I dag er det 27 pst. av kommunene som står på svarteliste – det betyr at de ikke har fått sine budsjetter i balanse. Denne prosenten kunne vært mye høyere hvis det ikke hadde vært for at 73 pst. av kommunene allerede har skåret inn til beinet og redusert og svekket gode velferdstilbud innen eldreomsorgen og økt foreldrebetalingen på kulturskolene og barnehagene. I Åsnes kommune tilbakefører kommunestyret 16 årsverk og vedtar et kommunebudsjett med underskudd, fordi kommunen ikke har hjerte til å redusere skoletilbudet til barna i Åsnes. Jeg sier ære være den politiske ledelsen i Åsnes. Sånn er situasjonen for mange kommuner i Hedmark. I Os kommune i Nord-Østerdal bruker kommunen 14 pst. av budsjettet for å gi de mest hjelpetrengende et godt tilbud. Dette dreier seg om menneskeverd og respekt for barn og unge med store hjelpebehov. Jeg er takknemlig for at kommunalkomiteen har tatt tak i den økonomiske situasjonen som kommunene har kommet i som følge av at de gir et tilbud til såkalte tunge brukere. Ved at de reelle kostnader i den enkelte kommune ble lagt til grunn, og ikke, som i dag, at det regnes ut et gjennomsnitt av alle kommuner, ville noe av skjevheten blitt rettet opp. Ikke noe menneske eller bruker er gjennomsnitt – vi er alle mennesker. Løten kommune er, sammen med Stange kommune, den kommunen i Hedmark som har aller lavest friinntekter. Kommunen har i alle år hatt en god økonomistyring, der en har satt tæring etter næring. Kommunen har ikke hatt noe valg. Den må drive sin virksomhet til en tilsvarende lav kostnad. Samlet anslår vi at Løten kommune driver sine pleie- og omsorgstjenester til 25 pst. lavere kostnad enn andre kommuner det er naturlig å sammenligne med. For 2004 rapporterte Løten kommune sju ressurskrevende brukere. Dersom kommunen hadde utført sine pleie- og omsorgstjenester til samme kostnad som det sammenlignbare kommuner gjorde, hadde Løten vært berettiget til 2–3 mill. kr mer fra staten i 2004. Det betyr at kommunen straffes for å ha lave driftsutgifter. I mange alders- og sykehjem er bemanningen redusert til det uforsvarlige: én person på vakt om natta med 30 gamle og pleietrengende. Tenk hvordan det sliter psykisk og fysisk på alle dem som jobber i helse- og omsorgssektoren, og som bærer hele ansvaret alene. Sånn kan vi ikke ha det. Det er helt nødvendig å overføre mer penger til kommunene, slik at kommunene får en økonomi som står i forhold til de oppgavene de skal løse, til beste for innbyggerne.