Jeg vet ikke om Arbeiderpartiet på sine møter lenger alltid synger Internasjonalen, men Arbeiderpartiet er kjent for å være et parti som har sterkt internasjonalt engasjement. Det har hatt mange viktige personer i internasjonale verv, fra Trygve Lie, Gro Harlem Brundtland og Thorvald Stoltenberg. Nå har vi også Gahr Støre som utenriksminister, som også har en veldig sterk internasjonal orientering. Er ikke det at Arbeiderpartiet nå snur, at det har latt seg forlede til et kompromiss med Senterpartiet og SV, et brudd med denne tenkningen? Jeg hører at man her forsøker å framstille det som at man nå endelig har kommet til sannhetens erkjennelse og skjønt hva som er viktig. Men det at man også erkjenner at motivasjonssvikten i ungdomsskolen i stor grad skyldes at det ikke er stilt krav til elevene, betyr jo at når man nå fratar dem dette kravet, vil en god del elever igjen falle utenfor. Er dette forenlig med Arbeiderpartiets tenkning?