The Union can intervene only to support action by Member States (primarily through financial contributions); it may legislate but not harmonise national legislation and regulations.
Savienība var rīkoties tikai, lai atbalstītu dalībvalstu darbību (īpaši attiecībā uz finansiāla rakstura pasākumiem); tā var pieņemt tiesību aktus, bet nevar saskaņot dalībvalstu tiesību un normatīvos aktus.