Jeg hadde tenkt å bruke dette innlegget til å markedsføre Kristelig Folkepartis program. Men jeg ble litt usikker etter det innlegget som nettopp ble holdt, for i Kristelig Folkepartis program for perioden 2001–2005 sies det: «I denne sammenheng» – det henviser til noe som står foran, men så kommer det viktige – «bør en avgift på internasjonale kapitaloverføringer(Tobin-avgift) utredes som et aktuelt alternativ.» (Tobin-avgift) Det står det i Kristelig Folkepartis program for perioden 2001–2005. Man vil altså ha utredet Tobin-avgift som et aktuelt alternativ. Jeg må si at jeg har vel sjelden hørt et parti som så skarpt har tatt avstand fra sin egen programformulering som det som nå ble gjort i Kristelig Folkepartis innlegg. Derfor kan jeg vel ikke gjøre det jeg i utgangspunktet hadde tenkt, nemlig å drive denne aktive markedsføringa av partiets programformulering. Da overrasker det vel kanskje ikke at partiet skarpt tar avstand fra det som står i deres eget program, for i innstillinga til den saken vi behandler nå, skriver komiteens medlemmer fra Kristelig Folkeparti, sammen med medlemmene fra Høyre, at man har «vært skeptisk til teknisk ugjennomførbare og politisk urealistiske forslag som valutaavgifter(tobinskatten) (tobinskatten) Vi har jo sett allerede i denne innstillinga at Kristelig Folkeparti tar avstand fra sitt eget program, men jeg må si at jeg er overrasket over det innlegget som nå nettopp ble holdt. Det kunne vært interessant å ha visst mer om hvorfor Kristelig Folkeparti er blitt uenig med seg sjøl. Under behandlinga av St.meld. nr. 35 for 2003–2004, Felles kamp mot fattigdom, var komiteens flertall, alle unntatt medlemmene fra Fremskrittspartiet, «opptatt av en større grad av omfordeling, og at det derfor er naturlig å søke etter nye finansieringskilder som kan bidra både til å utjevne forskjeller mellom fattige og rike, og å styrke FN og andre globale institusjoner finansielt». Som vi vet, er det to forskjellige ting å være opptatt av noe og å ville gjøre noe. Kristelig Folkeparti gikk derfor imot følgende forslag fra Arbeiderpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet: «Stortinget ber Regjeringen om å utrede alternative former for global beskatning til inntekt for FN-systemet.» Under behandlinga av globaliseringsmeldinga – St.meld. nr. 19 for 2002-2003 – ønsket også alle partiene, bortsett fra Fremskrittspartiet, å vurdere karbonskatt og andre internasjonale miljøavgifter, men det var kun Senterpartiet, Arbeiderpartiet og SV som gikk et skritt lenger og lanserte globale beskatningsmåter som en måte å finansiere FN-arbeidet på. Tobin-skatten trekkes jo ofte fram i denne sammenhengen. Også dette forslaget gikk Kristelig Folkeparti imot. Poenget mitt er at vi skulle så gjerne ha hatt Kristelig Folkeparti med i disse spørsmålene. Vi skulle så gjerne ha sett at Kristelig Folkeparti hadde fulgt opp sin programformulering, for sånn som sitsen nå er i Stortinget, ville det nemlig ha gjort forskjellen i forhold til om vi skal komme videre i dette arbeidet.