I denne debatten, og det gjelder den andre interpellasjonen også, er det litt ideologiske skillelinjer i denne salen mellom de ulike partiene, og det er veldig godt å ta sånne debatter. Representanten Nesvik, som jeg ser nå har forlatt salen, hadde et innlegg her tidligere knyttet til brukerstyrt personlig assistent og sammenlignet det med å kjøpe seg sko på butikken osv., og sa at vi har hatt valgfrihet gjennom alle år tidligere, men når du blir eldre, har du ikke valgfrihet. Det er det som er hele forskjellen her. Det handler ikke om å kjøpe varer, her handler det om å gi gode, trygge velferdstjenester og god omsorg, om det er barn som har behov for det, om du skal på sykehus, eller om det er eldre som har behov for det. I dag er det mange kommuner rundt omkring i Norge som har gode velferdstjenester og gir eldre en god og trygg alderdom. Vi må ikke sykeliggjøre eldreomsorgen i Norge og generalisere med å si at det ser så forferdelig dårlig ut. Jeg var på en debatt oppe i Troms for 14 dagers tid siden, der det har vært foretatt en undersøkelse blant 25 kommuner, hvorav 20 kommuner hadde svart. I forhold til det budsjettet som var lagt fram av Bondevik II-regjeringen, svarte 17 av kommunene at de ville foreta nedskjæringer i eldreomsorgen og på helsebiten i kommunen sin. Etter at Stoltenberg-regjeringen la fram sitt budsjett, sa 13 kommuner at de ville styrke eldreomsorgen på bakgrunn av forbedret økonomi. Det handler om at kommunene tar ansvar i forhold til viktige velferdstjenester, og det viser også at god kommuneøkonomi har stor betydning for hvordan velferdstjenestene utvikles. Vi trenger flere hender. De 10 000 nye årsverkene som er nevnt, vil også bidra til at det vil være færre personer som må innom hver enkelt som har behov for det. Men det vil være flere som utfører tjenestene, noe som vil gi trygghet og mer forutsigbarhet. Bedre kommuneøkonomi er vårt svar på brukerstyrt personlig assistanse, for det gjør at det er mange som vil komme ut i disse jobbene, som gir eldre god trygghet. Fagkompetanse og kvalitet er viktig. Men vi må også huske på – når jeg hører debatten omkring det – at det er mange damer som har jobbet et langt liv som ikke har den formelle utdannelsen, men som har stor realkompetanse, og som yter meget god velferds- og omsorgstjeneste. Man må ikke si at de som ikke har den formelle kompetansen, ikke er i stand til å gjøre det. Alle kan ikke ha tre og fire års høyskole for å gi denne biten, og det kan ikke være sånn at for å jobbe i eldreomsorgen må man ha det. Da tror jeg vi når det gjelder kvalitet og kampen om arbeidsfolk, også vil tape på det området. Familiebasert omsorg, som en også er inne på på dette området, kan kanskje også medvirke til veldig god brukerstyrt assistanse. Men familiemønsteret har endret seg drastisk de siste ti årene. Fra å ha storfamilier hvor besteforeldre, foreldre og barnebarn bor i samme hus, bor en nå på vidt forskjellige kanter av landet, og det er mange enslige. Så det har også endret seg i forhold til hva det var tidligere. Seks timers arbeidsdag vil også bidra til at mange som har en tung arbeidsdag, kanskje kan fungere bedre i arbeidsdagen og fungere lenger i arbeidslivet, samtidig som de kan gi en bedre omsorg. Det vil føre til at det blir flere i arbeid rundt omkring. Når det gjelder å gi god omsorg, kan vi ikke møte nye utfordringer med sånne litt avleggse løsninger hvor det handler om å konkurranseutsette eller privatisere og dessuten bruke minst penger på eldreomsorgen – det skal på en måte gi et bedre tilbud innholdsmessig. Det fungerer i hvert fall ikke på andre områder. Det var en som sa en gang at vi fødes som originaler, men dør som kopier. Vi er enkeltmennesker som har ulike behov til ulike tider av livet. Ikke minst gjelder det når vi blir eldre. Gjennom styrket kommuneøkonomi, flere ansatte i eldreomsorgen og mer fokus på kompetanse og kvalitet vil vi kunne gi gode og trygge tilbud til våre eldre. De som kommer til å bli eldre etter hvert, er eldre som setter krav til innholdet, setter krav til omsorgen, setter krav til hvilke oppgaver som gjøres. Det er det som på en måte er frivilligheten, valget, det er ikke hvor du kjøper tjenestene hen. Det er som når du skal ha barna i barnehage: Du velger ikke barnehage selv, du får tildelt barnehageplass. Sånn er det når du går på grunnskole og videregående skole og på sykehus når du skal føde: Det er ikke hvor du føder hen, men kvaliteten på det tilbudet du får, som er viktig. Det gjelder også innenfor eldreomsorgen. Styrket kommuneøkonomi bidrar til økt kvalitet og bedre omsorg.