Regjeringas utgangspunkt har vært at hele det gamle virkeområdet burde kunne forsvares i henhold til regelverkets formuleringer. ESA har imidlertid gitt klart uttrykk for at de ikke vil akseptere en gjeninnføring i et like stort område som tidligere. Som nevnt av finansministeren, har ESA lagt stor vekt på at områdene også på et lavt regionnivå må kvalifisere etter begge kriterier, befolkningstetthet, altså færre enn åtte personer pr. kvadratkilometer, og befolkningsnedgang. ESA og Norge har blitt enige om, etter forslag fra ESA, å bruke bo- og arbeidsmarkedsregioner som en tilnærming for avgrensning av et sammenhengende virkeområde i Sør-Norge. Det er her snakk om funksjonelle økonomiske regioner hvor dagpendling binder regionen sammen. Norge har samtidig argumentert sterkt for at prinsippet ikke må anvendes mekanisk, ut fra at denne tilnærmingen ikke passer like godt med virkeligheten i alle deler av landet. Regjeringas vurdering av behov er også forankret i den såkalte distriktsindeksen som er utviklet av Transportøkonomisk institutt og NIBR, samt nærmere vurderinger av indikatorene som ligger til grunn for denne. Disse kvantifiserbare størrelsene blir sett i sammenheng med de funksjonelle regionene enkeltkommuner er en del av. Vi har notifisert enkelte regioner som ikke fullt ut tilfredsstiller kravene til befolkningstetthet og befolkningsnedgang eller kun deler av en bo- og arbeidsmarkedsregion, eksempelvis i tilfeller med isolerte øykommuner eller der enkeltkommuner er lite integrert i den bo- og arbeidsmarkedsregionen som de er en del av. Videre har hensynet til utviklingen på fylkes- og landsdelsnivå påvirket i hvilken grad tilnærmingen på lavere geografisk nivå er blitt anvendt mekanisk. Eksempelvis har hensynet til den samlede utviklingen i Nord-Norge og i Sogn og Fjordane medført at Regjeringa har lagt større vekt på landsdels- og fylkesnivået i disse områdene. Dette har ESA akseptert. Jeg kan sjølsagt ikke i denne redegjørelsen gå inn på alle kommuner som har fått, og ikke fått. Det framgår av de listene som nå ligger ute på nettet. Men det jeg kan si, er at når det gjelder mindre, tilstøtende områder til Nord-Norge og Hedmark–Oppland, som var utgangspunktet man tok på landsdelsnivå, strekker de seg nå til Utsira og Kvitsøy i vest og til Setesdal i sør. Det er altså blitt store mindre, tilstøtende områder. ESA har hele tida gitt klart uttrykk for at de ikke kan akseptere full gjeninnføring av differensiert arbeidsgiveravgift i alle områder. Dette har Regjeringa vært åpen om utad. Regjeringa har derfor arbeidet parallelt med alternative ordninger for de områdene som ikke får gjeninnført ordningen slik den var i 2003. Omleggingen skal gjennomføres på en provenynøytral måte, slik at avgiftsøkningen, sammenliknet med 2003-ordningen, tilbakeføres til de områdene som har fått økt arbeidsgiveravgift. For disse områdene legger Regjeringa opp til å videreføre hoveddelen av de ordningene som ble etablert ved omleggingen av differensiert arbeidsgiveravgift 1. januar 2004. Alle områder som ikke får gjeninnført ordningen, eller får en høyere sats enn i 2003, vil altså bli kompensert. Finansministeren har allerede nevnt at fribeløpsordningen vil bli videreført i de kommunene som ikke får gjeninnført en generell ordning. Dermed vil den enkelte bedrift beholde fordelen av lavere avgiftssats innenfor reglene for bagatellmessig støtte. Foretak med opptil 30 ansatte vil være fullt skjermet for avgiftsøkningen som følge av fribeløpsordningen. Så det er det. Det andre er at den særskilte ordningen for landbruks-, skogbruks- og fiskerisektoren også vil bli videreført i de områdene som ikke får gjeninnført ordningen slik den var i 2003, dette fordi landbruk og fisk ikke er omfattet av EØS-avtalen. For det tredje vil Regjeringa foreslå kompensasjon til kommunal sektor gjennom skjønnstilskuddet, og for øvrig kompensasjon til statlig sektor. Netto redusert avgiftsfordel som følge av forskjellen mellom 2003-ordningen og den notifiserte ordningen er foreløpig anslått til i underkant av 600 mill. kr i privat sektor når det er tatt hensyn til fribeløpsordningen. De resterende midlene føres tilbake til de områdene som har fått økt arbeidsgiveravgift gjennom ordningen med næringsrettede midler til regional utvikling. Det er det fjerde kompenserende tiltaket. Midlene skal gå til næringsrettet innsats i de områdene som Regjeringa mener ideelt sett burde ha fått tilbake den samme lave satsen for arbeidsgiveravgift som de hadde i 2003. Regjeringa er opptatt