Sosialhjelpen er en ordning som har lokal forankring, og som skal ytes etter behov. Men samtidig ser vi alle at det kan være dilemmaer når vi innfører nye statlige ordninger, f.eks. barnetilleggene. Vi har sett tilfeller av at mange kommuner har brukt det til å redusere sosialytelsene. Det er et dilemma hvis Stortinget går inn og bedrer ordninger for de vanskeligst stilte, for å gjøre noe for dem, og så ser man at det ligger en mulighet for å redusere dette i den andre enden. Dette er et dilemma som vi lever med, og som jeg håper vi kan få tatt fatt når vi får en ny arbeids- og velferdsforvaltning, får et nytt velferdskontor i hver kommune, og får en bedre dialog mellom de ulike etatene, om de er statlige eller kommunale. Men sett fra mitt ståsted skal sosialytelsene fortsatt være en individuelt vurdert ytelse fra kommunen. Det står ingenting i Soria Moria-erklæringen som forhindrer at vi kan videreføre det, selv om vi har SIFOs normer, som vi har hatt hele tiden.