Jeg vil innledningsvis, som flere andre også har gjort, gi ros til Jan Bøhler for at han tar opp temaet, for det er viktig. Det er viktig å finne tiltak for å motvirke gjengkriminalitet. Så har jeg lyst til å fortsette der justisministeren slapp. Avslutningsvis i sitt innlegg trakk Storberget opp et annet tema enn bare det som handler om å bekjempe kriminalitet, nemlig forebyggingsaspektet. Det tror jeg og SV er ekstremt viktig. For en tid siden snakket jeg med en ansatt i en barnevernsinstitusjon. Hun fortalte at ganske mange av ungdommene hos dem kommer fra det vi kaller fremmedkulturelle miljøer, altså personer som har foreldre fra andre land som har kommet til Norge. Hun sa at det var én ting som undret henne ganske mye: De med muslimsk bakgrunn har en veldig stor motstand mot å drikke alkohol, fordi det er fremmed i deres kultur, og dette synet har de parallelt med at de omsetter narkotika og blir tatt for det. Det viser det litt absurde i situasjonen, men også hvor lite kunnskaper vi har om deres bakgrunn. De kommer til et norsk samfunn og møtes i stor grad med uvitenhet. Når det gjelder en del av disse miljøene, det må vi vel erkjenne, har vi i veldig liten grad lyktes med en inkluderende politikk der de blir en del av fellesskapet. Ofte blir det slik at vi definerer «oss» og «dem», slik at det oppstår en avstand som på mange måter skyver dem inn i sine egne miljøer. Jeg hørte på innlegget til Solveig Horne. Det er åpenbart at Fremskrittspartiet har rett i at politiet har en rolle å spille. Men samtidig er det ganske symptomatisk når Fremskrittspartiet beskriver disse fenomenene, at ordet forebygging overhodet ikke nevnes. Det er jo den utfordringen vi som seriøse politikere er nødt til å ta på alvor. Hvordan skaper vi barnehagemiljøer der også de som i utgangspunktet ikke har norsk bakgrunn, opplever å være velkommen, at foreldre gjerne benytter seg av den barnehagen, og at dette fortsetter inn i skolemiljøene på en måte som gjør at man i en klassesituasjon, også når man har noen fra andre land, kan beholde sin kulturbakgrunn og samtidig føle at man er en del av et større fellesskap? Jeg tror at det er på den måten noen hver av oss stort sett oppfører seg anstendig i dette samfunnet, blir en del av fellesskapet og ønsker å bidra til å bygge opp fellesskapet. Men jeg tror at noen hver av oss, dersom vi dag ut og dag inn opplevde at vi ikke var en del av fellesskapet, at fellesskapet uttrykte at vi var fremmedelementer i det miljøet, ved å bli skjøvet ut, også ville reise oss mot det fellesskapet. Det er en del av mekanismene i forhold til gjengmentaliteten i Oslo. Det er ikke noe forsvar for kriminelle handlinger, men hvis man ikke blir opptatt av den type mekanismer, betyr det bare at det vil forsterkes over tid. Her var annonsen som Fremskrittspartiet hadde i forbindelse med valgkampen, nevnt. Reaksjonene på annonsen skyldes ikke at man reagerer på at Fremskrittspartiet setter gjengkriminalitet og voldshandlinger på dagsordenen – det må vi alle være opptatt av – reaksjonene skyldes måten man gjør det på. Man forsterker bildet av «dem» og «oss» på en slik måte at man også forsterker motreaksjonene i disse miljøene. Det det bidrar til, er å forsterke kriminelle handlinger. Derfor må vi på en seriøs måte være opptatt av de mekanismene som gjør at man får kriminalitet i et samfunn, og bekjempe det – ta ondet ved roten. Det gjør man ikke ved å stigmatisere store grupper. Det gjør man ved å inkludere dem og søke i en felles forståelse med dem, også om de har en annen kulturell bakgrunn, hvordan vi kan få et samfunn som er trygt for alle, både for oss og for andre som kommer til dette samfunnet for å leve i et fellesskap med oss.