Først til forholdet mellom storting og regjering. Der er det jo slik at parlamentet som oftest ikke har en og samme mening om et spørsmål. For eksempel når det gjelder budsjettet, er det entydige inntrykket at et flertall i Stortinget synes at budsjettet er meget bra, mens et mindretall, opposisjonen, synes at budsjettet er veldig dårlig. Da må Regjeringen basere seg på at flertallet i Stortinget synes at dette er et godt budsjett og vil stemme for rammene og hovedinnretningene, samtidig som de er åpne for å foreta – om mulig – justeringer innenfor de rammene. De formelle spillereglene skal selvsagt følges, men jeg tror det er en fordel at formell kontakt suppleres med mer uformell kontakt. Det har vært vanlig enten vi har hatt flertalls- eller mindretallsregjeringer, og jeg inviterer til mer av det, for jeg tror det er bra. Når det gjelder presentasjon av budsjettet før det legges fram, var mitt poeng i trontaledebatten at den forrige regjeringen hadde en veldig lang liste hvor de presenterte skatteopplegg, hvor de presenterte veisatsing og mange andre satsinger før budsjettet ble lagt fram. Så jeg syntes det var litt underlig å høre en veldig prinsipiell argumentasjon mot lekkasjer – når den forrige regjeringen hadde det i stort omfang.