Stortingets behandling av dette forslaget reflekterer dessverre den manglende viljen til å gi en håndsrekning til dem som blir skadelidende når strømprisen går i været. Nå ser det heldigvis ut til at det ikke blir tilfellet i år – værgudene har reddet denne regjeringen – men problemstillingen er langt fra lagt død av den grunn. Kraftbalansen i Norge vil bli vanskelig også de neste årene. Den holdningen vi har sett fra stortingsflertallet, viser at det er ingen vilje til å hjelpe dem som får problemer med høye strømpriser, gjennom skatte- og avgiftssystemet. Det er ganske bemerkelsesverdig når det er staten som eier stort sett alt av kraftproduksjonen, og det er staten som har de store inntektene gjennom skatte- og avgiftssystemet direkte både fra forbrukerne og fra kraftselskapene som staten og kommunene allerede eier. I debatten kom det fram en påstand om at hvis en reduserer avgiftene, vil det bare motsvares av en tilsvarende økning i strømprisen. Jeg har fortsatt til gode å se beregningen for det fra dem som påstår det. Jeg har ingen tro på at en endring i avgiften på norske husholdningers strømforbruk vil føre til en tilsvarende økning i strømprisen på det nordiske markedet. For det er det vi snakker om. Det nordiske strømmarkedet er så vanvittig mye større enn forbruket til de norske husholdningene. Kom med beregningen, så skal jeg være med og akseptere den. Men den er ikke framme, så det argumentet er dermed ikke gyldig. SSBs tall viser derimot at priselastisiteten på strøm er fryktelig liten på kort sikt. Og dette er et kortsiktig tiltak. Vi snakker om det som forbrukerne kan gjøre i løpet av et år. Hvis forbrukerne skal endre sin elektrisitetsbruk i løpet av et år, er det ikke snakk om at de legger inn varmbåren varme over vinteren. Det er snakk om at de enten skrur av strømmen, eller lar den stå på. Det er elastisiteten de har. Når en viser til at endringer i strømforbruket reddet oss i 2002, var det nettopp fordi industrien stengte ned. Jeg har lest veldig mange leserbrev fra rød-grønne stortingsrepresentanter om at denne regjeringen skal sikre at industrien har nok strøm til å overleve vinteren. Representanten Ola Borten Moe lovte i vår og i sommer at industrien ikke skulle behøve å stenge ned for å spare strøm i samfunnet. Nå registrerer vi at alle forsøk på å gjøre noe med avgiftsnivået er blitt avvist, til tross for at energiminister Enoksen, da han var i opposisjon, mente at de første 10 000 kWt i året burde være avgiftsfrie, og til tross for at representanten Jan Bøhler i Dagsavisen i sommer gikk ut og sa at det burde være redusert moms på strøm, fordi det er et nødvendighetsgode på linje med mat. Når man har halv moms på mat, bør man ha halv moms på strøm. Og det nytter ikke å vise til at man skal komme med mange tiltak på sikt. Ja, jeg tror også det er viktig å finne mange tiltak på sikt. Fremskrittspartiet har fremmet en rekke forslag om både gasskraft, vannkraft, thoriumkraftverk o.l. Problemet med «på sikt» er at man ikke løser de betalingsproblemene som mange vil få en vinter når strømprisene går i været. Det er rett og rimelig at staten da sier fra seg litt av de store inntektene de har fra kraftindustrien, for å hjelpe dem som sliter med regningene.