If somebody had told me back in 1979 that I would be part of a political community that would include three nations that were occupied by the Soviet Union - Estonia, Latvia and Lithuania - as well as the Warsaw Pact countries of Poland, Czechoslovakia (now two states), Hungary and Slovenia and that Germany would be united as part of the European community and members of the European Union, my answer would have been "this is a hope, this is a vision".
Ja kāds man kāds 1979. gadā būtu teicis, ka es piederēšu pie politiskas kopienas un lēmumu pieņemšanas procesa, kurā iekļautas trīs Padomju Savienības okupētās valstis — Igaunija, Latvija un Lietuva —, kā arī Varšavas pakta valstis — Polija, Čehoslovākija (tagad Čehijas Republika un Slovākija), Ungārija un Slovēnija (toreiz Dienvidslāvijas daļa) —, kā Eiropas vērtību kopienas dalībnieces un kā Eiropas Savienības locekles, un ka Vācija būs vienota, es būtu atbildējis, ka „tā ir cerība, tā ir vīzija”.