Det skal selvfølgelig være et nært samarbeid mellom foreldre og skole. Men hele den norske skole er forankret i et lovverk, og dette lovverket skal vi selvfølgelig påse etterleves. Så er jeg enig i dette som representanten sier. Jeg tror ikke at dette er et stort problem. Det har heller ikke vært mitt anliggende å gjøre det til et stort problem. Jeg har tvert imot bare svart på et spørsmål i forbindelse med en lovfortolkning av hvordan dette kan forstås. Så jeg er helt overbevist om og helt sikker på at dette løses best i den enkelte skole og i det enkelte klasserom. I den grad dette oppleves som et problem, skal og bør dette også løses lengst mulig ned, nærmest elevene og nærmest klasserommet. Så vil jeg også være enig i at det er klokt og fornuftig at man i klasserommet lærer om vår kulturarv og andres kulturarv. Vi har en kulturarv som er en del av den kristne tro. Det skal være en del av den kulturformidling og kunnskapsformidling som ligger som en selvfølgelig del av skolens plattform. Men det er en vanskelig balansegang og en vanskelig grensedragning mellom hva som kan være forkynnelse, eller hva som oppleves som forkynnelse, og hva som er kunnskapsformidling. Dette er en vanskelig balansegang. Jeg har tro på at skolen selv vil være i stand til å håndtere dette.