Jeg merker meg at det er stor enighet om selve virkelighetsforståelsen i salen knyttet til at vi har et for stort strømforbruk til oppvarming, og at de fleste partiene deler ønsket om å vri det over på andre energikilder for å frigjøre strøm og derigjennom introdusere nye teknologier på oppvarmingssiden i norske husholdninger. Det er jeg glad for. Jeg er helt sikker på at det er avgjørende at vi lykkes med akkurat denne vridningen av energiforbruket. Det gir også spennende perspektiv for næringsutvikling på begge sidene. For det første frigjør vi strøm som vi helt åpenbart har bruk for til andre ting enn oppvarming, ikke minst innenfor verdiskaping og produksjon. På den annen side er det voldsomme perspektiv for næringsutvikling, verdiskaping og arbeidsplasser i hele landet når det gjelder å få på plass nye teknologier. Det så man ikke minst nå for ikke lenge siden da Elkem besluttet å investere nesten 3 milliarder kr i solcelleproduksjon i Kristiansand. Men det gjelder også mer tradisjonell bruk og hogst rundt omkring i landet. Vi har voldsomme bioressurser, som vi i mye større grad burde ha tatt ut og brukt. Det gir store muligheter for verdiskaping og arbeidsplasser i hele Norge. De av oss som av og til farter litt utenfor denne byen, har lagt merke til at Norge er i ferd med å gro igjen som et resultat av mindre beitebruk og en del andre ting. Dette kan være et viktig tiltak for å ta ut mer biomasse og redusere bl.a. en sånn effekt. Så blir det sagt her at denne ordningen monner lite. Det er en virkelighetsbeskrivelse jeg ikke er helt sikker på. For det første har det vært en suksess. Det er over 10 000 søknader som ligger inne. Det er en signifikant mengde. For det andre vil vi over tid introdusere nye teknologier, nye måter å tenke på, nye måter å planlegge på. Det er ikke ting som monner lite. Det er ting som kommer til å ha stor betydning. Om man ikke utløser mange TWh i vinter, er jeg sikker på at man på sikt er nødt til å velge denne tilnærmingen for å lykkes. Jeg har også lyst til å si at dette er den positive siden av Regjeringens plan for å få på plass energiomlegging og energieffektivitet i hus. Vi skal heller ikke glemme at vi bruker virkemidler i forhold til krav. Nå lanseres snart Regjeringens forslag til nye byggeforskrifter, der energieffektivitet, krav til vannbårne varmesystem og krav til bygging av vannbåren infrastruktur rundt omkring i landet gis helt andre rammevilkår og helt andre muligheter enn det som er dagens situasjon. Jeg er enig med dem som sier at dette skal være en langsiktig ordning. Vi som representerer flertallet og Regjeringen, bør etter mitt skjønn nå snart være tydelige på at dette er en satsing som vi ønsker å fortsette å inkludere i det viktige arbeidet som Enova skal videreføre. Ivar Kristiansen brukte tid i sitt innlegg på å si at dette er «smått», og at Regjeringen overhodet ikke akter å ta tak i de store spørsmålene knyttet til energiforsyningen i Norge. Ivar Kristiansen benytter nå enhver anledning til å angripe Regjeringens energipolitikk. Det er for så vidt greit nok, men jeg har lyst til å minne forsamlingen om at dette er et tema og en politikk som har ligget brakk i mange år, og det er nettopp derfor vi har havnet i den situasjonen vi nå er i. Denne regjeringen skal ha skryt for å ha tatt tak i energipolitikken på en helt annen måte enn det den forrige gjorde. Vi har fått på plass Mongstad med CO2-rensing, vi har fått på plass en historisk satsing på ny fornybar energi. Nå må vi gi det tid til å virke. Så er det Gunnar Kvassheim, som kommer etter meg. Han var ute da dette ble proklamert, og sa at nå må rentbrennende ovner på plass. Det selges 100 000 ovner i året. Et støttenivå på 1 000 kr til hver ovn blir 100 mill. kr. Hvor er pengene hen, Gunnar Kvassheim?