Representanten Jacobsen nevnte stikkordet tvisyn. Det er en særnorsk oppfinnelse, av Aasmund Olavsson Vinje, som snakket om at man skal le med det ene øyet og gråte med det andre. Det er en ganske krevende øvelse. Jeg leser SVs særmerknader i innstillingen - det er en del av merknadene som SV er helt alene om - slik at de mer nærmer seg en annen av våre landsmenn, nemlig Peer Gynt, som hadde følgende maksime når det gjaldt internasjonale forhold: Jeg blir også med på ferden, men protesterer for all verden. Når det gjelder forholdet til PRSP og giverlandskoordinering, er SV med på den enstemmige komiteformuleringen som peker på de betydelige fremskritt som er gjort, og som også peker på at det er gjort betydelige korrigeringer som gjør at dette er et viktig instrument å satse på. Men så føyer man til sin egen særmerknad, der man sier at man «vil mane til forsiktighet» når det gjelder dette, og man vil ikke ha «overdreven fokus på giverkoordinering». Nå er det jo ingen som går inn for å overdrive, men hva er egentlig SVs standpunkt? Er man for eller mot dette?