Vi hørte tidligere i dag statsministeren, som i 20 minutter redegjorde for Regjeringens viktigste saker det kommende året nesten uten å nevne næringspolitikk med ett ord. Innlegget var en oppramsing av gode tiltak over statsbudsjettets utgiftsside, mens grunnlaget for at det i det hele tatt finnes noen utgiftsside å dele fra, øyensynlig ikke var i fokus. Jens Stoltenbergs gamle favorittslagord, «skape for å dele», er ikke bare glemt, men ligger tydeligvis nederst i et næringspolitisk smykkeskrin som har gått i vranglås. Det samme mønsteret går igjen i trontalen: Ingen gode nyheter for forskning, for næringslivet og dem som sysler med tanken på å investere i norsk næringsliv og i norske arbeidsplasser. Ingen vilje til satsing på det som skal sikre velferden. Den aktive næringspolitikken som tidligere var Regjeringens store mantra, er fraværende. For Venstre er en aktiv næringspolitikk, spesielt overfor de mange små bedriftene og gründerne, en av de aller viktigste sakene i det kommende året, nettopp fordi det er det nye kunnskapsbaserte næringslivet som er basisen for framtidens frihet og velferd, nettopp fordi det er småbedrifter og gründere som best sikrer bosetting og aktive og spennende lokalsamfunn i hele landet. Derfor trenger vi en aktiv næringspolitikk som forstår dynamikken i den globaliserte økonomien, som vet hva som kreves av oss av fleksibilitet, nyskaping og gründerkultur. Venstre fremmer i dag forslag om å nedsette en gründer- og nyskapingskommisjon, med oppgave å analysere Norges utfordringer i den globale økonomien og foreslå strategier og virkemidler for en sterkere gründerkultur og en mer nyskapende og fleksibel kunnskaps- og næringspolitikk. Dette er nødvendig dersom vi skal klare den omstillingen som den økte globaliseringen vil presse oss gjennom i de kommende årene. Løsningen er ikke en sterkere statlig styring og mer statlig regulering. En reell aktiv næringspolitikk er å gjøre det lettere å starte nye bedrifter. En reell aktiv næringspolitikk er å gi like gode sosiale rettigheter til gründere og selvstendig næringsdrivende som til «vanlige» arbeidstakere. En reell aktiv næringspolitikk er også gode generelle ordninger for alle. Det er et skattesystem som stimulerer til investering og eierskap i norske bedrifter og arbeidsplasser, og som ikke skremmer dem ut av landet. En aktiv næringspolitikk handler også om landbrukspolitikk og fiskeripolitikk. Den landbrukspolitikken som ble ført i forrige periode, skapte ny optimisme i næringen og la grunnlag for satsing for dem som vil skape seg et levebrød innenfor den utvidede landbrukspolitikken. Det er viktig at denne politikken fortsetter, og jeg registrerer med tilfredshet at så er tilfellet, på tross av retorikk om det motsatte fra statsråden og regjeringspartienes landbrukspolitiske talspersoner i Stortinget. Venstre mener at landbruket skal ha en viktig plass også i framtidens Norge. Skal det lykkes, kreves det at moderniseringen av det norske landbruket fortsetter. Bonden er en selvstendig næringsdrivende med et spesielt forvalteransvar. Derfor er det viktig at gründermentaliteten får en viktig plass innenfor landbruket. Ressursgrunnlaget på bygdene må i større grad utnyttes til næringsutvikling og til bosetting også for folk uten direkte tilknytning til primærnæringene. Lokale og regionale myndigheter må få større anledning til lokal tilpasning og til å se landbrukspolitikken i sammenheng med øvrig næringspolitikk. Landbruket må få mindre øremerking, færre skjemaer og færre og enklere retningslinjer. Også innen fiskerinæringen er det skapt usikkerhet i forbindelse med rammebetingelsene som kan legges til grunn for langsiktige investeringer. I løpet av de to siste månedene har det vært tre høringer om fiskeripolitikken – distriktskvoter, leveringsplikt og strukturvirkemidler. Venstre mener at dreiningen i fiskeripolitiske mål og en stadig større grad av detaljstyring i virkemiddelbruken vil bidra til å redusere verdiskapingen i fiskerinæringen samlet sett. God lønnsomhet henger sammen med å sikre en moderne flåte. Dette er ikke i strid med en variert flåte. Da er ikke svaret uforutsigbare rammebetingelser og detaljstyring, men forutsigbarhet og helhetstenkning, som ellers i næringspolitikken. Jeg tar med dette opp det forslaget som jeg refererte til i mitt innlegg.