Det er en viktig balansegang som justisministeren peker på i sitt svar. Samtidig er det vel ingen uenighet om – håper jeg – at vi først og fremst må ha barnets interesser for øyet. Slik situasjonen er nå, vet vi at vi har en rekke dødsfall blant små barn som kanskje ikke er blitt fulgt opp på en tilstrekkelig god nok måte. Jeg er glad for at justisministeren snakket om at barn har et ubetinget krav på vern, og at deres rettssikkerhet skal ivaretas. Men også for foreldre i saker der det ikke har skjedd noe kriminelt, kan det være den beste trøst å få vite om årsaken til dødsfallet, slik at de dermed få ro når det gjelder akkurat det. Mitt spørsmål er: Vil man sørge for at organiseringen av oppfølgingen ikke blir slik at man hindrer at det som kan synes å være kriminelle forhold, også kommer politi for øret?