Jeg er glad for det og enig i det svaret. Jeg tror også det er viktig å ha en ambisjon om at det må bli en avtale. Om Hong Kong representerer en mellomlanding, slik utenriksministeren har uttalt seg, må det være en reell mellomlanding som på et eller annet tidspunkt får en sluttlanding, for det trenger hele verdenssamfunnet. Jeg tror det er viktig å si at det viktigste og mest avgjørende – så rause må vi kunne være også i et norsk parlament – er at vi får en løsning som gjør at de aller fattigste land, ikke minst land i Afrika, får en bedre adgang til å kunne selge nær sagt det eneste de kan produsere i dag. Men så er det en fare for at vi blir så opptatt og så innoverskuende i Norge at vi så å si bruker opp kreftene på å prute på regningen i den grad at vi forlater restauranten uten å ha spist. Det vil være veldig synd. Jeg vil komme med en sterk oppfordring til statsministeren om nå å bruke den siste timen – sannhetens time, som den er blitt kalt – til å få fram hele bredden i norske interesser og klare å ha to tanker i hodet samtidig. Statsministeren har en genuin mulighet til å si noe pent om fisk uten dermed å bli beskyldt for å tråkke på landbruket. Det er nemlig mulig å ivareta begge interesser.