Slepebåtberedskapen i Norge sør for Lofoten er basert på tilgjengelig privat slepebåtkapasitet og på bistand fra øvrig skipstrafikk. Slik har det vært, og slik er det også foreslått i den stortingsmeldingen som ligger til behandling. I Nord-Norge har derimot staten tatt et ansvar for slepebåtkapasiteten, fordi det ikke finnes tilgjengelige slepebåtressurser basert på privat virksomhet i den delen av landet. I forbindelse med MT «Fjord Champion» opplyser Kystverket at slepebåt – etter at det først var meldt fra skipet at faren var over – ble rekvirert 5. mars kl. 00.30, etter at brannen igjen hadde blusset opp. Kystverket opplyser videre at de fikk opplyst at slepebåten ville bruke åtte timer på å nå fram til skipet, mens den brukte 12,5 timer og var fremme kl. 13 den 5. mars. Kystverket har ingen avtaler med bergingsselskap. Derimot har man en avtale med Kystvakten. I tillegg kan Kystverket benytte ressurser tilknyttet operatørenes beredskap i forbindelse med oljevirksomheten på kontinentalsokkelen. Tilgangen på slepebåtressurser har sammenheng med det kommersielle aktivitetsnivået. For Oslofjordens og Skagerrak-områdets del er hovedtyngden av slepebåtressursene knyttet til Slagentangen og skipstrafikken til og fra Grenlandsområdet. På Vestlandet er det slepebåtressurser i forbindelse med virksomheten på Sture og Mongstad. Det finnes i Oslofjorden og Skagerrak-området også andre, mindre slepebåtaktører, men det er usikkerhet knyttet til disse slepebåtene, som har relativt liten kapasitet, og de er ikke alltid bemannet. I tillegg til de norske ressursene kan man trekke på slepebåter fra Sverige og Danmark. I dette tilfellet ble det vurdert, men man anså det som uaktuelt. Etter hendelsen med MT «Fjord Champion» har jeg bedt Kystdirektoratet evaluere hele ulykken. For selv om vi er svært tilfreds med at man oppnådde å unngå skade på folk og å unngå skade på miljøet, er vi ikke like tilfreds med at det tok så lang tid før man fikk skaffet slepebåtkapasitet til veie. Da må det også understrekes at den brannen som raste om bord, vanskeliggjorde arbeidet for de redningsskøytene som var der, for de kystvaktfartøyene som var der, og for det roroskipet som forsøkte å bistå i forbindelse med hendelsen. Summen av dette er imidlertid at det gikk godt denne gangen, men vi evaluerer nå og ser på om ting kunne ha vært gjort på en annen måte, og om slepebåtkapasiteten er tilfredsstillende. Nå skal det også sies at i området er det flere slepebåter, men samtlige var ikke disponible, fordi én slepebåt ikke lot seg bemanne, andre var i Hirtshals og under sleping. Så det var flere forhold som gjorde denne ulykkeshendelsen vanskelig å håndtere. Som sagt bidrog ikke minst den brannen som raste, til at det var vanskelig å få sleper om bord.