Kommunalminister Erna Solberg har i det siste avlyst skattelette som den store valgkampsak for Høyre, og vil i stedet satse på en mykere, varmere og mer kvinnelig profil. En god politisk strategi, spør du meg, selv om det ikke var et eneste spor av denne myke, kvinnelige profilen i statsrådens innlegg i dag. Her var det rene ord for pengene – orden i økonomien, Høyre har funnet balansepunktet i kommuneøkonomien, alle bevilgninger utover det Regjeringen har foreslått, er etter statsrådens oppfatning uansvarlig, bortkastet, og vil bare skape politikerforakt. Med tre og et halvt års erfaring fra kommunesektoren siden sist jeg var i Stortinget, er jeg forundret over regjeringspartienes beskrivelse av hvordan det står til i kommunene. Mange har orden i økonomien, påstås det. Er det da ikke et problem at 115 kommuner ikke har det? – Og at orden i økonomien ikke gir orden på kvaliteten. Har den tanken slått statsråden? Det er flere kommuner som må nedlegge sykehjemsplasser, som må redusere antall lærere i skolen, og som ikke ser seg i stand til å vedlikeholde kommunebygningsmassen. Det er ikke fordi politikerne ikke vil, men det er fordi pengene ikke strekker til. Det å være kommunepolitiker i dag er en øvelse i nedskjæring og nedbygging, noe som neppe er en drivkraft for den demokratiske utviklingen. Jeg synes følgende skulle være en bønn fra Kommune-Norge: Slutt å si effektivisering, når man mener nedskjæring. Slutt å si modernisering, når man ikke selv går foran med et godt eksempel. Kommunaldepartementet økte antall stillinger, mens resten av Kommune-Norge måtte skjære ned. Slutt å kalle det svartmaling når noen sier ifra, «whistleblowerne» sitter også i Kommune-Norge. Slutt å si at kommunene ikke forsøker, for det gjør de, det kan jeg forsikre om, men de mangler penger.