Jeg vil innledningsvis takke utenriksministeren for en særdeles fyldig gjennomgang av norsk utenrikspolitikk. Jeg tror den er nødvendig, ut fra det faktum at dagens utenrikspolitiske bilde skifter raskt, og at vi alle er opptatt av den situasjonen vi ser rundt om i verden, knyttet til bl.a. de mange angrep på norske ambassader og norsk personell i internasjonale operasjoner. Situasjonen er alvorlig. Senterpartiet er glad for den måten Regjeringen, utenriksministeren og statsministeren har håndtert dette på, og jeg er sikker på at man også i den viktige tiden som kommer, vil ivareta dette på en god måte. Den norske utenrikspolitikken omfattes av store og viktige områder, og et viktig punkt for Senterpartiet er at Regjeringen nå har kommet i gang med satsing på nordområdene. For at dette arbeidet skal lykkes, er det helt avgjørende at det hele tiden jobbes med å forankre det både lokalt og regionalt, og at Regjeringen får i stand en god dialog med de involverte parter. Senterpartiet er derfor glad for at det legges opp til å videreføre samarbeidsmønster som bl.a. Barentssamarbeidet – et arbeid som har fungert godt over lengre tid. Som grunnlag for den nordområdepolitikken som skal utformes i tiden framover, er det viktig at vi har noen klare kjennetegn. Vi må bl.a. ha en fasthet og en tydelighet i forhold til håndhevelse av norsk jurisdiksjon. Uklare kommandolinjer mellom sivil og militær makt er uheldig og vil i saker som den vi hadde knyttet til «Elektron», kunne skape uklare situasjoner. I en tydelig og fast håndhevelse av jurisdiksjonen ligger grunnlaget for en helt nødvendig dialog med bl.a. Russland. Dette er et sensitivt og ømtålig område, men vi må bygge videre på det gode naboforholdet vi har til Russland og til andre europeiske allierte. Ved å skape en internasjonal forståelse for norsk politikk i nord kan vi forhåpentligvis slippe flere situasjoner som de vi hadde med de spanske trålerne. Det er også viktig at vi ikke firer på ambisjonsnivået i forhold til miljø og natur. Nordområdene er rike på naturressurser, både fornybare og ikke fornybare, og dette skal vi ivareta på best mulig måte både for nåværende og kommende generasjoner. Senterpartiet er opptatt av at vi skal behandle jorden som om vi skulle leve evig, og det skal også være styrende for den sektorovergripende politikk som skal føres for nordområdene. Det er en utfordring å synliggjøre den nære sammenhengen mellom våre økonomiske, miljømessige og sikkerhetspolitiske interesser i området. Senterpartiet er glad for at Regjeringen har lagt opp til en politikk som også skal ivareta verdiskaping, bosetting, levekår og arbeid for dem som bor og har sitt virke der. Vi må ikke se oss blind på problemene, men heller se de utfordringene og det potensialet som ligger i regionen. På alle områder vil kunnskap være en av nøklene for å lykkes med de ambisiøse målsettingene som det har vært og er bred politisk enighet om. Kunnskap er grunnlaget for utvikling av næringsliv, for miljø, infrastruktur og ressursforvaltning. Men kunnskap er også nøkkelen til dialog med våre naboland, til å tørre å tenke nytt og til å skape nye virkemidler for en bærekraftig utvikling. Selv om Senterpartiet er opptatt av en ny og styrket nordområdesatsing, betyr det ikke at vi ikke er opptatt av deler av verden som ligger lenger borte. Norge må være og har alltid vært en aktiv deltaker når det gjelder resten av verden. Vår selvstendige stemme gir oss mulighet til å påvirke og til å spille en viktig rolle på mange områder. Det er helt avgjørende at Regjeringen i tiden framover styrker innsatsen i de formelle institusjoner, ikke minst i FN. Det er i norsk interesse at vi ikke har en situasjon der nasjoner kan ta seg til rette på egen hånd. Vi er, som resten av verden, avhengige av et globalt, godt samarbeid i FN. Gjennom en aktiv deltakelse i FN har Norge en mulighet til å spille en aktiv rolle i fred, forsoning og nedrustning. Vi må ikke gi slipp på kampen for styrking av folkeretten, og nettopp i dette er et styrket FN avgjørende. Det er ingen tvil om at det er et potensial for å modernisere FN som organisasjon, men en kritikk mot et tungrodd system bør heller føre til økt innsats og deltakelse enn til redusert støtte. Norge må være en pådriver for reformer slik at FNs organisasjoner er godt rustet til å møte utfordringer fra verdenssamfunnet, om det gjelder helse, miljø, terror eller fattigdomsbekjempelse. FNs politiske organ, bistandsorganisasjoner og utviklingsprogram må bringes tettere sammen for å arbeide for funksjonsdyktige stater som bygger på demokrati, folkerett og ansvarlighet. For Norge har Afrika lenge vært et kontinent hvor vi har hatt en aktiv deltakelse i mange land gjennom bl.a. bilateralt samarbeid. Nå er det tid for å tenke nytt, og Senterpartiet er glad for at Regjeringen arbeider aktivt for å formulere en utenrikspolitikk for Afrika, der målsettingen er et kontinent som gir gode forutsetninger for å bygge en framtid for befolkningen i de enkelte land. Senterpartiet er opptatt av at Norge skal ivareta og videreutvikle vår aktive rolle i arbeidet for å styrke menneskerettigheter. Derfor er det viktig at Regjeringen også satser på dialog med enkeltland, og vi er opptatt av at en kritisk dialog med bl.a. Cuba kan ha innvirkning på hele det sivile samfunn. Uten kritisk dialog og engasjement vil vi kun ha begrenset innvirkning, og Senterpartiet støtter derfor Regjeringens valg om aktivt å engasjere seg også på Cuba. Vi lever i en utforutsigbar verden. Hvilke konsekvenser Hamas’ seier i det palestinske valget vil ha for politikken i Midtøsten er ennå vanskelig å si. Vi skal som nasjon anerkjenne den demokratiske valgprosessen som tross alt har funnet sted, men vi skal stille krav til den kommende regjering om å følge en kurs der internasjonalt anerkjente grenser ivaretas, og der løsningene på konfliktene skal søkes gjennom dialog og uten vold. Utfordringene står i kø på det utenrikspolitiske området. Men på alle områder må vi jobbe aktivt med høye ambisjoner og med tro på at vi skal kunne skape endring. Respekten for menneskerettighetene må ligge til grunn for Norges internasjonale engasjement på alle plan. Vi må møte de stadige truslene mot internasjonal fred og sikkerhet på en offensiv måte, slik at menneskene ikke fortsetter å bli utarmet av fattigdom, sykdom og krig. Verden blir ikke tryggere og den globale trusselen mot miljøet blir ikke mindre om vi bygger høye murer. Vi må sette inn ressurser for å styrke globale samarbeidsfora som har legitimitet på tvers av kulturer, religioner og skiller mellom fattig og rik. I en verden preget av raske endringer trenger vi å utvikle global forståelse.