De mest framtidsrettede arbeidsplassene som skapes i dag, skapes i koblingen mellom miljø og lønnsomhet. Det skjer spennende ting når utviklere og visjonære personer møtes og utvikler produkter og prosesser som vi trenger mer av. La meg nevne noen eksempler: Innenfor aluminiumsindustrien ser vi at overgangen fra åpne Søderberg-ovner til lukkede prebakeovner både reduserer energibruken pr. enhet aluminium, gir mindre utslipp og bedre arbeidsmiljø både i forhold til varme og støv. Dette er en utvikling som jeg ønsker mer av. Det viser mot en framtid der konkurranseevne og hensynet til bedre miljø er en riktig retning å gå. Tilsvarende vil jeg vise til et eksempel fra Mandal, der komposittspesialisten og MTB-produsenten Umoe har fått et nytt bein å stå på, nemlig produksjon av mølleblader til vindmøller. At en produsent av krigsskip har begynt å tjene penger på miljøteknologi, er bra, og det er antageligvis det nærmeste vi i Norge har kommet de siste årene med å smi om sverd til plog – en utvikling som jeg ønsker meg mer av. Vi må nemlig bruke våre naturgitte forutsetninger. Innenfor energisektoren har vi et enormt potensial for næringsutvikling, både fra vind, sol, bølge og ikke minst drikkevann. Det foreligger massevis av søknader hos NVE om utbygging av vindkraft. Om dette iverksettes bl.a. langs Finnmarkskysten, vil det gi viktige alternativer til arbeidsplasser innen oljeaktiviteten i de mest sårbare områdene våre. I tillegg kommer naturligvis også arbeidsplasser knyttet til linjeforsterkning som en naturlig konsekvens av økt satsing på vindkraft. Også tidevann har potensial for å bli en stor næring, om vi satser. Hammerfest Energi har en prototype av et tidevannskraftverk i Kvalsundet som produserer elektrisitet hele døgnet ved hjelp av det vannet som går gjennom sundet. Og drikkevannskraft skal man ikke undervurdere. I dag har man fartsbremser i drikkevannsrør med stor fallhøyde, for å redusere farten på vannet inn i kranen på kjøkkenet. Her kan man erstatte fartsbremsene med små turbiner og dermed frigjøre energi, og samtidig skape et økt marked for små vannturbiner, som eksempelvis kan produseres på Sørumsand, der næringskomiteen nylig var på besøk. Produksjon av solceller er et norsk industrieventyr både på Herøya, i Glomfjord og ikke minst også på Orkanger, i mitt eget hjemfylke. Mange bekker små bør være utgangspunktet for fortsatt norsk vannkraftsatsing. Det bør også være utgangspunktet for norsk energiforsyning generelt. Arbeidsplasser basert på miljøteknologi er framtidsrettede arbeidsplasser av mange årsaker – ikke bare gir det arbeidsplasser; det gir også bedre miljø og bedre arbeidsplasser. Næringslivet, inkludert norsk industri, trenger en omstilling til bærekraft. Vi må ha et perspektiv som fanger helheten og der man ser verdikjedene i sammenheng. En flertallsregjering gir et godt utgangspunkt for å tenne fyrlyktene og vise vei mot økt bærekraft og langsiktig satsing på arbeidsplasser i Norge. Gjennom Soria Moria-erklæringen er alle regjeringspartiene enige om at vi skal bli en miljønasjon og være i forkant når det gjelder satsingen på miljøteknologi. Et av våre virkemidler, som interpellanten også har vært inne på i forhold til næringspolitikken, er et mer aktivt offentlig eierskap. Staten skal som eier naturligvis jobbe for at bedriftene skal ligge i front i sine bransjer i forhold til forskning, og at man utvikler avanserte norske underleverandører. Selskaper med høy statlig eierandel skal være næringslivets fyrtårn, både i forhold til å skape verdier og i forhold til å skape verdier på en slik måte at det ikke innebærer rovdrift verken på arbeidstakere eller på naturen. Statlig eierskap er bra for folk flest, som nyter godt av de velferdsgodene som blir finansiert av inntektene fra eierskapet. Men statlig eierskap er bra også for bedriftene. Det gir trygghet i form av en langsiktig eier som ikke har som formål å realisere aksjeverdien «i morgen», på børsen. Et annet virkemiddel som er viktig, er den nye og forsterkede ervervsloven som er varslet. Den vil være et viktig virkemiddel for å bevare kompetanse og lønnsomme arbeidsplasser i Norge, også i selskaper som staten ikke selv eier. Det er naturligvis positivt at interpellanten er opptatt av norsk industri og Regjeringens næringspolitikk. Men jeg vil minne om at det tar tid å gjenopprette virkemidler som høyrekreftene systematisk har fjernet. Gjenoppretting er et møysommelig arbeid, men det må gjøres dersom vi skal sette punktum for nyliberalismens hegemoni.