Først til statsbudsjettet. Det budsjettet som legges fram i morgen, er selvsagt et saldert budsjett, og jeg tror også jeg understreket det tidligere i debatten. Det vi har invitert partene til, er en dialog, et samarbeid om å finne alternative forslag som gir tilsvarende reduksjon i sykefraværet og i statens kostnader til sykepenger innenfor folketrygdens rammer. Det er grunnlaget, det er det vi arbeider med. Enten kommer vi fram til den type forslag, og da er jo det utmerket, eller så gjør vi det ikke, men da står Regjeringens forslag fast. Jeg håper jo at vi – og jeg vil anstrenge meg til det ytterste for det – kommer fram til omforente løsninger. Jeg vil konsentrere meg om det, og jeg føler at vi har en god dialog med partene når det gjelder det. Så tilbake til dette med at man reagerer på lekkasjer. Det var omfattende lekkasjer i 2005, det var omfattende lekkasjer i 2004, det var omfattende lekkasjer i 2003 og i 2002 og helt sikkert før det også. Jeg vurderte som opposisjonsleder den gangen å reagere, men tenkte i mitt stille sinn at kanskje en gang kommer jeg i regjering, og derfor lot jeg være. Men vi har f.eks. en fin liste her fra 2004 fra den daværende regjering, hvor altså finansministeren presenterer skatteopplegget i august, bistandsministeren presenterer bistandsopplegget på 1,5 milliarder kr, Gabrielsen presenterer 1,5 milliarder kr til psykiatrien, kommuneøkonomien presenteres med 1 milliard kr i frie inntekter, politi og rettsvesen presenteres med 300–400 mill. kr den 29. september, fødselspermisjon for fedre presenteres fra Kristelig Folkeparti med 250 mill. kr, trosopplæring 4. oktober med 50 mill. kr, Skogsholm presenterer flere hundre millioner kroner til samferdsel, barnehager presenteres den 3. oktober, osv. Altså, denne listen er så lang at dere burde slippe å høre den. Den er fra 2004, og det som da ble lekket av den daværende regjeringen. Derfor mener jeg at man ikke prinsipielt kan være for egne lekkasjer, og prinsipielt mot andres. Enten mener man det ene, eller så mener man det andre. Det var det ene. Det siste er bare at denne debatten har jo vist at det ikke er noen linje, ikke noe klart budskap fra opposisjonen. Regjeringen står fast på at vi er i ferd med å forandre Norge i en god og riktig retning. Vi gjennomfører det vi lovet. Opposisjonen har et veldig sprikende budskap.