I Høyre slutter vi oss til den prioriteringen FNs høykommissær for flyktninger har, i forhold til å løse problemene for verdens flyktninger. Bondevik II-regjeringen inngikk dessuten et tett internasjonalt samarbeid for å nå målene som er satt for flyktning- og innvandringspolitikken. Kort kan nevnes både Schengen-samarbeidet og Dublin-regelverket. Regjeringspartiene SV og Senterpartiet har lenge ensidig villet legge større vekt på uttalelser fra FNs høykommissær for flyktninger. I statsbudsjettet for 2006 står alle regjeringspartiene samlet om dette. Det hører med til historien at i de tilfellene den forrige regjeringen tok avgjørelser som ikke var helt identiske med uttalelser fra Høykommissæren, var det på bakgrunn av egen kompetanse og etter en helhetlig vurdering. Er det slik at også statsråden nå mener at en skal se helt bort fra egen kompetanse i spørsmål om flyktning- og innvandringspolitikk?