Vi har bak oss en uke med hendelser Norge ikke har opplevd maken til. Vi har sett rasende mennesker demonstrere mot vårt land, ambassader i brann og flagg som tråkkes på og brennes. Vi har sett angrep på og trusler mot mennesker som har til oppgave å arbeide for forståelse mellom land og for økonomisk og sosial framgang – og i går væpnede ekstremister som gikk til angrep på en liten norsk styrke og deres allierte i Afghanistan. Dette er utrolige bilder, og mange har følt uro over utviklingen. Særlig treffer det oss fordi vi selv ikke opplever at vi er i konflikt med noe land, noen folkegruppe eller noen religion. Tvert imot, som utenriksministerens redegjørelse her i dag vil vise, søker Norge etter beste evne å spille en rolle som brobygger og pådriver for sosial og økonomisk utvikling. Dette er også hovedbildet av vårt land ute i verden. Vi setter store ressurser inn på å tilrettelegge for en fredelig utvikling i mange konflikter. Våre soldater gjør en stor innsats for å stabilisere konfliktsituasjoner. Vår bistand går ut på å bekjempe fattigdom og hjelpe mennesker og land til en bedre framtid. Alt dette arbeidet vil fortsette. På en slik bakgrunn er det som har skjedd, på den ene side et bilde på hvor nær vi er kommet hverandre, og på den annen side et bilde på hvor mange hindringer det gjenstår å overvinne. Vi har én verden, men menneskenes verden er ennå ikke én med seg selv. Verden er blitt slik at hvert ord sagt spres til alle verdenshjørner med lysets hastighet, men hvor de kulturelle forutsetninger for å forstå og fortolke andres levesett ikke har holdt tritt med utviklingen i kommunikasjonsteknologien. Vi har et multikulturelt samfunn, med ulike perspektiv og ulike normgrunnlag, også i vårt eget land. Vår generasjons store oppgave er å se til at kulturene kan finne sammen i toleranse, at vi unngår arroganse, og at arbeidet for å realisere de fundamentale friheter som ligger i menneskerettighetene, vinner over motkreftene. Anslagene mot Norge er ikke uttrykk for muslimers holdninger til Norge. De er et uttrykk for noen ytterliggående menneskers holdninger til Norge. Det viser ikke minst den klare avvisning av angrepene vi har sett fra norske muslimer. Det kommer også rapporter fra de landene der det har vært uroligheter, nå sist fra Iran, som vitner om at mange tar avstand fra sine landsmenns angrep på norske ambassader. Vi kan lære mye av andres verdier, men på noen områder er vi kompromissløse. Vi aksepterer ikke vold mot uskyldige. Vi skal også ha stor toleranse overfor andres uttrykksformer. Men det krenker oss når flagget vårt tråkkes på og brennes. Også norske muslimer reagerer på dette. Det norske flagget er også deres flagg. Mange føler uro etter det som har skjedd de siste dagene. Mange nordmenn med innvandrerbakgrunn føler utrygghet overfor bildene av rasende menneskemengder. Mange føler også utrygghet overfor motreaksjoner og diskriminering. Jeg forstår at mange blir usikre i en slik situasjon. Samtidig vil jeg at alle skal vite at norske myndigheter og norsk politi hele tiden er opptatt av hvordan vi best mulig kan passe på sikkerheten til alle som bor i landet vårt. Politiets årvåkenhet er økt. Sikkerheten til utsatte personer vurderes fortløpende. Jeg er glad for at politiet fortsatt vurderer trusselnivået i Norge som moderat. Det er ikke framsatt konkrete trusler mot Norge eller utenlandske interesser i vårt land. Vi arbeider løpende med sikkerheten til nordmenn i utlandet. Personell på ambassader, militære styrker og andre nordmenn blir hele tiden orientert om situasjonen. Våre utenriksstasjoner i de berørte områdene har økt beredskapen. Utenriksdepartementet har tatt kontakt med en rekke regjeringer for å forvisse seg om at de ivaretar sine forpliktelser for sikkerheten til norske ambassader og dem som arbeider der. Vi ønsker ikke og vil ikke akseptere at det oppstår splittelser mellom menneskegrupper. Vi