Økonomi er en viktig betingelse for en trygg og god alderdom. Dagens pensjonister har gjennom et langt liv bidratt til å bygge opp det velferdssamfunnet som mange i dag nyter godt av. Da folketrygden ble etablert, ble pensjonistene lovet to tredjedeler av sin lønn i pensjon. Vi vet at underregulering av grunnbeløpet gjennom mange år har ført til et etterslep, og til at mange minstepensjonister har sakket akterut økonomisk. Jeg kan gi ett eksempel: Jeg var i Levanger i Nord-Trøndelag i helgen, og i likhet med folk flest var også de i Levanger opptatt av juleforberedelser og av å kjøpe inn julegaver. Da kommer det en gammel dame bort til meg som var minstepensjonist, og sier: Jeg gruer meg til jula. Så sier jeg: Gruer du deg til jula? Hvorfor gruer du deg til jula? Jo, sa hun, jeg har fire barnebarn, og jeg skjønner ikke min arme råd. Hvordan skal jeg få råd til å kjøpe julegaver til mine barnebarn? Det har vært et vedvarende problem for meg i mange år, og jeg føler meg på mange måter som en dårlig bestemor, som ikke kan gi mine barnebarn en fin og ordentlig julepresang. Hvert år har det blitt hjemmestrikkede sokker fra meg. Slik er det sikkert også flere minstepensjonister som føler. Pensjonen til en minstepensjonist er brutto sett litt i overkant av 9 000 kr. For det skal man kjøpe mat, man skal kjøpe klær, og man skal ha et sosialt liv. Og ikke minst er mange av dem også avhengige av medisiner. Vi vet – vi får rapporter om det – at mange unnlater å dra til apoteket for å hente medisinene, rett og slett fordi de ikke har råd til taxi eller annen skyss for å komme seg til apoteket for å få kjøpt sine sårt trengte medisiner. Jeg skulle gjerne hatt oppskriften fra den styrende regjeringen på hvordan man skal kunne klare å få til en god økonomi og et verdig liv for 9 000 kr brutto i måneden. Fremskrittspartiet har helt siden 1989 gått inn for at gifte og samboende pensjonister skal ha hver sin fulle pensjon. Derfor er Fremskrittspartiet stolt over at man fikk framforhandlet en nedtrappingsplan med den forrige regjeringen, fra 25 til 15 pst. for gifte og samboende pensjonister i en treårsperiode. Dessverre ser det ut for at det nå bare er Fremskrittspartiet som ønsker å fortsette nedtrappingen. I vårt alternative statsbudsjett fremmet vi at avkortingen ytterligere skulle nedtrappes med 5 pst. Vi har også styrket minstepensjonen med 5 000 kr. Jeg synes det er synd at de forrige regjeringspartiene ikke kunne bli med Fremskrittspartiet på dette løftet når vi sammen har klart å framforhandle en god opptrappingsplan. Jeg venter spent på statsrådens plan for pensjoner til våren. Jeg venter spent på hva han vil gjøre for å få til et ordentlig og verdig pensjonssystem også for dem som har minst. Jeg gleder meg til å se på de tiltakene, om man får en ytterligere nedtrappingsplan for gifte og samboende pensjonister, eller om det blir nok en melding med prat og lite realpolitisk innhold? Jeg har også lyst til å følge opp det som var i Aftenposten den 23. november 2005. Riksrevisjonen kom som kjent med en krass kritikk mot at flere etterlatte ikke har fått utbetalt den pensjonen de rettmessig har krav på. Fra flertallspartiene vises det til at trygdeverket skal ha rutiner for å fange opp dette. Men denne saken og Riksrevisjonens rapport viser til fulle at man ikke har de nødvendige instrumentene for å kunne kvalitetssikre det. Veldig mange minstepensjonister blir hardt rammet, og det sies også at veldig mange har falt ut av listene fra trygdeetaten. Det bekrefter at man ikke har et fullgodt system. Jeg er overbevist om at Regjeringen, som statsråden sa, vil arbeide for å se på hvilke tiltak som kan gjennomføres i forhold til det Riksrevisjonen har pekt på. Men jeg kunne ha tenkt meg en langt mer offensiv holdning fra statsråden og fra flertallspartiene i denne salen. De kunne ha gått ut med en melding til de etterlatte som ikke har fått utbetalt den rettmessige pensjonen, om at dette vil vi rydde opp i, dette vil vi sørge for at dere skal få kompensert, krone for krone.