Forsvaret har i en årrekke vært under en omstilling som etter Fremskrittspartiets syn har gått for fort, og det militærfaglige har blitt vesentlig glemt. Det viktigste har vært å nå måltallet for reduksjonen, som har vært å redusere antall personer med 5 000, redusere med 2 milliarder kr pr. år på drift og avhende 2 mill. m2 bygning. Det sier seg selv at når alt dette skal skje på noen få år, skaper det en viss uro. Jeg er ikke uenig i at Forsvaret må omstilles, men å omstille etter et budsjett istedenfor å ha et budsjett som ivaretar de interesser og oppgaver vi pålegger Forsvaret, er feil – totalt feil. Det er ingen tvil om at både den forrige regjeringen og dagens rød-grønne har et forsvarsbudsjett som gjør at Forsvaret ikke kan utføre de arbeidsoppgaver vi pålegger det. Vi husker sikkert alle de skrekkfortellinger vi har hørt de siste årene, om knappe midler til f.eks. innkjøp av drivstoff til våre fartøyer og fly, med det resultat at de ikke ble brukt. Det har vært mangel på penger til å ha øvelser, og militært utstyr blir lagret ute i all slags vær hele året for å spare husleie, en husleie til en selv. Bygningene står der ferdig betalt, men utstyret står ute. Forstå det den som kan. Det er bred enighet, heldigvis, om at våre nordområder skal styrkes. Dette er Fremskrittspartiet glad for, men samtidig skjer det ting som kan synes meget merkelige. Her kan nevnes at man har stuet vekk en mengde med Leopard stridsvogner, og erstattet disse med vanlige Mercedes-Benz Geländewagen. Jeg skjønner ikke helt hvorfor, og har stilt spørsmål i Stortingets spørretime om dette. Svaret fra statsråden var bl.a. at Geländewagen var mer egnet i internasjonale oppdrag. Det er sikkert riktig, men jeg trodde at når man sier at man skal satse på våre nordområder, betyr det det, ikke at vi skal være en fredsstabilisator ute i verden. Nå senest er det forslaget om Sudan. Der mener jeg at vi ikke har noe å gjøre. Om det skulle vise seg at vi har noe der å gjøre, tror jeg bestemt at vi verken har utstyr eller nok mannskaper eller er forberedt på å løse de utfordringer vi vil møte, som f.eks. barnesoldater og for oss ukjente sykdommer. At vi skal være med på å bevare freden, er soleklart, men vi er allerede på en del steder. Det må være bedre å kraftsamle og være på stedet i flere år, som f.eks. i Afghanistan. Selv om vi har hatt en omstilling i Forsvaret, står utfordringene i kø. Vi har, og får, nye fartøyer som trenger midler. Vi venter på vårt nye helikopter, NH-90, vi trenger nye lastefly som skal erstatte Hercules, vi trenger nye kampfly som skal erstatte F-16, vi trenger nye radarsystemer, vi trenger utskifting av mye av vårt soldatutstyr. Ja, slik kan jeg fortsette. Når vi da samtidig forstår – selv om det kan virke som om det kun er Fremskrittspartiet som forstår – at det er en ubalanse mellom forsvarsforliket og de faktiske utgifter, må dette gå galt. Mener vi noe med å si at vi skal ha et forsvar, må Regjeringen bevilge nok penger til at vi kan ha et troverdig forsvar.