Vi har etter hvert, også her i dag, fått mange eksempler på at vi har en regjering som sier én ting og gjør noe annet. I en TV-debatt som Jens Stoltenberg og jeg deltok i før valget, sa han at det ikke skulle gis en krone i skattelette før det skinte av eldreomsorgen. Man skal ha 10 000 nye hender inn i eldreomsorgen, men så kutter altså Regjeringen, i sitt første budsjett, i utdanningen av sykepleiere bare fordi de utdannes ved private høyskoler. I Aftenposten 19. juni 2005 sa arbeiderpartilederen at en rød-grønn regjering ikke vil trekke tilbake tillatelser som er gitt til å opprette friskoler. Nå er det varslet at Regjeringen vil legge fram en hastelov for å stanse allerede godkjente friskoler, også dem som er godkjent på religiøst og pedagogisk grunnlag. Hele 40 skoler får nå beskjed om at staten har ombestemt seg. Stoltenberg sier én ting, gjør noe annet. I spørretimen 9. november i fjor svarte statsministeren slik på et spørsmål fra meg om friskoler: «Denne regjeringen har bl.a. gjort det helt klart at en fortsatt ønsker å åpne for, legge til rette for, skoler som har et alternativt pedagogisk eller religiøst grunnlag.» Gjennom hasteloven vil ingen nye religiøse eller pedagogisk alternative skoler bli godkjent før tidligst i 2008. Regjeringen sier én ting, gjør noe annet. I loven som legges fram, vil det etter min mening bli gjort et riktig unntak for godkjente grendeskoler. Men ut fra hva statsministeren tidligere har sagt, er det både uforståelig og urimelig at Regjeringen ikke gir det samme unntaket for skoler som er alternativer til de offentlige, enten av religiøs eller pedagogisk art. Det var jo nettopp de skolene statsministeren tidligere har gått inn for å skjerme, både før, under og etter valgkampen og i Soria Moria-erklæringen. Spørsmålet er: Vil Regjeringen, når den midlertidige loven legges fram, utvide unntaket slik at også alternative skoler av religiøs eller pedagogisk art fortsatt vil kunne godkjennes, slik at vi i hvert fall på dette punkt kan se en regjering som lar handling følge ord?