Representantene Bjørnflaten og Magnusson Lydvo skal i likhet med resten av komiteen innom Amsterdam på komitereise til høsten, og der kan de mer spesielt interesserte besøke Red Light District. I Oslo i dag er det derimot slik at vi ikke behøver å være interessert i det hele tatt for å bli nærmest overfalt av utenlandske prostituerte. Vi har nemlig utviklet en egen form for Red Light District, for det står omtrent en prostituert ved hvert eneste røde lys i sentrum. Trekkspillere som har gått på den samme skolen, og spiller den ene sangen de kan, og roseselgere som er langt mer aggressive enn selv den mest iherdige valgkampmedarbeider for Arbeiderpartiet i en valgkamp, gjør at det er ganske slitsomt for både turister og andre å ferdes i denne byen, og det blir verre og verre. Representanten Bjørnflaten ble tidlig i debatten utfordret på å definere hva man legger i begrepet «intensivere innsatsen» mot dette, og da var svaret: Bruke dagens lovverk mer aktivt. Men problemet er jo at dagens regelverk er utilstrekkelig, og hjemmelen er for uklar. Det er viktig og positivt at man er opptatt av å ta bakmennene, det gir vi full støtte til. Men det er også nødvendig å kombinere dette med å skape uro på gateplan i forhold til det som skjer hver eneste dag i Oslo by. Her finner jeg grunn til å gjenta spørsmålet som representanten Aspaker stilte til representanten Bjørnflaten, om å definere hva man egentlig har tenkt å gjøre, om man faktisk vil være med på å skjerpe hjemmelsgrunnlaget, slik at det blir klart og tydelig at man kan bortvise, noe politiet og lokale myndigheter i Oslo mener at man ikke har adgang til i dag. Ellers har jeg lyst til å ta opp noe representanten Ellingsen var inne på, nemlig ulike gråsoner. Det er også vi opptatt av, men det er en gråsone i Fremskrittspartiets forslag i forhold til utnevnelse av sjefen for PST, og jeg kunne tenke meg å spørre om hva som er den prinsipielle begrunnelsen for at man skal legge denne utnevnelsesretten her. Er det også slik at man eventuelt, prinsipielt, vil gå inn for å gjøre det tilsvarende i forhold til forsvarssjefen? Det kunne være en interessant problemstilling å få avklart. Ellers til slutt: Statsråden kommenterte ikke i sitt innlegg bakgrunnen for at regjeringspartiene overhodet ikke har kommentert planene om å opprette en godt utrustet og utdannet nasjonal politireserve. Jeg tillater meg derfor også å gjenta spørsmålet fra representanten Aspaker: Hvilken holdning har regjeringspartiene til dette? Har man noen holdning, og hva er egentlig synet? Men så helt til slutt, midt oppe i alt dette vonde, har jeg lyst til å rose statsråden for å legge vekt på det som tross alt forener oss i norsk justispolitikk. Det er etter Høyres syn en veldig viktig verdi, og antakeligvis en av grunnene til at Norge tross alt er et av de aller tryggeste land å bo i, og fortsatt antakeligvis også kommer til å være det, hvis man justerer kursen noe.