However, given both the Council's failure to adopt the protocol until 8 December 2005 (one year and three months after it had been initialled) and the series of legal sleights of hand (extensions, provisional application and, lastly, the possibility for the third country to issue licences without waiting for the Council to adopt the protocols) dreamed up by the Commission precisely in order to prevent its exasperating bureaucratic sluggishness from resulting in a suspension of fishing, one may well wonder whether it would not have been better to deal with both legal acts at the same time and thus save the institutions half the workload (at the very least).
Tomēr, ja ņem vērā no vienas puses to, ka jebkurā gadījumā Padome līdz 2005. gada 8. decembrim nepieņēma protokolu (t.i. gadu un trīs mēnešus pēc tā parafēšanas) un ka no otras puses daudzās juridiskās „viltības”, ko Komisija izstrādāja, cenšoties izvairīties no tā, ka tās pārmērīgais birokrātiskais gausums izraisītu zvejas pārtraukšanu (pagarinājumi, pagaidu piemērošana un visbeidzot, iespēja trešām valstīm izsniegt licences, bez cerībām ,ka Padome apstiprinās šādu protokolu),var jautāt, vai labāk nebūtu saskaņot abus juridiskos aktus un tādējādi ietaupīt vismaz pusi no administratīvajiem pasākumiem.