I løpet av de 100 årene vi har foran oss, er vi trolig i ferd med å endre gjennomsnittstemperaturen på jordkloden mer enn i de 10 000 årene som har gått siden forrige istid. Det er en utvikling som ikke kan fortsette, og Norge har både et nasjonalt og ikke minst et globalt ansvar for å få et klimaregime på plass som omfatter alle land, også mellominntektsland. Men vi skal også gjøre en innsats her nasjonalt. Under FNs toppmøte om miljø i Johannesburg i 2002, ti år etter Rio-toppmøtet, var verdens ledere enige om at en viktig forutsetning for å nå målet om å hindre globale klimaendringer, som er ødeleggende for det globale miljøet, var en storstilt satsing på fornybar energi. Ikke minst må vi få på plass regionale kvotesystem. I forrige stortingsperiode tok vi initiativet til å få et kvotesystem på plass for klimagasser i Norge. Vi var ledende på det punkt. Det fikk vi – Bondevik II-regjeringen – gjennom i Stortinget, i et samarbeid med Sosialistisk Venstreparti. Arbeiderpartiet meldte seg ut av den debatten. Det hører også med i det totale bildet. Vi startet så et viktig arbeid med å få på plass mer fornybar energi, i et nært samarbeid med Sverige, som da har innført et system med grønne sertifikater. Lovteksten var sendt ut på høring, og samtalene med Sverige gikk bra. Det ble noen utsettelser, for Sverige utsatte innføringen av dette. Så havnet vi i den situasjonen at med den nye regjeringen skar forhandlingene med Sverige seg. Da forhandlingene skar seg, bekreftet Odd Roger Enoksen, både i salen her og i møte med energi- og miljøkomiteen, at vi skulle få et minst like godt system på plass gjennom fondet som skulle bestyres av Enova – minst like godt. Som jeg sa i den ene replikken: Det siste døgnet har faktisk vært et trist døgn miljømessig for Norge. Det som miljøvernministeren i sommer sa ikke var aktuelt, å få forurensende, mobile gasskraftverk, gjennomføres nå med statlige midler gjennom Statnett. De skal ikke bare leies. Det skulle de forrige gang, men så fant man ut etter tre kvart år at de var utleid til Irak, og nå skal man kjøpe mobile gasskraftverk, som skal være midlertidige, til den nette pris av 2 milliarder kr. Og nå er miljøvernministeren delvis for. Det hadde vært interessant senere i dag å få vite graden av entusiasme fra miljøvernministerens side knyttet til disse mobile gasskraftverkene. Men nå er det slik at vi skal bruke 2 milliarder kr på mobile gasskraftverk. Bare noen timer etterpå kommer det ut en pressemelding fra Nord-Trøndelag Elektrisitetsverk, som dropper en storstilt vindkraftutbygging på Trøndelagskysten – midt i det området hvor man kan oppleve strømkrise i årene fremover. Og det er mye kraft som droppes. Det er kraft som kunne ha gått til 40 000 husholdninger i Midt-Norge, som nå droppes. Ettersom man ikke legger så stor vekt på hva opposisjonen sier i den sammenheng, vil jeg sitere styreleder Kolbjørn Almlid, Senterpartiet, i Nord-Trøndelag Elektrisitetsverk, som sier «at den begrensede utbyggingen er et direkte resultat av for svake støtteordninger. Det er svært skuffende at regjeringens tidligere uttalte, sterke ønske om omfattende vindkraftutbygging i Norge» – også fornybar satsing –«ikke er fulgt opp med støtteordninger som gjør det mulig å bygge de vindkraftparkene det er gitt konsesjon for». Og så får Arbeiderpartiet seg i denne debatten til å si at det er en «historisk satsing»! Ja, det er en historisk dårlig satsing i forhold til det vi kunne fått med de grønne sertifikatene. I Sverige vil fornybarprosjekter få en stimulans på 20 øre. I Norge avspises vindkraftprosjekter med 8 øre, samtidig som Regjeringen i sin storstilte miljøpolitiske snuoperasjon, som den ble omtalt som fra SVs side, går inn for å kjøpe mobile gasskraftverk som forurenser dobbelt så mye som et vanlig gasskraftverk, og som koster dobbelt så mye når de produserer strøm. Det har man råd til! Jeg synes det hadde