av at det legges til rette for at næringslivet kan være en sentral premissleverandør i utformingen av tiltak som midlene benyttes til. Vi legger også opp til at kommunene og FoU- og universitets- og høyskolemiljø skal involveres. Kommunal og regionaldepartementet vil følge aktivt opp at dette brukerperspektivet blir lagt til grunn. Når vi har jobbet med den differensierte arbeidsgiveravgiften, har vi, som man forstår, hatt to tanker i hodet samtidig. Vi har jobbet med å få til et så stort område som mulig, og vi har jobbet med kompenserende tiltak. I tillegg til disse to tankene har vi også hatt en tredje tanke i hodet for å få til et så helhetlig opplegg som mulig. For parallelt med arbeidet med gjeninnføring av differensiert arbeidsgiveravgift har Regjeringa også hatt en prosess med ESA for å sikre at vi har et godkjent virkeområde for de bedriftsrettede distrikts- og regionalpolitiske virkemidlene på plass fra 1. januar 2007. Dette virkeområdet reguleres også av de nye retningslinjene for regionalstøtte. Det gjelder andre kriterier for avgrensningen av det distriktspolitiske virkeområdet enn for avgrensningen av ordningen med differensiert arbeidsgiveravgift. Ifølge de nye retningslinjene kan det generelle distriktspolitiske virkeområdet fremdeles ta utgangspunkt i områder med lav befolkningstetthet, dvs. fylker – NUTS III-nivå – med 12,5 eller færre innbyggere pr. kvadratkilometer.Det er i denne omgang kun virkeområdet for de distriktspolitiske ordningene, dvs. sjølve kartet, som skal notifiseres og godkjennes av ESA. Først når dette rammeverket er på plass, vil ESA kunne behandle notifikasjoner av ordninger som er knyttet til det distriktspolitiske virkeområdet. Det distriktspolitiske virkeområdet avgrenser bl.a. bruken av distriktspolitiske lån og tilskudd til bedrifter gjennom Innovasjon Norge. Det vi snakker om, er altså investeringsstøtte. I 1999 godkjente ESA en befolkningsdekning på 25,8 pst. av befolkningen i Norge. I dag omfatter virkeområdet reelt om lag 24,5 pst. av befolkningen. De nye retningslinjene setter et maksimalt befolkningstak for det distriktspolitiske virkeområdet på 29,1 pst., som tilsvarer den samlede befolkningsandelen i de ni fylkene som har lav nok befolkningstetthet. Det er de fire nordligste fylkene, Sogn og Fjordane, Hedmark, Oppland, Telemark og Aust-Agder som ligger innenfor dette. ESA har samtidig understreket at et befolkningstak på 29,1 pst. kun er et teoretisk utgangspunkt, og at de ikke vil kunne akseptere at Norge utvider virkeområdet så mye. En utvidelse av området for distriktsstøtte i Norge vil bryte med utviklingen i EU, der de andre landene får redusert sine virkeområder fra 2007. Vår forståelse med ESA nå er at de vil kunne godta en økning i forhold til dagens virkeområde. Dette er et meget godt resultat for Norge. Som det eneste landet i EØS får Norge utvidet sitt virkeområde for de distriktspolitiske virkemidlene fra 2007. Det innebærer en økt nasjonal handlefrihet til å drive en mer aktiv distriktspolitikk i et større område. I utgangspunktet er det fylker med 12,5 innbyggere pr. km2 eller færre på fylkesnivå som kvalifiserer for å kunne inkluderes i det generelle distriktspolitiske virkeområdet, som nevnt. Innenfor befolkningstaket åpner regelverket for en fleksibilitet i den konkrete geografiske avgrensingen av investeringsstøttekartet, såkalt «swapping». Det vil si at næringssvake områder i fylker som ikke tilfredsstiller befolkningstetthetskriteriet, kan byttes inn mot å ta ut sterke områder i fylker som tilfredsstiller kriteriet. En slik fleksibilitet er helt avgjørende for at Norge skal kunne likebehandle områder som har de samme utfordringene bl.a. knyttet til befolkningsutvikling, næringsstruktur, sysselsetting, økonomisk utvikling og store avstandsulemper for innbyggere og næringsliv. Det er ni fylker som tilfredsstiller befolkningstetthetskriteriet i sin helhet: de fire nordligste fylkene, Sogn og Fjordane, Hedmark, Oppland, Telemark og Aust- Agder. I dag er også deler av Sør-Trøndelag, Møre og Romsdal, Hordaland, Rogaland, Vest-Agder, Buskerud og Østfold innenfor virkeområdet. Regjeringa har sjølsagt utnyttet åpningen for å øke befolkningsdekningen, og har foreslått å inkludere 24 nye kommuner i virkeområdet. Ingen kommuner vil miste sin distriktspolitiske status. Det nye virkeområdet vil dermed få en befolkningsdekning på 27,5 pst. Dette innebærer en økning på 3 prosentpoeng i forhold til dagens virkeområde. Med dette har vi utnyttet det reelle handlingsrommet fullt