Denne voldsomme motstanden mot midlertidig ansatte og muligheten for å bruke det virkemidlet, har jeg egentlig store problemer med å forstå, ikke minst tatt i betraktning alle de tunge høringsinstansene som mener at det er et viktig virkemiddel og en god innfallsport til arbeidsmarkedet for svake grupper. Jeg har i mitt innlegg vist til hvordan Aetat f.eks. med styrke hevder det. Jeg har også vist til forskning fra Fafo som peker på at mange av dem som får midlertidig ansettelse, også etter hvert får seg fast jobb, som jo må være hovedmålet. Ellers tror jeg også at den sterke språkbruk som blir benyttet i forhold til å karakterisere den nye arbeidsmiljøloven, som altså dessverre aldri kommer til å tre i kraft, er mer betinget av at indremedisinske politiske behov gjør den nødvendig.