Foreldre som får barn med kort tidsintervall, er i en livsfase der det stilles store krav. Omfattende omsorgsoppgaver skal kombineres med arbeid. Som representanten Molvær Grimstad påpeker, er det viktig at offentlige støtteordninger og arbeidslivet legger til rette for dette. Retten til lønnet permisjon er den viktigste ordningen som er utviklet for å gjøre denne kombinasjonen mulig. Som det påpekes av interpellanten, er det varslet en gjennomgang av regelverket for opptjening av fødselspenger med sikte på å vurdere rettighetene for foreldre som får barn med kort tidsintervall. Jeg vil allerede nå varsle at jeg ser noen negative sider ved en slik endring. Likevel synes jeg det er positivt at vi nå får muligheten til å ha en debatt som kan belyse flere sider av dette temaet, som interpellanten også tok opp nå i sitt innlegg. Jeg regner med at departementet er ferdig med sin gjennomgang i inneværende år, og debatten her i dag vil være fruktbar i forhold til en slik gjennomgang. Representanten Molvær Grimstad fokuserer på kvinners utfordringer. Jeg vil imidlertid understreke at foreldre er sammen om de felles utfordringene. For kvinners yrkesdeltakelse og fødselsraten, men ikke minst av hensyn til barna er fedrenes deltakelse sentral. Barn har behov for nær kontakt med begge foreldre. At fedre tar del i omsorgen, er dessuten en forutsetning for økt yrkesaktivitet blant kvinner. Undersøkelser gjennomført i europeiske land viser at det er en sammenheng mellom høy yrkesaktivitet blant kvinner, høy fødselsrate og gode omsorgsløsninger. En av de viktigste utfordringene i dagens familie- og likestillingspolitikk er derfor å jobbe for et likestilt foreldreskap. Stadig flere fedre tar i dag økt ansvar for barna, noe som bl.a. illustreres ved fedres bruk av fedrekvoten, som representanten også var inne på i sitt innlegg. Det er likevel slik at mødre tar lengst permisjon, og det er de som arbeider mest deltid når barna blir større. Fedre arbeider like mye som før. Relativt få fedre tar mer fødselspermisjon enn fedrekvoten. Det er derfor behov for å støtte en utvikling der fars omsorgspotensial utnyttes på en bedre måte. Et likestilt foreldreskap bør merkes gjennom menns tilpasninger i arbeidslivet. Regjeringens mål er å øke fedres uttak av fødselspenger. Å ha permisjon fra jobben for å ha omsorg for barn gir en særlig mulighet til å etablere en god relasjon til barnet. Når mor og far deler permisjonen, etableres en praksis med omsorgsfordeling mellom foreldrene, noe som vil gjenspeile seg når barna blir større. For foreldre med flere små barn vil det være særlig viktig at foreldrene fordeler omsorgsoppgavene. Dette er ikke minst viktig for å avhjelpe det som foreldre opplever som tidsklemme. Vurderingen av rettighetene til foreldre som får barn med kort tidsintervall, må foretas i lys av dette. Etter dagens regler er retten til fødselspenger betinget av yrkesaktivitet i minst seks av de siste ti månedene forut for stønadsperioden. Foreldre som får flere barn, må derfor vanligvis gå ut i arbeid etter en avsluttet fødselspengeperiode for å opptjene rett til fødselspenger for det neste barnet. En mulig måte å styrke rettighetene til foreldre som får barn med kort tidsintervall, er å lempe på dette opptjeningskravet, f.eks. slik at opptjeningen av rett til fødselspenger for ett barn også skal gjelde for neste barn hvis aldersforskjellen mellom barna er tilstrekkelig liten. Den svenske «snabbhetspremien» gir foreldrene rett til å ta opptjeningsgrunnlaget fra første barn med til neste barn hvis aldersforskjellen er mindre enn to og et halvt år. Utgiftene ved en såkalt søskenbonus for barn med inntil to og et halvt års aldersforskjell er kostnadsberegnet til anslagsvis 200 mill. kr i årlige merutgifter for folketrygden. Jeg ser flere ulemper ved en slik ordning. Den vil motvirke målet om at fedre skal ta ut en større del av fødselspermisjonen. En søskenbonus er skreddersydd for mødre som tar ut mesteparten av stønadsperioden, og som fortsetter i ulønnet permisjon fram til neste barnefødsel. Et manglende krav om opptjening til full lønn under permisjonen ved neste barn vil påvirke flere kvinner i retning av å jobbe mindre mellom to fødsler. Når mor legger opp til å være hjemmeværende i en lang periode, vil dette legge begrensninger for fars muligheter til å ta ut en lønnet permisjon. Det er derfor sannsynlig at en søskenbonus vil forsterke dagens tradisjonelle kjønnsrollemønster, der mor tar lengst permisjon og far jobber like mye som før han fikk barn. Jeg ønsker ikke å styrke rettighetene til foreldre som får barn tett, på bekostning av sentrale likestillingshensyn. I dette ligger også en bekymring for kvinners yrkesdeltakelse. En søskenbonus legger til rette for at kvinner kan være borte fra arbeidslivet sammenhengende i flere år i tilknytning til barnefødsler. Det er uheldig sett i forhold til samfunnets behov for arbeidskraft. Langvarige avbrudd vil være en belastning for senere yrkesliv, særlig for kvinner med ustabil arbeidslivstilknytning fra før. Jeg er også bekymret for at dette kan ha en negativ innflytelse på arbeidslivets holdning til kvinnelige arbeidstakere. Rettighetene til foreldre som får barn med kort tidsintervall, må også ses i sammenheng med rettighetene til andre foreldre som faller utenfor fødselspengeordningen på grunn av manglende opptjening. Vilkåret om seks måneders opptjeningstid er absolutt, og manglende yrkesaktivitet i bare noen få dager kan medføre tap av rettigheter. Dette gjelder uavhengig av årsaken til manglende yrkesaktivitet og uavhengig av om stønadsmottaker har vært yrkesaktiv før eller kommer til å bli det senere. Kvinner som ikke har opptjent rett til fødselspenger, har i dag rett til en engangsstønad på ca. 33 000 kr. Dagens regler gir store forskjeller mellom foreldre som har, og foreldre som ikke har opptjent rett. Dersom én opptjeningsperiode skal utløse rett til flere stønadsperioder, vil denne forskjellen bli enda større. En styrking av rettighetene til foreldre som får barn tett, må sannsynligvis vurderes i forhold til andre endringer vi ønsker å gjennomføre i fødselspengeordningen. For meg er det viktig at vi får gjennomført reformer som fremmer likestilling mellom foreldrene i fordelingen av omsorg og arbeid, og som også vil ha en positiv effekt på fødselsraten.