Senterpartiet er med på flertallets side her i dag. Det er bra. Men jeg har lyst til å komme med eksempler på to paradoks: Senterpartiet ønsket en utsettelse av Snøhvit-utbyggingen, og var veldig kritisk til det gasskraftverket som da var, og som nå er, under planlegging. Senterpartiet har hatt landsmøte i helgen og definert sin holdning til oljeleting. Nullutslipp er en forutsetning. Vedtaket tolkes. Inger S. Enger var på lokalradioen i Troms i går og sa at hun ville tolke dette vedtaket så strengt som mulig. Nullutslipp er ikke noe nytt. Det ligger allerede som et sentralt krav. Men så er det slik at vi må ha noe å ha i rørene, som vi snakker om, og som Senterpartiet støtter her i dag. Så litt retorisk: Prøver Senterpartiet her på tradisjonell hestehandlervis å ri to hester – prøver man å være både for og imot olje og gass? Kan Sollied Øveraas avklare hva som er nytt i Senterpartiets oljepolitikk?