La meg også gi uttrykk for at den forvaltningsrevisjonen som her er foretatt, er absolutt nødvendig, og vi hilser den velkommen. En betraktning innledningsvis i forhold til IT-strukturen må jo være at vi står overfor to sett av utfordringer. For det første står vi overfor en teknologiutvikling som for mange blir mer og mer komplisert, og det vil kunne ramme oss i mye større grad enn andre typer angrep mot samfunnets virksomheter. Vi er blitt mer sårbare, og vi har kanskje en følelse av – og en reell situasjon – at teknologien er rimelig utilgjengelig. Det gjør sitt til at den forvaltningsrevisjonen og de påpekinger som komiteen nå gjør seg, er særdeles viktig og skal tas på høyeste alvor. Det er det ene. Den andre utfordringen, som for så vidt henger sammen med det første, er spørsmålet om ansvaret. Det ikke å få kartlagt hvor ansvaret ligger, at man har en uklar ansvarssituasjon, er vel en av de største utfordringene vi har i forhold til samfunnets sikkerhet og sårbarhetssituasjonen. Det at ansvaret pulveriseres på mange områder hvor vi slåss for å øke samfunnets sikkerhet, som Riksrevisjonen i realiteten peker på, og som komitelederen etter mitt skjønn gir en god beskrivelse av, er en av våre største utfordringer. Ansvaret må ikke pulveriseres. Jeg merker meg at Riksrevisjonens undersøkelser viser at myndighetenes arbeid med IT-sikkerhet preges av mange aktører og uklare ansvarsforhold. En avklaring av departementenes koordinerings- og sektoransvar er nå, som også fornyingsministeren var inne på, under utredning i en interdepartemental arbeidsgruppe, og der deltar også Justisdepartementet aktivt. Og alle har stor interesse av at dette ansvaret avklares, ikke bare for dem som skal ha ansvar, men selvfølgelig også for dem som ikke har samme type ansvar eller samme helhetsansvar som andre aktører måtte ha. Vi har med andre ord stor interesse av å få avklart dette ansvarsforholdet for å gjøre sikkerhetsarbeidet optimalt. Jeg vil også framheve at IT-sikkerhet spesielt, og sikring av kritisk infrastruktur generelt, først og fremst er et sektoransvar som følger ansvarsprinsippet. Dette betyr at ansvar for sikring av kritisk infrastruktur ligger hos eieren og/eller operatøren av infrastrukturen. Dette ansvaret er således ikke skilt ut som noe eget fagområde løsrevet fra det øvrige ansvaret innenfor en sektor. Derfor er det viktig, særlig for oss i Justisdepartementet, nettopp å gå aktivt inn i dette arbeidet for å få avklart spørsmålet om ansvar, slik at ikke uklarhet lammer oss unødig. Komiteens bestilling og forutsetning om å komme tilbake til Stortinget raskt, og i løpet av 2006, er, som fornyingsministeren nå var inne på, et arbeid som vil bli gitt høy prioritet. Det vil selvfølgelig også bli etterkommet overfor Stortinget. I forhold til det ansvaret som Justisdepartementet har, vil jeg bidra til at dette viktige arbeidet gis høy prioritet.