Jeg ønsket å ta ordet etter innlegget til Sverre Myrli, som var inne på minstepensjon. Han gjentar jo til det kjedsommelige det som Arbeiderpartiets representanter til enhver tid ynder å si, nemlig at Fremskrittspartiet vi ha en flat minstepensjon. Jeg mener at noe som er flatt, ikke kan være minst i den ene enden og størst i den andre enden. Det er noe som ikke stemmer helt med flat og minst og størst her. Det undrer meg faktisk at Arbeiderpartiet er så inderlig opptatt av at de som har hatt minst gjennom hele livet, skal ha minst når de blir gamle også. Og hvorfor er Arbeiderpartiet så opptatt av at de som gjennom et langt liv har hatt aller mest, skal ha aller mest når de blir gamle? Fremskrittspartiet er opptatt av å gi en god pensjon til alle, en pensjon som gir alle en god alderdom: dem som ikke har mye gods og gull, og dem som allerede har mye gods og gull. Vi kaller dette for likeverd og solidaritet, ord Arbeiderpartiet i alle andre sammenhenger liker å smykke seg med.