Det er et stort og omfattende tema som vi tar opp i denne interpellasjonen. Kristelig Folkeparti ønsker med dette å fokusere på den enorme miljøutfordringen vi står overfor, og sette i gang en konstruktiv, konkret og helhetlig debatt om hvordan vi kan bidra til gjennomførbare løsninger. Vi må finne tiltak som skaper en utvikling i riktig retning. I dag går utviklingen i feil retning. Dagens utvikling i transportsektoren er ikke bærekraftig, dvs. at vi ikke lykkes med å møte dagens behov uten å ødelegge mulighetene for at kommende generasjoner skal få dekket sine behov. Miljøutfordringene er særlig knyttet til klimaendringer, luftforurensning og støy samt biologisk mangfold og kulturminner. Vi har valgt å fokusere mest på klimautfordringer her i dag. Forvalteransvaret er helt grunnleggende i Kristelig Folkepartis politikk. Målet vårt er at vi skal klare å forvalte jorden på en riktig måte og sørge for en bærekraftig utvikling. Vi vet at vi deler dette målet med de fleste partier i Stortinget. Til alle tider har jordens klima endret seg. Slike klimaendringer har fram til nylig hatt naturlige årsaker, som f.eks. forandring i solens styrke, endringer i jordens bane rundt solen og vulkanutbrudd. Men nå ser vi at menneskeheten for første gang står overfor en global klimaendring forårsaket av egne aktiviteter. Tegn på dette er bl.a. den globale middeltemperaturen, som har økt med om lag 0,6�C over de siste 150 år, og at nedbøren har økt med mellom 5 og 10 pst. over de nordlige breddegrader i løpet av de siste 20 år. Høy middeltemperatur på Svalbard denne våren peker også i samme retning. Trusselen om raske og store menneskeskapte klimaendringer er en av de største samfunnstruslene vi står overfor i dag. Dersom vi ikke gjør noe med våre klimautslipp, vil vi kunne oppleve betydelige skader som følge av klimaendringer i det kommende tiår. Utviklingen går i feil retning. Norges utslipp har økt kraftig gjennom 1990-tallet, og det er ventet at økningen vil fortsette dersom det ikke settes i verk tiltak for å redusere utslippene. I perioden 1990–2003 økte utslippene av klimagasser fra transportsektoren med hele 28 pst. Veitrafikken står for 19 pst. av nasjonale klimautslipp og transportsektoren samlet for 26 pst. Transportsektoren utgjør altså en av de største utfordringene for bærekraftig utvikling i verden i dag. Miljøbelastningene fra transportsektoren bidrar til store samfunnskostnader, og sektorens energiforbruk er økende. Denne utviklingen må vi snu, ikke bare ved å vedta enkelttiltak som kanskje bidrar litt, men ved å tenke helhetlig og strategisk og vedta en rekke tiltak som sammen utgjør en stor forskjell og snur utviklingen i riktig retning. Derfor er dagens interpellasjon så bred. Vi mener at en helhetlig debatt er nødvendig. Vi må sette enkelttiltak inn i en sammenheng, slik at ulike forslag ikke oppfattes som konkurrerende med andre gode tiltak. Vi trenger mange tiltak sammen og samtidig. CO2-avgiften, som ble innført i 1999, er det viktigste klimavirkemidlet i transportsektoren. Men hvilke andre tiltak er aktuelle? Hva kan vi politikere gjøre for å skape en såkalt bærekraftig utvikling? En slags første strategi vi kunne velge, var å få folk til å reise mindre. Vi kunne vedta forbud mot forurensende bilbruk, vi kunne innføre kvoter for flyreiser, eller vi kunne forsøke på andre måter å få nordmenn til å reise mindre. Men Norge er et land med lange avstander, og utviklingen i samfunnet peker i retning av at folk trenger å reise mer. Og bilen er nødvendig for mange, spesielt i distriktene. Det samme gjelder flytrafikken. I mange regioner er fly det eneste reelle alternativ. Dette er viktige hensyn, som gjør at den første strategien nok ikke er den beste. Vi bør ha et mål om å redusere den unødvendige trafikken og kanskje til og med vurdere å etablere bilfrie soner eller hindringer for trafikk i byer der det er store problemer med forurenset byluft, slik det er gjort f.eks. noen steder i Oslo. Strategi nr. 1 er imidlertid vanskelig, og den er slett ikke fullgod alene. Derfor har vi en strategi nr. 2, som går ut på å få folk til ikke nødvendigvis å reise mindre, men å reise på en annen måte. Vi må endre reisemønstrene. Hvordan stopper vi veksten i privatbilismen og flytrafikken? Hvordan skaper vi nye reisemønstre? Vi må samordne areal- og transportpolitikken for å redusere transportbehovene og legge til rette for bruk av miljøvennlige transportformer. Vi må legge til rette for