De store linjer i norsk utenrikspolitikk har tradisjonelt samlet bredt flertall, og dette brede flertall har alltid inkludert hele regjeringen. Når deler av Regjeringens parlamentariske grunnlag nå er i ferd med å distansere seg fra, ja faktisk advarer mot, Regjeringens egen politikk, har vi en ny situasjon. Vil utenrikskomiteens leder arbeide for at det skapes et bredt flertall med andre partier på Stortinget enn dem som sitter i regjering, for å ivareta en stø kurs og hindre vingling i disse sensitive spørsmål?