Først vil jeg takke representanten Sandal for at han brukte så mange minutter på Fremskrittspartiets alternative forslag. Det setter vi stor pris på, og jeg oppfordrer andre i salen til også å bruke mye tid på Fremskrittspartiet – det har jeg også tenkt å gjøre. Fremskrittspartiet er bekymret for veksten i offentlig sektor, ikke fordi vi tror at ansatte i offentlige etater ikke gjør en god jobb, som sikkert noen kommer til å si her senere i dag – det tror vi altså ikke – men fordi det ikke finnes incentiver for å rasjonalisere eller effektivisere driften. Mens ansatte i privat sektor har som utgangspunkt å tjene penger for å styrke bedriftens bunnlinje, har offentlige etater det motsatte utgangspunktet. Offentlige etater skal bruke opp sine årlige bevilgninger, og blir ofte belønnet med enda høyere bevilgninger dersom dette målet nås. I mange offentlige etater får vi derfor et rush av anskaffelser og tiltak rett oppunder jul, noe som i flere departementer er omdøpt til «julehandelen». Jeg har selv vært med på den. Vi ønsker alle en mer effektiv og målbar offentlig sektor, og Fremskrittspartiet tror derfor at offentlig sektor i mindre grad må styres ut fra bevilgninger og i større grad bli styrt ut fra resultater. Fremskrittspartiet registrerer at foregående regjeringer og dagens regjering iverksetter og implementerer omorganiseringer og effektiviseringstiltak. Men, beklageligvis uteblir effektivitetsgevinstene, samtidig som antall ansatte øker jevnt og trutt. Så lenge vi har dagens budsjettsystem, vil Fremskrittspartiet fortsette å foreslå kostnadskutt i offentlig drift og administrasjon, i forståelse av at dette er den eneste muligheten vi politikere har til å tvinge frem effektivitet og nødvendige prioriteringer. Fremskrittspartiet mener at kostnader knyttet til drift av offentlig sektor krever en grunnleggende respekt og forståelse for at pengene som brukes, egentlig tilhører andre. Økte kostnader skal derfor alltid vurderes ut fra et slikt perspektiv. Og jeg må få replisere til representanten Sandal når jeg hører ham si at 65 pst. går til lønnsutgifter og 35 pst. går til anskaffelser og andre formål, at det er jo akkurat nå vi har så gode tider i privat sektor at vi kan få folk ut av offentlig sektor og inn i privat sektor. Det er ikke tiden når det er dårlige tider i privat sektor. I dag trenger vi arbeidskraft, det er akkurat nå vi bør effektivisere og rasjonalisere offentlig sektor og få folk ut i privat sektor og bake en større, felles kake i privat sektor, noe som til syvende og sist skaper inntekter til det offentlige. Basert på ovennevnte foreslår Fremskrittspartiet at budsjettet til rammeområde 22 blir redusert med 848 mill. kr. Innenfor nevnte område ønsker jeg å trekke frem spesielt tre budsjettposter. Fremskrittspartiet er ikke overrasket over at Norges komplekse og omfattende avgiftssystem bidrar til en stadig økende arbeidsbyrde for toll- og avgiftsetaten. I motsetning til de øvrige partiene mener imidlertid ikke vi at løsningen på denne utfordringen er stadig å øke bevilgningene til etaten, men derimot en gjennomgang av toll- og avgiftsreglene med sikte på forenklinger for brukerne, økt bruk av elektroniske løsninger, samtidig som etatens rutiner for risikoanalyse fullt ut må implementeres, og ikke minst vil vi redusere avgiftene på varer som frister nordmenn til å reise på handletur til Sverige. Dette i seg selv vil redusere behovet for ressurser til etaten. Vi understreker imidlertid at grensekontroll – jeg gjentar grensekontroll, også til representanten Sandal – skal prioriteres med sikte på å bekjempe organisert kriminalitet og smugling av