It was a matter of institutionalising a system which in future would make it possible to finance the Union adequately, transparently and democratically, and particularly for the European Parliament to consolidate its powers as an arm of the budgetary authority by giving it a decisive say on the whole of the EU budget, including expenditure hitherto classified as 'compulsory', such as expenditure on the common agricultural policy and the common fisheries policy.
Bija nepieciešams piešķirt likumīgu statusu sistēmai, kas nākotnē radītu iespēju nodrošināt pietiekamu, pārskatāmu un demokrātisku Savienības finansēšanu, kur Eiropas Parlaments varētu nostiprināt savus pozīcijas kā budžeta vadības orgāns, turklāt tam būtu noteicošā loma ES budžeta pieņemšanā, ieskaitot tādu izdevumu, kas līdz šim bija klasificēti kā ‘obligāti’, piemēram, kopējās lauksaimniecības un zivsaimniecības politikas izdevumus apstiprināšanā.