Samarbeidsregjeringens mål for landbruksforhandlingene i WTO er klart: Det skal være et solid grunnlag for et fortsatt levedyktig landbruk i Norge som bidrar til å opprettholde bosettingen i distriktene, matsikkerheten og ivaretakelsen av kulturlandskapet. Samtidig må vel også Senterpartiet erkjenne at vi lever i en verden som blir stadig mer globalisert. På dette området er det naivt å tro at den står sterk som står alene. Det gjelder også for annerledeslandet. WTO er viktig for Norge. For et lite land med svært åpen økonomi er det av særlig betydning å ha klare kjøreregler for internasjonal handel. Derfor må også landbruksforhandlingene ses i et helhetsperspektiv. Den pågående forhandlingsrunden kalles utviklingsrunden. Det er ingen floskel. Å integrere utviklingslandene sterkere i verdenshandelen er en nødvendig forutsetning for utvikling. Målet er et solid partnerskap mellom landene i nord og sør, slik at tusenårsmålsettingene om halvering av verdens mest ekstreme fattigdom innen 2015 kan nås. Fjerning av eksportsubsidier og en stor reduksjon av andre nasjonale støtteordninger er det viktigste innholdet i utviklingslandenes krav. Ugandas president Museveni har i denne sammenheng sagt det på følgende måte: «Enten kan Afrika få reell markedsadgang til de rike landenes markeder for sine produkter, spesielt landbruksprodukter, der Afrika har et komparativt fortrinn, eller så kan de rike landene erkjenne at de foretrekker å videreføre Afrikas avhengighet av de rike landenes veldedighet.» Handel, også med landbruksvarer, er derfor et viktig virkemiddel i kampen mot sult og fattigdom. Våre erfaringer viser at utviklingsland som har satset på en mer åpen økonomi og en friere handel, har opplevd sterkere vekst med høyere sysselsetting og inntjening enn land som har hatt en mer innadvendt utviklingsstrategi. Dette påpekes bl.a. i UNDP-rapporten «Making Global Trade Work for People». Slike momenter hører også med i en debatt om WTO og landbruk. For Norge er et balansert sluttresultat avgjørende. Manglende fremskritt om f.eks. tjenester og regelverk er derfor en kilde til bekymring og en utfordring i tiden frem mot sommeren og Hongkong. Den samlede forhandlingsløsningen er viktig for Norge og bør inneholde resultater også når det gjelder markedsadgang for industrivarer, fisk og tjenester. Når Høyre vurderer utfallet av Doha-runden, vil vi ha et helhetlig perspektiv på avtalen.