På dagens kart foreligger det også et forslag fra representantene Ulf Leirstein og Gjermund Hagesæter om heving av beløpsgrensen for tollfri import. Det er slik i dag at det er lov å importere tollfritt for 200 kr, og representantene fremmer da et forslag om at denne grensen skal heves til 1 000 kr. Forslaget har ingen støtte i komiteen fra noen andre partier enn Fremskrittspartiet. Flertallet viser til at et tilsvarende forslag var til behandling i Stortinget så sent som våren 2005, og jeg må si jeg forundres noe over Fremskrittspartiets iver for dette forslaget. Gjentatte ganger i dagens debatt har Fremskrittspartiet bekymret seg for problemet med økt grensehandel, nettopp med begrunnelse i tapt salg i Norge, og derav trussel mot norske arbeidsplasser. Og det må være lov å spørre: Vil ikke en tollfri grense på 1 000 kr ha nøyaktig samme effekt, med tap av norske arbeidsplasser som konsekvens? De sier at det er urimelig at grensen på 200 kr ikke er endret på mange år. Ja, det kan høres logisk ut i første omgang, men når vi ser hva vi i dag får for 200 kr med det som nå blir importert fra Kina av tekniske duppeditter, klær, dvd-er og cd-er, ser vi at slike produkter faktisk har blitt billigere. Å heve grensen i dagens situasjon ville få katastrofale følger for norske produsenter, norske distributører og selgere av slikt utstyr. Det er drøssevis av produkter som er egnet for slik distribusjon og salg. I dag kan en for under 1 000 kr få dvd-spillere som for fem–seks år siden kostet 5 000 kr, en kan få små musikkanlegg, en kan få klær, en kan få mikrofoner, musikkutstyr. I det hele tatt er det en mengde produkter som kan selges på denne måten, og ikke minst med også etablering av Internett og e-post vet vi hvor lett det er å bestille slike varer. En slik grense vil sannsynligvis bety omfattende handelslekkasje på bekostning nettopp av norske produsenter og forretninger. Dersom det var slik at vi bare var konsumenter, er dette et godt forslag. Som samfunnsborgere må vi også ha en videre forståelse og ta ansvar for mer enn eget forbruk. Det er mulig at dette er for mye forlangt av Fremskrittspartiet, men dersom de tar den forståelsen de har vist i dag i forbindelse med bekymringen for økt grensehandel med i sine vurderinger videre, kan vi håpe at det er en stund til neste gang vi ser et liknende forslag fra Fremskrittspartiet.