Uberørt og uforstyrret natur er noe av det mest særpregede vi har i Norge i dag. Denne er det viktig å ta vare på. Da er det viktig å styre påvirkningen når det gjelder motorisert kjøretøy. Vi trenger et godt regelverk for kjøring i utmark. Motoriserte framkostmidler i utmark og vassdrag tjener i mange tilfeller åpenbare gode nytteformål, som i landbruk og anleggsvirksomhet. Samtidig kan motorferdsel i utmark føre til en rekke ulemper og skader som støy, terrengskader, slitasje på vegetasjon, forstyrrelse av dyreliv og konflikter med friluftsliv. Vi har en urovekkende økning i barmarkskjøring i dag i mange deler av landet. Barmarkskjøring er i ferd med å bli et større miljøproblem. Motorferdselsloven har som utgangspunkt at motorisert ferdsel i utmark og vassdrag er forbudt, med mindre noe annet følger av loven eller vedtak med hjemmel i loven. Det følger av loven at kjøring på barmark er tillatt for politi, ambulanse- og redningstjeneste, og, videre, når det gjelder oppsyns- og tilsynstjeneste, post- og teletjenester, Forsvarets øvelser og transporter, anlegg og drift av veier og rutetransport. Motorferdsel i utmark er i dag også tillatt for en rekke nytteformål. Det gjelder f.eks. nødvendig person- og godstransport i jordbruks-, skogbruks- og reindriftsnæringen. Da kan kjøringen skje uten spesiell tillatelse. Man kan også søke om dispensasjon til kjøring. I Finnmark og Nord-Troms er det innført en ordning med særskilte løyper for snøscooterkjøring som kan benyttes uten hensyn til formålet med kjøringen, såkalte rekreasjonsløyper. I Finnmark er det hele 5 000 km med slike løyper. I tillegg er det mulig å opprette isfiskeløyper, hvilket vil si snøscooterløyper til viktige fiskevann som ligger mer enn 5 km fra brøytet vei. En rekke nyttekjøringer er tillatt. Det gjelder f.eks. fastboende som påtar seg ervervmessig kjøring, såkalt leiekjøring. Alt dette er pr. i dag tillatt. Det er derfor ikke slik som Fremskrittspartiet skriver i sitt forslag, at verdiskaping og rekreasjon rundt motorisert ferdsel ikke er særlig ivaretatt. Det er heller slik at det er en fleksibel holdning til snøscooterbruk i Norge. Jeg vil understreke at det er ikke nødvendigvis ett enkelt motorisert kjøretøy som isolert sett medfører vesentlige skader eller ulemper. Det er summen av de mange kjøretøy som vil være belastende for naturen. Derfor må man vurdere kjøringen i et helhetsperspektiv. Det er kommunene som skal oppfylle formålet med motorferdselsloven: å verne om naturmiljøet og fremme trivsel. All behandling av motorferdsel i kommunale planer skal være i samsvar med lov og nasjonale forskrifter. Det er en utfordring for kommunene å skape forståelse for regelverket og bidra til å nå det overordnede målet i motorferdselsloven. Det bør også sikres lik forståelse og praktisering av regelverket, uavhengig av landsdel og ulike ferdselsformer på land og på sjøen. Motorferdselsforsøket ble igangsatt i åtte kommuner, og Norsk institutt for naturforskning har lagt fram sin evalueringsrapport. Erfaringene fra forsøket vil bli tatt med i det videre prosjektet «Motorferdsel og Samfunn», det såkalte MoSa-prosjektet. Disse erfaringene vil danne grunnlaget for om dagens regelverk skal endres. Dette er en viktig sak, og Kristelig Folkeparti ber derfor Regjeringen legge fram for Stortinget ferdigstillelsen av MoSa-prosjektet, inkludert evalueringen av forsøksprosjektet i de åtte kommunene som deltok i det.