Vi blir gjennom media så å si hver eneste dag minnet om de store utfordringene vi står overfor når det gjelder å få på plass en kvalitetsmessig god og verdig eldreomsorg i dette landet, der også kvaliteten virkelig blir satt i høysetet. Det er et faktum at det i dag er store forskjeller kommunene imellom når det gjelder hvilke tilbud som blir gitt til de av innbyggerne som har behov for pleie- og omsorgstjenester. Det er et faktum at det i dag er den enkeltes bostedsadresse som er bestemmende for hvilke tilbud den enkelte mottar. I St.meld. nr. 50 for 1996-97 la regjeringen Jagland fram en fireårig handlingsplan for utbygging av en helhetlig pleie- og omsorgstjeneste som skulle ivareta brukernes behov. Dette ble lagt fram som en oppfølging av stortingsrepresentant Carl I. Hagens forslag i trontaledebatten i 1996 om å be Regjeringen legge fram en stortingsmelding med en plan for full sykehjemsdekning basert på enerom for dem som ønsker det. Dette viser at det er mulig å sette dagsorden i forbindelse med forslag i trontaledebatten, noe som da også Fremskrittspartiet nå har invitert Stortinget til å følge opp ytterligere gjennom de forslagene som er levert i dag. I forbindelse med den eldreplanen som nå ligger bak oss, er det vel få som er i tvil om at denne i stor grad endte med en utbygging av omsorgsboliger og i for liten grad utbygging av sykehjemsplasser. Dette har resultert i at vi på mange måter har fått en boreform og ingen omsorgsreform. Det var derfor knyttet store forventninger til at Regjeringen varslet at den skulle legge fram en omsorgsmelding som ville ta opp i seg både kvaliteten i pleie- og omsorgssektoren og ikke minst hvordan en skulle få på plass flere heldøgns pleie- og omsorgsplasser ved sykehjem. Samtlige partier på Stortinget ønsket en slik melding. Denne er nå lagt fram for Stortinget. Jeg vil også få gi ros til statsråd Brustad, som inviterte alle partier til en dialog i forkant av at meldingen ble lagt fram. Dette er en melding som til tross for noen gode forslag ikke vil kunne klare å løse de store utfordringene denne sektoren står overfor. Det er bekymringsfullt når det eneste Regjeringen frambringer om dette temaet i trontalen, er følgende: «Målet om 10 000 nye årsverk i omsorgstjenesten følges opp gjennom styrkingen av kommuneøkonomien.» Dette er det trontalen bidrar med når det gjaldt eldreomsorgen og pleie- og omsorgssektoren i Norge. Hvor blir det av satsingen på å øke legedekningen i sykehjemmene? Jo, det skal finansieres innenfor de økte midlene til kommuneøkonomien. Hva da med å få på plass flere sykehjemsplasser, slik at de som i dag venter på sykehjemsplass, skal få det? Jo, her varsler Regjeringen at den vil komme tilbake til spørsmålet om investeringstilskudd i forbindelse med statsbudsjettet for 2008. Med andre ord: En skyver bare på problemet. Det virker som om Regjeringen ikke er i stand til å fange opp de signalene som kommer om at en raskt må få på plass flere sykehjemsplasser. Det er på høy tid at en ser på måten som pleie- og omsorgssektoren blir finansiert på, slik at det ikke bare er bostedsadressen som bestemmer hvilken hjelp den enkelte får, men at dette isteden må ses gjennom juridiske rettigheter knyttet til pleie- og omsorgsbehov og med direkte statlig finansiering. Avslutningsvis vil jeg komme med noen få kommentarer knyttet til spesialisthelsetjenesten. Det er krise i spesialisthelsetjenesten. Man har opparbeidet seg en enorm gjeldsbyrde, ja, på slutten av året nærmer man seg, ifølge de tallene som er offentliggjort, 7,5 milliarder kr. Man er nødt til å komme med en plan for gjeldslette til helseforetakene. Man er også videre nødt til å gjøre mer med skjevfordelingen mellom helseforetakene, og man er videre helt nødt til å gjøre noe med tilskuddene til hvert enkelt helseforetak. Statsråd Giske sa han ble utfordret til å komme med lekkasjer fra statsbudsjettet. Ja, jeg utfordrer statsråd Brustad til senere å kunne kommentere det samme, og ser fram til å få et svar som i hvert fall vil sørge for at pasientene får hjelp. Det gjør de ikke i dag.