A. conscious of the continuing need of Europe’s citizens to be protected against the risks linked with terrorist attacks (such as nuclear, radiological, chemical and biological, attacks in public spaces, etc.) but also with natural disasters (such as earthquakes, floods, fires, forest fires), with technological disasters (such as Seveso, maritime disasters, transport accidents), as well as with health and other crises (e.g., pandemics), in the context of an integrated European strategy, given that such events not only often have major cross-border consequences at a European level, but also make it necessary for the Member States to demonstrate solidarity with one another and for there to be in place a consistent and interoperable system of response,
A. apzinoties Eiropas pilsoņu pastāvīgo vajadzību būt aizsargātiem pret riskiem saistībā ar teroristu uzbrukumiem (tādiem kā kodolieroči, radioloģija, ķīmiskie un bioloģiskie ieroči, uzbrukumi sabiedriskās vietās u. c.), kā arī saistībā ar dabas katastrofām (tādām kā zemestrīces, plūdi, ugunsgrēki, mežu ugunsgrēki), tehnoloģiskām katastrofām (tādām kā Seveso, kuģu avārijas, transporta negadījumi) un veselības un citām krīzēm (piemēram, pandēmijas) vienotas Eiropas stratēģijas kontekstā, ņemot vērā, ka šādiem notikumiem nereti ir ne vien būtiskas pārrobežu sekas Eiropas mērogā, bet tie dalībvalstīm liek arī parādīt savstarpēju solidaritāti, un tāpēc ir vajadzīga konsekventa un savstarpēji izmantojama reaģēšanas sistēma,