Ønsket om revitalisering og fornyelse av arbeidet i Nordisk Råd er sentralt i komiteinnstillingen. Fremskrittspartiets utspill under siste sesjon i Nordisk Råd kunne gi inntrykk av at revitalisering for dem var synonymt med et ønske om å redusere arbeidets omfang og betydning, spesielt fra oss parlamentarikeres side. Så ser jeg av de innstillingene vi har fått lagt fram i dag, at det langt fra er det som ligger i ønsket om revitalisering og fornyelse fra komiteen. Fra Senterpartiets side er det viktig å få framhevet at vi ser arbeidet i Nordisk Råd som sentralt i bestrebelsene på å styrke båndene mellom folk innenfor Norden og mellom folk i de nordiske land og i nabolandene. Det er en sentral del av det perspektiv som nå ligger i det nordiske samarbeidet, å se mot Baltikum og se mot Nordkalotten. Det at vi i Norden har valgt ulike samarbeidsarenaer både sikkerhetspolitisk og i forhold til EU, styrker behovet for å utvikle samarbeidet innenfor rammen av Nordisk Råd. Det svekker ikke behovet, det styrker det, og det er understreket av flere her i dag. Det er jeg glad for. Så regner jeg med at vi alle er enige om at samarbeidet gjennom Nordisk Råd, og like mye det parlamentariske som ministerrådenes arbeid, skal være rettet mot å utvikle nordiske relasjoner som gjør det lettere for folk flest å ferdes i Norden, som stimulerer næringslivet til å skape en merverdi gjennom nordiske løsninger, og som bidrar til at de frivillige organisasjonene får inspirasjon og møteplasser over landegrensene. Vårt arbeid skal først og fremst styrke det nordiske sivile samfunn. Jeg tror det er viktig å ha det for øye, og jeg opplever faktisk at det nordiske samarbeidet gjør det, slik det er innrettet i sin praktiske organisering i dag. Kraftfulle ord fra Poul Schlütter, den tidligere danske statsministeren, på Nordisk Råds samling i Reykjavik var noe av det jeg spesielt fikk med meg fra mitt første møte som nordisk parlamentariker. Han utfordret oss – han var meget konkret også i sin utfordring til parlamentarikerne – til å ha ambisjoner på vegne av samarbeidet og bruke vår rolle til å være pådrivere i regjeringenes oppdrag med å bygge ned grensehindringer mellom de nordiske landene. Selv om vi har et fritt arbeidsmarked, fri næringsdannelse, finnes det på en rekke områder beskrankninger som møter innbyggerne i deres praktiske virke over landegrensene. Den nordiske skatteportalen som nå ligger der, og som er til hjelp for folk som skal søke arbeid i et av de andre nordiske landene – finne fram i systemet – er jo et utmerket konkret eksempel på at vi faktisk er i stand til å finne nordiske samarbeidsløsninger som er rettet mot det sivile samfunn, mot enkeltmennesker, og ikke først og fremst mot institusjonenes interne glede og nytte. Jeg ser at det nordiske formannskapet ser på videreføring av arbeidet med å redusere grensehindringer mellom de nordiske land som et hovedanliggende dette året. Det er bra, og det skal jeg love skal bli fulgt tett av oss parlamentarikere i vår rolle videre. Generelt ser jeg det vel sånn at i Nordisk Råd bør min og de øvrige medlemmers oppgave først og fremst være å bidra til nyskaping – mer enn å bidra til kontroll. Vi må forutsette at formannskapet og ministerrådene legger tungt engasjement i å løse de oppgavene som er tillagt dem, slik at det nærmest bare blir å kikke dem lett i kortene for å se til at det skjer fyllest, og at vårt hovedengasjement skal gå på det å utvikle nye områder, hvor det er viktig å ta fatt. Den nyskapende del av det nordiske samarbeidet skjer jo ikke minst gjennom komiteene i Nordisk Råd. Det har i hvert fall jeg registrert i løpet av min korte tid. Allerede neste uke møtes vi her i Oslo. Som medlem i kulturkomiteen ser jeg en rekke områder hvor vi har mulighet til å utvikle allianser og komme hverandre nærmere – folk og institusjoner i Norden. I en situasjon hvor vi må registrere at det går nedover med vår forståelse av nabolandenes språk, er det nordiske språksamarbeidet som er igangsatt, viktig, og jeg ser at det står sentralt i formannskapets ambisjon for dette året. At man arbeider med å utvikle et nordisk medieprogram som fokuserer på produksjon av dataspill for barn og ungdom i Norden, opplever jeg som en hyggelig måte å vise det på at man tenker konkret, at man tenker tiltak, at det ikke bare er ord og formuleringer om hvor viktig det er å samarbeide. Det er fint at det er på dette området man setter inn tiltakene. Det er mer enn ord – man utvikler rett og slett konkrete tiltak. Så er det jo slik at det også for meg blir sentralt å understreke at et viktig element, og kanskje en spesiell utfordring i disse årene i det nordiske samarbeid, er den tette kontakten som utvikles med nabolandene gjennom det baltiske samarbeid og i Nordkalottsamarbeidet. Vi er i en historisk fase hvor det å klare å bygge relasjoner til institusjonene i nabolandene – både de politiske og de sivile – er av helt avgjørende betydning for hva slags utvikling vi skal få i de neste årtiene i Østersjøområdet og på Nordkalotten. Det er godt å se at man er i kontakt med hverandre på ulike nivåer – parlamentarisk, gjennom regjeringene – og at vi på det sivile området kan stimulere til utveksling mellom disse landene. Det kan bli helt avgjørende for hvordan vår del av verden skal utvikle seg i den nærmeste tid. Med dette har jeg vel fått gitt uttrykk for at vi i Senterpartiet faktisk ser det nordiske samarbeidet som en mulighetenes arena mer enn som en arena vi bør se på beskrankningene av.