For det første stemmer det ikke det representanten påstår, at jeg skulle være for at f.eks. opsjonsavtaler og gigantiske pensjonsordninger til toppledere i selskaper ikke bare skal utdeles i det omfanget som det nå gjøres, og som vi har altfor mange eksempler på, men at de i tillegg skulle smøres med gunstige skatteavtaler. Det blir for drøyt. Så er det slik at det i dag finnes noen, riktignok svake, skatteincentiver i forhold til ansatte som eier aksjer i egen bedrift. Uenigheten mellom representanten Sanner og meg selv dreier seg først og fremst om på hvilken måte – skal man gjennom gunstige skatteordninger oppmuntre ansatte til å kjøpe aksjer i egen bedrift? Det har jeg ikke syntes har vært noe godt virkemiddel så langt. En annen diskusjon er jo om det finnes andre måter å gjøre det på, eller om den diskusjonen alltid ender i skattelettelser, slik som fra Høyres side.