Dokument nr. 8-forslaget synliggjør at det er tverrpolitisk enighet om at den kommunale helse- og omsorgssektoren står overfor store utfordringer i tida framover, både når det gjelder kapasitet og kompetanse. Vi er enige om, tror jeg, bl.a. at sektoren trenger flere hender, at vi trenger å beholde og gi muligheter for videreutdanning til dem som allerede jobber i sektoren, at sektoren preges av for mange ufaglærte, og at sektoren trenger flere høyt kvalifiserte mennesker. Da er det slik at denne regjeringa har gjort svært mye i løpet av et år, selv om representanten Lønning forsøker å framstille det på en annen måte. Regjeringa har utarbeidet en ny kompetanse- og rekrutteringsplan for de kommunale helse- og omsorgstjenestene. Vi har kalt det Kompetanseløftet 2015. Tiltakene er som kjent omtalt i den stortingsmeldinga som komiteen nå behandler. Vi har sett på erfaringene med tidligere rekrutteringsplaner for sektoren og prøvd å tilpasse tiltakene i Kompetanseløftet til de utfordringene vi står overfor i dag. Kompetanseløftet, slik vi foreslår det, består av et fireårig rullerende handlingsprogram med virkning fra 2007 som skal oppdateres hvert år i planperioden fram til 2015. Den langsiktige strategien er å utnytte den demografisk sett stabile perioden de nærmeste 15 åra til å heve utdanningsnivået i den kommunale helse- og omsorgssektoren, slik at kommunene har gode fagfolk i tjenesten når behovsveksten setter inn for fullt. Målene for Kompetanseløftet de nærmeste årene er: å øke antall ansatte i omsorgssektoren med 10 000 nye årsverk, og disse skal ha relevant fagutdanningå heve utdanningsnivået i omsorgstjenestene, bl.a. ved å legge til rette for å få inn flere med høgskoleutdanningå sikre tilgangen på helsefagarbeidere med rundt 4 500 hvert eneste årå få inn flere folk med forskjellig yrkesbakgrunn for å få en større faglig bredde i tilbudetå styrke veiledning, internopplæring og videreutdanning Regjeringa har som kjent foreslått 152 mill. kr til Kompetanseløftet, der de viktigste tiltakene er å sikre læreplasser til elever som utdanner seg som helsefagarbeidereå kvalifisere ansatte i helse- og omsorgstjenesten som ikke har helse- og sosialfaglig utdanning, til helsefagarbeidereå desentralisere flere høgskolestudierå videreutdanne folk som har videregående opplæring, gjennom fagskoleordningaå videreutdanne personell med høgskoleutdanningledelsessatsinga «Flink med folk i første rekke»undervisningssjukehjem, omsorg ved livets slutt og lindrende behandlingå heve kompetansen i etikkrekrutteringskampanje  for å nevne noe I tillegg til disse tiltakene framkommer det av omsorgsmeldinga og statsbudsjettet for 2007 at vi har foreslått å styrke forskning på omsorgstjenester med 5 mill. kr. Her har vi også et utstrakt samarbeid bl.a. med Norsk Pensjonistforbund. Vi har også tatt nødvendige grep for å styrke legetjenesten i sjukehjem. Og vi skal legge fram en egen handlingsplan for spesialisthelsetjenester til eldre i løpet av neste år. Regjeringa mener at lokale variasjoner og behov i stor grad skal legges til grunn for hvordan vi skal utforme tjenestene framover. Jeg vil i den sammenheng nevne samarbeidsavtalen om kvalitetsutvikling i helse- og omsorgstjenesten, der Kommunenes Sentralforbund og Regjeringa er enige om flere viktige ting: Det er nødvendig å øke andelen med høgskoleutdanning, å legge til rette for redusert bruk av deltidsstillinger i sektoren og å styrke lederfunksjonene i sektoren. Så til spørsmålet om arbeidsinnvandring. Her vil jeg uttrykke et noe annerledes syn enn det som framkommer i Dokument nr. 8-forslaget. Antallet eldre øker over hele verden, og de aller fleste land – også i Europa – vil ha underskudd på helse- og sosialpersonell i åra som kommer. Jeg mener derfor at vi ikke kan legge opp til en aktiv rekrutteringspolitikk der vi tapper andre land – og da spesielt de fattige land – for nødvendig personell. Målet må først og fremst være at vi sørger for å utdanne det helse- og sosialpersonellet som vi trenger.