Saksordføreren har i det forutgående innlegg tatt for seg bredden i det nordiske samarbeidet. Jeg vil i mitt innlegg rette søkelyset spesielt på noen av de grenseoverskridende utfordringene som vi står overfor i nord. Jeg er også veldig glad for at vi gjennom det nordiske samarbeidet også fokuserer på Barentssamarbeidet og det arktiske samarbeidet. Den 7. arktiske parlamentarikerkonferansen fant sted i Kiruna 2.–4. august i år. Hovedtemaene på konferansen var: Den nordlige sjørute, Det internasjonale Polaråret og mulighetene for å opprette et legalt regime for Arktis. Jeg vil her knytte noen kommentarer til det siste temaet, det juridiske rammeverket som er relevant i forhold til Arktis. Det er i dag en rekke traktater som direkte og indirekte får anvendelse for Arktis. I sluttdokumentet fra konferansen i Kiruna ber vi parlamentarikere regjeringene våre om å foreta en gjennomgang av eksisterende regelverk som berører Arktis, og å se på hvordan man kan styrke dette. Bakgrunnen for vedtaket er klimaendringene og de store konsekvensene dette får for Arktis. Dersom isen fortsetter å smelte som de siste årene, vil vi om ca. 50 år ha svært lite is igjen i Arktis om sommeren. Isbjørn og sel vil miste sine leveområder, og urbefolkningen i området vil miste livsgrunnlaget sitt. Mindre is vil føre til økt menneskelig aktivitet i området. Det er viktig at vi i forkant av dette kan få på plass et regelverk som legger rammer for aktiviteten i dette sårbare området. Gjennom en rekommandasjon fra Nordisk Råds møte i Lahti i september i år, ble det fattet et vedtak som også i stor grad berører dette tema. Der blir Nordisk Ministerråd bedt om at den rettsvitenskapelige forskningen omkring nordområdene styrkes og at det i samarbeid med Arktisk Råd arbeides for å få etablert en arktisk traktat. Det er altså et bredt internasjonalt parlamentarisk engasjement for å få en gjennomgang av regelverket som angår Arktis, og en vurdering av hvordan dette kan styrkes. Denne uka samles Arktisk Råd i Salekhard i Russland. Her vil Norge overta formannskapet i Arktisk Råd etter Russland. På tilsvarende møte i 2004 ble det etter norsk initiativ vedtatt at det skal etableres et fond for prosjektstøtte til arktiske prosjekter, også kjent som Arctic Project Support Instrument. Dette skal lette finansieringen av gode arktiske samarbeidsprosjekter. Vi arktiske parlamentarikere som jobber med disse spørsmålene, har ment at opprettelsen av dette fondet er viktig, da det ellers har vist seg vanskelig å få finansiert gode prosjekter. Så langt har det også vært vanskelig å få midler til å etablere dette fondet. Det kommende norske formannskapet i Arktisk Råd er en god anledning for Norge til på nytt å minne medlemslandene om hva som er vedtatt, og om nødvendig ta nye initiativ for å få realisert finansieringen av fondet. I tillegg til arbeidet med klimaendringene vil Norge i formannskaps-perioden i Arktisk Råd fokusere på næringsrettet samarbeid, og på styrket kunnskap om de felles utfordringene de arktiske land står overfor. Det er viktig at det arktiske samarbeidet gjennom kunnskap og konkret politikk bidrar til å trygge levegrunnlaget for menneskene som bor i Arktis, og setter lokalsamfunnene i stand til å møte de store utfordringene som vi ser kommer. God ressursforvaltning i nordområdene vil være avgjørende for hvordan utviklingen i nord i alle arktiske land blir. Norge har gått foran ved å få vedtatt en helhetlig forvaltningsplan for Barentshavet, der ulike næringsinteresser og miljø ses i sammenheng. Vi må ha som ambisjon at helhetlige forvaltningsplaner i framtida skal rekke utover det som er norske grenser i nordområdene. I fiskeriene høster vi av felles ressurser, og bare en fornuftig felles forvaltning kan sikre oss mot rovfiske og nedfisking av bestander. Utnyttelse av energiressurser i nord reiser også grenseoverskridende utfordringer. Samtidig må det være et mål at befolkningen i de berørte områdene også får del i den verdiskapning som uttak av energiressurser vil representere. Petroleumsaktivitet i viktige fiskeriområder krever kunnskap og klok forvaltning. Norge må være pådriver for et godt internasjonalt samarbeid for nettopp ansvarlig ressursutnyttelse.