skal og må bli et land som lykkes med integreringspolitikken. Vi ønsker et land med plass til ulike meninger, ytringer og trosretninger. Vi kan ikke forfølge disse målene hvis vi går på akkord med det som for oss er fundamentale friheter, som frihet fra frykt, frihet fra vold eller undertrykkelse, og friheten til den frie ytring – friheter som det må kjempes for å utvide hver eneste dag. I går morges oppstod det en meget alvorlig situasjon da 200–300 bevæpnede afghanske ekstremister angrep hovedkvarteret til det regionale stabiliseringslaget i Meymaneh i Nord-Afghanistan som ledes av Norge. Det var 33 norske soldater i leiren. I tillegg deltar også et tjuetalls militære fra andre land, blant dem noen fra Latvia og Finland. Det er seks norske soldater som er skadet. Ingen av dem er kritisk skadet. To er sendt ut av området for behandling. De øvrige tas hånd om på stedet. Det ble nødvendig med forsterkninger og flystøtte, bl.a. fra nederlandske F-16-fly og amerikanske bakkestøttefly. Britiske styrker ble fløyet inn med tyske helikoptre. Sammen med lokale afghanske krefter bidrog dette til at situasjonen kom under kontroll. Våre soldater fortjener honnør. De norske soldatene har forsvart seg på en bestemt og klok måte. Og de bekrefter det inntrykket jeg fikk av dem da jeg besøkte Afghanistan i desember, at dette er noen av de høyest utdannete og beste soldater som finnes i verden. De har vært gjennom en trening og har et utstyr som gjør dem i stand til å påta seg krevende og risikofylte oppdrag. Det er viktig for meg å forsikre alle dem som har sine kjente og kjære i Afghanistan og annen utenlandstjeneste, at de utfører viktige oppdrag for Norge og for verdenssamfunnet. Vi skal gjøre hva vi kan for at de skal få den støtten de trenger og vende trygt tilbake etter endt tjeneste. Det er kommet meldinger om at afghanske sikkerhetsstyrker skjøt på angriperne, og at noen av angriperne skal være omkommet. Det er alltid dypt beklagelig når menneskeliv går tapt. Situasjonen i Afghanistan er nå roligere. Men det er meget alvorlig det som har skjedd. Og vi er forberedt på nye tilspissede situasjoner. Jeg har snakket med Afghanistans president Karzai om hendelsen. Karzai berømmet de norske styrkenes innsats for fred og sikkerhet i Afghanistan, og han understreket at Afghanistan er et land som i tiår er blitt utsatt for krig, borgerkrig, vold og undertrykkelse, og at de norske styrkene er med på å bekjempe nettopp det. NATOs generalsekretær har forsikret at NATO-kommandoen vil støtte opp om de norske styrkene. Han hadde den største respekt for kvaliteten og for det arbeidet de norske styrkene gjør i Afghanistan. Norge har et langsiktig perspektiv på den internasjonale bistanden for å stabilisere situasjonen i Afghanistan. Det er nettopp når det oppstår vanskelige situasjoner, at det er viktig at vi står fast på de oppdrag vi har påtatt oss. Vi vil ikke bøye av for press. Vold og trusler skal ikke føre fram. De norske styrkene vil bli stående i Afghanistan. I dag morges overleverte vår ambassadør i Damaskus en kraftig protestnote til den syriske regjeringen. Det er en situasjon uten sidestykke at en norsk ambassade blir angrepet og brent ned. Det hadde Syria ansvaret for å forhindre. Det ansvaret sviktet Syria. De har fortsatt ansvar for å beskytte våre folk der. Og vi vil holde dem ansvarlig for de økonomiske skadene ved at vi krever erstatning av syriske myndigheter. Denne saken har jeg drøftet med FNs generalsekretær Kofi Annan, som deler våre grunnholdninger til de totalt uakseptable hendelsene vi så i Damaskus. Det handler om respekt for internasjonal lov og rett. Ytringsfrihet er en helt grunnleggende menneskerettighet og en forutsetning for et demokratisk samfunn. Ytringsfriheten er et viktig vilkår for religionsfrihet og en forutsetning for at ulike religioner kan dyrkes side om side. Religionsfriheten er et viktig minoritetsvern