La meg begynne der representanten Sanner sluttet, nemlig med IPA som en del av pensjonsforliket eller forutsetningen for det. Det er det helt åpenbart for Venstres vedkommende, og vi opplever som noe av det dramatiske ved dette at de to regjeringspartiene i komiteen, Arbeiderpartiet og Senterpartiet, her springer fra en avtale. Til og med får Senterpartiets representant seg til å si at det aldri har vært Senterpartiets politikk å føre en «pose og sekk»-politikk – det var altså da de inngikk avtale med noen av oss andre. Noen av oss har en bestemt moral når vi inngår avtaler: Vi står ved dem. Men dette har altså aldri vært den politikken. Men om det ikke er dramatisk nok å svikte avtalepartnere på denne måten, bør det iallfall være dramatisk når det er 800 000 brukere der ute som så å si over natten får denne beskjeden. Det er å ta for lett på noe som er så alvorlig for mennesker i dette landet, som det å spare til sin alderdom. La meg også avslutningsvis si at når representanten Lundteigen varsler at det er en systemfeil i økonomien, så opplever jeg det som en så dramatisk melding fra regjeringspartiene at jeg regner med at her kommer det betydelige opprettinger, enten det er knyttet til rentefradrag eller andre ting, allerede i statsbudsjettet for 2007.