Med all respekt så var dette et helt uforståelig innlegg. Mitt hovedpoeng har hele tiden vært følgende: Det å politisere i forhold til den tradisjonelle partifloraen i Norge i denne debatten er uklokt for debatten som sådan. Vi erkjenner godt at vi har løftet dette inn i den norske debatten, men vi har ikke noe ønske om eierskap til det. Tvert imot har vi et sterkt ønske om å gå i dialog med de ulike partiene og ulike gruppene i Norge for å fremme den typen forslag som bringer verden videre. Jeg må nok si at også utenriksministerens innlegg i stor grad bærer preg av fordom og ikke kunnskap, og det er synd. Vi har ikke noe ønske om på noen måte å tillegge mennesker eller partier holdninger og standpunkt som de ikke har, men jeg registrerer at man, med den begrunnelsen som er gitt i innstillingen for hvorfor man har avvist dette, ikke kan ha fulgt med i timen. La meg bare ta dette med flyavgift, som utenriksministeren også nevnte. Han kunne ikke forstå hvorfor dette var et godt forslag, hvorfor flypassasjerer skal betale. Ja, det er mange gode grunner til at flypassasjerer skal betale. Først og fremst kanskje fordi det administrativt er meget enkelt. Det er slik at man for de internasjonale flyruter ikke betaler miljøskatt, men flyene forurenser betydelig. CO2-utslipp i atmosfæren har langt større miljøeffekt enn det CO2-utslipp på bakken har. Det betyr at det finnes en miljøpolitisk begrunnelse for dette, som mange internasjonale skatter faktisk har. Hvis man legger på 1 dollar pr. flybillett, betyr det at hvis en drar Oslo–New York og tilbake, betaler en 2 dollar som går til FN. Administrativt er dette så enkelt å administrere at det nesten ikke har administrasjonskostnad. Derfor er dette et forslag som har stor internasjonal oppslutning. Det er praktikabelt, og det kan gjennomføres i løpet av kort tid. Alle land trenger ikke å være med. Men hvis de store landene er med, vil det likevel bli mye penger. Så kan man godt si at ja, men alle er jo ikke med. Dette er urettferdig, hvorfor i himmelens navn skal en turist som drar til New York, betale? Ja, sånn er altså verden. Poenget er at noen må ta disse skrittene framover for å prøve å finne finansieringsordninger som gjør FN mer stabil, og som gjør det mulig å bringe penger inn til nødhjelp og humanitært arbeid som er av et annet omfang enn det hver enkelt nasjonalstat er i stand til. Så står jo ikke dette i noen motsetning til at Norge som nasjonalstat skal bidra til bistand. Jeg ser at også dette blir brukt som et argument fra Regjeringen for å avvise vårt forslag. Det er ikke noe argument. Det er flott! Det er flott at den sittende regjeringen og opposisjonen er enige om at vi skal øke bistanden i Norge, og at hver enkelt norsk borger gjennom skatteseddelen betaler for norsk bistand. Hvis en skal fortsette denne typen argument, kan en si: Hvorfor skal norske borgere betale skatt og gi dette til bistand til et annet land? Grunnleggende sett dreier denne debatten seg om følgende: Har vi mot nok, er vi djerve nok til å prøve å gå foran internasjonalt sammen med andre land – det er mange ting vi er uenige om – og å prøve å utrede om det finnes nye måter å bringe verden framover på? Den måten som høyresiden og Regjeringen her har avvist forslaget på, skuffer meg veldig. Jeg synes det er trist, og det er kunnskapsløst. Men jeg har tro på at man kan lære. Jeg har tro på at neste gang vi reiser denne debatten, har finansministeren og hans kampfeller her i Stortinget hørt den internasjonale debatten og sett at til og med EUs finansministere, som slett ikke er mine kampfeller, har tatt den debatten og gjort vedtak om det. Neste gang kan det være FNs sikkerhetsråd som gjør det, eller som starter utredningsarbeid for å gjøre det, eller så kan det være land som står oss politisk fjernt, som gjør det. Vårt ønske er altså ikke noe annet enn dette, og jeg synes det er trist at forslaget avvises. Jeg har ikke noe ønske om å politisere denne debatten, jeg har et ønske om at vi skal klare å gå sammen den veien framover. Derfor er også forslaget formulert på en slik måte at det ikke står i motsetning til noen mål som noen partier eller Regjeringen måtte ha. La meg bare avslutte med å si at det er trist, for både Venstre og Kristelig Folkeparti er jo egentlig enig i dette. De er jo egentlig enig, de har programfestet akkurat den samme typen målsettinger. Derfor er det Høyre og Fremskrittspartiet som egentlig er imot, og de har ikke flertall i Stortinget. Men det er vel i erkjennelse av at de sitter i regjering, at de har måttet gi seg på dette, og det er trist, og det er trist at det har blitt sånn en partipolitisk debatt. Men igjen: Jeg er sikker på at denne debatten kommer tilbake, og jeg er sikker på at også andre partier da ser det kloke i dette, for dette er altså ikke SVs kloke tanker, det er mange mennesker verden over som synes at dette er en god ide.