Representanten Anundsen snakket om å bli integrert til ensomhet, og så vidt jeg husker, var det en boktittel for noen år siden. Jeg er redd for at dette kanskje er blitt hverdagen for enkelte elever med spesielle behov. Kan det være slik at integrering bare er blitt ord, og at Fremskrittspartiets etter min mening ytterliggående forslag er et bevis på at integreringen av elever med spesielle behov kan ha spilt fallitt her i landet? Kristelig Folkeparti tror fortsatt at det er viktig at alle elever blir inkludert i skolen på en god måte, og at også barn med spesielle behov må kunne gå på samme skole som andre barn i nærmiljøet, men det koster jo både tid og penger å sørge for dette. Nå har jeg forstått at statsråden vil gå langt i å ta grep for å prøve å rette på dette problemet. Spørsmålet er egentlig organiseringen innenfor dagens skole, om måten integreringen er organisert på i dag, fungerer godt nok. Mitt oppfølgingsspørsmål blir da: Vil statsråden se noe nærmere på om det finnes andre og bedre måter å organisere integreringen på innenfor dagens skole, slik at barn med spesielle behov kan oppleve denne inkluderingen som reell?