From the subjective point of view, independence means, at the very least, not to accept recommendations, and still less instructions, from anyone and not to be influenced by any possible reactions to my decisions - reached on a collegiate basis - be they from public bodies (of the EU or otherwise), private bodies (e.g. in the Member States) or interest groups which will necessarily be affected by the Union's actions and, specifically, by its budget.
No subjektīvā viedokļa neatkarība nozīmē, mazākais, nepieņemt ieteikumus, un vēl jo mazāk norādījumus ne no viena, un nepakļauties nekādai iespējamai reakcijai uz maniem lēmumiem, kas pieņemti koleģiāli, ne no valsts iestāžu (ES vai citu), ne privātu organizāciju (piemēram, dalībvalstīs) vai interešu grupu puses, ko noteikti skars Savienības darbības un jo īpaši tās budžets.