What measures could Member States promote for people who informally care for, on a daily basis, disabled people with a 'dys' problem to avoid all forms of socio-professional discrimination to allow them to reconcile family and professional life and to have their work as a 'carer' recognised?
Kāda veida pasākumus dalībvalstis varētu veicināt saistībā ar tiem cilvēkiem, kuri katru dienu neoficiāli rūpējas par invalīdiem ar „dis” problēmām, lai tādējādi novērstu visus sociālās un profesionālās diskriminācijas veidus, ļaujot šiem cilvēkiem ģimenes dzīvi savienot ar darba dzīvi un nodrošinot, ka viņu „aprūpētāju” darbs tiek atzīts?