og en del av de menneskerettighetene som folkeretten beskytter. Ytringsfriheten er grunnlovfestet i Norge. Jeg er enig med dem som sier at ytringsfriheten er en rett, men ikke en plikt. Vi har alle et ansvar for å ta hensyn til andre når vi ytrer oss. Ikke minst har vi et ansvar for å ta hensyn til andre menneskers tro og andre menneskers religion. Karikaturene av Muhammed har såret mange muslimer. I våre demokratier har man rett til å publisere slike tegninger, slik man har rett til å framsette andre kontroversielle, provoserende ytringer. Hver eneste dag lar norske medier være å sette ytringer, tekster, bilder og tegninger på trykk. Innenfor rammene av ytringsfriheten kunne dette utmerket godt publiseres, men mediene velger selv å ikke publisere – ut fra sitt eget skjønn og sine egne kriterier. Det sentrale her er at det er mediet selv som tar beslutningen, ikke myndighetene. Men enhver fri ytring må også tåle å bli vurdert, debattert og kritisert ut fra sitt innhold og den sammenhengen den framsettes i. Det er også en del av ytringsfriheten. Å mene at det ut fra en rekke kriterier var uklokt å trykke disse tegningene, er ikke å begrense ytringsfriheten. Det er å delta i den debatten det frie ordskiftet og ytringsfriheten er til for. Det er en viktig del av alles oppvekst og sosiale trening at vi lærer å bruke klokskap når vi snakker om andre. Samtidig er selve retten til frie ytringer en sentral del av de kritiske holdninger og spørsmål ved gamle sannheter som bringer menneskeheten framover. Uansett hva man måtte mene om tegningene, gir de ingen rett til å bruke vold eller true med angrep på ytringsfriheten. Den store franske opplysningsfilosofen Voltaire har sagt det slik: Jeg er uenig i hva du sier, men vil kjempe til døden for din rett til å si det. Regjeringen må være klar og tydelig i sin fordømmelse av vold og ikke gi etter for terror. Bare da får vi det grunnlaget vi trenger når vi understreker behovet for og vårt sterke ønske om dialog – dialog mellom kulturer og land og dialog mellom religioner. Jeg mener de toneangivende muslimske miljøene i Norge har håndtert situasjonen som har oppstått etter at karikaturtegningene ble trykket, på en god måte. Vi har hørt at sentrale ledere har vært kompromissløse i sin avvisning av vold og trakassering. Vi må ikke la ytterfløyene få styre dagsordenen og dominere arenaen. Utenriksministeren har under håndteringen av den internasjonale situasjonen den siste uken holdt nær kontakt med bl.a. Islamsk Råd og andre framtredende muslimer. Arbeids- og inkluderingsministeren, som har et særskilt ansvar for integrering og inkludering av innvandrerbefolkningen, vil i dag møte muslimsk ungdom for å lytte til hvordan de opplever situasjonen, og hvordan vi sammen kan bygge broer. Vi ønsker kontakt med religiøse ledere i Norge og i andre land. Vi ønsker å høste av deres erfaringer og motta deres råd. Vi ønsker å hindre konflikter, ikke å skape dem. Vi vil følge opp den etablerte dialogen mellom myndighetene og representanter for ulike trossamfunn. Denne dialogen er nødvendig for å sikre en god håndtering av de utfordringer som kan oppstå i møtet mellom storsamfunnet og de forskjellige religiøse minoritetene. Vår visjon er å skape et av de mest vellykte inkluderende fellesskap verden har sett. Det krever at vi bygger gjensidig forståelse, og at vi unngår at det utvikler seg et klassedelt samfunn basert på etnisk opprinnelse. Regjeringen har nå startet arbeidet med en handlingsplan for integrering og inkludering av innvandrerbefolkningen. I den prosessen vil vi også ha dialog med innvandrermiljøene. Vi må arbeide nasjonalt og globalt for integrering og dialog. FN er en viktig arena for å fremme dialog og fremme fred og forsoning. Det blir ingen enkel vei, men det er ingen alternativ. Like sikkert som vi vil oppleve tilbakeslag, like sikkert skal vi framover mot målet om et inkluderende samfunn.