Jeg har forsøkt å være veldig klar til det som interpellanten tok opp, nemlig de private avtalespesialistene. Derfor er jeg noe forundret når representantene Giltun og Fredriksen prøver å si at det har vært uklare signaler, og at det nå er stor usikkerhet. Vi er i gang med å se nærmere på hvordan vi skal integrere de private avtalespesialistene bedre i spesialisthelsetjenesten for å ivareta sørge for-ansvaret. Da skal vi forsøke å svare på noe av det som representanten Ludvigsen er opptatt av. Prioriteres det riktig? Hvordan ser fordelinga ut rundt om i landet? Jeg er selvfølgelig også veldig interessert i å se på de forskjeller som måtte være i effektivitet mellom offentlige og private. Det gjelder spesielt innenfor psykiatri, der vi nå ser, særlig når det gjelder barn og unge, at det er på veg opp. Det bekymrer meg og Regjeringa like mye som det bekymrer alle andre, både representanter og partier. Så bare litt til representanten Giltun: Det er klart at vi har utfordringer i det norske helsevesenet. Men jeg håper at en ikke svartmaler det bildet mer enn det som faktisk er nødvendig. Vi har altså et av verdens beste helsevesen. Vi har aldri behandlet så mange pasienter som vi nå gjør i Norge. Vi har aldri brukt så mye penger. Vi opererer i dag langt flere ting enn vi f.eks. kunne gjøre for bare ti år tilbake. Det er situasjonen. Det betyr ikke at det ikke er utfordringer. Det har flere vært inne på, og det er alle sammen klar over, men jeg håper i hvert fall at vi ikke bidrar til å gjøre dette verre enn det faktisk er. Så til representanten Sjøli, og for så vidt også representanten Lønning: Jeg mener det er for enkelt å sette likhetstegn ved den noe begrensning denne regjeringen har gjort i forhold til private aktører, og at ventetiden på noen områder nå øker. Det er en for enkel framstilling. Jeg er opptatt av at vi skal kunne utnytte det private og det offentlig på best mulig måte, at det er noe å lære av hverandre. Det er også derfor jeg har dialog med de private aktørene for å se på hvordan vi best mulig kan utnytte det beste i hverandre, for å kunne prioritere dem som trenger hjelp aller mest og aller først. Det er det aller viktigste. Så til representanten Nyborg: Det kunne vært fristende å ha et langt foredrag om hvordan situasjonen er i sykehussektoren, og ikke minst hvordan det var under den forrige regjering, som har hoveddelen av ansvaret for hvordan det har blitt et så stort akkumulert underskudd. Men den debatten kommer vi tilbake til. Jeg vil bare presisere at når det gjelder spørsmålet interpellanten tok opp, skal vi ha en grundig prosess med høring. Jeg kommer selvfølgelig også tilbake til Stortinget, hvis det skulle være endringer av en slik art at det er nødvendig.