Given the disparities that exist between the Pacific island countries it is essential that any strategy for the region must have sufficient flexibility to ensure that development assistance is channelled according to national and regional priorities, thereby achieving the maximum impact for both the more developed and less developed countries.
Ņemot vērā atšķirības, kādas pastāv starp Klusā okeāna salu valstīm, ir ļoti svarīgi, ka ikviena reģionam domātā stratēģija ir pietiekami elastīga, lai nodrošinātu, ka palīdzība attīstības jomā tiek piešķirta atbilstoši valsts un reģionālajām prioritātēm, tādējādi panākot vislielāko ietekmi gan uz vairāk attīstītām, gan mazāk attīstītām valstīm.