Jeg vil takke statsråden for et godt svar. Mange eldre samer og kvener har jobbet i rundt 20 år med denne saken, og de har ventet på å kunne oppleve det å motta en form for erstatning fra staten. Det er snakk om eldre mennesker, og mange av dem har dessverre allerede falt fra – og det uten at de fikk noen form for erstatning på grunn av tapt skolegang under krigen og heller ikke fikk noen form for opplæring på sitt eget morsmål på grunn av fornorskningspolitikken. De har altså tilhørt en gruppe som har kommet særdeles uheldig ut. I en slik situasjon må det handles raskt. Jeg vil derfor stille statsråden følgende oppfølgingsspørsmål: Kan det være mulig å sette av noen ekstra ressurser i en periode, slik at de som trenger det, kan få den hjelpen de har behov for til å skrive søknader og innhente dokumentasjon og opplysninger, og at søknadene blir behandlet så raskt som overhodet mulig?