Skillelinjene i fiskeripolitikken kommer nå klarere til syne, og det er ikke meg imot. Næringskomiteens budsjettinnstilling viser klart at regjeringspartiene står for en kyst- og fiskeripolitikk som vektlegger langsiktig og bærekraftig verdiskaping der fellesskapet sikres styring og kontroll over ressursene i havet. Fremskrittspartiet – med Høyre på slep – legger hovedvekten på deregulering, effektivitet og lønnsomhet. Så ulike ideologiske ståsteder gir en totalt forskjellig virkelighetsforståelse. Det skaper dessuten sjømils avstand når den praktiske politikken skal utformes. I et år som etter alt å dømme blir blant de aller, aller beste noen sinne for norsk fiskerinæring, er det ikke måte på dommedagsprofetier fra opposisjonspartienes side, sist ved representanten Røbekk Nørve, som søker støtte hos fiskebåtredere i Ålesund. I et år da Regjeringen for alvor har løftet fanen i kampen mot svartfisket i nordområdene, opplever vi at Fremskrittspartiet for det første går imot en lov som gir oss sanksjonsmuligheter overfor fartøy som deltar i det ulovlige fisket, samtidig som de velger å skjære ned på Fiskeridirektoratets budsjett på en slik måte at de rammer kontrollaktivitetene både til havs og i land. I den forbindelse merker jeg meg at Fremskrittspartiet vil øke kontrollen med utlendingers fiske, men kutter i kontrollen med norsk fiske. Det sier jo egentlig sitt. Alt tyder på at den positive utviklingen i fiskerinæringen kommer til å fortsette i 2007. Jeg har i dag vært i kontakt med Aker Seafood, som forteller at de venter en økning i omsetning av sjømatprodukter på hele 20 pst. i 2007, og prisene stiger. Høyrepartiene ønsker nå økt liberalisering, deregulering og markedsretting av fiskerinæringen uten å beskrive konsekvensene av en slik politikk. Men de fleste kan forestille seg virkningen av fri konkurranse i næringens ulike ledd. Fremskrittspartiet setter så kronen på verket når de i budsjettinnstillingen går inn for at konsesjonsordningen i havbruksnæringen simpelthen skal avvikles. Denne regjeringen fører en fiskeripolitikk med et sterkt samfunnsperspektiv. Hele verdikjeden – fra fisker til marked – skal ses i sammenheng. Dette er ikke motstykket til lønnsomhet, slik enkelte ynder å framstille det. Det er lønnsomhet satt i system med størst mulig verdiskaping som resultat. Fiskerinæringen er en av våre aller viktigste næringer. Det skal den fortsette med å være. Det nye marine verdiskapingsprogrammet som Regjeringen har opprettet, og som i 2007 får en ramme på hele 75 mill. kr, vil på sikt styrke næringslivet langs hele kysten. Programmet er rettet inn mot torskeoppdrett og fangstbasert akvakultur, ferskfisk, økologi, marine biprodukt, bioteknologi, merking, sporing og kompetanseutvikling. Det er dette som skal legge grunnlaget for framtidas arbeidsplasser og verdiskaping. I likhet med flertallet av dem som bor og arbeider langs kysten, mener jeg at strukturpausen er riktig i påvente av at den forrige regjeringens strukturpolitikk legges om. Strukturutvalget har lagt fram sine mange flertalls- og mindretallsforslag. Høringsrunden viser at Strukturutvalget gir et relativt godt bilde av holdningene og meningene langs kysten og i fiskerinæringen. Jeg har god tro på at vi skal finne fram til en løsning som har legitimitet i næringen. Med den nyliberalistiske fiskeripolitiske linjen som Fremskrittspartiet og Høyre nå har lagt seg på, er jeg mer bekymret for den politiske tilslutningen. I motsetning til den forrige regjeringen har imidlertid denne regjeringen valgt å forankre hovedelementene i fiskeripolitikken i Stortinget. Jeg tror alle vil tjene på det. Fiskeripolitikken er selvfølgelig en forlengelse av den økonomiske politikken og næringspolitikken generelt. Fiskerinæringen skiller seg på mange vis fra andre næringer, men generelle rammebetingelser er også viktig for norsk fiskerinæring. Det går så det suser i norsk næringsliv for tida.