Jeg vil prøve å dreie debatten enda litt mer over fra gass til rovdyr, noe som er viktig for mange. Ute i distriktene er det ikke mye som skaper slik debatt som for eller imot rovdyr. Grovt og enkelt fortalt er de som bor i byen, for, og de som bor på landsbygda, imot. Og det er kanskje naturlig. Enda sterkere imot er selvfølgelig de som lever av bufe, de som har jakt som inntekt eller som rekreasjon og hobby, samt de som vil bruke naturen til opplevelser uten frykt for å møte rovdyr, og da kanskje spesielt ulven. Ekstra ille er det i de fylker som grenser til Sverige. Her er rovdyrantallet atskillig større enn ellers i Norge, og dermed får vi et stort antall rovdyr som krysser grensen etter sine behov. Problemet er at disse ulvene som til en stor grad befinner seg på norsk side, ikke regnes med, ellers ville vi fått et antall rovdyr klart over det bestandsmålet Norge har satt seg. Av de fylkene som er ekstra sterkt berørt, er Hedmark. Så sterkt berørt er distriktet at Mattilsynet varslet beiteforbud for enkelte av dem som drev med sau i høst. Faren for at de ble tatt av rovdyr var så stor at de måtte holdes hjemme. Dette skapte selvfølgelig problemer på flere måter. Vanskeligst var det at bufeet måtte ha mat, og de måtte dermed beite på de jordene som skulle produsere høy til vintersesongen. Dette skapte selvfølgelig også store ekstra utgifter samt mye ekstra arbeid for den enkelte bruker. Til selve saken om rovdyr. Det er merkelig at ikke flere partier og enkeltrepresentanter følger Fremskrittspartiets forslag. Det er mange av oss som husker bl.a. Senterpartiets representanter, som reiste land og strand rundt og forsvarte bøndenes bruk av utmarka og sa at man skulle føle seg trygg når man ferdes ute i naturen. Dette var vi glad for å høre, da det samsvarte med Fremskrittspartiets syn. Men hva skjer når vi har muligheter til å gjøre noe? Da trekker Senterpartiet seg unna, og regjeringspartienes distriktsrepresentanter er fraværende. Kan det ha noe å gjøre med at forslaget kommer fra Fremskrittspartiet, eller var det ikke den hele og fulle sannhet som kom fram under valgkampen? I min tid som stortingspolitiker har mange bekymrede personer kontaktet meg angående rovdyr. De har vært redde for sitt næringsgrunnlag, de har vært redde for sine dyr, sine barn eller sin egen sikkerhet. De har vært så engasjert at de har sagt at jeg kunne bruke deres navn fra denne talerstolen og si at de stolte på Senterpartiet i denne saken. Sviktet Senterpartiet, kom de aldri til å stemme på det partiet. For de partiene og representantene bl.a. fra Distrikts-Arbeiderpartiet må dagen i dag være en av de aller dårligste. I dag hadde de hatt mulighet til å realisere sine lovna-der. En ting som er sikkert, er at dess flere rovdyr, dess større og flere konflikter. Til slutt må jeg si at en god og fornuftig rovdyrpolitikk, er en god og fornuftig distriktspolitikk. Skal distriktene overleve, må menneskene styre, ikke rovdyrene.