ut. De nye kommunene ligger både i fylker som i sin helhet tilfredsstiller befolkningstetthetskriteriet, og i fylker som ikke tilfredsstiller kriteriet, men som nå «swappes» inn i virkeområdet. De nye kommunene som inkluderes, er i dag i sone D i det distriktspolitiske virkeområdet. Sone D er som kjent ikke godkjent for direkte bedriftsstøtte under distriktsrettede ordninger. I tillegg til regelverkets formelle kriterier har Kommunal- og regionaldepartementet lagt vekt på en rekke faglige kriterier i vurderingen av hvilke områder som skulle inkluderes i det utvidede virkeområdet. Som et innspill i dette arbeidet laget Transportøkonomisk institutt og NIBR på oppdrag av departementet en rapport om hvordan det distriktspolitiske virkeområdet kan avgrenses. I rapporten har Transportøkonomisk institutt/NIBR gått gjennom og vurdert et bredt sett av kriterier og statistiske data knyttet til geografi, befolkning, næring, sysselsetting, utdanning og inntekt, og på bakgrunn av dette laget en kommuneindeks, som vi kaller distriktsindeksen. Indeksen kan ses som et kvantitativt uttrykk for behovet for regionalstøtte. En modifisert versjon av TØI/NIBRs distriktsindeks har vært en del av grunnlaget for avgrensingen av virkeområdet. Kommunal- og regionaldepartementet har ført videre prinsippet om å vurdere kommuner i forhold til større regioner de er en naturlig del av. Revisjonen er således basert dels på kvantitative vurderinger, dels på skjønn. Regjeringa vil i forbindelse med notifikasjonen av de enkelte distriktsrettede ordningene komme tilbake til spørsmålet om en eventuell geografisk differensiering. Dette kan først skje når kartet, som er det ytre rammeverket, er på plass. En viss geografisk differensiering av tillatt støtteintensitet er fortsatt aktuell når det gjelder f.eks. distriktspolitiske lån og tilskudd gjennom Innovasjon Norge, samt fordelingen av distriktsrettede budsjettmidler over Kommunal- og regionaldepartementets budsjett. Regjeringa vil avklare dette i god tid før årsskiftet. Det har vært tett kontakt mellom Norge og ESA i disse sakene, både med hensyn til notifikasjonen av differensiert arbeidsgiveravgift og det distriktspolitiske virkeområdet for investeringsstøtte. Formålet med dialogen med ESA har vært aktivt å påvirke tolkningen av regelverket og kartlegge handlingsrommet før oversendelse til ESA. Hvis ESA ikke kan akseptere notifikasjonene eller er i tvil om de kan godkjenne dem, vil de åpne formell undersøkelsesprosedyre. Da vil det kunne ta vesentlig lengre tid, og det vil trolig gå langt inn i 2007 før eventuell godkjennelse foreligger. Det har blitt gjennomført en rekke møter både på administrativt og politisk nivå med ESA. Rett før EU-kommisjonen vedtok retningslinjene i fjor, møtte finansministeren og jeg både ansvarlig kommissær i EU-kommisjonen og den daværende presidenten i ESA. I vår har det bl.a. vært avholdt tre fysiske møter på politisk nivå og fem møter på administrativt nivå med ESA. I tillegg har det vært hyppig kontakt pr. telefon mellom presidenten i ESA og Regjeringa. ESA og Norge har drøftet foreløpige utkast til notifikasjoner. Gjennom denne dialogen har Norge aktivt søkt å påvirke ESAs tolkning av regelverket. Det har vært en krevende dialog. ESA har stilt tydelige krav, samtidig er det viktig å understreke at vi har fått gjennomslag for viktige deler av vår argumentasjon. ESA har opplyst at de ikke har kapasitet til å behandle mange notifikasjoner samtidig, og notifikasjonene av differensiert arbeidsgiveravgift og det generelle distriktspolitiske virkeområdet har førsteprioritet. De notifikasjonene Norge i dag har sendt ESA, har vi tro på at ESA vil godkjenne i tide til at ordningen kan tre i kraft fra 1. januar 2007. Disse notifikasjonene er, som sagt, lovet prioritet fra ESAs side. I stortingsmeldingen om distrikts- og regionalpolitikken som skal legges fram fredag 16. juni, vil både notifikasjonene og innretningen på de kompensatoriske tiltakene omtales. Forslaget til ny ordning med differensiert arbeidsgiveravgift og kompenserende tiltak legges fram i statsbudsjettet for 2007. Dette avhenger imidlertid av at notifikasjonene er godkjent av ESA før statsbudsjettet legges fram, men det regner vi med. Regjeringa har jobbet hardt for å gjeninnføre den differensierte arbeidsgiveravgiften og, som eneste landet i EØS, utvide det distriktspolitiske virkeområdet. Dette er en arbeidsseier og et langt steg framover for norsk distriktspolitikk. Det har gitt resultater å drive en aktiv Europa-politikk.