Nordområdene har gått fra å være et sikkerhetspolitisk oppmarsjområde under den kalde krigen til å bli et energipolitisk kraftsentrum. Utfordringene i nord dreier seg om hvordan vi skal forholde oss til noen av de største industrielle mulighetene og utfordringene vi som nasjon har stått overfor. Regjeringserklæringen slår fast at vi vil opprettholde leteaktiviteten etter olje og gass, og at oljeindustrien må få tilgang på interessante leteområder. Videre slås det fast at petroleumsvirksomheten i Barentshavet og i Norskehavet skal være verdens fremste i forhold til oljevernberedskap og miljøovervåking. Vi skal ha en næringsutvikling med et bærekraftig perspektiv. Vi skal ha en petroleumsindustri med grønn profil. Regjeringa har lagt til grunn at all aktivitet i disse områdene skal foregå innenfor bærekraftige rammer som opprettholder det biologiske mangfoldet og sikrer uberørte områder for framtidige generasjoner. Vi ønsker olje og fisk i godt naboskap. I den sammenheng er det viktig å understreke at virksomheten skal baseres på målet om nullutslipp til sjø. Vår miljøstandard bør være så god at den blir modell for tilsvarende utbygginger andre steder. Regjeringa ser nordområdene som Norges viktigste strategiske satsingsområde i årene som kommer. Mens Snøhvit-utbyggingen kanskje kom litt brått på, kan vi nå planlegge langsiktig og strategisk og posisjonere oss for de prosjektene som kommer i årene framover, og på den måten sikre nasjonen store skatteinntekter i mange år. Når det gjelder framtidig petroleumsvirksomhet, er det mange av oss som ser for oss en betydelig økning av forsknings-, utrednings- og innovasjonsvirksomhet. Stikkord her er bærekraft, leting, utvinning og drift, miljøovervåking og beredskap, og det viktigste av alt, arbeidsplasser. Men la oss være enige om at det er et stykke vei å gå før vi er der, og det bør det også være. Det er enighet i Stortinget om at en helhetlig forvaltningsplan for petroleumsvirksomheten i nord skal danne grunnlaget for hvilke områder som skal åpnes, og hvilke det ikke skal foregå slik virksomhet i – en forvaltningsplan hvor et mangfold av interesser ses i sammenheng. Industrien har innsett at miljøvern er en forutsetning for utnyttelse. Det innebærer at enhver seriøs aktør må planlegge i et miljøperspektiv fra dag én. Fra Regjeringas side er det et uttalt mål at innen 2009 skal alt CO2-utslipp til luft fra Kårstøanlegget være fjernet, og det skal bli mulig å bruke CO2 som trykkstøtte for felt i Nordsjøen. Regjeringspartiene er svært tilfredse med at det gjennom økonomiske virkemidler og satsing på ny teknologi nå legges opp til at oppstart av nye konsesjoner til gasskraft skal basere seg på CO2-rensing. Vi skal i tillegg holde oppe trykket på forskning på de fornybare energikildene. Regjeringa har økt bevilgningene på forskningskapitlet med 15 mill. kr, som uavkortet skal gå til styrking av forskningsprogrammene RENERGI og Climit. Arbeiderpartiet er tilfreds med at Regjeringa har økt budsjettkapitlet for miljøvennlig gassteknologi med 20 mill. kr utover det Bondevik-regjeringa foreslo, og at økningen øremerkes igangsetting av tiltak med CO2-håndtering og verdikjede for CO2. Innenfor våre internasjonale klimaforpliktelser må en større del av naturgassen som utvinnes på norsk sokkel, tas i bruk innenlands til industri-, energi- og transportformål. Det er vår målsetting at Norge skal bli verdensledende innen miljøvennlig bruk av gass. Avslutningsvis vil jeg komme litt inn på omfanget av den petroleumsfrakten som går fra Murmansk, langs vår kyst og videre sørover. Oljevernberedskapen i nord er et kapittel som vi skal vie stor oppmerksomhet. Vi vet at det fraktes tonnevis med olje langs vår kyst, og overvåkingssentralen i Vardø, som skal settes i drift i 2007, er viktig i forhold til det arbeidet. Jeg vil også tro at det settes i gang en stor debatt om Kystvaktas rolle, om oljevernberedskapen og ansvaret for operativ handlingskapasitet. Øvelsen Barents Rescue gav oss noen svar, men den etterlot også veldig mange spørsmål – spørsmål som må finne sin løsning.