Representanten Jensen tok på en meget hyggelig måte opp spørsmålet om denne regjerings fremtid under perspektivmeldingen. Denne perspektivmeldingen strekker seg jo frem til 2060, så jeg synes det var et velplassert sted å ta opp spørsmålet om hva som vil skje etter valget. Jeg legger til grunn at Fremskrittspartiet fortsatt vil mene at det er bedre med en ikke-sosialistisk regjering enn en sosialistisk regjering, det har iallfall denne debatten og flere andre debatter under denne sesjonen i Stortinget understreket, synes jeg. Hvorvidt Fremskrittspartiet vil være en støttespiller for Regjeringen i alle spørsmål, er jeg derimot noe mer i tvil om. Og tvilen har ikke avtatt ved lesing av denne innstillingen, det må jeg nok si, for et parti som i grunnen avviser alle forsøk på å se 50–60 år frem i tid med å si at regjeringen Gerhardsen i 1957 ikke så at oljeforekomstene ville komme, og at man dessuten kan ha tatt feil enkelte ganger både gjennom 1960- og 1970-tallet, synes jeg er – for å si det forsiktig – noe lettvint. Jeg ser også andre saksområder hvor denne regjering vil være nødt til å søke støtte hos andre partier, f.eks. når det gjelder å privatisere statlige selskaper, hvor Fremskrittspartiet ikke er til å stole på i forhold til sitt program. Men da må vi søke støtte der det er mulig å finne støtte for Regjeringens politikk.