Det foregående innlegget ble selve bekreftelsen på det som har vært sagt tidligere i dag, at det forslaget som ble fremmet i dag tidlig, har et visst preg av overspill. Jeg vil gjerne uttrykke støtte til innstillingen fra Presidentskapets flertall om behandlingsmåten når det gjelder dette forslaget. Det forslaget som opposisjonen har fremmet, er etter mitt syn unødvendig, fordi det i dag er krystallklart hva Regjeringen mener i spørsmålet om forbrukerboikott av Israel, og det er et område der storting og regjering er enige, og der det ikke er noen eksempler på at Regjeringen har varslet ny politikk. Det er prisverdig at representanten Hagen har merket seg at Arbeiderpartiet har hatt en prinsipiell holdning og tilnærming til slike resolusjonsforslag, i særdeleshet på det utenrikspolitiske området. Det er en holdning vi fortsatt innehar. Jeg vil også framheve at hvis Stortinget skal gi seg til å behandle og fatte vedtak om denne type resolusjoner, så bidrar ikke det til klargjøring, men til det motsatte. Man må da spørre seg om det vil være slik på andre områder i utenrikspolitikken der storting og regjering faktisk er enige – og der Regjeringen har klargjort politikken i all offentlighet nasjonalt og internasjonalt – at det ikke er gjeldende politikk før Stortinget fatter bekreftende vedtak. Den type usikkerhet synes jeg ikke vi skal bringe inn i det utenrikspolitiske arbeidet. Jeg kan vanskelig skjønne at opposisjonspartiene, i særdeleshet de tidligere regjeringspartiene, ønsker å introdusere en slik praksis. Det ville være meget overraskende om det er deres hensikt. Senest i dag har statsministeren her i stortingssalen gjort det veldig klart hva som er Regjeringens syn i Midtøsten-politikken. Jeg vil sterkt anbefale Arbeiderpartiets gruppe å stemme for Presidentskapets flertalls innstilling, nemlig at forslaget ikke tas under behandling.