Jeg synes det er en underlig form for debatteknikk å gi uttrykk for at fordi man ikke er enig med Fremskrittspartiet eller er aktiv på andre områder som er viktige i denne verdikjeden for å få en effektiv og god matforsyning og nødvendig konkurranse, så er man passiv. Det er jeg uenig i. Og jeg godtar ikke det utgangspunktet. Men det er helt avgjørende at vi får et tydeligere skille mellom det som er landbrukspolitikkens oppgave, og det er gjort gjennom de regimeendringer denne regjering har foretatt, fram til en målpris vedtatt i jordbruksavtalesammenheng. Derfra og ut er det konkurransen som skal virke. Det gjør at vi har et organisatorisk og regnskapsmessig skille i Tine som er effektivt, og som gjør at konkurrentene fra den startstreken, vedtatt målpris, har en lik konkurranse. At noen gjerne skulle hatt noen fordeler i denne konkurransen som de ikke har i dette regimet, har de lov til å gi uttrykk for, og det har de lov til å delta i debatten om. Men jeg er uenig i at det her ikke er like konkurransevilkår. Landbrukspolitikken bestemmes i første ledd og gjennom jordbruksavtaleforhandlinger, og det er det bred tilslutning til i denne salen – men kanskje ikke hos Fremskrittspartiet.