Flere av Fremskrittspartiets representanter, inklusive representanten Sandberg, er opptatt av voksenopplæring. Jeg har for lengst slått fra meg tanken om å drive voksenopplæring overfor Fremskrittspartiet. Jeg må bare forklare hvorfor jeg har slått fra meg de tankene. Det var da Per Sandberg prøvde å gjengi det jeg sa i mitt korte innlegg tidligere i kveld. Det jeg sa i mitt korte innlegg, var følgende: Det kan hende at det er elementer i Fremskrittspartiets politikk som kan virke positivt på det norske samfunnet. Det kan hende det, men er det på et område jeg er skråsikker på at Fremskrittspartiets politikk er en katastrofe og en rasering av Bygde-Norge, er det når det gjelder landbrukspolitikken deres. I stad fikk representanten Per Sandberg dette til å bli at jeg roste Fremskrittspartiets politikk. Det forteller hvor vanskelig dette med opplæring er, når man da har sånne elever å forholde seg til. Jeg blir veldig overrasket over at man ikke har kommet lenger i Fremskrittspartiet enn at man fortsatt snakker om dette med subsidiering av norske bønder. En av de viktigste tingene i det norske samfunnet, og som samtlige nordmenn gjør fire–fem ganger pr. dag, er å ete mat. Skulle ikke vi ha en landbrukspolitikk der vi sørger for at vi produserer en god del av vår egen mat, ville vi begå en stor forsømmelse i Stortinget. Vi er nødt til å ha en landbrukspolitikk som sørger for at vi har matsikkerhet, at vi har trygg mat. Det er vi helt nødt til av hensyn til den norske befolkningen. I tillegg vet vi at alle partier i Stortinget, med unntak av Fremskrittspartiet, ønsker levende bygder og levende distrikt, og i de aller fleste bygder er landbrukspolitikken svært viktig for å opprettholde dagens bosetting. Å kalle det for subsidier når man både legger til rette for matproduksjon og for bosetting i Norge, hadde jeg håpet at Fremskrittspartiet hadde lagt bak seg. Noe av det viktigste vi politikere driver med i et land med 4,5 millioner innbyggere, er å ta vare på hele bosettingen fra Nordkapp til Lindesnes. Det er å ta vare på Norges sjel, som er at vi har spredt bosetting, at vi har folk som bor inne i alle fjorder, som bor ute ved kysten, og som bor i innlandet. Det er det som er Norge, og det må vi ta vare på. Derfor er landbruket så viktig.