Debatten tydeliggjør at forliket i Stortinget om rovviltpolitikken skal ligge fast. Jeg skal ganske kort svare på noen av de spørsmålene jeg har fått, og det er et par ting som jeg har lyst til å kommentere. Det ene er at vi har nasjonale bestandsmål for ulv, men jeg har lyst til å understreke at det ikke er satt bestandsmål for grenseflokkene. Jeg vil også understreke det jeg sa i innlegget mitt i stad, at grenseulvene skal forvaltes av norske myndigheter dersom det oppstår skade eller fare for skade på norsk side. Så fikk jeg spørsmål knyttet til kontakten med Sverige. Jeg sa også i innlegget mitt at jeg ønsker å styrke samarbeidet med Sverige. Likevel har jeg lyst til å nevne de tre områdene hvor vi har kontakt. Det ene er at det er kontakt – og dette har vært et tema – mellom meg som miljøvernminister i Norge og den svenske miljøvernministeren. I tillegg har vi kontakt på forvaltningsnivå på sentralt hold. Nå utarbeides det også kontakt mellom svenske myndigheter på regionalt nivå. Dette var bl.a. et tema vi diskuterte i Bodø i forbindelse med møtet i rovviltnemnda der. Så har jeg også lyst til å kommentere dette med målrettet satsing på forebyggende og konfliktdempende tiltak. Det er nettopp lagt opp til at det er de regionale nemndene som selv skal fordele disse midlene. Den summen er økt i budsjettet, men det er nemndene som skal fordele dem. Det jeg ser, er at det her er stor kreativitet, og det vitner om stor innsikt i de planene som nå legges. Jeg kan ikke liste opp alle de tiltakene som settes i verk rundt om i de regionale nemndene, men jeg kan f.eks. nevne opplæringstiltak og samarbeidsprosjekt med organisasjoner, som Norges Jeger- og Fiskeforbund. Det er altså forskjellige slike typer tiltak som nå settes i gang lokalt. De regionale rovviltnemndene lager i disse dager sine endelige forvaltningsplaner. De er interessante og bør absolutt leses av alle som er opptatt av temaet, fordi forvaltningsplanene for de ulike regionene også legger føringene for de konkrete tiltakene som nå skal settes inn.