Det er statsråden sine påstandar om min og Senterpartiet sin flyktningpolitikk som gjer at eg føler behov for å seia to ting. For det fyrste: Det er slik at på eit tidspunkt i vår var heile Stortinget einige om at det var behov for å gjera ein innsats for barnefamiliar for å sikra nokre av dei barna som hadde budd lenge på mottak, opphald. Det blei gjort. For det andre: Eg tek avstand frå ei framstilling av at Senterpartiet ikkje ynskjer regulert innvandring og ein flyktning- og asylpolitikk med klåre reglar. Men eg held fast ved at dersom dagens regjering hadde følgt opp det som Bondevik I varsla, nemleg ein gjennomgang og ei utdjuping av «sterke menneskelige hensyn» i forskrift, ville det kunne medført at det var nokre familiar som hadde sloppe å oppleva å bli skilde og sende til kvart sitt land. Nokre barn ville fått ei grundigare vurdering i forhold til det same. Nokre kvinner ville forhåpentlegvis følt at dei blei tekne noko betre vare på i forhold til kjønnsbasert forfølging. Det er faktisk ein politikk som ville kledd òg denne regjeringa, og det er ein politikk som ikkje betyr fritt fram for alle som søkjer asyl i Noreg.