Jeg mener ikke at det er noe mål at barn og unge skal vente i tre måneder. Det er jo bakgrunnen for at jeg har tatt det initiativet jeg har gjort for å redusere ventetida. I det intervjuet i Aftenposten fra tidligere i år har jeg i hvert fall – uten at jeg har det foran meg – presisert at når vi snakker om 90 dager, så er det et gjennomsnitt. Det betyr at det ikke bare er slik at barn venter i tre måneder, men mange venter også i seks måneder og opptil et år etter at de har kommet inn i køen. Hvis vi da legger til det de har ventet på forhånd, ville det ha vært en betydelig forbedring å få alle garantert innenfor tre måneder, når vi vet at det er mange som venter mye lenger – så lenge vi snakker om gjennomsnittstall. Men dette får vi rikelig mulighet til å diskutere når vi kommer med saken til Stortinget, og vi får presentert vårt endelige forslag. Men jeg opplever at vi har samme mål, og da tror jeg også det er mulig å finne gode løsninger.