Self-regulation , by contrast, denotes ‘the possibility for economic operators, the social partners, non-governmental organisations or associations to adopt amongst themselves and for themselves common guidelines at European level (particularly codes of practice or sectoral agreements)’ (point 22 of the above-mentioned IIA).
Savukārt pašregulējums (saskaņā ar minētā IN 22. punktu) nozīmē „iespēju uzņēmējiem, sociālajiem partneriem, nevalstiskām organizācijām vai asociācijām savā starpā un savām vajadzībām pieņemt kopējas pamatnostādnes Eiropas līmenī (tostarp rīcības kodeksus un nozaru nolīgumus)” .