Venstre deler sjølsagt forslagsstillernes intensjon og også intensjonen om å få dette som en egen sak i Stortinget så vi får diskutere dette bredt. Vi har i tillegg til det saksordføreren dro fram, to store bekymringer knyttet til andre følger av dette. Vi er selvfølgelig bekymret for renheten til den organiserte idretten, og vi er bekymret for treningsstudioene – som foreldre sikkert også er engstelige og bekymret for. Det er nok viktig at vi klarer å se hvilke virkningsfulle grep vi kan ta uten nødvendigvis å angripe personvernet. Også mange av de tiltakene som den organiserte idretten har, f.eks. når det gjelder idrettsutøveres privatliv og varslingsrutiner, begynner å bevege seg opp mot grensen for hva man ut fra personvernhensyn skal kunne godta. Så til forslaget om frivillig dopingtesting. For meg blir det bare registrering for registreringens skyld. Ingen skal tro at noen som tar dop, ønsker frivillig å ta en test. Det å tro at man skal klare å avsløre doping med frivillige tester, er så pass naivt at jeg egentlig ikke hadde forventet at vi skulle ha en stor diskusjon om det. Spørsmålet mitt blir da: Hvorfor skal man registrere dem som ikke gjør det, bare for å registrere alle? Da må man heller gjøre andre grep på forbudsområdet i forhold til disse stoffene og behandle dem på annen måte enn man gjør i dag. Vi har i dag teknologiske muligheter til å lage register over folk som er mye større enn grunnlaget for å lage register over folk. Jeg syns ikke det er noen tungtveiende grunner for at vi skal ha et frivillig system som skal føre til den type registrering. Vi i Venstre ønsker gjerne at vi får en sak om dette. Vi ser store problemer på dette området når det gjelder både den organiserte og den uorganiserte idretten, men vi ser ingen grunn til å ta i bruk tiltak som Datatilsynet har vært kritisk til, som det å lage et register – noe vi ikke ser et grunnlag for å gjøre – på bakgrunn av de menneskene som frivillig skal la seg teste. Vi ønsker med dette å ta opp forslaget vårt i denne saken.