Vi lever i et samfunn hvor vi tar det som en selvfølge at vi får stadig større frihet til å velge og vrake mellom ulike typer tjenester og leverandører i forbindelse med dagliglivets store og små gjøremål. Selv om det offentlige på enkelte områder har begynt å legge til rette for brukervalg og brukerinnflytelse, er det svært mye som gjenstår. Dessverre er det også slik at jo såkalt mykere tjenestene er, desto vanskeligere er det å få aksept for brukervalg. Nå vil mange si at pleie- og omsorgstjenester ikke kan sammenliknes med f.eks. vaktmestertjenester og tjenester fra teknisk etat. Det er jeg helt enig i – pleie- og omsorgstjenester er for de fleste mye viktigere. Og nettopp derfor er det totalt uforståelig at vi ikke har kommet lenger med hensyn til utvikling av brukermedvirkning og mulighet til å velge mellom ulike tjenesteytere innenfor denne sektoren. Ikke innenfor noe annet område mottar man tjenester som er mer intime og private, enn innenfor pleie- og omsorgssektoren – tjenester som man er nødt til å ha for å kunne klare hverdagen og for å kunne leve et verdig liv – intime i forhold til egen kropp, egen livssituasjon og eget hus og hjem. Det er vel også knapt noe annet område hvor vi trenger tjenester, der vi så godt selv vet best hvor skoen trykker. Konkurranseutsetting og dermed økt brukervalg og valgfrihet innenfor pleie- og omsorgssektoren betyr innflytelse og kontroll over egen hverdag og mulighet til å gå fra å være passiv mottaker til å være aktiv bruker. Konkurranseutsetting og brukervalg vil også bety bedre kvalitet. Når ulike tjenesteytere må konkurrere med hverandre, vil det bli økt fokus på kvalitet. Økt brukervalg fører til økt brukermedvirkning. Du vil ikke velge en til å levere tjenester hvis du synes at dine ønsker om innholdet i tjenesten blir ignorert. Det at det blir større mangfold, vil også kunne føre til nye måter å utføre pleie- og omsorgstjenester på som i seg selv vil være med på å styrke kvaliteten på velferdstjenestene. Vi har i altfor stor grad fratatt eldre mennesker mulighet til å ha kontroll over egen livssituasjon, til å ta styringen i eget hjem – mennesker som, selv om kroppen fysisk begynner å svikte, kan ha et klarere hode enn både meg og deg. Enhver lokalpolitiker har derfor et ansvar for å stille seg spørsmålet: Hvordan kan jeg øke valgfriheten for eldre og pleietrengende i min kommune, enten tjenesten er produsert av det offentlige eller av en privat tilbyder? Selv om vi opplever større frihet på enkelte områder, er det provoserende at det på de viktigste områdene i livet fortsatt er slik at politikere og byråkrater i stor grad tar valgene for oss. Tillit til enkeltmennesket er noe av det mest grunnleggende for Høyre. Frihet til å velge handler om å ha tillit til enkeltmennesket. Derfor bør vi alle som brukere av offentlige tjenester spørre politikere som nekter oss denne valgfriheten ved å si nei til konkurranseutsetting, hva det er som gjør at de føler seg bedre i stand til å foreta valg på vegne av oss, enn vi er selv.