Av alle de saker justiskomiteen har på sitt virkeområde, er det ingen saker som har generert så mange henvendelser som saker om tomtefestespørsmål. Det er i hvert fall mitt inntrykk etter de vel åtte månedene jeg har vært på Stortinget. Det er kanskje ikke så rart når man vet at nesten en million mennesker er berørt at denne loven, og at loven i tillegg er kompleks og har en del områder som skaper usikkerhet rundt folks viktigste økonomiske velferdsgode, nemlig boligen. Det Regjeringen konkret foreslår i denne proposisjonen, er en oppfølging av Soria Moria-erklæringen. Det er ingen hemmelighet at de tre regjeringspartiene har hatt et ulikt syn på denne saken, men de har nå kommet til enighet om det som er framforhandlet i Soria Moria-erklæringen. Der går det fram at det skal lages en instruks som pålegger statlig styrte fond og statlige eiendommer å innrømme innløsningsrett hvert annet år, til 30 ganger konsumprisregulert opprinnelig leie. Denne instruksen, som det jobbes med nå, vil bli fulgt opp av Fornyings- og administrasjonsdepartementet. De tre neste punktene i Soria Moria-erklæringen er tatt opp i denne proposisjonen. Konsekvensene av det er at vi endrer loven, slik at boligfestere får innløsningsrett hvert annet år, i motsetning til hvert tiende år, som i dag. Vi sier at man ikke får innløsningsrett for hyttetomter i statsallmenning, og at det for fritidseiendom knyttet til landbruket ikke blir innløsningsrett der festeinntektene utgjør mer enn 5 pst. av gårdens nettoinntekter. Det framlagte lovendringsforslaget vil styrke festernes rettigheter, men forslaget bygger også på at det er et særlig behov for vern av landbrukets interesser. Her i landet er det over 350 000 mennesker som fester tomten som huset deres står på. For over 250 000 av disse er det snakk om at bruksretten til boligen er deres, mens eiendomsretten til tomta der de har huset sitt, er på andres hender. Dette skaper konflikter og stor usikkerhet. Det er lite matnyttig å bruke denne debatten til å diskutere snøen som falt i fjor, men jeg må nevne de problemer som oppstod da den forrige regjeringen, med støtte fra Fremskrittspartiet, innførte systemet med markedsregulering av festeavgifter. Dette førte til at mange opplevde en formidabel økning i festeavgiftene, og det skapte en vanskelig situasjon for mange. I de verste tilfellene jeg har fått kjennskap til i forhold til økt avgift, gikk avgiften opp fra et par tusen til over tretti tusen kroner på ett år. For en del minstepensjonister var denne økningen så dramatisk at de følte seg nødt til å selge eller flytte fra gården. For dem som fester, føles boligen eller hytta som et vesentlig velferdsgode. Sosiale hensyn og ønsket om et forbrukervern også for slike sentrale goder krever regler som tar sikte på å verne festernes interesser. Hovedforslaget nå, som gir mulighet for innløsning annethvert år, er et riktig og viktig skritt i retning av å sikre vanlige folks rettigheter i forhold til egen bolig. Regjeringen foreslår også å innføre en angrerett, hvor festeren som har krevd innløsning, innen fire uker etter at prisen er fastsatt, kan la være å ta imot tilbudet om innløsning. Festeren må i så fall bære de økonomiske tap for bortfesteren knyttet til kravet hvis angreretten brukes. Vi sier at unntaket for statsallmenninger også skal gjelde for Finnmarkseiendommens grunn. Disse hyttetomtene har heller ikke i dag innløsningsrett, og får dermed i realiteten ikke endret sin status. Det gjøres også noen prosessuelle endringer, som det var en bred enighet om hos høringsinstansene. Arbeiderpartiet har i de fire siste årene allerede fått gjennomslag for innløsningsrett, forlengelsesrett og konsumprisregulering av festeleier i framtiden. Vi mener at viktige skritt for å bedre forholdene for vår tids husmenn – tomtefesterne – nå er tatt. Jeg vil til slutt få takke opposisjonen for at de var konstruktive og disiplinerte under komitebehandlingen av denne saken. Vi hadde korte frister for å få på plass denne lovendringen før sesjonsslutt.