I dag skal vi vedta endringer i statsborgerloven. Statsborgerskap har en viktig symbolsk betydning ved at det markerer en tilhørighet til samfunnet og dets grunnleggende verdier. Statsborgerskap gir viktige rettigheter og plikter som har betydning for innbyggernes deltakelse i det norske samfunnet. Endringsforslagene i dag gjelder innføring av styringstiltak i statsborgerloven tilsvarende de som ble innført i utlendingsloven ved lov av 10. juni 2005. Som saksordfører vil jeg understreke at styringssystemet i utlendingsloven og statsborgerloven bør være likt, da det er nær sammenheng mellom utlendingsloven og statsborgerloven. Det er et vilkår for statsborgerskap at søkere under sitt opphold i landet har hatt tillatelser etter utlendingsloven. Utlendingsdirektoratet, UDI, behandler søknader i første instans etter begge lovene, og Utlendingsnemnda, UNE, er klageinstans. Jeg er derfor glad for at komiteen er positiv til at det er samsvar mellom disse lovene. Jeg vil allikevel kommentere enkelte av de forslagene som ligger til behandling i dag. Det gis adgang for Arbeids- og inkluderingsdepartementet til å gi generelle instrukser til UDI på statsborgerfeltet. Hovedregelen er fremdeles at departementet ikke kan instruere om lovtolking, skjønnsutøvelse eller avgjørelse i enkeltsaker. Dette gjelder både overfor UNE og overfor UDI, de to instansene som skal treffe vedtak etter ny statsborgerlov. Departementet får adgang til å bringe UDIs positive vedtak i statsborgersaker inn for UNE til vurdering. Det medfører en kvalitetssikring, fordi ordningen sikrer en toinstansbehandling i omstridte saker som ikke er påklagd av utlendingen. Ordningen vil dessuten fremme likebehandling i forvaltningen. Hensynet til søkerens egen situasjon ivaretas ved at vedtaket blir stående. Prinsipputtalelsen vil kun få betydning for senere saker. Ett av hovedformålene med ordningen med prøving av positive vedtak er å bidra til en mer ensartet praksis i UDI og UNE. Det vil være mindre behov for adgang til prøving av positive vedtak etter statsborgerloven enn etter utlendingsloven, fordi bestemmelsene i statsborgerloven gir mindre anvisning på bruk av skjønn. Vi vedtar i dag at departementet får adgang til å bringe spørsmål om gyldigheten av UNEs positive vedtak inn for domstolene til prøving. Komiteen mener at den foreslåtte ordningen vil kunne skjerpe oppmerksomheten i UNE rundt spørsmålet om gyldigheten av positive vedtak. Det er, som tidligere nevnt, hensiktsmessig å ha tilsvarende kontrollordninger med vedtak etter statsborgerloven som etter utlendingsloven. Kongen i statsråd skal være klageorgan i saker hvor hensynet til rikets sikkerhet eller utenrikspolitiske hensyn gjør seg gjeldende. Begrunnelsen for forslaget er at ordningen gjør toinstansbehandlingen mer reell enn om UNE, som kan instrueres av departementet i slike saker, skal behandle klagen. Stornemndsbehandling i UNE skal også kunne finne sted i saker etter statsborgerloven. Komiteen mener at hensikten med opprettelsen av systemet med stornemnd er å sikre en større grad av lik praksis og likebehandling i utlendingsforvaltningen. Dette er aktuelt både når UNE har ordinære klager til behandling, og når UNE prøver UDIs positive vedtak etter beslutning fra departementet. Det stilles vandelskrav ved behandling av søknad om statsborgerskap, og det er nødvendig å innhente og kontrollere opplysninger om hvorvidt søkeren er ilagt straff, eller hvorvidt søkeren er under etterforskning for et straffbart forhold. Det foreslås at behandlingen av vandelsopplysninger forankres i loven, dette for å sikre at behandlingen av personopplysninger etter statsborgerloven er i samsvar med personopplysningsloven. Som saksordfører vil jeg tilrå komiteens innstilling.