Alle barna som er utgangspunktet for denne saken, har kommet i følge med foreldre eller andre omsorgspersoner. Antall barn og barnefamilier i systemet vil øke i tiden framover med mindre man får økt gjennomstrømning. Det er hovedsakelig to forhold som avgjør oppholdstiden i mottak. Det er saksbehandlingstiden, og det er tiden det tar å effektuere endelig vedtak. For barnefamilier med endelig avslag på asylsøknaden er det store utfordringer knyttet til retur. Mange kommer fra land der tvangsmessig retur er vanskelig eller umulig, og når foreldre ikke ønsker å reise frivillig og ikke samarbeider med myndighetene eksempelvis om avklaring av identitet, kan tvungen retur vanskelig la seg gjennomføre. I 2004 ble det etter behandling i Stortinget gitt en midlertidig forskrift, slik at barnefamilier som hadde vært minst tre år i Norge, hvorav ett år etter endelig avslag, skulle få en ny, individuell vurdering av saken med fokus på barnas situasjon. En forutsetning for vedtaket var at daværende kommunalminister Erna Solberg skulle iverksette tiltak for å unngå ny opphopning av saker. Det er svært alvorlig at den forrige regjeringen ikke fulgte opp dette tilstrekkelig, og det er også årsaken til at vi nå er i den samme situasjon. Vi i Arbeiderpartiet har vært klare på at vi ikke ønsker å støtte en ny amnestilignende ordning. Det forhold at en asylsøker ikke vil rette seg etter lovlig fattede vedtak om å forlate riket, bør ikke belønnes med varig oppholdstillatelse i Norge. En slik praksis vil undergrave asylinstituttet, og det strider mot innvandringspolitiske hensyn. Samtidig vil vi understreke at rettssikkerheten for utlendinger som søker opphold her i landet, skal ivaretas. Det innebærer bl.a. at utlendinger har en rett til å påklage vedtak eller anmode om omgjøringsbegjæring. For det første vil Regjeringen intensivere arbeidet for å få ned saksbehandlingstiden. Dette arbeidet er Regjeringen allerede godt i gang med. Regjeringen vil ha et særlig fokus på rettigheter og livssituasjonen for barn som kommer til Norge som asylsøkere. Regjeringen vil derfor vurdere en rekke tiltak for å hindre at barn blir værende lenge i mottak. Dette inkluderer vurdering av ressursbehovet i saksbehandlingen, samt raskest mulig bosetting etter at oppholdstillatelse er innvilget. Videre vil Regjeringen prioritere arbeidet med tilbakesendelsesavtaler og vurderer tiltak for å effektivisere selve returarbeidet, herunder tiltak som kan stimulere og motivere til frivillig retur. I tillegg har Regjeringen varslet en forskriftsendring for å ivareta hensynet til dem som omtales som ureturnerbare. Det har også vært viktig for flertallet at løsningene vi velger, er så prinsipielle at de helt eller delvis kan videreføres og bli permanent nedfelt i den nye utlendingsloven. Barnets beste skal ifølge loven være et grunnleggende hensyn ved alle avgjørelser som berører barn, og vi i Arbeiderpartiet er glad for understrekningen av at det «skal foretas en selvstendig behandling basert på barnas situasjon, der det kan gis opphold dersom barna har opparbeidet sterk tilknytning til riket». Barn vil ofte opparbeide en sånn tilknytning raskere enn voksne. Statsråden har videre signalisert at Regjeringen vil starte arbeidet med endringer i regelverket for å senke terskelen for å kunne få oppholdstillatelse etter anmodning om omgjøring av endelig vedtak, slik at det ved behandling av omgjøringsanmodningen i UNE igjen kan innvilges opphold når det foreligger «sterke menneskelige hensyn». Statsråden har også varslet at «Regjeringen vil gå inn for å endre gjeldende utlendingsforskrift og sende på høring et forslag om at personer som har fått endelig avslag på søknaden om asyl kan få oppholdstillatelse etter utlendingsloven § 8 annet ledd, dersom retur ikke er gjennomført innen tre år fra saksopprettelse og det heller ikke er utsikter til retur». Det presiseres at det «skal stilles vilkår om at personene har medvirket til å avklare sin identitet under perioden som asylsøkere og at de har bidratt til å muliggjøre retur, herunder bidratt til å skaffe seg hjemlandets reisedokumenter». Iverksettelse av de foreslåtte regelendringene og øvrige tiltak bør skje så snart som mulig. Flertallet mener det er rimelig å stille i bero effektueringen av tvangsutsendelse av barn og barnefamilier som kan forventes å få fornyet behandling etter nytt regelverk. Jeg vil avslutningsvis rose forslagsstillerne både for engasjementet for barna og for å ha fått til en løsning i et bredt forlik. Jeg mener dette er et veldig godt eksempel på en løsningsorientert opposisjon og et lyttende flertall. Gjennom dette forliket sikrer vi både hensynet til at vi skal ha et system som er bærekraftig og dermed kan stå seg over tid, og ikke minst hensynet til de mange som er og kommer til å være i en svært vanskelig situasjon.