Jeg er ikke sikker på om denne debatten nå er i ferd med å komme inn i et spor som ikke gir noen særlig mer opplysning. Hvis jeg kan få lov å nærme meg denne fra en annen side, vil jeg si at jeg tror vi alle sammen er enige om at det foregår viktige ting med konsekvenser også for våre rammebetingelser i organer som Norge ikke er medlem av. Det tror jeg er relativt uomstridt. Så er det en smakssak om man kaller det en marginalisering eller ikke, men jeg tror selve den erkjennelsen er veldig viktig å holde fast ved. For meg virker det som om Djupedal ikke tar den type erkjennelser innover seg. Det som var mitt poeng i redegjørelsen, var at hvis det tas enda flere beslutninger i organer vi ikke er medlem av, får vi et større problem enn det vi har i dag. Vi må jo erkjenne at det er viktige ting som foregår der hvor vi ikke er til stede. Det tror jeg selv ikke Djupedal vil kunne benekte.