Despite the specific nature of each region and the range of the disasters which had taken place, the delegations’ programmes were basically structured along identical lines, involving contacts with the local people affected and local technical staff; an explanation of the situation by the national, regional or local bodies and authorities of their organisational models, their disaster-fighting mechanisms and resources, and the measures taken; and hearing the opinions of the NGOs, associations and trade unions involved in helping the victims or in fighting the disasters themselves.
Neskatoties uz katra reģiona specifisko raksturu un notikušās katastrofas apmēriem, delegāciju programmas būtībā bija līdzīgas: tajās bija paredzētas tikšanās ar vietējiem cietušajiem iedzīvotājiem un vietējo tehnisko personālu, bija paredzēts uzklausīt situācijas skaidrojumu no valsts, reģiona un vietējām amatpersonām un varas pārstāvjiem par organizatoriskajiem modeļiem, viņu katastrofu apkarošanas mehānismiem un resursiem, kā arī veiktajiem pasākumiem un to NVO, asociāciju un arodbiedrību viedokļu uzklausīšana, kas bija iesaistītas cietušo glābšanā vai kas pašas cīnījās katastrofu likvidēšanā.