vært fint hvis man i løpet av dagen fra olje- og energiministerens og miljøvernministerens side kan få avklart om Regjeringen tar dette sånn på alvor at man nå er villig til å se på om det støttesystem man har utviklet, kan forbedres, slik at vi også i Norge kan gjøre en del av vår jobb med å satse på fornybar energi, for vi kommer ikke til å få dette på plass. Vindkraftforeningen sier at ni av ti kraftprosjekter nå blir droppet. Jeg tror ikke vi vil se mange bioenergiprosjekter og mini- og mikrokraftverk fremover, iallfall i forhold til det potensialet som vi har, på 15 TWh – tilsvarende 30 Alta-kraftverk – som kan tas i bruk til fornybar energi i Norge, slik at Norge kan heise vimpelen og være stolt over hva vi gjør også på denne siden. Regjeringen må ta selvkritikk, og må innrømme at det systemet vi fikk, ikke var tilsvarende det som man har fått i Sverige, og ikke var like godt som de grønne sertifikatene ville ha vært. Iallfall er det ikke godt nok til å få realisert det vi ønsker. I denne sal har det vært veldig mange brutte løfter fra Regjeringens side knyttet til energi- og miljøområdet. Grunnen til at vi har en diskusjon som er så fragmentert, knyttet til vindkraft og mobile gasskraftverk, er at vi ikke har fått en helhetlig plan. I vår, da vi diskuterte dette og presset olje- og energiministeren på dette spørsmålet, sa han: Avvent nå den handlingsplanen jeg skal fremlegge, knyttet til strømkrisen i Midt-Norge. Den kommer tidlig i høst. Tidlig i høst! Nå er vi snart ved denne sesjonens slutt, i desember, og ingen handlingsplan er kommet, men vi får fragmenter. Enn om vi kunne sett dette i sammenheng, slik at man hadde fått en offensiv satsing som også opposisjonen kunne ha vært med på? Jeg ville gjerne ha samarbeidet med Regjeringen for å få til en konstruktiv handlingsplan. Alle må være villige til å sette sine kjepphester på stallen for å løse den krisen man står overfor i Midt-Norge. Det er foreløpig ingen krise, men en beslutningskrise. Man kan få gasskraftverk på plass på Tjeldbergodden, man kan få det på Skogn, man kan få tatt i bruk fornybar energi – man har mange gode prosjekter som kan gjennomføres. I dag er det også skapt en del usikkerhet om denne handlingsplanen. Er den fremlagt nå, eller er den ikke? Tidligere gikk nemlig olje- energiministeren ut og sa til Adresseavisen at man ikke behøvde en handlingsplan. Så kom han dagen etter i Stortinget og sa at den kommer, men vi kan ikke si når. I Politisk kvarter i dag tidlig sa han at man ikke har fått på plass de langsiktige tiltakene. Nå leste jeg på NTB, akkurat da jeg gikk inn i salen, at krisepakken er fremlagt – fire timer etter at olje- og energiministeren mente at det ikke var mulig å si når den kom! Jeg vet ikke om olje- og energiministeren har snakket med statsministeren om dette, men under den midtnorske olje- og gasskonferansen torsdag – altså i dag – la Stoltenberg frem Regjeringens bebudede plan for strømforsyningen til Midt-Norge. Dette er ikke fra Høyres Pressebyrå – det eksisterer for øvrig ikke lenger – men fra Norsk Telegrambyrå. Krisepakken er i fem punkter, og så kommer det fra NTB: «og inneholder ikke mange nye elementer.» Nei, jeg har sett på disse elementene. Det er ikke noe nytt. Så vi får håpe at vi iallfall i løpet av dagen får avklart: Når kommer krisepakken? Vil man samarbeide med opposisjonen for å forsøke å få til noe vi kan samle oss om? Eller er det slik at krisepakken er fremlagt av statsministeren i dag – i fem punkter som ikke inneholder noe nytt? Jeg håper debatten i dag også kan avdekke hvilke avbøtende tiltak man vil komme med overfor Midt-Norge. I vår fremmet jeg fra denne talerstol et forslag om at man ikke skulle etablere et eget prisområde i Midt-Norge. Statsråd Enoksen gikk opp på talerstolen og sa at det var unødvendig, for det ville ikke skje. Den 20. november innførte man et eget prisområde for strøm i Midt-Norge.