Saksordfører og representanten Nordtun har redegjort godt for saken. Det er slik at Regjeringen får tilslutning fra det store flertallet i komiteen for størstedelen av en ny skattebetalingslov, der hovedformålet er å øke tilgjengeligheten for brukerne gjennom et helhetlig, systematisk og oversiktlig regelverk. Helt bra blir dette først når de over hundre forskriftene på området kan reduseres til noen få – eller helst én. Jeg vil bare ønske Regjeringen lykke til med det arbeidet. Jeg skal konsentrere meg om uenigheten som i hovedsak går på om man skal ha eller ikke skal opprettholde de kommunale skatteutvalgene. Regjeringen har foreslått å avvikle dem. Det har skapt uro i Kommune-Norge. Jeg tror at det egentlig ikke er avviklingen av de kommunale skatteutvalgene som har gitt størst uro, men en frykt for at skatteoppkrevingen skal bli statlig, og at det å fjerne skatteutvalgene kan bli sett på som en snikinnføring av statlig skatteoppkreving. Men det er ikke dette som er tema for denne lovrevisjonen. Det foreslås ingen endringer i oppgavefordelingen mellom innkrevingsmyndighetene. Lovutkastet slår utrykkelig fast at det fortsatt skal være kommunal skatteoppkreving av formues- og inntektsskatt og av trygdeavgift og arbeidsgiveravgift. Finansdepartementet har riktignok bedt Skattedirektoratet arbeide videre med to modeller for skatteoppkreving – én med statliggjøring av skatteoppkreverfunksjonen og én med fortsatt kommunal skatteoppkreving. En eventuell statliggjøring krever altså ny lovbehandling. Flere partier har imidlertid benyttet sjansen til å understreke deres primære syn, om at skatteoppkrevingen fortsatt skal være en kommunal oppgave. Det har ikke regjeringspartiene gjort. Vi vil avvente Regjeringens vurdering. Det er vel ingen hemmelighet at mange av de borgerlige representantene mener at Finansdepartementet skal komme opp med meget gode og nye grunner for å foreslå statliggjøring, men de skal få en sjanse. Det er likevel ikke dette vi diskuterer i dag. I dag er det de kommunale skatteutvalgene vi diskuterer. Flertallet vil beholde skatteutvalgene ut fra et ønske om kommunalt innsyn og kontroll i skattelempingssaker, altså saker om nedsettelse eller bortfall av skattekrav opptil 200 000 kr. Jeg kan ikke hevde at dette ikke kan være en viktig begrunnelse for å beholde skatteutvalgene. For regjeringspartiene har imidlertid hensynet til rettssikkerhet og likebehandling veid tyngst. Vi skal huske på at det er folkevalgt tilsyn og kontroll allerede i dag ved at vi fremdeles har de folkevalgte ligningsnemndene. Når det gjelder folkevalgt innsyn og kontroll i saker om skattelemping, er det ikke hensynet til de folkevalgte som bør veie tyngst, men hensynet til skattebetalerne. Vi skal huske på at mange saker som i dag behandles av skatteutvalgene, i fremtiden vil behandles etter gjeldsordningslovens regler. Det vil føre til at det blir færre saker for skatteutvalgene. I mange kommuner er det allerede i dag få saker og få møter, og det tar lang tid å få saken avgjort. Siden vedtakene berører folk i en vanskelig livssituasjon, kan lang saksbehandlingstid oppfattes som ekstra belastende. For det andre vil heller ikke vedtak i skatteutvalgene ha en begrunnelse, og de kan ikke påklages slik det er i dag. Forvaltningslovens regler skal etter Regjeringens forslag innføres når det gjelder skatteinnkrevingen, men de vil altså ikke gjelde for utvalgets arbeid, hvis flertallet får sin vilje. Regjeringspartiene har i tillegg til forslaget om klageadgang som foreligger fra Regjeringen, om lemping av rimelighetshensyn, også foreslått klageadgang på lempingsvedtak av hensyn til det offentlige, dvs. vedtak der et skatte- eller avgiftsvedtak kan settes ned eller utsettes hvis det antas å gi bedre dekning enn innfordring. Regjeringspartiene ønsker altså en utvidet klageadgang. Flertallet, som ønsker å opprettholde skatteutvalgene, fratar etter regjeringspartienes syn på denne måten skatte- og avgiftsbetalerne muligheten for å få sine vedtak begrunnet, og man fratas også muligheten for klage, noe man ellers mener er helt vesentlige rettssikkerhetsgarantier. Sivilombudsmannen har også i et brev til Skattedirektoratet nylig gitt uttrykk for kritiske synspunkter på skatteutvalgenes saksbehandling og realitetsavgjørelse, bl.a. fordi de ikke begrunner sine standpunkter. Jeg er litt redd for at flertallet har sett seg blind på Kommune-Norges redsel for statliggjøring av skatteoppkreverfunksjonen og dermed ikke sett på muligheten for å bedre rettssikkerheten, likebehandlingen og kortere saksbehandlingstid for borgerne. Det er trist at en redsel, som er ubegrunnet, går ut over skattebetalerne på denne måten. Jeg er kanskje mest forbauset over at Fremskrittspartiet, som ellers er så opptatt av skattebetalernes rettssikkerhet, ikke har sett dette. Men til Fremskrittspartiet: Det er ennå ikke for sent å snu. Regjeringspartiene har vel ikke det helt store håpet om at flertallet eller Fremskrittspartiet skal snu etter debatten i denne saken. Vi har derfor signalisert at vi stemmer subsidiært for Fremskrittspartiets forslag om å redusere antall skatteutvalg, slik at de vil dekke samme geografiske område som ligningskontorene. Det gir altså 99 utvalg. Det vil sikre et noe større erfaringsgrunnlag enn med ett i hver kommune. Jeg håper derfor at avstemningen kan legges opp slik at det blir mulig. Så til slutt: Regjeringspartiene har ikke noe behov for og synes heller ikke det er nødvendig å fremme forslag om at Regjeringen skal vurdere om renteberegningen bør unnlates hvis den forsinkede innkrevingen eller innbetalingen skyldes forhold som skatte- og avgiftsmyndighetene er nærmest til å bære. Slikt regner vi med at Regjeringen vurderer uten å bli pålagt det fra Stortinget, og stemmer derfor mot forslaget. Helt til slutt vil jeg oppfordre de partiene som går inn for fortsatt å beholde skatteutvalgene, å vurdere om det er den beste måten å sikre rettssikkerhet og likebehandling for skattebetalerne på.