Fremskrittspartiet fremmer, som nevnt, i Dokument nr. 8:57 for 2005-2006 forslag om at alle kommuner som ønsker det, kan søke om deltakelse i forsøksordningen for en ny forvaltningsordning for motorisert ferdsel i utmark, da inntil MoSa-prosjektet er ferdigstilt i 2007 eller 2008 og inntil ny lovhjemmel er trådt i kraft. Både i respekt for det lokale selvstyret og ikke minst i respekt for sakens realiteter hadde det vært ønskelig at Stortinget vedtok Fremskrittspartiets forslag, noe man dessverre ikke gjør. Fremskrittspartiet finner det underlig at flertallet motsetter seg å trekke inn flere kommuner i prosessen med å utforme en ny forvaltningsordning for motorisert ferdsel i utmark. Fremskrittspartiet har merket seg at flertallet mener det er tilstrekkelig at bare litt over 1 pst. av landets kommuner – altså syv av 431 kommuner – skal få benytte ordningen inntil videre. Jeg vil få be statsråden om i sitt innlegg å redegjøre for hvorfor i all verden det er slik at Norge skal ha et så mye strengere regelverk for motorisert ferdsel i utmark enn f.eks. Sverige og Finland når det gjelder snøscooter. Fremskrittspartiet finner dette faktum helt urimelig, og vi har derfor i en årrekke kjempet for at norske kommuner selv skal kunne bestemme hvorvidt man vil opprette løypenett for snøscooterkjøring i rekreasjonsøyemed i egen kommune, slik det var inntil 1988. På linje med i saker som har med arealforvaltning i strandsonen å gjøre, vil altså Fremskrittspartiet også overlate til det lokale selvstyret å avgjøre hvordan man vil forvalte bestemmelsene om motorisert ferdsel i utmark. Fremskrittspartiet finner en slik forvaltningsmodell helt rimelig. Vi er også av den bestemte oppfatning at enhver kommune uten innblanding fra fylkesmannen skal kunne gi tillatelse til f.eks. opprettelse av et løypenett for snøscootere, et nett av rekreasjons- og turistløyper. Dagens restriktive regelverk for snøscooterkjøring i Norge er aldeles utgått på dato, og gjeldende forvaltningsmodell er distriktsfiendtlig. Den umyndiggjør lokale myndigheter. Det hersker i dag enkelte steder såkalt ville tilstander på dette området. Stadig flere overser gjeldende regelverk, nettopp fordi de oppfatter regelverket som svært urimelig. Behovet for et nytt regelverk som man vil respektere, er nå derfor stort. Respekten for lov og rett på dette området er smuldret mer og mer bort, i takt med at folk oppdager de positive mulighetene som faktisk ligger i økt næringsmessig og rekreasjonsmessig bruk av snøscootere. Denne realiteten må det politiske flertall nå snart vise en større forståelse for, for stadig flere kjøper seg og kjører snøscooter i Norge. I 1975 var det registrert ca. 6 000 slike kjøretøyer i Norge. I 1987 var det 30 000. I 2002 var det økt til 49 000, og i dag – som det ble nevnt – er det ca. 55 000. Det er altså nær en tidobling av antallet siden 1975. I tillegg til dette antallet kommer et betydelig antall uregistrerte snøscootere. Antallet snøscootere, og snøscooterentusiaster ikke minst, har med andre ord nærmest eksplodert i Norge de siste årene. Så behovet for en mer oppdatert politikk på motorisert ferdsel i utmark er nå følgelig stort, og sentrale myndigheter må innse at den rådende politikken er mer og mer i utakt med utviklingen. Fremskrittspartiet finner det derfor svært underlig at Norge, med store utmarksarealer og unike muligheter for rekreasjonskjøring med snøscooter, skal ha Nordens strengeste regelverk på dette området. Det er nærmest en parodi på en misforstått miljø- og distriktspolitikk. Fremskrittspartiet tar derfor til orde for en mer fleksibel holdning til snøscooterbruk, der lokalforvaltningen skal tillegges betydelig mer ansvar for praktisering av det gjeldende regelverket. Både reiseliv, næringsliv og bosetting er tjent med en ny forvaltningsmodell for motorisert ferdsel i utmark basert på økt lokalt ansvar og myndighet. Løsningen er ikke strengere nasjonale retningslinjer eller nye forbud og restriksjoner, men en pragmatisk og en mer distriktsvennlig tilnærming til den rådende utvikling. Reformer på dette området presser seg nå derfor fram av seg selv, og vi kan ikke lenger sitte rolig med hendene i fanget. Jeg fremmer derfor med dette Fremskrittspartiets forslag i innstillingen samt det forslaget der Fremskrittspartiet er medforslagsstiller. Dette er et helt nødvendig ledd i en prosess for å oppmyke dagens byråkratiske og utdaterte regelverk på dette området.