Jeg har lyst til å gi interpellanten honnør for å ha tatt opp en problemstilling som er viktig for enkeltmennesket. Det er viktig for det næringslivet som mangler arbeidskraft, og det er viktig for de organisasjonene som mangler gode medarbeidere, at voksne som ikke har formell utdannelse, får mulighet til å ta det og eventuelt forbedre sin kunnskap for å kunne gå inn i arbeidslivet, i den grad de måtte være ute. Når det er sagt, blir jeg noe overrasket over både kritikk mot Regjeringen for ikke å ta ansvar på dette området og de sterke uttalelsene som kommer om at det at noen eventuelt ikke får utnyttet sin rett, kun har sin årsak i fylkeskommunens økonomi. Som andre har påpekt, dreier dette seg i første omgang ikke om økonomi, det dreier seg i stor grad om å utnytte de ressursene vi har, det dreier seg om hvordan vi skal organisere de tilbudene som vi ønsker å gi, og det dreier seg om hvordan fylkeskommunen som aktør tar innover seg det ansvaret den er pålagt. Da må jeg få lov til å si at jeg er dypt uenig med SV og representanten Reikvam, som overhodet ikke tror på lokaldemokratiet - ikke i denne saken heller. Er det slik at når vi fra Stortinget delegerer et myndighetsområde og et ansvar til det lokaldemokratiske nivå, som hele tiden sier at de ønsker å få flere oppgaver, så skal vi med én gang si fra Stortingets side at dette tror vi ikke de takler, vi tror ikke politikerne på det nivået kan takle en slik oppgave, for der er det bare Stortinget som vet bedre? Jeg tar avstand fra en slik type tankegang i forhold til lokaldemokratiet. Jeg tror at fylkeskommunen og fylkeskommunale politikere er i stand til å ta dette ansvaret. Vi ser at dette organiseres på forskjellige måter, det er stor variasjon fylkeskommuner imellom når det gjelder å takle dette, og det er også stor variasjon fylkeskommunene imellom når det gjelder samspill med de ulike aktørene. Jeg synes også representanten Sortevik var inne på et viktig aspekt her: å la andre aktører få slippe til - la de tusen blomster blomstre. At fylkeskommunen har ansvaret for organisering, betyr ikke nødvendigvis at fylkeskommunen skal gjøre hele jobben selv. De kan godt overlate noe til andre, enten det er private aktører eller det er arbeidslivet. Som statsråden også nevnte, er muligens den beste form for etter- og videreutdanning for voksne den læringen som skjer på arbeidsplassen. Her utvikles det faktisk mange spennende tilbud: nettbaserte løsninger, desentraliserte løsninger, nye former for å distribuere utdanning, nye former for å drive realkompetansevurdering. Dette kan også andre ta seg av, men fylkeskommunen skal ha ansvaret og fortsatt ta dette ansvaret på vegne av Stortinget, som de har fått delegert denne myndigheten fra.