Jeg vil også understreke det som er sagt i tidligere innlegg, at det er behov for en ny lov. Den nåværende loven, om norsk riksborgarrett, er, som det også er sagt tidligere, fra 1950, og er klar for oppjustering, for å si det på den måten. Den er faktisk ett år eldre enn FNs flyktningkonvensjon. Når en ser på framdriften og på resultatet, kan en selvfølgelig også fra Fremskrittspartiets ståsted si at en er enig i mye, for det er noen skritt i riktig retning. Men det skulle en kanskje også forvente, når en vet at Statsborgerlovutvalget ble oppnevnt 12. februar 1999, og utvalget la fram sin utredning i desember 2000. Nå er vi altså i mai 2005, og da skulle en kanskje tro at en hadde tatt noen større skritt og fått en oppdatert lov som var tilpasset 2005. Som sagt: Det er noen små skritt her. Jeg skal bare kort vise til det vi mener er mest positivt her, nemlig at det nå stilles større krav til å få avklart identitet, før en deler ut norsk statsborgerskap. Det er vi meget fornøyd med. Men så spekulerer jeg litt på hvorfor flertallet i komiteen har som målsetting at flest mulig av de innvandrerne som bor i Norge, skal bli norske statsborgere. Jeg har ikke registrert hvorfor det skal være en målsetting at alle sammen skal ha norsk statsborgerskap. Det må på en måte være litt frivillig, i hvert fall i betraktning av at en ikke stiller større krav til dem som måtte «tvinges» til å bli norske statsborgere. På den ene siden ønsker en altså at flest mulig skal bli norske statsborgere, men en stiller veldig lite krav i forhold til dette – f.eks. sett opp mot seremonien, som skal være frivillig. Jeg får det liksom ikke til å henge sammen. Vi mener at det skal stilles større krav, og det koblet opp mot integrasjonspolitikken, som vi alle sammen er enige om har vært veldig lite vellykket. Da hadde vi hatt en gyllen anledning til å bruke statsborgerskapet som en gulrot og stille noen krav både i forhold til norskopplæring og andre momenter som går på integrering. Vi har det at man skal ha 300 timer norskundervisning, men det sier ingenting om hvor godt norsk man snakker når man får statsborgerskap. Det er enkelt å slumre seg gjennom 300 timer med norskundervisning, uten på noen som helst måte å måtte vise hvorvidt man behersker språket. Så her hadde vi forventet et større krav. Vi synes også fortsatt at flertallet er litt for liberalt i forhold til botid. Vi mener oppriktig talt at statsborgerskap er et sånt symbol og er såpass verdifullt at det burde stilles større krav til botid og underveis også vært større behov for tester som viser at en gjør seg kvalifisert både til å få opphold i Norge og ikke minst til å oppnå statsborgerskap. Vi tror at det hadde vært en gulrot som hadde vært med og styrket også integreringsarbeidet. Fortsatt vil det være en åpning for at kriminelle får norsk statsborgerskap, noe vi er ganske klare på at vi ikke aksepterer. Skal jeg ta et område til som Fremskrittspartiet er fornøyd med, er det det som flere har nevnt, nemlig det som går på dobbelt statsborgerskap. Her er vi særdeles fornøyd. Vi har fremmet forslag om det tidligere, og jeg har ikke forstått at det skal være sterke argumenter for å inneha dobbelt statsborgerskap. Jeg har til dags dato ikke funnet et eneste argument som er solid i forhold til å forsvare å ha dobbelt statsborgerskap. Så dette er vi særdeles fornøyd med. Til slutt vil jeg bare få fremme det forslag som Fremskrittspartiet står bak i innstillingen.