Dokument nr. 8-forslaget fra Fremskrittspartiet om å fjerne særavgiften på sjokolade- og sukkerholdige varer er oppskriften på hvordan Stortinget kan drive en aktiv næringspolitikk gjennom bruk av skatte- og avgiftslovgivningen. Ikke bare er avgiften konkurransevridende, men også totalt uforståelig når man ser nærmere på de grenseoppgangene som lovverket har medført. La meg ta noen eksempler, så kanskje vi får gleden av å høre statsråden forklare oss dette nærmere. Hvorfor er det slik at en halv kilo marsipan på tube ikke er avgiftsbelagt, mens et ferdig marsipanlokk til kake – altså den samme marsipanen i kjevlet versjon – er avgiftsbelagt? Eller hvorfor er det slik at kjekssjokolade med samme innhold sukker og sjokolade som sjokoladekjeks behandles ulikt? Hvorfor er det av betydning om sjokoladen er utenpå, inni eller dekker 50 pst.? Det kan bli artig å høre statsråden besvare noen av disse spørsmålene. Samtidig skal vi huske på at dette er blodig alvor for sjokoladefabrikkene. Denne avgiften utgjør en ekstrakostnad fordelt pr. arbeidsplass på 400 000 kr. Det er en stor utfordring for bransjen, og jeg reagerer litt når jeg leser svarbrevet fra statsråden til komiteen, der det står at avgiften legges på produktet og er derfor ikke konkurransevridende. Med all respekt, da er det på tide å komme seg ut av regjeringskvartalet og ta en titt på verden rundt seg. Er det noe næringslivet er flink til, er det å tilpasse produktene sine på en slik måte at man slipper å betale norske særavgifter. Når sjokoladefabrikkene er bekymret, er det fordi konkurrentene lager produkter som i stor grad er identiske med de norske, men som på grunn av utseende eller innpakning slipper avgift. Samtidig ser det ut til at statsråden glemmer den omfattende grensehandelen. Ernæringsmessig har denne avgiften ikke noe for seg, da produkter med like mye sunt eller usunt innhold avgiftsbelegges likt. Det er et faktum at produkter som er sukkerfrie, heller ikke slipper avgiften. Det er unødvendig å påpeke flere momenter, men man må bare ut fra forslag til vedtak fra sosialistene trekke den konklusjonen at man fortsetter å føre en planløs næringspolitikk. Jeg må bare poengtere at etter en lang valgkamp, der sosialistene varslet en ny kurs innen næringspolitikken, er det nå, etter snart ett år, tydelig at de ikke visste hva de pratet om, og at de ikke hadde noen idé om hva de skulle gjøre hvis de kom til makten. Det eneste nye som er kommet fra sosialistene innen næringspolitikken, er praksisen med å opprette fond og nedlegge arbeidsplasser. Å gi rammevilkår som forhindrer nedleggelse, har sosialistene ingen planer eller visjoner om. Det er ingen aktiv næringspolitikk. Det er en destruktiv næringspolitikk.