Drammen kommune har nå reåpnet sykehjemsplasser som ble stengt under arbeiderpartistyret der. De har satset mer penger på hjemmehjelpstjenestene innenfor sykepleie, og de sliter for øyeblikket med overforbruk innen andre deler av hjemmebasert omsorg. Det innebærer at de må justere noe på tilbudet, ja, men samlet sett har de altså en betydelig forbedret innsats for de eldre i Drammen kommune. Og det er ikke så rart, det, siden Regjeringen vil gi mer penger til Drammen kommune enn det Arbeiderpartiet har gjort. Dette er en av de kommunene som har vunnet på det inntektsopplegget som denne regjeringen har foreslått og fått gjennomslag for i Stortinget – og som Karl Eirik Schjøtt-Pedersen har stemt imot. Med Arbeiderpartiets opplegg ville Drammen kommune hatt mindre penger, hvis det hadde vært gjennomført, på grunnlag av de endringene de nå har fått. Jeg er enig i at det er viktig med trygghet. Det er viktig med trygghet både for hjem og for bolig, og det er viktig med trygghet for jobben i vårt samfunn. Og det er selvfølgelig viktig med trygghet for hvilket velferdstilbud man kan få. Da synes jeg det er viktig at politikere ikke svartmaler slik at man skaper utrygghet. Når man ser på de undersøkelsene som flere regjeringer har gjort over lengre tid, om oppfattelsen av hvilke tjenester man får, ser man at kommunesektoren har et «image»-problem. De som får tjenester innenfor hjemmehjelpstjenestene, de som har et tilbud, og de som er i den aldersgruppen som har et tilbud, har faktisk en mye bedre opplevelse av hvilke tilbud som gis i kommunesektoren, enn det den jevne borger har. Hvorfor kan det være slik? Jo, det kan være fordi vi fokuserer på problemene og skaper utrygghet gjennom det, istedenfor å vise at det gjøres mye innenfor eldreomsorgen. Det står tilbud klart mange steder. Men det vil alltid være bølgetopper og nedgang i enkelte kommuner hvor man ikke har sengen der med én gang, og hvor man må gjøre endringer og improvisere for å få det.