The amendment seeks to clarify the general principle that the fact that the payment service provider is instructed to handle transactions which may, or may not, be of a contractual nature can neither be the decisive factor in determining, nor influence, the distribution of obligations between payment service users.
Šis grozījums ir mēģinājums precizēt vispārējo principu, ka maksājumu pakalpojumu sniedzēja pienākums veikt darījumus, kuriem nav obligāti jābūt juridiskiem darījumiem, ne vienmēr ir noteicošs un nevar ietekmēt starp maksājumu pakalpojumu lietotājiem pastāvošo saistību sadalījumu.