Det var det siste innlegget fra representanten Karin Andersen som fikk meg til å ta ordet i denne debatten. Er vold et privat fenomen? Nei, men det som skjer bak husets fire vegger, er delvis av privat karakter, og det skal vi også tenke på når vi går inn i dette. Men selvfølgelig: Vold mot barn og mot partner er alvorlig, og det skal tas alvorlig av samfunnet. Det Karin Andersen ikke fokuserte noe særlig på, var utfordringen som kom fra representanten Solveig Horne, nemlig det faktum at vold og voldtekter fra SVs side blir ansett for å være noe som kan straffes med samfunnsstraff, en klapp på skulderen. Det sier noe om hvordan det problemet vurderes med hensyn til alvorlighetsgrad, og det er noe som man absolutt bør legge seg på minne når man går inn i en slik debatt. Vi har fra Fremskrittspartiets side aldri sagt at vi ikke ønsker å rette fokus mot vold mot kvinner, men vi har sagt – og også Karin S. Woldseth understreket dette – at vi må være klar over at det også er noen kvinner som står for voldsbruk. Det som er spesielt i den sammenheng, er at samfunnet fortsatt er slik at det er svært vanskelig for menn å stå frem med det problemet – menn som har blitt utsatt for grov vold av sin kone – og også der hvor kona utøver vold overfor barna. Det er selvfølgelig flest kvinner som blir utsatt for vold, men det er også menn. Og det må vi legge oss på minne. For øvrig hadde representanten Woldseth noen bemerkninger om at vi ikke må stigmatisere dem som har blitt utsatt for vold i hjemmet. Det gjelder både barn, kvinner og menn. Sett fra vår side er det en fare med enhver debatt av denne typen. Derfor må vi være spesielt varsomme når vi omtaler disse, og vi må også være veldig forsiktige når det gjelder hvilken ordbruk vi har fra denne talerstol.