Forskningsmeldingen har fått en utrolig god mottakelse. Fra næringslivets organisasjoner, fra enkeltbedrifter, fra universitets- og høgskolesektoren, fra instituttsektoren og fra enkeltforskere er det nærmest en unison tilslutning til de visjoner, de målsettinger og de tiltak som Regjeringen foreslår i meldingen. Denne brede og positive responsen gir seg også uttrykk i den foreliggende innstilling fra kirke-, utdannings- og forskningskomiteen. Komiteens merknader er på mange måter en tverrpolitisk tilslutning til meldingens hovedlinjer og prioriteringer, med noen påpekninger av områder som bør prioriteres ytterligere. Dette vil jeg komme tilbake til. For øvrig går jeg ut fra at de partier som har avvikende prioriteringer og forslag, vil fremme og begrunne sine egne forslag. I hovedsak gjelder det Sosialistisk Venstreparti og Fremskrittspartiet, som også i denne saken gjennomfører en viss intern konkurranse om å bruke mest av skattebetalernes penger. Forstå det den som kan. Stortingsmeldingen, Vilje til forskning, har en bred gjennomgang av norsk forskningsaktivitet og forskningspolitikk, herunder behovet for økt forskning. Det er bred enighet i komiteen om nødvendigheten av å sette høye og ambisiøse mål for norsk forskning. Opprettholdelse og videreutvikling av vårt velferdssamfunn er avhengig av ny kunnskap, nye produkter og nye tjenester. Her er forskning vår viktigste innsatsfaktor. Næringslivet blir stadig mer kunnskapsavhengig, og forskningens betydning for innovasjon og verdiskaping, både i privat og offentlig sektor, øker kontinuerlig. Innenfor enkelte spesialiserte områder og næringer er Norge i løpet av få år blitt verdensledende. Dette gjelder f.eks. kunnskapsintensive og kunnskapsdrevne næringer som offshorevirksomhet, maritim virksomhet og enkelte områder innenfor marin sektor. Det viser at selv en liten nasjon med begrensede ressurser kan vinne fram på den internasjonale og globale konkurransearena. Komiteen slutter seg til de strukturelle og tematiske områder som Regjeringen foreslår prioritert. Internasjonalisering, grunnforskning og forskning for mer nyskaping og innovasjon skal være gjennomgående for forskningen innenfor de områder der vi på mange måter har våre naturgitte fortrinn – energi og miljø, hav, mat og helse, der eksisterende og ny teknologi forutsettes brukt og videreutviklet, gjerne til nye innovasjoner, produkter og tjenester. Komiteens flertall, alle unntatt Fremskrittspartiet og representanten Simonsen, har sluttet seg til Regjeringens ambisiøse målsetting om at norsk forskningsinnsats skal tilsvare 3 pst. av BNP innen 2010. Dette er for øvrig i tråd med målsettingen til EU. EU ønsker å bli verdens mest konkurransedyktige region innen samme tidspunkt. For å nå denne økonomiske målsettingen skal den offentlige andelen av bevilgningene til FoU økes til 1 pst. av BNP, tilsvarende vel 6 milliarder kr, mens næringslivet skal stå for den øvrige andelen, tilsvarende ca. 24 milliarder kr pr. år. Det er en stor utfordring å nå denne målsettingen, særlig gjelder det veksten i næringslivets FoU-virksomhet. Et flertall i komiteen, inkludert Høyre og øvrige regjeringspartier, mener derfor at en betydelig offentlig innsats må innrettes mot å utløse og stimulere til økt forskningsinnsats fra næringslivet. Forskningsmeldingens vektlegging og prioritering av innovasjon og nyskaping, matematikk, naturvitenskap og teknologi er etter min vurdering viktige bidrag for å imøtekomme næringslivets behov. Jeg vil senere komme tilbake til ytterlige tiltak som vil bli og kan bli iverksatt for å oppnå nødvendig vekst i forskningsbevilgningene fra næringslivets side. Prioritering av begrensede midler er viktig også i forskningssammenheng. Fra Høyres side finner jeg grunn til å understreke at meldingens vektlegging av innovasjonsrettet forskning ikke betyr noen nedprioritering av forskningen innen andre viktige områder, herunder grunnforskning. Prioriteringene angir hovedlinjer for disponeringen av økte forskningsmidler, bl.a. for å kunne utløse økt innsats fra privat sektor. Fri grunnforskning er på mange måter basisen for at vi også skal kunne lykkes innenfor anvendt forskning, og det vil fortsatt være en svært viktig aktivitet, særlig ved våre universiteter og høgskoler. Komiteens flertall påpeker i denne sammenheng at det er nødvendig å iverksette tiltak for å stimulere til økt forskning innenfor realfag og teknologi, hvis Norges evne til verdiskaping skal kunne opprettholdes og økes. Komiteen har understreket