Jeg vil også starte med å rose interpellanten, Dagfinn Sundsbø. Jeg syns det er veldig flott at han setter i fokus et så viktig og forsømt tema, nemlig vold mot eldre. Det er også et vanskelig tema, fordi det er så tabubelagt og så fylt med skam og den type problematikk som vi for så vidt kjenner fra andre familievoldsaker. Nettopp derfor er det så viktig at det blir debattert. Interpellanten viser til at studier som er foretatt, viser at denne formen for mishandling av eldre har et vesentlig omfang. På samme måte som andre overgrep begått i nære relasjoner blir også disse overgrepene i liten grad fanget opp av hjelpeapparatet. Det er svært alvorlig. Jeg tror at det er viktig både å sørge for en offentlig debatt med sikte på å få vekk tabuene, og å sørge for god kompetanse og trygghet i hjelpeapparatet. Jeg mener at vi har mye å lære av det arbeidet som er gjort f.eks. av krisesenterbevegelsen og støttesentrene mot incest med hensyn til hvordan de har nærmet seg den problematikken som de står overfor. For eksempel har støttesentrene hatt som mantra at incest skal tales i hjel, ikke ties i hjel. Krisesenterbevegelsen har jo sett vold i nære relasjoner og særlig vold mot kvinner i et maktperspektiv. Det er veldig mye av det samme som gjelder for dette feltet også, hvor man har en gruppe mennesker som i stor grad er avhengige av andres hjelp og velvilje, og som ikke har like mye makt over sitt eget liv og sånn sett stiller i en underlegen posisjon og dermed er sårbare for overgrep fra andre mennesker. Tiltaket Vern for eldre har gjort et veldig bra arbeid i Oslo, Bærum og Trondheim, men man har samtidig avdekket mangel på fagkunnskap i det sosiale hjelpeapparatet. Frivillige hjelpeorganisasjoner, f.eks. Norsk Folkehjelp, Røde Kors og Kirkens Bymisjon, har bidratt til å dra i gang viktige hjelpeprosjekter for å forebygge og hindre vold mot eldre, og det er bra. De fleste overgrep mot eldre skjer i det private og ved personer som står vedkommende nær – overfall på gata og av fremmede er veldig uvanlig, selv om det er denne type vold som får størst oppslag i mediene. Dette kjenner vi fra tidligere også fra saker som angår familievold. Risiko for overgrep i institusjon eller fra ansatte i hjemmetjenesten er større hvis personalet har fått lite opplæring, hvis personalet har liten støtte fra ledelsen, hvis de har fått utilstrekkelig veiledning, hvis de har lav sjøltillit eller lav moral, hvis de arbeider isolert, hvis institusjonen har få ansatte, særlig om natta, eller hvis institusjonen bruker altfor mange ekstravakter. I en brosjyre fra NKVTS, Nasjonalt kunnskapssenter om vold og traumatisk stress, kan vi lese at ved fallskader uten rimelig forklaring må fagfolk være årvåkne, da mishandling kan være årsaken til skaden. De sier også at faktorer som disponerer for eldremishandling, er sykdom, personlighetsavvik, rusmiddelmisbruk hos mishandler, eldres fysiske og psykiske avhengighet av omsorgsgiver, mangel på avlastning, ytre stressfaktorer som overbelaster omsorgsgiver, f.eks. tap av jobb, egen helsesvikt, svak økonomi, innlært voldsatferd eller dårlige familieforhold. Tiltak som skisseres, er undersøkelse av tverrfaglig team, å vurdere midlertidig institusjonsinnleggelse, bevisstgjøring av den eldre, kommunikasjon med overgriper, familierådgivning, å hjelpe pasienten med alternative bomuligheter, juridisk hjelp, evt. politianmeldelse, og at man plasserer ansvaret for videre oppfølging. Det er for øvrig en veldig god og informativ brosjyre som NKVTS har utarbeidet, og som vi bør sørge for blir spredd til flest mulig. I brosjyren står det også at man finner telefonnummeret til viktige hjelpeinstanser i telefonkatalogen. SV har tidligere reist spørsmålet om man ikke burde ha et eget nasjonalt grønt nummer for denne type henvendelser. I Soria Moria-erklæringa står det også at «Regjeringen vil sørge for en bedre koordinering av hjelpeapparatet slik at mennesker som blir berørt av alvorlig kriminalitet lettere kan få den hjelpen de trenger». Det står videre at «vi vil styrke innsatsen mot familievold», og at «kunnskap om vold og overgrep må bli en del av pensum for relevante yrkesgrupper». Det er en god del utfordringer vi står overfor, og jeg har stor tro på at det kommer til å bli tatt ordentlig tak i. Og så må vi huske på at den største hindringa for å få hjelp ofte ligger i at vi er redde for andres reaksjoner. Derfor er det viktig å få vekk tabuene.