Jeg vil også gi honnør til interpellanten for å sette søkelyset på et alvorlig problem, ofte et skjult problem, som er svært alvorlig for den enkelte. Det er mange eldre som frykter overgrep fra fremmede når de går ut av hjemmet. Det er imidlertid, som flere har vært inne på, et alvorlig tankekors at langt flere eldre utsettes for overgrep i eget hjem – og overgriperen er en av deres nærmeste. Overgrepene mot eldre omfatter både vold, trusler, trakassering og andre handlinger som krenker et menneske. Verbal utskjelling kan være like destruktivt, opprivende og skadelig som fysiske overgrep. Omsorgssvikt og mangel på hjelp er også overgrep. Trusler og engstelse for hva som kan komme til å hende, oppleves også som svært belastende for den enkelte. Forskning viser at overgrep mot eldre ofte skyldes familiekonflikter og mellommenneskelige kriser i familien. Sykdom og omsorgsbyrde kan være en medvirkende årsak til at konflikter oppstår. I andre saker er det psykiske lidelser og rusmiddelmisbruk hos overgriperen som er hovedproblemet. Mange eldre må ta seg av psykisk syke eller rusbelastede voksne barn og barnebarn. Dette viser at det også er viktig for eldre pårørende at tilbudet innen psykisk helsevern og rusbehandling generelt styrkes. Overgrep mot familiemedlemmer er ikke en privatsak. Det er en utfordring å nå fram med hjelpetiltak til eldre som utsettes for overgrep, fordi de ofte opplever situasjonen som tabubelagt. Samarbeidsregjeringen framla sommeren 2004 en handlingsplan mot vold i nære relasjoner, med 30 konkrete tiltak, som også statsråden var inne på. En rekke av disse tiltakene er rettet mot å øke kunnskapen om overgrep i hjelpeapparatet. Videre inneholder planen en strategi for å synliggjøre og dermed forebygge familievold. Tiltakene tar sikte på å gi bedre oppfølging til overgrepsutsatte fra den kommunale helse- og sosialtjenesten. Som interpellanten var inne på, har de Høyre-styrte kommunene Oslo og Bærum vært foregangskommuner i å etablere Vern for eldre. Tjenesten er en del av kommunenes trygghetsskapende tilbud og skal hjelpe eldre som står i fare for å bli eller er utsatt for overgrep. Dette tilbudet er gratis. Sammen med den eldre kan denne hjelpetjenesten finne fram til hvordan vanskelige situasjoner kan løses. Vern for eldre gir råd og veiledning, samordner hjelpetiltak og oppretter samarbeid mellom hjelpeinstanser. Jeg vil sterkt oppfordre andre kommuner til å etablere tiltak tilsvarende dem i Oslo og Bærum for å sikre vern for eldre. Uavhengig av hvordan tilbudet utformes, er det nødvendig at den kommunale hjelpetjenesten er rustet for å bistå eldre som utsettes for overgrep. Jeg vil oppfordre statsråden til å bidra til å spre kunnskap om erfaringene i Oslo og Bærum. Men også det som representanten Bøhler var inne på, er tiltak som må tas med i denne sammenhengen. Det er dessverre et faktum at mange overgrep mot eldre også utføres innenfor det offentlige hjelpeapparatet. Det skjer daglig at eldre utsettes for uhjemlet bruk av tvang. Typiske eksempler er medisinering mot pasientens ønske og urettmessig frihetsberøvelse i form av låste dører. I enkelte tilfeller kan det være nødvendig å gi helsehjelp selv om den enkelte motsetter seg dette. Det er imidlertid avgjørende at slik tvangsbruk reguleres i klare rammer, slik at tvangsbruken ikke foregår vilkårlig og i det skjulte. Erfaringene fra regelverket om tvang og makt overfor psykisk utviklingshemmede har vist at en streng regulering fører til mindre tvangsbruk. En viktig årsak til dette er kravet om at frivillige tiltak skal prøves først, noe som fører til en faglig utvikling av metoder som representerer et alternativ til tvang. Samarbeidsregjeringen startet arbeidet med å utarbeide et regelverk som skal gi personer som mangler samtykkekompetanse, en bedre rettssikkerhet ved tildeling av helsetjenester. Det var høringsfrist 1. juni 2005. Jeg vil sterkt oppfordre statsråden til å sørge for en rask oppfølging av dette arbeidet. Et slikt regelverk vil være et viktig bidrag til å redusere overgrep mot eldre og andre pasienter som ikke har samtykkekompetanse, i den offentlige helse- og omsorgstjenesten. Helt avslutningsvis: Jeg er glad for at statsråden så klart signaliserer at det temaet vi har diskutert i dag, vil bli en del av omsorgsmeldingen.