Jeg har først lyst til å rose saksordføreren for en seriøs behandling av et spørsmål som de aller fleste fniser og flirer av. Men det er det egentlig ingen grunn til, for denne saken har vel så store komplikasjoner som spørsmålet om prostitusjon, og den har til dels en tilknytning til det spørsmålet. Jeg har også lyst til å rose saksordføreren for at han har utformet såpass detaljerte merknader for oss, uten at vi i realiteten sier noe som helst mer enn at dette skal behandles i forbindelse med revideringen av straffeloven, og at vi fortsatt skal ha en lovregulering der det er nødvendig for å verne enkeltgrupper, på samme måte som i dag. Det er det komiteen har lagt til grunn, ingenting mer, selv om enkelte i media til dels har oversolgt hva vi egentlig har blitt enige om i innstillingen. Flere av oss måtte lese den ganske nøye flere ganger etter avgivelsen – for å finne ut at noen kanskje var mer opptatt av å få et godt oppslag i et enkeltmedium som når visse grupper, enn å fremstille det hele sånn noenlunde riktig. Rammebetingelsene for den diskusjonen vi skal ha, bør på et vis være at vi forholder oss til virkelighetens verden. Alle er enige om at barn må vernes mot overgrep, og vi må gjøre alt som kan tenkes å ha effekt, for å hindre at de blir ødelagt for livet. Forslagsstillerne har her Høyres fulle støtte. I forhold til debatten om «grooming» og hva som skjer på nettet, sms og msn, er det en grenseløs naivitet blant mange foreldre. Skjevheten når det gjelder mediebruk er slik at barn lever livet sitt på nettet, foreldrene har ikke peiling. Foreldrene stiller kanskje et spørsmål når det går med mye tid og kanskje penger, men spørsmål om innholdet i hva som skjer på nettet, stiller de ikke – rett og slett fordi de selv ikke deltar eller har peiling på hva som skjer. Vi har nettopp fått se en mulig konsekvens av det. Et par gutter som var blitt utsatt for overgrep, tok loven i egne hender, infiltrerte pedofile, og til slutt presset de dem for penger. Det siste kan man ikke forsvare. Men samtidig kan man ha en forståelse for at de som var blitt utsatt for den type handlinger, rett og slett følte at ingen så dem – de var utsatt for et grovt overgrep, de ble ikke tatt på alvor, og de har fått ødelagt livet sitt. Dette viser noen av konsekvensene hvis det blir begått overgrep mot barn. Jeg var inne på en chattelinje i går, en av de mest populære. Der var det fremvisning av pornografi i lang tid, og det var invitter til små barn, uten at moderator grep inn på noe som helst vis. Det er situasjonen i deler av bransjen i dag, også i den såkalt seriøse delen av bransjen, og det er vi nødt til å gjøre noe med. Når det er sagt, må jeg si i forhold til den saken vi behandler her i dag, at jeg undres litt over de påstandene som har fremkommet om at det nærmest flyter porno overalt, og da spesielt på bensinstasjoner og i kiosker. På Internett er det et klart foreldreansvar og voksenansvar, og slik burde det i utgangspunktet også være i kiosker og på bensinstasjoner. Men som svenskehandler med stort behov for å stoppe på bensinstasjoner på begge sider av grensen – for å provosere kostholdsfanatikerne og «karbomafiaen» – må jeg si at barn må ha blitt uvanlig storvokste den senere tid hvis de hyllene er i umiddelbar høyde for dem. Mitt inntrykk er at kiosk- og bensinstasjonbransjen faktisk tar dette på alvor. De steder hvor man ikke gjør det, ligger i mørke smug, og der har barn uansett ikke noe å gjøre. At opptil flere voksne mennesker innimellom har sex, og at teknologien går fremover, er to trender som har kommet for å bli, for å si det forsiktig. Før demokratiet i det hele tatt var påtenkt, hadde man hulemalerier som viste både det ene og det andre. Folk har til alle tider funnet nye måter å vise hva som skjer, på, og ikke minst hvordan. Diskusjonen om hva som er sterkere enn kjønnsdriften, kan antakelig oppsummeres i det faktum at menneskets nysgjerrighet på andres kjønnsdrift høyst trolig konkurrerer med ønsket om å prøve lørdagspizzaen fra Grandiosa. Med ny teknologi har det i enda større grad blitt mulig å tilfredsstille den nysgjerrigheten, og det er i den situasjonen at Regjeringen skal gå i gang med å utforme et regelverk som tar innover seg at det ikke nødvendigvis er slik at alle som deltar, er hjelpeløse ofre, og at de som ser på, er perverterte særlinger og potensielle overgripere. Samtidig skal Regjeringen arbeide for å styrke vernet til de svakeste og forsøke å ta de miljøene og de enkeltmenneskene som systematisk begår overgrep og utnytter andre mennesker. Det er den innfallsvinkelen komiteen og Høyre har valgt, fremfor en moraliserende holdning – som kanskje spesielt religiøse organisasjoner har – som i helt andre sammenhenger har vist seg å skape større fare for overgrep, på grunn av mangel på tiltak og strategier for hvordan man håndterer det. Å se på porno er ikke akkurat en intellektuell øvelse, men jeg synes at saksordføreren og komiteen har lagt opp til at temaet i det minste kan diskuteres noenlunde intellektuelt, med grobunn i virkeligheten og uten subjektive, moraliserende overtoner.