Aller først har jeg lyst til å takke interpellanten for å ha tatt opp dette temaet. Det er både lærerikt og givende. Men som det også er sagt, dette er ikke noe nytt emne. I en undersøkelse fra 1998 som gikk på demenssyke eldre, var det faktisk slik at 53 pst. hadde for dårlig munnhygiene. Den undersøkelsen konkluderte helt klart med at pleie- og omsorgspersonellet hadde for lite kunnskaper om tann- og munnstell. I 2001 ble det gjort en ny kartlegging. Da så man at tallet på dem som hadde for dårlig munnstell, hadde sunket til 34 pst. Man har her fått en holdningsendring blant pleiepersonell som jobber med de eldre. I 2005 ble tannhelsen hos eldre nærmere undersøkt. Nye fakta viser at mange har tannråte og andre plager med tennene, hele 32 pst. har problemer med tygging, spising og svelging, og rundt 20 pst. har i tillegg problemer med munntørrhet. For å hjelpe på dette må tannhelse prioriteres i studieplaner og i sykepleierutdanningen, og det holdningsskapende arbeid på dette feltet må intensiveres. Lærestedene som utdanner syke- og hjelpepleiere samt omsorgsarbeidere, legger for liten vekt på denne delen av helsen, og dette må endres. Eldre på institusjon og de som mottar tjenester fra hjemmesykepleien, har krav på tannhelsetjenester, og de skal også hjelpes med tannhygiene i de tilfellene de har behov for hjelp. Pleiepersonell skal aktivt følge opp dette. En fortsatt bedring av tannhelsen til eldre vil medføre en bedre allmenntilstand, og må prioriteres. Da må ikke minst helsepersonell bli gitt nok tid, kompetanse og utdanning slik at dette kan gjennomføres på en ordentlig måte. Her har vi i Norge helt klart en utfordring, ikke minst når vi vet at vi innenfor tannhelsesektoren vil måtte gjennomgå en ganske stor strukturforandring, da fylkeskommunen som kjent er på vei ut. Vi må finne fornuftige løsninger på dette slik at vi får en gjennomføring som skaper trygghet for befolkningen i Norge, og slik at man vet at man har tilgang til tannhelsetjenester.