at folk kan gå eller sykle dersom de ønsker det, ved å bygge ut sammenhengende gang- og sykkelveinett i alle større tettsteder. Vi må forbedre kollektivtilbudet slik at det utgjør et godt alternativ til bilen. Reisetid, regularitet, punktlighet og pålitelighet er avgjørende. Kollektivprisene må være så lave at det lønner seg å velge kollektivtilbudet framfor privatbilen. Vi bør sikre studentrabatt på alle kollektivtilbud og arbeide for å innføre et ungdomskort for alle under 20 år i all kollektivtrafikk, for å stimulere unge til gode vaner og til å reise kollektivt. En annen innfallsvinkel under strategien for å få folk til å reise på en annen måte er å legge til rette for at flere kjører sammen. Kristelig Folkeparti ønsker f.eks. å sette i gang prøveordninger der kollektivfeltene åpnes for privatbiler med mer enn tre personer og lukkes for minibusser med mindre enn tre personer. Det kan være en måte å få ned antallet biler på veiene på. Vi må forbedre togtilbudet, slik at toget blir et attraktivt alternativ til både bil og fly. Ved å satse på jernbanen for å gjøre toget konkurransedyktig også i forhold til fly kan vi redusere klimautslippene betraktelig. I den sammenheng skal det bli veldig interessant å se resultatet av den pågående utredningen av potensialet for høyhastighetsbaner i Norge. Så til den siste strategien, nemlig ny teknologi. Samtidig som vi setter inn tiltak for å stoppe veksten i privatbilismen og flytrafikken, og samtidig som vi forsøker å endre reisemønsteret, må vi ta i bruk ny teknologi i de bilene, bussene, trikkene og flyene som vi skal benytte oss av i framtiden. Det er ikke nok bare å få litt mer miljøvennlige biler og litt mer miljøvennlig drivstoff, vi må over på alternativt drivstoff og finne nullutslippsløsninger. Kristelig Folkeparti har lenge arbeidet for dette, og vi har programfestet at vi vil styrke innsatsen for å utvikle og ta i bruk nullutslippsteknologi i transportsektoren. Det er ekstremt viktig å styrke forskningsinnsatsen for å komme fram til flere miljøvennlige drivstoffalternativer. Samferdselsdepartementet har støttet forskning på miljøvennlig drivstoff og teknologi helt siden 1991. De siste årene er bevilgningene økt betraktelig. Den forrige regjeringen la stor vekt på å støtte forskning på alternative drivstoff og miljøvennlig teknologi, først og fremst prosjekter som har som formål å legge til rette for bruk av nullutslippsteknologi i transportsektoren – spesielt hydrogen, brenselcelleteknologi og biodrivstoff. Vi håper at den sittende regjering følger opp og øker budsjettposten ytterligere. Behovet for støtte til denne forskningen er ikke mindre nå enn før, tvert imot. Det er utrolig spennende det som skjer innenfor sektoren, og mulighetene for norsk næringsliv er mange og gode. Blant annet arbeides det med å utvikle biodrivstoff av norsk skog. Noen har lansert Union-anlegget i Skien som aktuelt for produksjon av syntetisk diesel. Det er derfor behov for at budsjettposten Tilskudd til rasjonell og miljøvennlig transport økes ytterligere. Staten kan også bidra til å framskynde utviklingen på området ved å gi gode generelle rammevilkår, spesielt via avgiftspolitikken. Vi vet at den sittende regjering for tiden arbeider med dette og vurderer mulighetene for endringer i avgiftssystemet. Jeg vil vente med å si mer om avgiftssystemet til jeg har hørt ministerens innlegg om de utsiktene som det er lagt til rette for. Det er viktig at vi også vurderer reguleringer og hensiktsmessige forhold innenfor avgiftssektoren, f.eks. ved å følge SFTs forslag om å innføre et omsetningspåbud for biodrivstoff. Like før regjeringsskiftet i høst foreslo daværende samferdselsminister Torild Skogsholm at oljeselskapene skulle pålegges å selge en viss andel biodrivstoff. SFT foreslår at påbudet utformes slik at oljeselskapene og andre som selger drivstoff, pålegges at to volumprosent av total omsetning av drivstoff til veitrafikken i 2007 skal bestå av biodrivstoff, stigende til fire volumprosent i 2010. Vi håper Regjeringen velger å følge opp dette initiativet. Til slutt: Kristelig Folkeparti mener at vi må innse alvoret i klimasituasjonen. Transportsektoren utgjør i dag en av de største miljøutfordringene i verden. Vi må være bevisst på situasjonen og se på helhetlige tiltak, ikke bare innføre enkelttiltak. Vi må kombinere de tre strategiene jeg har pekt på. Hvis vi kan få til det, kan det bli lysere utsikter for klimasituasjonen i verden framover.