Jeg synes det har vært interessant å høre på denne debatten så langt i dag. Representanter fra de andre partiene er oppe og prater varmt om det lokale initiativet, hvor flott det lokale initiativet er. Det kan virke som om lokalpolitikerne rundt om i dette landet synes dette er en kjempefin måte å ordne en ny samferdsel i Norge på. Det er det faktisk ikke. Jeg har ennå til gode å treffe en lokalpolitiker som synes det er all right med bompenger, og at man ønsker å gå inn for bompengefinansiering i sin region. Jeg håper ikke at den gjengse oppfatningen her på Stortinget er at man tror at lokalpolitikerne synes at det å ha bompenger er kjempekjekke greier, og at man er positiv til det. Men så må jeg litt tilbake til saksordføreren og hans innledende innlegg. Han hevdet at denne regjeringen kun hadde hatt tre uker på seg til å legge fram forslag til budsjett. Jeg håper og tror at Regjeringen mente at man skulle noe etter valget i september, og at man faktisk har hatt noe mer tid enn tre uker til å komme med den såkalte enorme satsingen på samferdselsområdet, som saksordføreren hevdet at Regjeringen hadde lagt opp til ved å bevilge 460 mill. kr mer totalt til samferdsel på tross av at man lovte 2 milliarder kr mer. Det er et løftebrudd på 1,6 milliarder kr. Det er klart at det kan være veldig enkelt å si at man har gjort et stort samferdselsløft, når det eneste man gjør, er å sende regningen direkte tilbake til bilistene i form av å innføre engangsavgift på lette lastebiler, økt årsavgift på veteranbiler, traktorer og mopeder. Da er det lett å hevde at man gjør en stor samferdselssatsing, men det man gjør, er å sende regningen rett tilbake til bilistene, som allerede betaler skyhøye skatter og avgifter for å få lov til å kjøre og ha bil i dette landet. Jeg kan ikke oppfatte dette på noen annen måte enn at det er en moderne form for landeveisrøveri av norske bilister, som betaler inn langt mer i skatter og avgifter enn det man får tilbake. Jeg håper at man får flertall for Fremskrittspartiets forslag i dag.