Jeg greier ikke helt å hisse meg opp over den veldige tilfredshet som regjeringspartiene framfører i denne salen, om at de holder det de lover. De gjør faktisk ikke det. På vegsiden ligger de 600 mill. kr etter i forhold til lovnaden i Nasjonal transportplan og Soria Moria-erklæringen. På jernbanesiden ser det enda mørkere ut, der ligger den rød-grønne regjeringen nærmere 1 milliard kr på etterskudd. Man må ikke snakke så mye om andres budsjetter, men stille opp for egne lovnader. I tillegg benytter denne regjeringen seg av et prokuratorknep. Av budsjettdokumentene går det fram at det kun er en økning i bevilgning på 168 mill. kr til nyinvesteringer på veg for neste år. Resten av gildet er det faktisk bompengebetalerne, kommunene og fylkeskommunene som dekker. Dette kunststykket greier man å få til fordi man trekker inn mer enn forutsatt fra de nevnte aktører, som igjen må lånefinansiere for å kompensere for manglende statlige bevilgninger. Særlig Østfold fylkeskommune har påpekt dette overfor komiteen. Så tilsynelatende ser dette ut som en satsing, men summen av forpliktelser overfor medfinansiører vokser og må selvsagt dekkes inn i kommende budsjetter. Det skal det bli spennende å følge med på. I tillegg blir det også dyrere bomavgifter av slikt. Ellers har vi i dette budsjettet vært vitne til et historisk tilbaketog. Suksessen med OPS-prosjektene ble etter hvert tung å bære for de rød-grønne partiene. Derfor ble det nye begrepet «prosjektfinansiering» lansert som alternativ, med store ord og stor forventning i fjor høst. Men nei, den rød-grønne regjeringen legger selv saken død i forslaget til statsbudsjett. Forventningene fra oss andre er dermed desto større til Regjeringens evaluering av suksesshistorien med OPS. Det ser vi fram til. Men trenger vi egentlig å vente lenger på denne evalueringen? Nei, jeg ser ingen grunn til nå å vente lenger for å fortsette denne suksesshistorien. Flertallet har med stor møye formidlet seg i merknads form, men det korte og det lange er jo at dette har gått veldig bra. Vil Regjeringen utvikle OPS-ordningen, så gjerne det. Men la oss benytte den enestående muligheten vi nå har, med kapasitet i anleggssektoren, til f.eks. å framskynde prosjekter som Arnatunnelen og Mosseveitunnelen – bunnsolide prosjekter med alle forutsetninger til stede, også betydelige miljøforbedringer. Høyre er utålmodig og ønsker at Regjeringen må vise handlekraft og kreativitet, slik at også den mer internasjonalt kjente BOT-ordningen blir en naturlig utvikling på OPS-suksessen. En rekke viktige vegprosjekter står i kø og egner seg for spennende og helhetlig tenkning, hvor OPS eller BOT er svaret. Jeg nevner i denne sammenheng E39 Rogfast og ferjefri kyststamveg mellom Stord og Bergen, vestkorridoren E18 og landets mest ulykkesbelastede veg, E6 fra Gardermoen forbi Mjøsa og opp Gudbrandsdalen. I tillegg til de to førstnevnte byprosjektene er dette tre stamvegprosjekter av nasjonal interesse som roper på kreative løsninger for snarlig realisering til beste for næringslivet og andre trafikanter. Jeg må få lov til å gi litt ros til samferdselsministeren også. Jeg syns hun har tatt imot initiativet fra Høyre om den sørnorske høyhastighetsringen på en veldig positiv måte. Etter at den tyske konsulentgruppen gikk seg litt vill – om jeg skal få si det – i tunnelmørke og ut på morenemasse og kvikkleire, har vi også registrert at Samferdselsdepartementet og Jernbaneverket har til hensikt å følge opp de forventningene et stort flertall i Stortinget har i saken om høyhastighetsbane i Sør-Norge, slik at strekningene mellom de byer hvor potensialet er størst, nemlig Oslo–Bergen, Bergen–Stavanger og Stavanger–Kristiansand–Telemark–Vestfold–Oslo, også blir en del av forarbeidet og beslutningsgrunnlaget for høyhastighetsprosjekter i NTP. Det store flertallet i Stortinget i denne saken vitner om at også dagens stortingspolitikere har visjoner for en samferdsel som skal tjene framtidige generasjoner på en måte som vil tjene også det næringslivet som skal eksistere om ti, tjue, og kanskje opp til hundre, år.