I Soria Moria-erklæringen har Regjeringen varslet en samlet vurdering av alle gebyrer og avgifter innenfor sjøtransporten. Målsettingen med dette er å få utjevnet konkurransevilkårene mellom transport på land og transport på sjø. Det er flere ulike avgifter og gebyrer som pålegges sjøtransporten. De statlige gebyrene skal bidra til å finansiere Kystverkets virksomhet, mens havnenes utgifter skal dekkes gjennom havneavgifter. Disse oppkreves av kommunale trafikkhavner og private aktører. I tillegg kreves det inn gebyrer fra sjøfartsmyndighetene og skipsregistrene samt avgifter knyttet til drivstoff og smøreolje. Innenfor Kystverkets ansvarsområde arbeides det løpende med å vurdere gebyrene. Store deler av Kystverkets virksomhet er gebyrfinansiert. Det er en sterk fokusering på å effektivisere de gebyrfinansierte tjenestene for å holde kostnadsnivået nede. Det er imidlertid også andre avgifter og gebyrer som berører sjøtransporten, og som finansierer relaterte virksomheter og mer generelle offentlige utgifter. Videre skal det samlede gebyr- og avgiftssystemet ivareta mange ulike krav, som hensynet til effektivitet og fordeling og behovet for inntekter til staten. Det er også viktig å se en vurdering av gebyrer og avgifter innenfor sjøtransporten i sammenheng med en helhetlig transportpolitikk. Derfor er det naturlig at dette gjøres i forbindelse med rulleringen av Nasjonal transportplan. Til opplysning er transportetatene i gang med å utarbeide grunnlagsmateriale til stortingsmeldingen. Når det gjelder kommunale havneavgifter, trekker havne- og farvannsloven opp rammene for hvordan disse skal fastsettes. Spørsmål knyttet til havneavgiftene vil derfor være en del av det pågående arbeidet med å revidere havne- og farvannsloven.