Jeg har fortsatt, som sikkert veldig mange andre, god kontakt med mange av mine tidligere arbeidskolleger – i industrimiljøet i Oppland. Det som er slående der, er følgende: Mange flotte, stolte arbeidstakere har blitt førtidspensjonert, mange har blitt uføretrygdet, mange har fått sluttpakker, mange har fått en annen slutt på sin yrkeskarriere enn de hadde tenkt seg. Presset på den enkelte arbeidstaker, presset for å få større avkastning på kapitalen og presset når det gjelder omstillingsevne og mer og mer overtidsjobbing gir et røffere arbeidsliv. Det gir flere slitne arbeidstakere. Uten arbeidende hender blir det ingen resultater i bedriftene, og heller ikke noe utbytte for eierne. Gode bedriftsledere, som det er altfor få av, får gode resultater, fornøyde ansatte, lavere sykefravær og faktisk også bedre inntjening. Min påstand er at med flinkere bedriftsledere, som er glad i mennesker, og langsiktige eiere, hadde vi hatt et mye sunnere arbeidsliv. De borgerlige partienes ønske om større bruk av midlertidige ansettelser er ikke god, men gammeldags høyrepolitikk. Det er ingen av dem som foreslår dette, som kunne tenke seg å være midlertidig ansatt – ut og inn av arbeidslivet, uten å vite om en har nok inntekt neste måned til å dekke sine forpliktelser til hus, forsikringer, mat osv. – ingen her, og vi skal heller ikke akseptere det. Vi skal ikke akseptere at andre skal få det vi ikke vil ha. I USA er det midlertidige ansettelser i stor skala. Det er derfor det blir så mange fattige der også, flere og flere blir fattige. Fra å kreve større bruk av midlertidige ansettelser vil det neste kravet fra de borgerlige være større bruk av minstelønn, slik de også har i USA. Vi har fortsatt et stort behov for en slagkraftig fagbevegelse, og da tenker jeg ikke bare på LO, men også på de andre som representerer tusenvis av arbeidstakere – YS m.fl. Et inkluderende arbeidsliv skal ikke bare være et slagord, det skal også ha et menneskelig innhold. Det er ikke tvil om at verdens største fabrikkgulv er Kina, India og Pakistan. Det er en stor utfordring, og det vil bli en enda større utfordring for oss de neste årene, at så å si alt kan produseres billigere andre steder i verden. Det er likevel helt forkastelig, synes jeg, når bedriftsledere og -eiere møter beskjedne lønnskrav og krav om bedre arbeidsmiljø med: Ikke krev noe, ellers flytter jeg ut hele produksjonen. Lovforslag kan aldri regulere uforstand og holdninger som finnes overfor arbeidstakere og som hører hjemme i oldtida. Men desto viktigere er det da å lage en ny arbeidsmiljølov som har et helhetlig menneskesyn, når de enkelte lovparagrafer skal lages. Med de borgerlige partienes forslag og Fremskrittspartiets manglende håndsrekning til folk flest – ja, da håper jeg flere og flere skjønner at dette som blir vedtatt nå, er vi nødt til å ta en omkamp på.