Jeg har to temaer til som jeg ønsker å løfte fram. Det ene er ungdom og makt, som har fått en egen drøfting i forbindelse med Maktutredningen, som er den første utredningen som virkelig setter ungdoms deltakelse i de ulike demokratiske fora i perspektiv. Det som kanskje er den beste delen med den utredningen, er at den nok tar livet av 68-ernes eget syn på seg sjøl som den eneste aktive ungdomsgenerasjonen. Den viser at ungdommen, også dagens generasjon, er veldig politisk aktiv, men ikke aktiv i de vanlige kanalene, og at ungdom også bryr seg veldig mye om ting rundt seg, men ikke er aktiv i de politiske partiene på samme måte, eller bruker stemmeretten på samme måte. Det er en stor utfordring for oss som politiske partier å ta opp i oss det politiske engasjementet som ungdom i dag faktisk viser, gjøre det interessant og vise kortere vei fra politisk engasjement til politiske løsninger. Det er noe som vi, partiene, må ta inn over oss, for det er bare vi som kan løfte det engasjementet inn på riktig måte. Det andre temaet som jeg syns bør drøftes grundig, er mediemakten. Jeg er nok ikke så negativ som mange har vært her fra talerstolen, for jeg tror at de skremmende perspektivene rundt ensretting av media har vi på verdensbasis. Jeg syns det er skremmende at man i befolkninger som ikke har høy utdannelse, kan shoppe seg fram til den TV-kanalen som man vet har det standpunktet man har fra før. Men når det gjelder den norske befolkningen, er jeg ikke så negativ. Det jeg nemlig tror kommer til å skje, er at en vil se en utvikling der folk innhenter informasjon via andre kanaler enn de tradisjonelle riksmediene. I den forrige valgkampen gikk 70 pst. av dekningen av valgkampen i riksmediene på personkonflikter. Folk er ikke så dumme at de velger parti ut fra en slik type dekning. Jeg tror at partiene vil merke at folk kommer til å innhente informasjon via helt andre kanaler, og kommer til å danne seg oppfatninger om hvilke partier de støtter, via helt andre kanaler. Men det er også en utfordring til de politiske partiene om å være åpne for at slike typer kanaler faktisk fins i kontakten mellom borger og det enkelte parti. Så vil jeg til slutt bare komme med en liten bemerkning når det gjelder kulturskoler, som har blitt framholdt som det store eksemplet på at her bør staten styre, og at en ikke bør slippe disse lokalpolitikerne løs. Det hadde faktisk ikke vært en eneste kulturskole her i landet hvis det ikke hadde vært for lokalpolitikere. Det er lokalpolitikere som har vært drivkraften i oppbyggingen av hver eneste kulturskole, og når det gjelder å tro at vi skal være den store redningen for det tilbudet, vil jeg si at jeg er helt sikker på, og har stor tiltro til, at de prioriteringer som nå gjøres lokalt, kommer til å føre til at flere barn får tilbudet. Det syns jeg at vi skal ta inn over oss, og ikke tro at det bare er vi som sitter med vettet.