Når Stortinget nå behandler statsbudsjettet for kommende år, gjøres det med utgangspunkt i at staten aldri tidligere har opplevd større rikdom enn det vi gjør nå. Vi har et enormt overskudd på statsbudsjettet, et oljefond som vokser raskere enn noen kunne forutse for kun få år siden, og skatte- og avgiftsinntekter i verdenstoppen, og store deler av næringslivet kan fortelle om gode tider. Alt ligger egentlig til rette for at landets innbyggere – som eier AS Norge – skulle kunne oppleve å være med på ferden på en meget positiv måte. Nasjonen har alle muligheter. Hvis man ønsker, skulle man kunne legge til rette for: en historisk satsing på investeringer i landet, som ville gagne dagens og framtidens innbyggere, og det næringslivet vi alle er avhengige aveldreomsorg, sykehus og helsetjenester som det skinner aven skole som er verdensledende, hvor det investeres i kunnskap, framtidens kompetanse og forskning, som ville være et rikt land verdigen trygghetsfølelse for alle landets borgere gjennom nødvendig satsing på politiet og rettssystemetat skatter og avgifter reduseres betydelig, slik at familiene og innbyggerne skulle kunne oppleve en tryggere økonomisk hverdag Dessverre konstaterer jeg at de muligheter vi nå har, ikke blir fulgt opp. Veldig mange mennesker i Norge har det godt. Men etter Fremskrittspartiets oppfatning opplever veldig mange mennesker at de ikke lever i et rikt land. Derfor er det komplett uforståelig at landets nasjonalforsamling ikke nå benytter de mulighetene vi faktisk har, og for folk flest må det også virke ganske frustrerende. Fremskrittspartiet ønsker at mulighetenes land, Norge, også skal bruke de muligheter vi nå har. Derfor har de punktene jeg nevnte tidligere, om hvordan man kunne prioritere, også vært førende for Fremskrittspartiets alternative statsbudsjett for 2007. Fremskrittspartiet foreslår betydelige skatte- og avgiftsreduksjoner. Fremskrittspartiet fremmer forslag om reduksjon av skatter og avgifter på ca. 26 milliarder kr. Det å gi en reduksjon i skatter og avgifter er ikke noe man gjør for å være snill. Ved å redusere skatter og avgifter velger man å la folk få beholde mer av sin inntekt og sine midler enn det som det legges opp til i innstillingen fra stortingsflertallet. De fleste vil helst jobbe for egen inntekt og kunne leve av denne. Det gir mennesker verdighet og gjør arbeidet mer meningsfylt. Fremskrittspartiet vil derfor at skattelettelser skal merkes for folk flest, og at lettelsene i særlig grad skal komme de med lave og middels inntekter til gode. Fremskrittspartiet ønsker fortgang i investeringer som er framtidsrettet og nødvendige. Fremskrittspartiet foreslår en betydelig satsing på utbygging av norske veier, viktige investeringer i våre sykehus, styrking av og nødvendig innkjøp til vårt forsvar, en bedre eldreomsorg, økte ressurser til norsk skole, betydelig avsetning til forskning på en rekke samfunnsområder og investeringer som næringslivet ber om. Dette er noen eksempler på investeringer som det er viktig for Fremskrittspartiet å påpeke at vi har råd til. Det vil være fornuftig å investere i framtiden og legge til rette for framtidige generasjoner. Norge har ikke råd til å la være. Fremskrittspartiet ønsker at det skal bevilges mer til dem som har lite. En rekke av Fremskrittspartiets forslag vil gi en betydelig bedre sosial profil overfor alle de grupper i vårt samfunn som har lite. Gjennom statsbudsjettet har vi mulighet til å gi et løft til alle landets minstepensjonister. Fremskrittspartiet foreslår å øke minstepensjonen med 13 000 kr fra 1. mai neste år. Regjeringens egen definisjon av fattigdomsgrensen plasserer godt over 200 000 minstepensjonister i kategorien fattige. Med et enkelt bevilgningsforslag kunne man ha rettet opp i dette. Minstepensjonistene ville kunne oppleve et verdig løft i sin inntekt. Norge har råd til ikke å øke matmomsen. Regjeringen foreslår likevel at den også for neste år skal ha en økning. Økning i matvarebudsjettet for husholdningene vil spesielt ramme dem som har lite fra før. Fremskrittspartiet ønsker store endringer i skatteopplegget, som vil gi barnefamilier og eldre betydelige skattelettelser. Vi fremmer forslag om at særfradraget for alder og uførhet økes. Avgiftskuttene som Fremskrittspartiet foreslår, vil merkes på folk flests økonomi allerede fra dag én. Fremskrittspartiet ønsker satsing på bekjempelse av kriminalitet, ikke tomme ord. Fremskrittspartiet konstaterer at vi som nasjon stadig opplever en utvikling vi ikke ønsker. Spesielt ser vi dette på området kriminalitet. Derfor er det behov for en styrking av budsjettene for politiet og justissektoren. Derfor er det behov for å få på plass et investeringsbudsjett for politiet. Fremskrittspartiet vil at politiet skal få et eget investeringsbudsjett på 500 mill. kr for neste år, slik at våre tjenestemenn og -kvinner kan få kjøpt inn nødvendig utstyr for å trygge sin egen sikkerhet og styrke kampen mot en stadig råere og tøffere kriminalitet. Vi trenger