Prosessen med selskapet BaneTele ble satt i gang for å få en ny eierstruktur og for å finne en industriell samarbeidspartner som kunne styrke selskapet BaneTeles utvikling. Selskapet har ikke hatt en tilfredsstillende utvikling de siste årene, noe styret meddelte departementet. Styret pekte på at selskapets utfordring best kunne løses ved industrielt samarbeid med en annen aktør i markedet. Målet var altså ikke å selge hele selskapet eller deler av dette, men å finne en partner som kunne styrke selskapets utvikling videre for å bli en landsdekkende konkurrent til Telenor og en tjenesteuavhengig leverandør av en ende-til-ende-løsning for bredbåndskapasitet. I 2004 skjedde også følgende: Regjeringen foreslo en økning av aksjekapitalen i BaneTele AS med 120 mill. kr, som Fremskrittspartiet støttet. Tidligere næringsminister Eriksen uttalte i mai i år til Dagens Næringsliv: «BaneTele skal bli en reell konkurrent til Telenor, noe som er viktig for både næringslivet og husholdningene.» Med gjennomføringen av denne avtalen med Bredbåndsalliansen vil vi nok fremdeles opprettholde en svært svak eller manglende konkurranse i det norske telemarkedet, noe som igjen vil gi seg utslag i et tilbud med lav overføringsverdi til høye priser, sammenlignet med våre naboland. Fremskrittspartiet kan ikke se at Regjeringens foreslåtte løsning vil gi noen styrking av konkurransen i infrastrukturmarkedet. Det er mulig at det ikke var Regjeringens målsetting, men ut fra hva næringsminister Eriksen uttalte i mai måned, var det viktig med konkurranse for Telenor. For den enkelte bruker av infrastrukturmarkedet er det svært viktig at det ikke er monopol på levering av bredbånd og teletjenester. Når en ser hvilke helhetsvurderinger Regjeringen har lagt til grunn for at Bredbåndsalliansen blir ansett å være det mest interessante samarbeidsalternativet – selv om et enstemmig styre i BaneTele AS, de ansatte og egne rådgivere var av en helt annen oppfatning og tilbudet lå 200 mill. kr under det høyeste budet – vurderte næringsministeren denne løsningen som best, for den møter statens ønske om en kontrollerende eierandel, og Bredbåndsalliansen var den eneste aktøren som kunne møte kravet om minst 50 pst. statlig eierskap. Den samme næringsminister Eriksen uttalte videre i mai måned at det var uaktuelt å selge BaneTele på billigsalg. Men med 200 mill. kr under høyeste bud ble dette raskt glemt da selskapet først ble solgt. I ettertid er budet høynet med 200 mill. kr, noe kanskje flere aktører hadde ønsket hvis muligheten hadde vært til stede. Telenor har hatt og har en dominerende posisjon i dette markedet, og med en ny statlig institusjon i bredbånd- og telemarkedet har ikke Fremskrittspartiet noen tro på at det vil bli noen styrket konkurranse i infrastrukturmarkedet. Ut fra et ønske om en bredere konkurranse innen bredbånd- og teletjenester mener Fremskrittspartiet at BaneTele AS bør gis mer tid til å utvikle selskapet, både når det gjelder bredbåndsutbygging, og for å få en landsdekkende konkurrent i telemarkedet. Samtidig bør Regjeringen vurdere å gjennomføre en børsnotering og delprivatisering av selskapet.