narkotika. Fremskrittspartiet er svært kritisk til den stadig økende rollen som er tiltenkt Senter for statlig økonomistyring – SSØ. Vi stiller oss tvilende til om hvorvidt SSØ er et nyttig verktøy for å oppnå mer effektiv ressursstyring og bedre regnskapsføring i statlige virksomheter. Vår tvil skyldes bl.a. at antall bemerkninger fra Riksrevisjonen ikke er blitt redusert i senterets levetid, noe som gir en indikasjon på senterets egnethet og effektivitet. Fremskrittspartiet finner også SSØs virksomhet å være i konkurranse med privat økonomisk rådgivning, og finner det oppsiktsvekkende at senteret kun benyttes selektivt til tross for at tjenestene i mange tilfeller tilbys uten kostnader for brukeren. Fremskrittspartiet registrerer også at SSØ har et høyt antall ansatte, og at disse er utplassert i et stort geografisk omfang. Vi stiller oss tvilende til om hvorvidt en slik geografisk spredning er hensiktsmessig og effektiv. Fremskrittspartiet er videre skeptisk til Regjeringens forslag til ny klage- og nemndstruktur i skatteetaten. For Fremskrittspartiet er det avgjørende at skattyterne har en reell mulighet til å klage på skattevedtak. Fremskrittspartiet mener de foreslåtte endringene kan føre til redusert rettssikkerhet for den enkelte skattyter. Spesielt skeptisk er vi til forslaget om at det skal stilles spesielle krav om formell utdannelse til et flertall av medlemmene i klagenemndene, noe som fratar lekmenn muligheten for skjønnsmessige vurderinger, noe systemet i dag vektlegger. Fremskrittspartiet vil derfor be om at Regjeringen vurderer denne endringen særskilt, og fremmer et eget forslag om dette i innstillingen. Fremskrittspartiet mener videre at Regjeringen i forbindelse med reorganiseringen av skatteetaten bør vurdere om de kommunale skatteoppkreverne også bør overta innkrevingen av merverdiavgift. Dette kan gi høyere løsningsgrad, bedre kundebehandling og redusert ressursbruk. Årsaken til at samlet ressursbruk vil gå ned, er at de merverdiavgiftspliktige virksomhetene allerede er «kunder» hos skatteoppkreverne. Besparelsen hos de statlige skattekontorene ved at innkrevingen av merverdiavgift i sin helhet blir overført til kommunene, vil være vesentlig større enn de marginale merkostnader som de kommunale skatteoppkreverne vil oppleve når antall skattarter de har ansvaret for, øker fra fem til seks. Fremskrittspartiet mener også at en overføring av merverdiavgiftsinnkrevingen til kommunene kan være nødvendig også av rettsikkerhetsgrunner. Allerede ved Stortingets behandling av skattebetalingsordningen i 1951 – Ot.prp. nr 17 – ble det knesatt et rettsikkerhetsprinsipp om at fastsetting og innkreving av skatt ikke skal skje på samme hånd. Dette er senere bekreftet bl.a. ved Stortingets behandling av organisering av ligningsetaten på 1960-tallet og i forbindelse med NOU 1993:1 om reorganisering av skatteetaten. Fremskrittspartiet fremmer derfor i innstillingen forslag om at Regjeringen vurderer om ansvaret for innkreving av merverdiavgift skal overføres til de kommunale skatteoppkreverkontorene. Avslutningsvis ønsker jeg å bemerke Regjeringens sendrektighet i å foreslå et snudd momssystem for import til næringslivet. Regjeringens sommel i denne saken koster skattebetalerne nær 100 mill. kr årlig, samtidig som besparelsen for næringslivet vil være på over 230 mill. kr årlig. Denne saken viser dessverre at respekten for folks lønnsinntekter – for det er akkurat det som staten faktisk bruker opp – og næringslivets lønnsomhet ikke er svært stor i dagens regjering. Jeg tar med dette opp samtlige forslag i innstillingen som Fremskrittspartiet fremmer alene eller sammen med andre partier.