Statsråden er begeistret for sider av Regjeringens miljøpolitikk. Slik var det også i Stortinget for godt og vel et og et halvt år siden da kulturminnemeldingen ble behandlet. Da var det begeistring for at denne delen av vår identitet nå skulle få en sjanse. Man var glad for at man skulle få en opptrapping, og det ble skapt optimisme blant alle de ildsjelene som har med dette å gjøre, da Bondevik II-regjeringen la inn i budsjettet for inneværende år – og som ble fulgt opp av den regjeringen som statsråd Bjørnøy sitter i – å styrke dette med 35 mill. kr. Man oppfattet det slik at man var godt på vei, og ildsjelene i feltet begynte å glede seg. De har vært vant til karrige kår for å ta vare på noe av det som gir oss vår identitet: kulturminner. Så kom årets budsjett, og de opplever en kalddusj når de ser det, fordi opptrappingen blir på 5 mill. kr – veldig lite i grunnen – og de stiller seg da spørsmålet, som jeg gjerne slutter meg klart til: Skyldes dette pengemangel i Miljøverndepartementets budsjett, eller skyldes det rett og slett at dette ikke var verdt å prioritere innenfor den brede miljøsatsingen som statsråden i sted snakket om overfor representanten Kvassheim?