betydningen av deltakelse i internasjonale samarbeidsprosjekter og forskningsprosjekter for å kunne opprettholde kvalitet og relevans i norsk forskning, men også for å kunne ta del i de finansieringsmuligheter som åpnes gjennom internasjonale forskningsprogrammer, f.eks. i EU. I tillegg til EU-området, har komiteen påpekt at samarbeid rettet mot Nord-Amerika, Japan, Kina og Russland skal prioriteres. Siden vi i Stortinget i går behandlet en annen stortingsmelding, den såkalte nordområdemeldingen, finner jeg grunn til å understreke de enorme utfordringer og muligheter som Norge står overfor i nord, og som i stor grad bare kan løses ved hjelp av forskning og ny kunnskapsproduksjon innen en rekke fagfelt. Komiteen har i denne sammenhengen understreket Svalbards rolle i forhold til arktisk forskning og det ansvar som påhviler høgskoler og universitet i nord for å bidra til økt utdanning og forskning på de aktuelle områder, samt bedt Norges forskningsråd vurdere mulighetene for et eget nordområdeprogram innenfor Forskningsrådets strategiske satsinger. Kvalitet er et gjennomgående mål for all forskning, men samtidig ikke et entydig definert begrep. Produktegenskaper, originalitet, soliditet, faglig relevans og samfunnsmessig eller praktisk nytteverdi kan til en viss grad stå i motsetning til hverandre. Tradisjonelle kvalitetskriterier i akademisk forskning er ikke alltid like relevant for anvendt forskning og for kommersialisering av forskningsresultater. Arbeidet med kvalitetsforbedrende tiltak og kriterier for kvalitet og resultater i forskningen må derfor fortsette og prioriteres. Komiteen viser ellers til at flere fagevalueringer påpeker at norsk forskning generelt er preget av fragmentering. Mange miljøer er små og sårbare. Jeg vil i denne sammenheng påpeke behovet for økt strategisk samarbeid mellom forskningsinstitusjonene og det ansvar som i særlig grad påhviler institusjonenes ledelse for å få dette til å fungere. Strategisk planlegging og faglig ledelse kan utvilsomt bli bedre og er en nødvendig forutsetning for å nå våre ambisiøse målsettinger. I meldingen lanseres forslag om å opprette sentre for forskningsdrevet innovasjon, etter mønster fra ordningen med sentre for fremragende forskning. Dette kan være et viktig bidrag for å stimulere innovasjonsevnen i næringsliv og i offentlig sektor. Gjennom økt satsing på langsiktig grunnleggende forskning hvor det stilles høye krav til vitenskapelig kvalitet og nærings- og samfunnsmessig relevans, vil forskningsdrevet innovasjon og nyskaping kunne bli vesentlig forbedret. Ifølge flere tilbakemeldinger er dette forslaget meget godt mottatt i næringslivet selv. Jeg finner også grunn til å understreke at forskningsdrevet innovasjon og nyskaping er minst like viktig for offentlig sektor som for privat næringsliv. Forskning og utviklingsarbeid bidrar positivt til nødvendig omstilling, til kunnskap om hvordan omstillingsprosesser kan og bør foregå, og ikke minst til forståelse for behovet for omstilling. Forskning utvikler nye ideer og nye teknologier som det ennå ikke er etterspørsel etter, og bidrar til at vi kan møte framtiden på en best mulig måte. Forskningen spiller en viktig rolle som grunnlag for politikkutforming og forvaltning og gir viktige bidrag til en åpen samfunnsdebatt. På dette området kan nok mange forskere og forskningsmiljøer bli enda flinkere til populærvitenskapelig framstilling, slik at resultater og ny kunnskap kan nå langt flere, og også til å delta i og skape debatt i det offentlige rom. For å oppnå de ønskede resultater av forskningen er bevilgninger bare én av flere nødvendige forutsetninger. Tilgang til gode forskere, mulighet til å kunne rekruttere og beholde de gode forskerne og ikke minst mulighet til å kunne gi forskerne gode rammebetingelser i form av utstyr og ulike driftsmidler er av avgjørende betydning. Dette legges det stor vekt på å imøtekomme gjennom en rekke tiltak som er omtalt og foreslått i meldingen, ikke minst mulighetene til tilgang til mindre forskningsmidler for å komme i gang med ulike og nye forskningsprosjekter. Regjeringen får med Stortingets vedtak i dag bred tilslutning til forskningsmeldingens prioriteringer og tiltak. Nå gjenstår det bare å sikre et stortingsflertall i neste periode som gjør at Regjeringen får fortsette og får mulighet til å iverksette og fullføre de målsettinger som i kveld blir vedtatt. Det legges med dette et godt grunnlag for fortsatt verdiskaping, kunnskapsutvikling og velferdsutvikling i vårt land.