Den som vil studere kompromissets edle kunst, kan jo absolutt ta en titt på tomtefesteloven og dens historie de par–tre siste år. Fra Kristelig Folkepartis side synes vi for så vidt det kompromisset som ble inngått i fjor, og som daværende justisminister og justiskomite fikk i havn, etter vår mening på en god måte, fortsatt står seg. Det er vel også stort sett hovedkonklusjonen i forhold til den innstilling som vi nå behandler, så jeg skal begrense meg til et par kommentarer. Den første gjelder forslaget om å gi innløsningsrett for fester hvert annet år når man har hatt 30 år med festetid. Dette forslaget ser vi som et kompromiss mellom Senterpartiet og Arbeiderpartiet. Dette fikk Arbeiderpartiet mot at Senterpartiet fikk sitt når det gjelder landbrukseiendommer. Fra Kristelig Folkepartis side støtter vi ikke forslaget om innløsningsrett annethvert år. Vi synes faktisk det kan skape såpass mye uro og ubalanse i forholdet mellom fester og grunneier at det kompromisset som kom i fjor, står seg, ved at man får innløsningsrett hvert tiende år. Derimot støtter vi faktisk forslaget fra Regjeringen om å gi fester en angrerett etter at innløsningssummen er endelig fastsatt. Disse to standpunktene i kombinasjon synes vi gir en god balanse mellom fester og grunneier. Så foreslår Regjeringen at innløsningsretten for feste i bygdeallmenninger også skal gjelde for feste av tomt til fritidshus i statsallmenninger. Det er et forslag vi har litt problemer med å skjønne hvorfor man går inn på. Feste i statsallmenning er stort sett punktfeste. Festekontraktene gir i dag om lag samme begrensning på bruken som det eiertomter vil gjøre, så det skulle ikke ha noen betydning for beite, inngjerding osv. Dessuten vil fjellstyrene få ekstra midler ved innløsning, og det kan kanskje gi dem en bedre mulighet enn i dag til å få løst sine oppgaver. Det siste punktet er forslaget om å redusere prosentsatsen til 5 pst. dersom festeinntektene tilhører en landbrukseiendom. Vi står på det som var kompromisset i fjor, på 10 pst., og jeg regner også med at saksordfører Breen, når han snakker om å gi en innløsningsrett «for folk flest», må erkjenne at på dette punktet gjelder ikke innløsningsretten «for folk flest». Her har man inngått et kompromiss som Senterpartiet nok har hatt sin hånd om.