The Court ruled that there had been a violation of ECHR Article 8 (right to respect for private and family life) by UK law, since 'the blanket and indiscriminate nature of the powers of retention of the fingerprints, cellular samples and DNA profiles of persons suspected but not convicted of offences... failed to strike a fair balance between the competing public and private interests' and that accordingly 'the retention in question constituted a disproportionate interference with the applicants’ right to respect for private life and could not be regarded as necessary in a democratic society'.
Tiesa noteica, ka Apvienotās Karalistes tiesību aktos ir pārkāpts Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 8. pants (tiesības uz privātās un ģimenes dzīves neaizskaramību), jo „aizdomās turamu, bet par noziegumiem nenotiesātu personu pirkstu nospiedumu, šūnu paraugu un DNS ainas vispārējas un neizvēlīgas uzglabāšanas tiesības ... nespēja nodrošināt taisnīgu līdzsvaru starp sabiedrības un privātajām atšķirīgajām interesēm” un „šāda uzglabāšana ir personas tiesību uz privātās un ģimenes dzīves neaizskaramību nesamērīgs pārkāpums, un demokrātiskā sabiedrībā to nevar uzskatīt par nepieciešamu”.