flere hender i eldreomsorgen og en bedre kvalitet. Fremskrittspartiet ønsker et system med en direkte betaling fra staten via den enkelte bruker til det pleietilbud den enkelte selv ønsker. Men det politiske flertall ønsker et system der det er bostedskommunens økonomi og prioriteringer som bestemmer hvilket tilbud man får når man trenger omsorg. Inntil vi kan få på plass et nytt finansieringssystem, ønsker Fremskrittspartiet at kommunene, som i dag har ansvaret for eldreomsorgen, skal få økte ressurser. For å sikre at de eldre kan oppleve et bedre tilbud, ønsker vi å øremerke konkrete bevilgninger til eldreomsorgen. Innenfor dagens system er det kun øremerking som gir innbyggerne en garanti for at økte ressurser faktisk går dit pengene behøves. Fremskrittspartiets budsjettopplegg viser at folk flest skal kunne oppleve velstandsøkningen. Våre politiske motstandere vil bruke all sin energi og tid på å prøve å innbille det norske folk at dette har vi ikke råd til. I flere år har vi hørt at handlingsregelen ikke tillater at man kan gjennomføre Fremskrittspartiets politikk. At folk flest er enig med Fremskrittspartiet om bl.a. at vi nå må foreta et betydelig løft i investeringene, preller tydeligvis av på våre motstandere. Men kanskje folk faktisk er ganske fornuftige. Det kan jo være slik at det finnes fornuftige meninger blant folket som andre partier kanskje burde tatt inn over seg. Fremskrittspartiet mener at en ansvarlig og langsiktig forvaltning av oljeformuen må fokusere på å maksimere økonomisk vekst, og at oljeinntektene i større grad dermed kan brukes til nødvendige investeringer framfor utenlandske verdipapirer. Det hjelper svært lite for kommende generasjoner at de arver vår oljeformue i form av et oljefond hvis de samtidig står overfor enorme investeringer som tidligere har vært særdeles mangelfulle. Det blir jo ganske spesielt at det viktigste målet for Regjeringens politikk er at handlingsregelen skal overholdes. Målet er tydeligvis ikke å sikre velferden. Målet er ikke å sette inn konkrete tiltak for å løfte folk ut av fattigdom. Målet er ikke å gjøre investeringer og bedre rammevilkårene som ville ha gjort at næringslivet ville ha fått gode tider på lang sikt. Siden 2001 har aldri en regjering fulgt sin egen handlingsregel. Men i denne budsjettdebatten skal vi oppleve at de partier som står bak regelen, skal konkurrere i norgesmesterskap om den såkalt mest ansvarlige økonomiske politikken. Uansett hvem som går av med gullmedaljen, vil nok det hele for folk flest fortone seg noe spesielt. Forskjellen i norsk politikk går på mange områder mellom Fremskrittspartiet på den ene siden og de øvrige politiske partiene på den andre siden, spesielt når vi ser på hvordan man velger å prioritere. Fremskrittspartiet mener nemlig at vi kan unne oss litt mer velferd. De øvrige partier tviholder på en argumentasjon om at hvis vi bruker én krone mer, går det galt. Forskjellen mellom Fremskrittspartiet og de øvrige partier er en forskjell som vi som parti kan leve godt med. Men det som er trist, er at en rekke mennesker som har stått på med sin arbeidsinnsats gjennom et langt liv, nå ikke skal få nyte godt av den velstanden de har lagt grunnlaget for. De fleste andre partier har langt på vei skapt et inntrykk av at Norge ikke har råd til mer velferd. Men en feilaktig påstand blir ikke til fakta bare fordi man gjentar påstanden mange nok ganger. Fremskrittspartiet legger i sitt budsjettopplegg fram en helhetlig økonomisk politikk. Vi kutter i statens utgifter på en rekke områder hvor vi mener det er forsvarlig, og foretar fornuftige omprioriteringer. Det er viktig at vi fokuserer på effektivisering av statens virksomhet, fordi det tross alt er det private næringsliv, i tillegg til nasjonens naturrikdom, som vil legge grunnlaget for fortsatt vekst. Borgernes eierskap i AS Norge skal være den mest lønnsomme investering man kan tenke seg. Fremskrittspartiet ønsker at statens eiere, altså våre innbyggere, skal få god avkastning. Jeg konstaterer at flertallet ikke deler synet på den samme konklusjonen. For Fremskrittspartiet er det viktig å vise at vi er utålmodige på vegne av mange av landets innbyggere, utålmodige etter å få til forandringer som umiddelbart ville sette fart på viktige investeringer, utålmodige etter å få til en styrking av eldreomsorgen, skolen, helsevesenet og justissektoren og utålmodige etter å få kuttet de skyhøye skattene og avgiftene i dette landet. Som et parti som er utålmodig, hjelper det lite å ta små skritt. Nettopp derfor viser Fremskrittspartiet at det i sitt alternative statsbudsjett tar viktige grep for å rette opp skjevhetene i samfunnet, trygge arbeidsplassene til alle dem som hver dag arbeider i et konkurranseutsatt næringsliv, og gjøre investeringer som både dagens og kommende generasjoner vil kunne høste av. Jeg tar opp alle forslag som er framsatt av Fremskrittspartiet i budsjettinnstillingen, og det forslaget som er omdelt i salen, samt forslagene i sakene nr. 4 og 5.