Merengésemből hirtelen a karomnak feszülő puhaságok rántanak ki, majd megérzem leheletét a nyakamnál és egy pillanat alatt megfagy bennem az alkohol. A közelségétől leblokkol az agyam, tarkómon a pihe szálak egyből égnek merednek, míg a forróság a fejem helyett egészen más irányba indul. Oldalra fordítom a fejem, egészen kicsit csak. Elég lenne egyetlen mozdulat, hogy elérjem az ajkait... Mégsem teszek semmit, érdeklődve figyelem az arcát, tekintetemmel cirógatom végig, majd tekintetem lejjebb siklik, bepillantok a dekoltázs által nyújtott látványba. Ahogy visszahúzódik a helyére, végigszalad a testén a pillantásom, és tudom, hogy most kéne visszaélnem a helyzettel, mégis beárnyékolja még a hangulatomat az előző beszélgetésünk. Ha lenne más elérhető warlock barátja, őt hívta volna - de én vagyok az egyetlen, és ettől elég hülyén érzem magam.