This gap between aspirations and reality in dealing with internal security matters is not surprising, as the internal security order has been treated from the beginning (and still is) as a “forbidden area” for the European Institutions.
Šī atšķirība starp centieniem un realitāti attiecībā uz iekšējās drošības jautājumiem nav pārsteidzoša, jo pret iekšējās drošības kārtību sākotnēji attiecās (un vēl joprojām attiecas) kā pret “aizliegto jomu” Eiropas institūcijām.