Senterpartiet er skuffet over at stortingsflertallet ikke ser behovet for å få gjennomført en utredning av de konstitusjonelle forholdene knyttet til et norsk EU-medlemskap. Det er åpenbart at et norsk EU-medlemskap vil få konsekvenser for den norske grunnloven. Hvis Norge blir medlem av EU, må vi overføre myndighet til EU på en rekke viktige områder, som også har vært sagt av medforslagsstiller, Åslaug Haga. Makt vil bli overført i stor stil fra storting, fra regjering og fra Høyesterett til EUs besluttende organer og EU-domstolen. En rekke paragrafer i Grunnloven vil bli fullstendig irrelevante. Andre vil miste mye av sin funksjon dersom Norge blir medlem av EU. Det gjelder både de forpliktelser som EU-medlemskapet innebærer i dagens EU, og de bestemmelser som ligger i den nye EU-grunnloven. De paragrafer som berøres, gjelder bl.a. bestemmelsene om at Høyesterett dømmer i siste instans, at det ligger til Stortinget å godkjenne de internasjonale avtaler som regjeringen inngår, at Stortinget skal drive oppsyn med sentralbankens virksomhet, at folket utøver sin lovgivende makt gjennom Stortinget - for å nevne noen. All den tid EUs lover vil ha forrang for norske lover, inklusiv den norske grunnloven, på en lang rekke områder, vil det også være behov for helt nye prosedyrer for endring av den norske grunnloven. § 112 vil sannsynligvis derfor også måtte endres. Grunnloven må fortelle sannheten om hvem som styrer Norge. Derfor kan det ikke stå i Grunnloven at Stortinget har enerett til å vedta lover som skal gjelde i Norge, når det i praksis vil være EU som i stor grad vil ha denne eneretten til å utforme lovverket på områder som f.eks. handelspolitikk og fiskeripolitikk - og pengepolitikken for euromedlemmer. På en lang rekke andre politikkområder angir EU-grunnloven at EU og medlemslandene deler lovgivingsansvaret, såkalt delt ansvar. Også her skal EU-lover ha forrang for nasjonale lover, dvs. at etter hvert som EU vedtar nye lover, så må de nasjonale lovene vike - også de nasjonale grunnlover. Stortingets ansvar for lovgivning vil med andre ord gradvis avta. Grunnloven kan ikke lenger slå fast at Stortinget skal føre oppsyn med rikets pengevesen, i henhold til § 75 c, hvis Norge blir EU-medlem, fordi ansvaret for pengepolitikken da vil bli overført til den europeiske sentralbanken, som i henhold til EU-grunnlovens artikkel III-188 verken skal søke eller motta instrukser fra unionens institusjoner, organer, kontorer og agenturer, fra noen regjering i en medlemsstat eller fra noe annet organ. I Grunnloven kan det ikke stå at Stortinget har ansvaret for å inngå avtaler med fremmede land og organisasjoner, slik det står i § 75 g, når dette ensidig vil bli EUs ansvar på de områder EU-grunnloven omfatter. Det kan heller ikke stå i Grunnloven at regjeringen har rett til å sammenkalle tropper og eventuelt delta i krig, slik det står i § 26, når EU etter hvert bygger opp en felles hær og felles forsvarspolitikk. I den forbindelse er det interessant å merke seg at EU-landet Irland har reservert seg mot å delta i EUs militære kampgrupper ut fra konstitusjonelle forhold. Det er selvsagt flere grunner til at Irland som nøytralt land får konstitusjonelle problemer med å delta i EU-hæren, men ett av momentene som trekkes fram av den irske forsvarsministeren, er at den irske grunnloven krever FN-mandat for bruk av irske styrker i operasjoner i utlandet, og at nødvendig FN-resolusjon ofte ikke vil kunne fattes innenfor den reaksjonstid på 10-15 dager som EU-styrkene er forventet å ha - altså at det vil være i strid med Irlands grunnlov om man skal legge dette til grunn. Man kan gjerne være uenig i rekkevidden av forpliktelsene et EU-medlemskap vil gi. Nettopp derfor ville det være interessant dersom en kommisjon, bestående av uavhengige jurister, gikk igjennom den norske grunnloven for å vurdere hvilke endringer et EU-medlemskap vil måtte kreve. En slik gjennomgang har vårt naboland Sverige hatt, både før og etter at de ble medlem av unionen. Det er for øvrig verdt å merke seg at Sverige flere ganger har gjort endringer i sin forfatning i etterkant av at de ble medlem i EU, og Sveriges grunnlov sier nå eksplisitt at Riksdagen kan overlate beslutninger til EU. Det norske folk har krav på en bred og opplyst debatt om konsekvensene av et eventuelt norsk medlemskap i EU. En grunnlovskommisjon vil kunne være et viktig bidrag til dette. Det foregår en debatt om disse spørsmålene i befolkningen. Blant annet arrangerer stiftelsen Fritt Ord til helgen et seminar der noen av Norges fremste eksperter innen jus og statsvitenskap er utfordret til å komme med sine synspunkter på dette temaet. I år er det 100 år siden unionen med Sverige ble oppløst. Nettopp i et slikt år ville det være på sin plass med en gjennomgang av den norske grunnloven: Hvordan står den norske grunnloven seg i dag i forhold til eksisterende internasjonale forpliktelser for Norge, og hva ville bli konsekvensen av et eventuelt norsk EU-medlemskap? EUs grunnlov ble undertegnet 29. oktober i fjor og foreligger nå i endelig dansk versjon som kan skaffes til veie fra EUs hjemmesider. Denne grunnloven skal nå ut til folkeavstemning i en rekke av EUs medlemsland, og resultatet av dette - ikke minst i land som Danmark og Storbritannia - er høyst uvisst. Det er dette dokumentet som danner grunnlaget for diskusjonen om EUs framtid i EU-landene nå. EU-debatten i Norge er ofte preget av hva man skulle ønske stod i EUs grunnlov, ikke hva som faktisk står der. For å sikre en mest mulig opplyst debatt om konsekvensene av et eventuelt norsk EU-medlemskap, herunder konsekvensene for den norske grunnloven, burde EU-grunnloven oversettes til norsk og gjøres tilgjengelig for allmennheten i Norge. Det ville utvilsomt være en fordel om man også kunne få en uhildet utredning om de konstitusjonelle konsekvenser for vår grunnlov. Senterpartiet vil støtte forslag nr. 1, fra SV, under voteringen. Innstillingen tyder på at det ikke vil få flertall, så Senterpartiet vil subsidiært støtte forslaget fra Kristelig Folkeparti.