Jeg må først starte med å si at jeg deler veldig mange av vurderingene til forrige taler. Dette er kompliserte og krevende spørsmål, med mange dilemma, som det kan være vanskelig å gå inn i, men det er viktig at vi gjør det. Vi må evne å gå inn i også det som er vanskelig. Men jeg tror det er veldig viktig at vi gjør det på en så helhetlig måte som mulig, for på den måten å kunne takle kompleksiteten i de spørsmålene vi står overfor. Det er jo slik at historien rundt utlendingsloven er preget av at det er en lov som er veldig smal i sin tekstutgave, det er veldig overordnede paragrafer i loven, og så er det et vell av forskrifter som egentlig er norsk utlendingspolitikk. De forskriftene er blitt justert fram og tilbake litt sånn ad hoc-messig de siste årene. Nettopp den analysen var det som gjorde at den forrige regjeringen så klokt sa at nå er vi nødt til å ha en helhetlig gjennomgang av utlendingsloven, som ikke minst skal føre oss dit hen at hvis man setter seg ned og leser loven, så skjønner man hva norsk utlendingspolitikk er. Det tror jeg er særlig viktig i en utlendingslov, slik at folk som ønsker å få en oversikt over norsk utlendingspolitikk, kan få det ved å lese loven. Derfor satte man i gang en bred prosess med en egen NOU, et eget lovutvalg, som har kommet med sin innstilling som har vært på bred høring. Så tar vi nå hele kompleksiteten i dette politikkområdet til gjennomgang i departementet og skal komme til Stortinget med det forhåpentligvis i løpet av året. Da gjennomgår vi altså asylpolitikken, flyktningpolitikken, visumpolitikken, som siste taler var inne på, vi gjennomgår familieetablering/familiegjenforeningspolitikken, altså helheten og bredden i det. Blant de temaene som det helt åpenbart er viktig og krevende å jobbe med, er jo spørsmål knyttet til familieetablering/familiegjenforening. Det vil bli et sentralt tema i arbeidet med ny utlendingslov, ikke minst fordi det temaet også berører såpass vanskelige spørsmål som f.eks. tvangsekteskap. I regjeringserklæringen har vi sagt at vi skal etablere nye målrettede, langsiktige tiltak for å bekjempe tvangsekteskap. Vi skal altså ha nye tiltak på plass, og de nye tiltakene vil selvfølgelig berøre helheten i familieetablering/familiegjenforeningspolitikken. Mitt poeng i forhold til dagens Dokument nr. 8-forslag er at jeg vil prøve å unngå å fortsette dette arbeidet med å flikke på en forskrift, samtidig som vi nå har en helhetlig gjennomgang av politikken under arbeid. Det er klart at når vi nå skal til med nye tiltak, er jeg ganske trygg på at det også i framtiden vil være et underholdskrav, men det underholdskravet må da doseres i forhold til de nye tiltakene som kommer på plass. Det kan godt være at hvis man hadde gjort som Høyre og Fremskrittspartiet ønsker – innført en ny forskrift – så ville man altså i løpet av veldig kort tid kommet og sagt at den forskriften kan ikke gjelde, for nå har vi fått nye tiltak på plass som fører til at vi må justere eksisterende politikk. I stedet for å holde på med det nå tror jeg at vi gjør klokt i å bruke tid og krefter på en helhetlig gjennomgang. Og da har vi mange spørsmål til vurdering, bl.a. de spørsmålene som kommer i neste sak – spørsmål om aldersgrense. Det har vi åpent og ærlig til vurdering. Så må vi se på, hvis vi da skulle konkludere i forhold til aldersgrense, hva slags betydning det eventuelt vil ha for andre deler av familiegjenforeningspolitikken. Jeg mener det er klokt at vi tar oss tid til å gjøre det på den måten nå. Selv om det alltid er slik at alt haster, tror jeg at vi politisk av og til skal ta innover oss at det kan være lurt å ta noen pauser og tenke grundig igjennom ting. Det har i hvert fall Regjeringen bestemt seg for å gjøre, og så kommer vi med en helhetlig gjennomgang av utlendingsloven.