Det må være en stor misforståelse når man tror at Fremskrittspartiet fører en politikk som gjør at distriktssykehusene ikke vil ha livets rett. Det kunne vært gledelig om man faktisk tok seg den tida det tar, og leste hva som faktisk står der, og så hvilke penger som ligger der. Vi styrker både basisfinansieringen og ISF-finansieringen. Så kan man mene hva man vil om det ene eller det andre, men det ligger der. Det sier seg selv at både for oss i helsekomiteen og for de ulike sykehusene i landet er det den selvfølgeligste ting i denne verden at man prøver å operere og holde en aktivitet som tilsier at man klarer å behandle flest mulig pasienter på en ansvarlig måte. Slik situasjonen er i Nord-Norge i dag, begrenser man aktiviteten, for man taper penger på den, og køen med pasienter blir lengre. Det er den daglige situasjonen der oppe. Og man får veldig ofte det svaret man selv ønsker, i forhold til hvem man ønsker å snakke med. Som eneste parti har vi fremmet forslag om å øke hjelpen til Murmansk og Arkangelsk utover Regjeringens forslag. Jeg synes det er veldig trist å se at man i Nordisk Ministerråd kutter sosial- og helsebudsjettet med 14,7 pst. I år har vi formannskapet i det internasjonale polarår, vi har presidenten i Nordisk Råd, vi har ledervervet i Arktisk råd, og vi har nestledervervet i EUs nordlige dimensjon. Samtidig opplever vi at det er ingen prioritering i forhold til helsesituasjonen i vårt naboland. Når vi vet at dette nabolandet har den tetteste og hyppigste sammensetningen med hensyn til multiresistent tuberkulose, og smitteproblemene er store i forhold til vanlig tuberkulose og relatert til hiv/aids, ønsker man altså ikke å gå inn og prioritere dette noe mer i det hele tatt. Dette er sørgelig lesning, for dette dreier seg også om dem som sitter nederst ved bordet.