Det som har vært gjennomgående for en del av innleggene fra flertallet her, er at det er Regjeringen som har myndighet i denne saken, og da trenger ikke vi som sitter i Stortinget, å ha noen formening om det vedtaket som nå skal gjøres. Men det er nettopp i en konfliktfylt sak som dette, som har versert i mange år, at en burde sikre en bredest mulig demokratisk forankring. Det er nettopp da en bør ta sånne saker i Stortinget, om ikke annet så for å slå fast en del prinsipper som flertallet mener gjelder. Når vi ser hvor stor forskjellen er mellom de alternativene det er snakk om, ser vi at det vil berøre samfunnet i veldig stor grad om en tar det største eller det minste alternativet. Så stort slingringsmonn bør Stortinget ha en mening om, og ikke bare si at dette delegerer vi til Regjeringen, og så skal ikke Stortinget bry seg om noe annet enn å prøve å bevilge litt penger i etterkant. Frontene er enormt steile i denne saken, det vet alle som har lest litt i Nationen, og ikke minst de som hørte på Dagsnytt Atten i går. Der kunne vi høre en representant fra Senterpartiet som var betydelig kvass i kantene i hva han mente om miljøvernbevegelsen i denne saken. Å omtale miljøvernere som ekstremister i en vernesak når du vet at de ekstremistene er bestevenner med en av regjeringspartipartnerne dine, burde du egentlig være ganske forsiktig med. Da burde man nettopp sikre at man får denne debatten inn i Stortinget, så det ikke blir en debatt mellom ekstremister som en statsråd skal prøve å få ryddet opp i. Nå registrerer jeg at i begge dagens innlegg fra Senterpartiet har talerne vært meget tannløse og uspisse. Det er åpenbart at det er en ubekvem situasjon, og at de håper at Regjeringen skal komme med et godt forslag, for det forventer lokalbefolkningen. Men alt tyder nå på at så ikke vil være tilfellet. Jeg vil dra parallellen til vern av Vefsna. Stortinget gav i forrige periode signal om at Vefsna skulle komme tilbake til Stortinget som sak, med en konsekvensutredning i bunnen. Men denne regjeringen har altså ignorert fullstendig det Stortinget sa i forrige omgang. Så selv om Stortinget i forrige omgang sa at Regjeringen skal ha myndighet til vern, betyr ikke det at dette stortinget trenger å rette seg blindt etter det i en sak som dette. Derfor burde Stortinget benytte anledningen, ikke til å ta en avgjørelse om vern eller ikke, eventuelt hvor stort vernet skal være i Trillemarka – det er ikke det Fremskrittspartiet foreslår – men til å be om at en sak av så stort omfang blir framlagt for Stortinget, slik at det kan bli en skikkelig debatt om det, og ikke bare en liten debatt mellom regjeringspartiene. Det er interessant å høre representanten Kristiansen, som her står og argumenterer for at Regjeringen har fullmakt til å gjøre som de vil i Trillemarka, når man i Politisk kvarter for et par dager siden kunne høre ham si at et vern av Vefsna ville han ikke respektere, for det var ikke i tråd med hans egen politikk. Da burde han ha et annet standpunkt i Trillemarka-saken også.