Dette er en av de første skattedebattene vi har etter at vi har fått en flertallsregjering og en viss rokering i det politiske landskapet, og det er interessant. Skattepolitikk, retningen i skattepolitikken og hvilken kurs man staker ut, er viktig for den samlede politikken. Derfor synes jeg vi bør stoppe litt opp og bruke denne anledningen til å utdype og diskutere noen av disse temaene. Selv om det i og for seg ikke er de store skrittene og endringene som tas i denne sammenhengen, er det likevel politisk interessant å se hvilken vei dette går. Min utfordring går spesielt til Senterpartiets finanspolitiker, Lundteigen, som nå møter Stortinget som en del av et parlamentarisk grunnlag for en ny rød-grønn regjering. Jeg hadde gleden av å sitte sammen med Senterpartiet i Bondevik I-regjeringen for noen år siden. Senterpartiet hadde da finansministeren, og mange av spørsmålene i debatten i dag, er spørsmål som daværende finansminister fra Senterpartiet hadde et betydelig engasjement i, og som i hvert fall den gangen klarere var etablert i hva jeg vil kalle nøkterne, tradisjonelle sentrumsverdier, som det å stimulere til sparing framfor å forbruke i nuet – en veldig tradisjonell verdi som man har delt i sentrum, og som man nå slår ganske hardt ned på ved å fjerne den individuelle pensjonssparingen. Jeg har selv sittet på kammerset i regjeringsapparatet og hørt hvor sterkt f.eks. Senterpartiet har forsvart disse ordningene tidligere. Det gjelder det å stimulere frivillige organisasjoner i større grad, og ikke minst medeierskap i egen bedrift, og hvordan sikre lokale eiere som bor og lever i sitt eget nærmiljø. Senterpartiet er ikke hjemme på noen av disse områdene i den innstillingen som foreligger i dag, og det er fristende å utfordre Senterpartiets talsmann på hva hans tanker rundt dette er. Kommer det, er det veldig bra, og da kunne det vært interessant å ha fått et lite signal angående dette. Så til spørsmålet om eiendomsskatt, hvor Venstre ikke deler Høyres standpunkt. Vi synes det er rett å gjøre en rettferdighetsreform i eiendomsskatten ved at kommunene selv kan bestemme, men da må de også ta med det som ligger utenfor bymessige områder. Men jeg vil advare veldig sterkt mot en utvikling der dette er starten på en situasjon hvor eiendomsskatt er noe som egentlig alle kommuner tvinges til for å få regnskapet til å gå rundt og få en økt skatteproveny i alle kommuner. Det er en fare for at denne utvidelsen kan være en glideskala mot en generell høy eiendomsskatt som er en ny beskatningsform i Norge, og som definitivt ikke er skatt etter evne. Jeg mener det er viktig å gjerde dette inn, f.eks. ved at vanlige hytter og hus ikke blir gjenstand for den typen eiendomsbeskatning gjennom et høyt bunnfradrag i takstsystemet. Det kunne vært veldig interessant å høre hvor Senterpartiet står i dette mangfold av et regjeringssamarbeid som opposisjonen i dag møter i skattepolitikken.