Notes that the requirement of dual pricing, say at least 3 months before the euro’s introduction and up to 12 months afterwards, firstly, can reduce people’s fears of euro-induced price rises and, secondly, can put some pressure on businesses and service providers not to use conversion to the euro as a pretext for price rises; considers that dual pricing as a national legal requirement, or through voluntary chamber of commerce codes of conduct or agreement between the economic and social partners, proved its worth when the euro was introduced in many of the first 12 countries of the eurozone;
Atzīmē, ka cenu noteikšana divās valūtās, piemēram, vismaz 3 mēnešus pirms eiro ieviešanas un līdz 12 mēnešiem pēc tam, pirmkārt, var samazināt cilvēku bailes no eiro izraisītā cenu pieauguma un otrkārt, var izdarīt spiedienu uz tirgotājiem un pakalpojumu sniedzējiem, neizmantot konversiju uz eiro kā ieganstu cenu paaugstināšanai; uzskata, ka cenu noteikšana divās valūtās kā valsts juridisks noteikums vai brīvprātīgi tirdzniecības kameras uzvedības kodeksi vai kā vienošanās starp ekonomiskiem un sociāliem partneriem pierādīja savu vērtību, kad eiro tika ieviests daudzās no pirmajām 12 eiro zonas valstīm;