Det er et særdeles interessant spørsmål som representanten Hansen her reiser. Jeg har lyst til å understreke at istedenfor begrepet «aktivistisk eierskapspolitikk» vil jeg heller gå over til begrepet «aktiv eierskapspolitikk». Det er en helt klar forutsetning at det skal legges rammer for det norske eierskapet, statens eierskap, der en klargjør formålet med eierskap, der en klargjør hva en ønsker med de bedriftene som en har eierskap i. Men samtidig er det min oppfatning at det er de styrende organer i selskapene som har det avgjørende ord, og eierskapet som utøves av staten, skal gå via de styrende organer. Da er det også slik at hvis staten, i likhet med en privat aktør, er misfornøyd med det styret en har, har en mulighet til å gå via generalforsamling og endre styresammensetningen. Så jeg tror ikke vi skal dra fram noen dramatiske endringer i praksisen der. Men jeg er opptatt av at staten skal klargjøre sine målsettinger, sine interesser og sine ønsker for eierskapet.