Innfallsvinkelen på mye av det vi tar opp i denne saken, er forenkling av regelverk og bedre ytelser, og det er gode prinsipper når man skal behandle lover. Sånn sett er det gjennomgående mye bra i dette. Det er riktig som representanten Gjul sier, at nesten det eneste – men ikke riktig det eneste – partiene er uenige om, er i hvilken grad nybakte foreldre skal ha full valgmulighet med hensyn til hvordan fedrekvoten skal tas ut. Høyre står på det å opprettholde Bondevik-regjeringens forslag om at fedrekvoten skal kunne tas ut også innenfor rammen av de første seks ukene, dersom foreldrene ønsker det. Når jeg hører på argumentasjonen til May Hansen om at det er nødvendig for fedre å være alene med barnet for liksom å greie å få det til, er det et fedresyn som jeg virkelig må si at jeg nesten fornærmes av. Vi er ikke på 1960-tallet lenger, heller ikke på 1970-tallet. En gang var det slik at fedre ble litt flakkende i blikket og svette og varme hvis de skulle skifte bleie. Sånn er det ikke lenger. Fedre av i dag ønsker faktisk å ha det beste forhold til sine barn. Fedre av i dag forholder seg til barn like selvfølgelig som mødre gjør det. Jeg er helt overbevist om at de aller, aller fleste fedre vil klare å finne ut hvordan man best innenfor hver familie finner gode rammer de første ukene etter at det store har skjedd at man har fått et barn. Når man anfører at barnets opplevelse av dette, altså barnets beste, tilsier at foreldrene absolutt skal være hver for seg, må jeg også undres: Hvilken spørreundersøkelse har man gjort blant nyfødte barn for å finne ut akkurat hvordan barnet opplever det om det er den ene eller andre forelderen som er til stede? Oppriktig talt, alle som har barn, vet at dette er sludder. De første ukene etter at et barn er født, handler det om å skape ro og harmoni, en god følelse i huset, en god vibrasjon rundt det lille barnet som er der. Det handler om å gi rom for den varmende opplevelsen det er for alle parter å annamme den opplevelsen det er å få barn, og gjøre den til sin egen. Ingen skal komme og fortelle meg at en skal kunne lage en norm for at det å oppleve dette hver for seg, nødvendigvis er bedre enn å oppleve det sammen. Det synes jeg i så fall er en ganske arrogant tilnærming med tanke på alle de foreldrene dette gjelder. Jeg vil komme litt tilbake til temaet i forrige sak. Når pådriverrollen i likestillingsarbeid, eller når det gjelder andre viktige temaer, veies opp mot barnets beste, eller i denne sammenheng er det kanskje like godt å si familiens beste, når er hva viktigst? Det må jeg si denne saken virkelig illustrerer. Dette smaker av vikarierende motiver, der likestillingshensynet nok er tillagt en betydelig vekt, for ikke å si en atskillig større vekt enn spørsmålet om barnets og familiens beste. Dette er uttrykk for en formynderholdning der flertallet i denne salen mener at man skal ha en tilnærming til hvordan mennesker også i de aller, aller næreste og vareste relasjoner skal innrette sine liv. Dette lover meget dårlig for familiepolitikken fremover. Et annet tema som også Høyre er opptatt av, er de selvstendig næringsdrivendes interesser. Ved denne korsvei aksepterer vi den innstrammingen det er at det i regelverket for fedrekvoten når det gjelder selvstendig næringsdrivende, foreslås unntak bare ved sykdom. Vi tar til etterretning at arbeidet i forhold til de selvstendig næringsdrivendes situasjon når man har nyfødte, er noe vi kommer tilbake til. Vi håper at også det hensynet som vi her er innom, vil bli ivaretatt i den sammenheng.