Når det gjelder hvordan denne helhetsvurderingen oppstod, vet jeg ikke om vi kommer så veldig mye lenger. Jeg skal heller ta den oppfordringen som utenriksministeren kom med, nemlig: La oss snakke om Afghanistan, la oss snakke om veien fremover. Totalt fraværende i utenriksministerens og forsvarsministerens redegjørelse, var den nære regionen. Med unntak av skoler i Pakistan, ble ikke Pakistan nevnt. Når det gjelder Pakistan, Iran, Usbekistan og Tadsjikistan, hvordan får vi de destruktive kreftene i disse landene til for så vidt å forsvinne? Hvordan får vi disse landene til å ta tak i sine egne militante grupper, som nå jobber aktivt i Afghanistan, gjennom FN, OSSE, NATO og gjennom helhetsbildet? Hvilken politikk og strategi har vi for dette? Dette er antakelig ett av de grepene som må til, i tillegg til den militære og humanitære innsatsen, for å få en sikker fremtid for Afghanistan.