Jeg skjønner at særlig Høyre og Fremskrittspartiet ikke liker at ventetida går ned. Det passer, skjønner jeg, veldig dårlig inn i det virkelighetsbildet som de partiene nå forsøker å skape. Hvis det er slik at en er bekymret over at noen er bekymret, og det er det grunn til, synes jeg i hvert fall ikke at en skal skremme folk unødig. Jeg reagerer på at det blir brukt uttrykk i denne debatten fra representanter fra særlig Høyre som at vi driver med en usolidarisk politikk. «Klassedelt helsevesen» er uttrykk som er blitt brukt, og at ideologi og politikk går foran hensynet til pasienten. Jeg må ærlig talt si at jeg ikke skjønner hvordan det går an å uttrykke seg på den måten når denne regjeringa har bevilget 600 mill. kr mer enn det den forrige regjeringa – som Høyre faktisk var medlem av, og der de hadde helseministeren – hadde lagt opp til, og når vi nå får behandlet flere pasienter i de offentlige sjukehusene. Derved er det færre som blir avhengige av tykkelsen på lommeboka, og ventetida går ned. Jeg synes det er unødvendig å skape et bilde av at det er en enorm avstand mellom partiene i synet på private, kommersielle sjukehus eller private aktører. Det er ingen tvil om at det er en forskjell mellom ulike partier i synet på hvor mye en skal bruke private, kommersielle aktører. Men det var altså slik at den forrige regjeringa, der Høyre hadde helseministeren, gav beskjed til helseforetakene om å kjøpe privat, nærmest uansett om det var kapasitet i det offentlige eller ikke. Det synes ikke jeg er noen god politikk. Det synes ikke Regjeringa og regjeringspartiene er noen god politikk, fordi vi må utnytte kapasiteten i det offentlige først, og så er det private og det kommersielle et nyttig supplement. Senest i går hadde mitt departement møte med PRISY, som er en paraplyorganisasjon for private, kommersielle sjukehus. Vi har dialog. De er med og har innspill i f.eks. Nasjonal helseplan, så det er ikke sånn at vi har noen skuddpremie på de private. Det at vi sier at vi skal redusere og begrense omfanget noe i forhold til de kommersielle, innebærer ikke dramatikk. Men det er viktig, etter vårt syn, at vi sikrer at det ikke er lommeboka som er avgjørende, og at vi dermed utnytter kapasiteten i det offentlige på best mulig måte. Det er å ha pasienten i sentrum, og ikke det motsatte, slik som enkelte representanter har sagt her i dag. Denne regjeringa er innstilt på å gjøre alt den kan for å korte ned ventetida så mye som det overhodet er mulig. Jeg har også sagt at jeg ikke er fornøyd med utviklinga når det gjelder spesielt psykiatri- og rusområdet, for å nevne noen eksempler. Derfor har vi sagt til våre helseforetak at dette er områder som skal prioriteres høyere i inneværende år. Vi er også særdeles opptatt av å gi de ideelle, frivillige organisasjonenes sjukehus gode og stabile rammevilkår. Det har vi lagt opp til. Så vi er i gang. Og den blir ikke mer riktig, den virkelighetsbeskrivelsen som Lønning prøver å tegne, selv om den er gjentatt mange ganger fra denne talerstolen i dag.