Norge har et godt utbygd universitets- og høyskolesystem. Det har gjort at det er mulig for mange å ta høyere utdanning, og det har bidratt til at vi har aktive kompetansemiljø i hele landet. Dette betyr ikke minst mye med tanke på utvikling både i offentlig sektor og i næringslivet utenfor de sentrale byområdene. Ved siste budsjettbehandling prioriterte vi å styrke bl.a. desentraliserte studietilbud ved Høgskolen i Rogaland, som er privat, og ved Høgskolen i Harstad. Dette er utdanninger innenfor omsorgssektoren – utdanninger som betyr mye for at vi skal nå våre mål om flere ansatte i pleie- og omsorgssektoren. Interpellanten sier at de private høyskolene har fått mindre forutsigbare rammer og har i liten grad blitt tilgodesett med forskningsmidler. Riktignok ble veksten i basisfinansieringen til de private høyskolene stoppet ved siste budsjettbehandling, men samtidig bad kirke-, utdannings- og forskningskomiteen kunnskapsministeren om å gå gjennom dagens finansieringsmodell, slik at vi får klarhet i hvordan den fungerer, og hvorfor det er så ulik finansiering av de private høyskolene, dette for at vi bl.a. bedre skal kunne prioritere de høyskolene som utdanner personell vi vet det blir stor mangel på i årene som kommer. Videre har vi diskutert at høyskolene og instituttene må bli tilgodesett med forskningsmidler og ved tildeling av stipendiatstillinger. Interpellanten peker i sitt innlegg på at de private høyskolene utgjør en viktig del av vårt utdanningssystem, og det er jeg helt enig i. Jeg er også enig med representanten Lånke i at disse ikke bare er et supplement, men en helt nødvendig del av vårt utdanningssystem. Men de aller fleste høyskolene ligger i byene og er ikke lett tilgjengelige om en bor i distriktene og ønsker høyere utdanning nær hjemplassen. Det vil derfor alltid være et spørsmål når ressurser skal fordeles, om hvor mye en gir til sentrale utdanningsinstitusjoner, og hva en kan avsette til desentraliserte studietilbud og til opprettholdelse av små fagmiljøer i hele landet. Denne balansen vil jeg være opptatt av, da jeg tror vi må ha begge deler. Det betyr på ingen måte at jeg ikke ser hvilken viktig jobb de private høyskolene gjør. Én skole har i denne sammenheng vært hyppig nevnt i denne salen, nemlig Lovisenberg, som driver sjukepleierutdanning. Jeg syns kunnskapsministeren skal ha ros for at han kommer tilbake i revidert budsjett med mer penger til denne høyskolen. Vi har imidlertid én utfordring i tiden som kommer, nemlig å sikre kvaliteten ved profesjonsstudiene ved alle høyskolene. I tillegg må vi jevnlig komme tilbake til høyskolesektoren og vurdere hvordan det står til der. Det gjelder både for de private og for de offentlige. I tillegg får vi evalueringen av Kvalitetsreformen til behandling. Den vil også fortelle oss hvordan det står til ved våre høyskoler. Dette er diskusjoner jeg ser fram til, og som jeg vil engasjere meg i, noe jeg er sikker på at også interpellanten vil gjøre. Vi kan også i denne sammenheng arbeide oss fram til løsninger både for de offentlige og de private høyskolene som er gode. Men vi vil alltid måtte ha en diskusjon om hvordan vi fordeler ressurser, og da må vi ha kunnskap om hvordan ressursene fordeles. Derfor vil jeg helt avslutningsvis si at jeg har tillit til at kunnskapsministeren kommer tilbake til Stortinget med de opplysningene komiteen bad om i forbindelse med behandlingen av budsjettet for 2006, om hvordan finansieringssystemet for de private høyskolene fungerer, og på hvilket grunnlag den enkelte skole blir finansiert.