Det er riktig at regjeringen Stoltenberg ikke valgte å gå for den økningen i budsjettet som Bondevik II-regjeringen la opp til. Vi mener at det er svært viktig at vi nå går igjennom og ser på erfaringene fra alle de samlivstiltakene vi har, og som staten etter hvert bruker mye penger på. Etter at det ble gjennomført et prøveprosjekt i 2004, så vi at det var om lag 80 kommuner som arrangerte kurs i 2005. Foreløpige tall viser at om lag 230 kommuner vil arrangere kurs i løpet av 2006. Hver kommune arrangerer i utgangspunktet to kurs. Dette betyr at mange par har hatt eller vil få muligheten til å delta på kurset. Vi vet at mange av kursene har fått en god mottakelse rundt omkring i landet, både blant arrangørene og blant deltakerne. Det skal imidlertid gjennomføres en nyttevurdering av Godt samliv!-kursene som til nå har vært avholdt. Når vi satser så mye penger på et tiltak, er det viktig for Regjeringen at vi også vet hvordan tiltakene virker. Jeg vil også peke på at det i tillegg til Godt samliv! bl.a. finnes en tilskuddsordning til samlivstiltak, som forvaltes av Barne-, ungdoms- og familiedirektoratet. Ordningen ble opprettet i 1994, og for 2006 er det bevilget i overkant av 6 mill. kr til ordningen. Denne tilskuddsordningen er en viktig del av det forebyggende familiearbeidet. Gjennom denne ordningen gir direktoratet støtte til lokale samlivskurs og fordeler midlene til utviklingsarbeid på området. Frivillige organisasjoner, institusjoner og andre med kompetanse på samlivsarbeid kan søke midler til samlivskurs. Dette kan være humanitære eller religiøse organisasjoner, organisasjoner innen helse- og sosialsektoren, menigheter, familievernkontor eller kommunale instanser. Vi har en høy skilsmisseprosent i Norge. Denne regjeringen ønsker å føre en aktiv politikk for å forebygge samlivsbrudd. Jeg vil gjerne benytte anledningen til også å gi noen mer generelle betraktninger rundt dette. Representanten Molvær Grimstad og jeg selv deler bekymringen for alle de samlivsbruddene som er i Norge. Særlig der det er barn med i bildet, vet vi at det er mange familier som får en vanskelig situasjon. Det er derfor en målsetting å bidra til en samfunnsutvikling der vi kan forebygge at så mange velger å bryte samliv. Jeg er positivt innstilt til samlivskurs, men ønsker ikke å redusere et så vidt komplisert spørsmål som samlivsbrudd er, kun til om foreldrene har vært på et kurs eller ikke. Vi må også sette spørsmålstegn ved om det er andre faktorer i vårt samfunn som forårsaker denne utviklingen. Jeg tror f.eks. at vi har mye å bidra med gjennom fleksible arbeidstidsordninger for småbarnsforeldre, nok barnehageplasser til en pris som folk kan betale, og ordninger som gjør at fedre og mødre blir mer likestilte på familieområdet. Jeg tror derfor det er viktig når vi diskuterer dette alvorlige spørsmålet, som er intimt, og som er følsomt for mange, at vi også tar høyde for at det kanskje er andre ting enn at staten går inn og bevilger x antall millioner som kan redde familiesituasjonen i Norge.