Arbeidsledigheten blant innvandrere i Norge er høyere enn i befolkningen ellers. Aller høyest er ledigheten blant innvandrere som har kommet som flyktninger og asylsøkere. Det skal likevel sies at Norge er i en særstilling, med generelt lav arbeidsledighet og stor etterspørsel etter arbeidskraft. Dette har gitt mange arbeidsinnvandrere, flyktninger og asylsøkere god adgang til det norske arbeidsmarkedet. Venstre har ved flere anledninger tatt til orde for å gjøre adgangen til Norge lettere for arbeidsinnvandrere. Utvidelsen av EU har langt på vei hatt en slik virkning. Blant annet oppgir LO at de nå har flere tusen medlemmer fra tidligere østblokkland. Dette vitner om at adgangen til Norge er blitt lettere for noen, og at vi har med bevisste arbeidstakere å gjøre. Den gruppen som er mest krevende å dyktiggjøre for det norske arbeidslivet, er de som kommer som flyktninger og asylsøkere fra krigs- og katastroferammede områder. For noen av disse er språk en betydelig barriere, og for et fåtall er skriftspråk et nytt bekjentskap. Å gi alle lik mulighet til samfunnsdeltakelse er svært viktig. Nettopp derfor vedtok Stortinget i fjor en rekke tiltak for å øke spesielt flyktningers og asylsøkeres muligheter til å bli både raskere og bedre integrert gjennom bl.a. språk og samfunnsopplæring. Den nye NAV-reformen vil også omfatte tiltak særskilt rettet mot denne gruppen. Venstre mener derfor det er riktig å avvente gjennomføringen av en rekke tiltak som nå står for tur, for å styrke mulighetene i arbeidsmarkedet for innvandrere. På to områder er Venstre enig med Kristelig Folkeparti når det gjelder tiltak som Regjeringen må sette i verk, og som ikke følger naturlig av NAV-reformen eller av introduksjonsordningen. Dette gjelder voksenopplæringstiltak og godkjenning av utenlandsk utdanning. Voksenopplæringstiltak vil særlig gjelde innvandrere som på visse områder har stor realkompetanse, men som ikke har formalkompetanse, og der veien gjennom det ordinære utdanningssystemet kanskje ikke er helt tilpasset. Godkjenning av utenlandsk utdanning er i dag preget av lang ventetid, liten åpenhet og mangelfull samordning med internasjonale standarder. Det er derfor påkrevd å gjøre noe med både kapasitet, innsyn og standarder.