Jeg har stor forståelse for at denne regjeringen og regjeringspartiene har behov for å se bakover. De ser i hvert fall ikke framover, og de har ikke visjoner for framtiden. Når man ser på antallet saker som denne regjeringen legger fram, må det være et historisk lavmål. Samtidig er det god grunn til å gå litt tilbake til fortiden og se hva den forrige regjeringen faktisk gjorde: Vi snudde en arbeidsledighet som var stigende under Arbeiderpartiet og Stoltenberg I, vi la til rette for at antall personer med betalingsproblemer gikk merkbart ned, antallet hjemløse gikk også merkbart ned. Så totalt sett var den forrige fireårsperioden svært god for dem med lavest inntekt og for dem uten inntekt i det hele tatt. Så til den faktiske innflytelsen som man snakket om her. Jeg vil tro at det å ha både ansatterepresentanter i styret og andre ansatte med medeierskap, som dermed er valgt inn på eiersiden i et selskap, øker ansattes representasjon totalt sett. Hvis man bruker Veidekke som et eksempel, sier jo også administrerende direktør at hadde det ikke vært for at de ansatte hadde vært såpass store på eiersiden, ville Veidekke ikke lenger vært norsk. Da ville man ikke lenger hatt et nasjonalt eierskap over Veidekke. Det er også ett av de virkemidlene man ikke ser nevnt fra dagens rød-grønne regjering: Man ønsker å ha et nasjonalt eierskap, men man ønsker å skatte dem ut av landet. Man ønsker å øke formuesskatten, som man har gjort, man har redusert skjermingsfradraget, og man øker toppskatten. Alt dette er med på å gjøre det vanskeligere å drive bedrift fra Norge, og det gjør igjen at man får et økt press for å få internasjonale eiere inn. Men våre 1 400 dager i regjering er på langt nær nok, jeg ser fram til 1 400 nye – eller langt flere enn dette – når denne regjeringsperioden slutter i 2009.