J. whereas the poorest women should be the leading partners in formulating, implementing and assessing equal opportunities policies, since women in situations of chronic poverty are obliged to accept their role and their responsibilities, including their role as mothers, just like any other woman, and they experience the same joys, have the same aspirations, feel the same fears and have the same doubts, but do so in much more difficult material circumstances than the majority of women,
J. uzsverot, ka visnabadzīgākajām sievietēm būtu jābūt pirmajām, lai izveidotu, piemērotu un novērtētu vienlīdzīgu iespēju politiku, jo arī sievietēm, kas dzīvo pastāvīgas nabadzīgos apstākļos ir jāpilda savi pienākumi, tostarp mātes pienākumi, viņas izdzīvo tos pašus priekus, tiecas pēc tām pašām lietām, jūt tās pašas bailes un šaubas, vienīgi viņas to visu dara daudz grūtākos materiālos apstākļos nekā vairums sieviešu,