Medietilsynet har som sakkyndig organ på området foretatt en grundig vurdering av den aktuelle filmen opp mot gjeldende regelverk. Til tross for enkelte brutale og ubehagelige scener var de sakkyndige enige om at filmen ikke strider mot straffeloven § 382. Jeg har full tillit til at tilsynet besitter den fagkunnskapen og det gode skjønn som er nødvendig for å foreta denne vurderingen. Straffeloven § 382 forbyr grove voldsskildringer i underholdningsøyemed. Bestemmelsen er en rettslig standard, der grensen for hva som er tillatt, vil forandres over tid, i tråd med befolkningens holdninger til slike skildringer. I siste instans vil det være domstolene som slår fast hvor grensen går, men i det daglige er det Medietilsynet som må foreta disse vanskelige vurderingene. Jeg er usikker på hva representanten Molvær Grimstad mener med å vise til styringsdialogen mellom Kultur- og kirkedepartementet og Medietilsynet, men jeg vil understreke at det ikke er kultur- og kirkeministerens eller departementets oppgave å vurdere lovligheten av konkrete filmer eller videogram. Film- og videokontrollen er den eneste ordningen vi har med direkte statlig forhåndssensur av medier. På dette feltet skal vi derfor være svært forsiktige med politisk styring i enkeltsaker.