I sitt Dokument nr. 8-forslag om å opprette en kulturkanon har Fremskrittspartiet flere begrunnelser. En av de mest oppsiktsvekkende og svært betenkelige er formulert slik: «Debatten vil gi folk en bedre forståelse av hva som er norsk kultur og av grensen mellom norsk og fremmed kultur.» Dette er meget forvirrende. Er det ikke sånn at de fremste kunstnerne våre, som Munch og Ibsen, nettopp ble så store fordi de lot seg utfordre og inspirere av det fremmede? Og er det ikke sånn at vi i dag har et kulturliv som kan være både stedlig og lokalt og samtidig globalt, og at all kunst vokser i møte med nettopp det fremmede? I et slikt perspektiv må representanten Woldseth kunne besvare følgende viktige spørsmål: Hvordan mener Fremskrittspartiet at det norske skal være for at vi skal kunne skille det fra det fremmede, som Fremskrittspartiet altså mener skal være et hovedmål med en kanon?