The case law provides that it is possible to impose restrictions on the right to private life only if that is necessary in a democratic society and not if it would facilitate or accelerate the work of police or judicial authorities.
Tiesas prakse paredz, ka privātās dzīves neaizskaramību demokrātiskā sabiedrībā var ierobežot tikai tad, ja tas nepieciešams, nevis, lai atvieglotu tiesībsargājošo iestāžu vai tiesu iestāžu darbu.