Det er ingen tvil om at kommuneproposisjonen er et meget allsidig dokument. Vi vet alle at den er av veldig avgjørende betydning for alle kommuner rundt omkring i landet og utgjør en slags bunnplanke i Distrikts-Norges muligheter for en god velferdsproduksjon. Men det er også slik denne gangen at hovedstaden og byene i Norge vil nyte godt av kommuneproposisjonen, og det er veldig, veldig gledelig. På fredag kommer distrikts- og regionalmeldingen, og det er knyttet store forventninger til hovedstadsmeldingen som kommer til høsten. Regjeringen viser med dette og i Soria Moria-erklæringen at «by og land, hand i hand» ikke bare er et gammelt slagord, men også handling i praksis i moderne tid. Oslo er et befolkningsmessig og økonomisk tyngdepunkt for Norge. Oslos utvikling kan være en drivkraft og en motor for hele landet. Det er i hele landets interesse at hovedstaden blir en attraktiv by og region. Hovedstadsmeldingen som kommer til høsten, vil være et bidrag fra Regjeringen til å anerkjenne Oslos rolle når det gjelder konkurransedyktighet, mangfold og verdiskaping. Igjen er det også tvingende nødvendig å se at Oslo har særskilte storbyfenomener som utfordrer oss som landets ansvarlige folkevalgte. Dessverre er narkotika, kriminalitet, bostedsløshet og fattigdom bare noen av de svært krevende og nye utfordringene og oppgavene vi står overfor i byen vår i dag. Parallelt med denne meldingen har Regjeringen varslet at det kommer en handlingsplan om inkludering av den voksende del av befolkningen med minoritetsbakgrunn i Oslo og andre byer i Norge, og en handlingsplan for å bekjempe fattigdommen. Det er også handlingsplaner som spesielt vil berøre byene i Norge. Selv om inntektsnivået er høyt i denne byen, er det et paradoks at forskjellene øker og levekårsulikhetene blir større og større mellom innbyggerne. Selv om storbyen gir god livskvalitet og gode kulturtilbud, er den offentlige fattigdommen større enn noensinne. Antallet bostedsløse øker. Vi vet at det er behov for en ny kartlegging. Det er mange barnefamilier som sliter med fattigdom, og som har stort behov for bostøtte. Vi vet at behovet for å øke boutgiftstaket for fattige barnefamilier øker. Behovet for en raskere saksbehandling av søknader om bostøtte øker også. Vi vet at prostitusjon og kriminalitet er virkelighet i byen. Vi har barn som vokser opp i Oslo, som ikke kan norsk ved skolestart, og som har foreldre som er analfabeter. Alt dette har særlig relevans for byene, og det trengs et massivt løft for ikke å gjøre vondt verre. Det vil kreve en innsats fra staten, men det må skje i samarbeid med kommunene. Vi har gjort det på en vellykket måte før. Vi hjalp Oslo indre øst. Det er naturlig at også Groruddalen i Oslo nå står for tur og får sin naturlige og velfortjente plass i disse meldingene, og spesielt i hovedstadsmeldingen. Når jeg ser ambisjonene til denne regjeringen – Soria Moria-erklæringen og kommuneproposisjonen – er jeg veldig optimistisk og får tro på at det faktisk nytter. I tillegg vet vi at Oslo har et økonomisk potensial som må utnyttes bedre. Kunnskapsøkonomien, med gode universitets- og høyskolemiljøer, en stor andel av landets forskningsressurser, avansert teknologi, et stort innslag av forretningsmessig tjenesteyting, næringsliv og et rikt kulturliv skaper sterk og god integrering. Det gir også et større arbeidsmarked. Klarer vi å få til et samarbeid mellom stat og kommune og følge opp kommuneproposisjonen, tror jeg vi kommer veldig, veldig langt. Det ser jeg fram til.