Jeg vil først knytte et par kommentarer til den siste taler som var her oppe. Jeg er glad for at ikke alle er like skråsikre og høylytte når det gjelder denne problematikken. Her tror jeg en skal være grundig. Jeg tror en skal lytte. En skal selvsagt bruke lovverket, men en skal unngå å slå politisk mynt på disse sakene. Jeg lurte også på om jeg hadde vært litt for hard da jeg hadde tenkt ut hva jeg skulle snakke om i dag. Men da jeg hørte representanten Lønning, fant jeg ut at jeg egentlig hadde truffet blink, for denne debatten dreier seg i veldig stor grad om retorikk. Opposisjonens reaksjoner på trontalen har i stor grad vært forutsigbare – tabloid retorikk uten nevneverdig politisk og ideologisk substans, dog med noen unntak i salen her i dag. Det ser ut som om opposisjonen ikke er så veldig interessert i å snakke om egen politikk og ideologi, og særlig mangelen på ideologisk dybde er påfallende i denne debatten fra opposisjonens side. Men det er vel kanskje ikke noe annet å forvente når en har en politisk opposisjon som er så splittet som den er, til tross for at en har sett en del frierier de siste dagene fra Høyre til Fremskrittspartiet. Når situasjonen er som den er, er det kanskje like greit å skyte fra hofta, og derfor har jeg lyst til å stille noen spørsmål: Hva vil egentlig opposisjonen? Og ikke minst hvilke konsekvenser får Høyres og Fremskrittspartiets politikk for samfunnsutviklingen og for folk flest? Politikkens viktigste budskap er hva slags samfunn vi skal ha. Etter at vi i Arbeiderpartiet, sammen med SV og Senterpartiet, overtok styringen, er mye forandret. Vi har dreid samfunnet i retning av mer rettferdighet og fellesskap. Vi har satset på velferd framfor skattelettelser til dem som har mye fra før. Særlig har kommunene merket dette, noe som igjen har ført til mer ressurser til bl.a. skole og omsorg. Vi har stoppet en storstilt privatisering av skolen. Vi har stoppet en liberalisering av arbeidsmiljøloven som ville føre til en brutalisering av arbeidslivet. Dette er i aller høyeste grad en politikk for folk flest. Vi viser med disse tingene og en rekke andre prioriteringer en tydelig politisk kurs som har ett hovedmål, nemlig å videreutvikle og styrke det norske velferdssamfunnet. Her er vi nok ved kjernen av det som er den egentlige grunnen til den kritikken som særlig Høyre og Fremskrittspartiet målbærer mot oss. Det handler om forskjellig verdi og samfunnssyn. Høyres og Fremskrittspartiets alternativ er det markedsbaserte samfunnet, hvor viktige velferdsoppgaver skal privatiseres, og hvor profitt blir viktigere enn mennesker. Men vi har jo sett denne politikken i praksis, bl.a. i Storbritannia da Thatcher styrte. Jeg forstår at særlig Fremskrittspartiet er forsiktig med å synliggjøre sin liberalistiske ideologi og politikk og konsekvensen av den. Men velgerne fortjener at alle partiene synliggjør konsekvensene av sin politikk. Hittil har høyresiden – med Fremskrittspartiet i spissen – sluppet relativt lettvint unna, så derfor spør jeg: Når vil høyresiden fortelle opinionen hva summen av deres politikk vil bety for folk flest? Det er jo det som til syvende og sist vil være det viktigste. Jeg er glad for den kursendringen vi har fått til etter bare ett år. Vi har satt kursen langs den veien som velgerne anviste oss ved stortingsvalget i fjor, i retning av et varmere samfunn hvor fellesskap og velferd prioriteres istedenfor Høyres og Fremskrittspartiets markedssamfunn hvor egeninteresser og profitt er de viktigste verdiene.