Sett i et bredt internasjonalt perspektiv er det som kjennertegner Norge, at vi ligger langt mot nord, og at vi har en lang kystlinje. Norge er nord, og Norge er kyst. Det kan ikke være et mål å gjøre oss mest mulig lik alle andre. Vi må utnytte våre fortrinn, og vi må ta det ansvar som følger med vår særegne plassering. Både i vår utenrikspolitikk og i vår innenrikspolitikk må vi derfor ha fokus på de særskilte mulighetene og de særegne utfordringene som knytter seg til våre interesser i nordområdene og i kyst- og havområdene. Det er derfor svært viktig at Stoltenberg-regjeringen entydig har slått fast at nordområdene vil være Norges viktigste strategiske satsingsområde i årene som kommer. Vi har mistet verdifull tid ved at den forrige regjeringen ventet for lenge med å se disse perspektivene. Desto viktigere er den handlekraft som den nye regjeringen viser. Etter min vurdering må vi heise opp fem viktige tema i nordområdepolitikken. For det første må det internasjonale samfunnet stå sammen om å rydde opp i miljøproblemene på Kola. Her ligger enorme lagre av atomavfall. Dette er en av verdens største miljøutfordringer, det er en trussel mot oss og mot verdenssamfunnet. Russland klarer ikke å løse denne miljøutfordringen alene. Det kreves et internasjonalt samspill, der både EU, USA og andre må fortsette å forsterke sitt engasjement. For det andre må Norge og Russland sammen sikre en bærekraftig forvaltning av våre felles fiskebestander. Det forutsetter en best mulig langsiktig forvaltning, og det forutsetter også en bedre kontroll med ressursuttaket. Vi har sett alvorlige eksempler på at russiske fiskefartøy driver ulovlig fiske. Norske myndigheter må invitere til et bredt internasjonalt engasjement mot uregistrert fiske og mot den miljømessige og økonomiske kriminalitet som dette representerer. For det tredje må vi bygge tillit ved å styrke kontakten mellom menneskene i området. Da er kultursamarbeidet viktig, utdanningssamarbeidet er viktig, og kontakten mellom mennesker og organisasjoner er viktig. Norske myndigheter må målrettet støtte opp under dette arbeidet og unngå de tilfeldige budsjettkuttene som vi så under den forrige regjering. Barentssamarbeidet må styrkes både nasjonalt og regionalt. Barentssekretariatet og Barentsinstituttet i Kirkenes må utvikles. For det fjerde må vi bidra til sosial utvikling og bedre levekår for menneskene som bor i området. Gjennom ny næringsaktivitet skapes arbeidsplasser og inntekter som vil bidra til samfunnsutvikling både på norsk og russisk side. Vi må skape et sterkere fundament for lokalsamfunnene langs Finnmarkskysten, og ikke minst må ny aktivitet i området bidra til å bedre levekårene for våre naboer i Nordvest-Russland. Norske myndigheter må bidra til økt internasjonal støtte til økonomisk utvikling i Nordvest-Russland. Vi må bidra til å løse de helsemessige utfordringene i området, og – det femte – ikke minst derfor må vi bruke olje- og gassressursene i området til å skape økt vekst og bedre velferd. En fjerdedel av verdens uoppdagede olje- og gassressurser antas å ligge i det arktiske området – og en vesentlig del i Barentshavet. Norge må ta lederskap for utvikling av olje- og gassvirksomheten i nord. Vi må være aktivt med for å få nødvendig innflytelse, samtidig må Norge gjennom egen aktivitet markere egne interesser. Vi skal stille strenge miljøkrav, og vi må utvikle teknologi som gjør det mulig å innfri kravene. Slik kan vi påvirke både selskaper og finansinstitusjoner til å stille strengere krav til aktiviteten også på russisk side. Vi må utvikle petroleumsaktiviteten i et strategisk energipartnerskap med Russland i nord, slik også den russiske presidenten har invitert til. Vi må ha ambisjon om at norske selskaper gjennom sin kompetanse skal kunne bidra til utviklingen på russisk side. Men først og fremst må vi rette oppmerksomheten mot mulighetene på norsk side. Det er der den fremste norske interessen ligger. Slik må vi ivareta våre strategiske interesser, skape nye arbeidsplasser i Kyst-Finnmark, og slik kan vi også utvikle teknologiske løsninger som gir konkurransekraft for norske selskaper på russisk side. I alle disse sammenhengene er kunnskap viktig. Derfor er det også viktig at Regjeringen systematisk legger til rette for å bygge opp kunnskap. Vi bør altså samle bred støtte bak Regjeringens ambisjon om å befeste Norges posisjon som den ledende kunnskapsnasjonen i nordområdet. Det er en nær sammenheng mellom alle disse tiltakene. Bedre levekår vil bidra til stabilitet og avspenning. Økonomisk vekst vil øke mulighetene for bedre levekår, og økt kunnskap vil bidra til økonomisk vekst og bærekraftig forvaltning. På samme måte må også norsk innenrikspolitikk og utenrikspolitikk ses i sammenheng. Økt næringsvirksomhet, nye arbeidsplasser og mer stabil bosetting i nord gir Norge større tyngde for å markere norske interesser i nord. Derfor er det viktig å se det som et selvstendig mål å sikre hovedtrekkene i vårt nasjonale bosettingsmønster. Vi må ha en offensiv nærings- og distriktspolitikk for å utløse de enorme mulighetene som er i området, ikke minst er en aktiv nærings- og distriktspolitikk avgjørende for å sikre våre nasjonale interesser i en bredere internasjonal sammenheng. Derfor må nordområdesatsingen også inneholde en mer målrettet innsats for næringsutvikling.