Jeg er glad for at vi fra Senterpartiet kan være en del av et nytt flertall som stopper innføringen av en arbeidsmiljølov som på flere områder ville svekket den trygghet og forutsigbarhet som er utviklet i arbeidslivet. Jeg er glad for at vi får på plass igjen en formålsparagraf som fører videre gjeldende lovverks fokus på arbeidstakervernet. Jeg er glad for at vi får på plass igjen bestemmelser som fastslår at midlertidige ansettelser skal være et unntak og faste arbeidsforhold hovedregelen. Jeg er glad for at vi får på plass igjen bestemmelser som slår ring om normalarbeidsdagen gjennom å stoppe vesentlig liberalisering av overtidsbestemmelsene. Komiteens mindretall beklager i innstillingen til Odelstinget at Regjeringen ikke har funnet det nødvendig å gjennomføre en bred høringsrunde om forslagene vi nå behandler. Det er vanskelig å se hva en slik høringsrunde skulle bringe av ny kunnskap utover det som framkom foran behandlingen av samme sak for et halvt år siden. Komiteen har imidlertid gjennomført sin høring. Jeg registrerer at det fra arbeidstakerorganisasjonene er en entydig oppfatning av at de lovendringer som ble vedtatt ved juni-behandlingen, svekket arbeidstakerinteressene, og at de derfor takker den nye regjeringen for at vi stopper iverksettelsen av det lovverket. Etter en tid med fritt arbeidsmarked innenfor et utvidet EØS-område får vi daglig informasjon om et røffere arbeidsliv hvor arbeidsmiljøet utfordres. Arbeidstakere fra Øst-Europa ønskes velkommen som arbeidskraft, men med en lønn som er langt unna norsk nivå, også der hvor allmengjøringsloven er satt i verk, med boligforhold under enhver kritikk, og med store mangler på verne- og sikkerhetstiltak. Vi står også foran en omfattende debatt om hvordan vi skal forholde oss til nye EU-direktiver som kan utfordre norske arbeidsforhold. Iverksettelse av målsettingen om friere flyt av tjenester innenfor EU, og dermed EØS-området, kan komme til å bli en prøvestein på om den reservasjonsretten vi forhandlet oss fram til gjennom EØS-avtalen, har den betydning som våre forhandlingsansvarlige den gang sa den ville ha. I denne situasjonen er jeg altså glad for at Stortinget understreker vår arbeidsmiljølov som en vernelov for arbeidstakerhensyn. Det vi trenger i dag, er det motsatte av mindretallets forslag om å endre fokuset i arbeidsmiljøloven, bort fra arbeidstakeren og over til markedets behov. Midlertidige ansettelser er blant de hovedspørsmål det er stor og prinsipiell uenighet om partiene imellom. Vi har ca. 10 pst. av arbeidsstyrken i midlertidige ansettelser i dag. Er det så behov for å legge til rette for at denne ansettelsesformen skal få vesentlig større plass i vårt arbeidsliv? Jeg registrer at det er et markert skille i oppfatningen av dette mellom arbeidsgiverorganisasjonene og arbeidstakerorganisasjonene. Det er viktig å legge til rette for et godt fungerende arbeidsliv, men det er også viktig å sikre trygghet i arbeidsforholdet for de ansatte. Jeg registrerer at flere her i salen skyver innvandrere, ungdom og funksjonshemmede foran seg i kampen for et arbeidsliv basert på midlertidige ansettelser. Jeg har ikke sett at disse gruppene ut fra egne interesser har vært pådrivere for en slik utvikling, tvert imot. I den behandling vi i dag har av arbeidsmiljøloven, er det store, prinsipielle, spørsmål som skal finne sin avklaring. I komiteinnstillingen har vi også tatt opp et forhold av mer konkret betydning for en begrenset del av arbeidslivet. En samlet komite forutsetter at den «medleverordningen» som praktiseres ved flere bo- og behandlingskollektiver, ikke blir berørt av de vedtak som nå gjøres i arbeidsmiljøloven. «Medleverordningen», som betyr at ansatte har sin bolig i tilknytning til institusjonen eller bor på institusjonen i lengre perioder, er en verdifull driftsform innen barnevernet og i behandlingsinstitusjoner innen rusomsorgen, og det er viktig å verne disse. Ordningen er sikret i en forskrift som er hjemlet i den del av arbeidsmiljøloven som det ikke gjøres endringer i i dag. Jeg er glad for at komiteen likevel understreker betydningen av at forskriften blir videreført, og at det dermed skapes forutsigbarhet og trygghet for de institusjoner og ansatte som legger vekt på en videreføring av denne formen for arbeidsforhold.