Jeg vil takke statsråden for et godt svar. Det er klart at det er et tankekors at så mange organisasjoner, også store, som Verdens helseorganisasjon og EU, har vært svært, svært tilbakeholdne. Jeg tror nok også, som statsråden var inne på, at de kommersielle kreftene er utrolig sterke, og at de sannsynligvis er mye sterkere i andre land enn de vi vil finne her i Norge. Vi har tross alt en ganske stor oppslutning om vår strenge alkoholpolitikk. Jeg synes i mange tilfeller at også bransjen tar noe ansvar for det, selv om vi har en del debatter. Statsråden sier at vi må ha tålmodighet. Det er riktig. Når man jobber internasjonalt, er det ikke bare å beslutte noe i det norske storting eller i den norske regjering, og så skjer det av seg selv. Jeg tror at det at WHO i så mange år har hatt dette på dagsordenen, og at en fikk en ny giv også der i 2005, skjer jo heller ikke av seg selv. Det er noen stater, noen land som må føle ansvar for at så skjer. Jeg er stolt av at de nordiske ministrene, med Dagfinn Høybråten i spissen, i 2004 tok det viktige initiativet. Det er også viktig at disse prosessene holdes ved like. Jeg er veldig glad for at statsråden så klart og utvetydig sier at dette skal følges opp, og at hun har godt samarbeid med de nordiske kollegene, både med tanke på helseforsamlingen i 2007 og på oppfølgingen av EU-strategien. For en tid tilbake, i mars i år, stilte Jan Bøhler et spørsmål til statsråden i spørretimen. Da lovet statsråden å se på om Norge kunne gjøre noe, og hva man eventuelt kunne gjøre for å støtte WHOs arbeid finansielt på dette området. Jeg tror kanskje det også er viktig, og jeg har lyst til å spørre statsråden om dette har vært vurdert, og om Norge kan støtte dette viktige arbeidet på en slik måte. Kan statsråden tenke seg å vurdere det, hvis hun ikke har hatt mulighet for det til nå?