G. stressing the importance of intact forest ecosystems with a view to preserving biodiversity in accordance with commitments under international agreements; noting that examples of such commitments include the Biodiversity Convention (Rio, 1992) and the goal of halting the decline in the number of species by 2010 (EU meetings in Göteborg, 2001; Johannesburg 2002); observing that, in order to successfully fulfil these commitments, it is of the greatest importance to earmark sufficient areas as nature reserves and to gear silvicultural methods, in conjunction with landscape planning, more fully to biological preconditions.
G. uzsver neskartas meža ekoloģiskās sistēmas nozīmi, domājot par bioloģiskās daudzveidības saglabāšanu un ievērojot starptautisku nolīgumu saistības; uzskata, ka šādu nolīgumu paraugi ir 1992. gada Riodežaneiro Konvencija par bioloģisko daudzveidību un centieni līdz 2010. gadam apturēt bioloģiskās daudzveidības sarukšanu (ES sanāksmes 2001. gadā Gēteborgā, 2002. gadā Johannesburgā); piebilst, ka, lai veiksmīgi izpildītu šīs saistības, ir ļoti svarīgi izveidot pietiekami daudz dabas rezervātu un radīt mežkopības metodes, lai labāk saskaņotu ainavu plānošanu ar bioloģiskajiem priekšnosacījumiem;