Det er riktig at denne viseutenriksministeren var i Norge – jeg omtalte det i mitt innlegg. Jeg er også enig med representanten Høglund i hans presisering av at vi neppe kan bruke iranske medier som sannhetsvitner når det gjelder innhold i politiske samtaler i Oslo – det tror jeg vi skal understreke – og at rapporten om hva som ble sagt av norske representanter i de samtalene, ikke blir gjengitt i sin fulle lengde. Hvis jeg først skal si noe om Utenriksdepartementets samtale, vil jeg si at vi har vektlagt at vi har en dialog med Iran – vi har et samarbeid med Iran. Men tanken på å utvide det samarbeidet i det perspektivet som den iranske ministeren har referert til, stemmer ikke med virkeligheten. Det er en referanse til det ønsket vi har om å ha en dialog med Iran, at det også skal omfatte områdene kultur og sosiale spørsmål. Jeg nevnte eksempelet med domstolsutvekslingen. Vi har også et samarbeid på petroleumssektoren mellom myndigheter – som følger av våre felles interesser på det området. Men det er altså ikke snakk om et politisk signal om å utvide forbindelsene. Jeg er enig med representanten Høglund i at det ikke er tiden for å sende et signal i form av høytstående besøk i Iran. At delegasjoner fra Norge på oljesiden er i Iran, er et naturlig resultat av at vi har selskaper som arbeider der, og av at vi har et samarbeid på petroleumsområdet. Men det at f.eks. den norske statsministeren – eller andre regjeringsmedlemmer, for den saks skyld – skulle avlegge et høyt profilert besøk i Iran i den nåværende situasjon, står ikke på vår dagsorden. Her tror jeg vi må skille mellom det faktum at det er et forhold og en dialog mellom Norge og Iran – som gjenspeiler seg ved at det ikke er full boikott, at det ikke er reiseforbud, og at det faktisk er delegasjoner som reiser fram og tilbake – og vår egen forståelse av at det skjer innenfor rammene av at vi har en kritisk dialog. Den rollen Norge har inntatt i FN, og den rollen vi nå inntar i IAEAs styre, taler mer om den linjen vi har, enn hva en iransk viseutenriksminister velger å rapportere, og hva en avisredaksjon under politisk kontroll velger å gjengi.