektívek-e, vagy csak azért léteznek, mert úgy állapodtunk meg, azaz pusztán csak interszubjektívek); de ugyanígy a XIX. század végén kialakult modern analitikus filozófiában is újra felbukkant, mint az egyik legfontosabb alapprobléma.