Stortinget har vært ganske flink til å stimulere initiativtakere – grunneiere, Bygde-Norge og bønder – til å satse på utvikling av mikro- og minikraftverk og gjerne også småkraftverk, som ikke hører inn under Høyres forslag i denne sammenheng. Men så gjelder det oppfølgingen! Her har vi sett at også i denne saken, i likhet med i de to foregående, svikter det når man skal legge til rette for å få fortgang i utvikling, tilfredsstille underbalansen i markedet og når det gjelder behovet for å få utviklet ny fornybar energi. Man ser med åpne øyne bort fra det forhold at NVE er blitt en flaskehals i saksbehandlingsprosessen når det gjelder disse små prosjektene, som man ofte ser blir omfattet av den samme nitide saksbehandling som større utbyggingsprosjekt. Når vi tar det i betraktning, er det en særdeles skuffende konklusjon som regjeringspartiene nå faller ned på i dagens debatt. Jeg kan vanskelig skjønne at statsråden kan være komfortabel med den konklusjonen som trekkes i denne saken. Selv om statsråden i sitt brev til komiteen henviser til en høringsprosess, kan man ikke tolke det som står svart på hvitt i merknader og i innstillingen, og resultatet av stemmegivning i dag, annerledes enn at den endelige konklusjonen er trukket. Da er konklusjonen at dette er for komplisert til at lokalforvaltningen skal kunne håndtere det. Dette har med forsvarlig saksbehandling å gjøre. Selv om Arbeiderpartiet, SV og senterpartifolk på ethvert bygdemøte, på enhver samvirkelagstrapp, er flinke til å stå opp og si at vi skal ha beslutninger nedenfra og opp i dette samfunnet, må altså beslutningen om et minikraftverk, et mikrokraftverk, et bitte lite kvernhus – disse «mikrostandpunktene», «mikroutredningene» – av hensyn til, som det står i de rød-grønnes merknader, «forsvarlig saksbehandling», foretas i Oslo og ikke på det lokale plan. Jeg kan ikke skjønne hvordan statsråden kan være komfortabel med at de rød-grønne partiene på Stortinget fatter slike vedtak som man legger opp til i dag. Det står også at «dersom tiltaket kan være nevneverdig til skade eller ulempe for allmenne interesser, er det konsesjonspliktig». Ja, det er veldig, veldig greit. Men hvis disse ulempene skal vurderes, hvem er da nærmere til å gjøre det enn nettopp de som bor der og skal ta beslutninger på vegne av lokalbefolkningen, altså de som sitter i de lokale folkevalgte organene? Nei da, disse beslutningene om mikro- og minikraftverk må også inn til Oslo! Nye flaskehalser oppstår hos NVE, som attpåtil får nye oppgaver som er langt mer omfattende og viktigere enn dette spørsmålet. Det er ikke rart at vi har en situasjon hvor mange av dem som sitter med egenkapital, med ideer – bønder og bygdefolk, altså folk som lever i Utkant-Norge, og som har muligheter til å utvikle ny fornybar energi – nå legger disse planene bort. Jeg vil spørre statsråden om han vil legge opp til og bidra til en mer smidig gjennomføring, slik at vi – vi er jo enige om mulighetene, potensialet i disse spørsmålene – kan få en enklere saksbehandlingsprosedyre. Hvis ikke slikt initiativ tas fra statsråden, går Bygde-Norge på nytt glipp av muligheter. Man får igjen vite hva de rød-grønne er imot, men vi får, for tredje gang i dag, ikke vite hva de rød-grønne er for. Derfor avfolkes Bygde-Norge. Derfor får Bygde-Norge, Distrikts-Norge og landbruket færre muligheter til å øke inntektene. Slik bør det ikke være hvis man har både energisituasjonen og den distriktsmessige utviklingen i bakhodet. Så tar jeg opp Høyres forslag, som er referert i innstillingen.