Det er både trist og leit at grove saksbehandlingsfeil i offentlige etater har medført unødvendig lidelse for partene i denne saken. Høyre, sammen med en enstemmig komite, forutsetter at Riksadvokaten gjennom sin oppfølging av saken verner mot gjentakelse av tilsvarende feil og mangler og på denne måten bidrar til å sikre borgernes rettsvern generelt. Jeg vil ikke med utgangspunkt i denne enkeltsaken gå så langt som sakens ordfører gjør i sin kritikk mot politi og påtalemyndighet, og omtale dette som å bekjempe en kultur i politi og påtalemyndighet. Jeg mener at en enkeltsak ikke gir grunnlag for å slå fast at det er en kultur. Jeg har også opplevd andre enkeltsaker i politiet som er uheldige, sterkt kritikkverdige, og jeg tror man skal være litt forsiktig med å gjøre dette til en gruppeopptreden som man kan kalle en kultur. Denne saken ble brakt til en juridisk avslutning gjennom et forlik mellom staten ved Justisdepartementet og det berørte ekteparet, A og B, der staten betaler omkostninger på til sammen 1,2 mill. kr. I forliket understrekes det at saksbehandlingen fra politiet og påtalemyndigheten har vært kritikkverdig, og at klageren, A, er renvasket for de straffbare handlingene. Partene har altså inngått et forlik og følgelig godtatt erstatningen. Dette avskjærer ikke nødvendigvis en erstatningsutbetaling fra Stortinget eller fra Stortingets organer. Men her skal det etter min oppfatning være billighetserstatningsordningen som er det aktuelle instituttet, og dette bør behandles på vanlig måte. Høyre støtter derfor ikke forslagene nr. 1 og 2, fra Fremskrittspartiet. Gjennom komiteens behandling av saken er det kommet frem at Riksadvokaten har innskjerpet rutiner og instrukser for god og effektiv saksbehandling, og at ombudsmannens uttalelse i sin helhet er sendt samtlige statsadvokatembeter, med en spesifikk påtegning til Hordaland statsadvokatembete om å gjøre uttalelsen kjent for politimesteren i Hordaland. Det er vel det nærmeste man i den etat kommer en refs, hvis man skal bruke et uttrykk hentet fra en annen offentlig etat av lignende karakter, og jeg tror nok sånn sett at man har merket seg det, for å si det forsiktig, i Hordaland. Jeg kan for øvrig være enig med sakens ordfører i at saken som sådan egner seg for å bli tatt inn i undervisningsopplegget for Politihøgskolen, fordi det er slik opptreden man for enhver pris må unngå. Og det å bruke case i undervisningen, det er visstnok moderne for tiden. Det synes ut fra dette at kritikken tas alvorlig, hvilket er nødvendig. Jeg vil derfor ikke støtte forslag nr. 3, fra Fremskrittspartiet. At en samlet komite uttaler at en forutsetter at det tas nødvendige grep på bakgrunn av denne saken, er et meget sterkt signal til de angjeldende myndigheter, som jeg forventer vil bli fulgt opp. Jeg skal i likhet med siste taler bare kommentere den hypotetiske feilinformasjonsanklagen som er rettet mot tidligere justisminister Odd Einar Dørum. Jeg tror nok Stortinget er tjent med at man tar standpunkt til slike saker og ikke fremsetter en mellomvariant av en slags hypotetisk, nesten adresseløs, feilinformasjonsanklage.