Jeg synes det er svært prisverdig at representanten Lars Rise tar opp denne problemstillingen til debatt her i dag. I år er det 16 år siden massakren på Den himmelske freds plass i Beijing. Massakren medførte at de tilløp til en demokratisk vårløsning vi da kunne se, ble stanset med våpen i hånd. I årene som har gått, har vi kunnet observere en tosidig utvikling i Kina. På den ene siden: kraftig økonomisk liberalisering, herunder kinesisk medlemskap i WTO og en svært stor økonomisk vekst. Riktignok har denne veksten bare kommet deler av landet til gode. Veksten er med andre ord svært skjevt fordelt. Og på den andre siden har vi sett et kommunistparti som ikke skyr noen midler for å opprettholde sitt maktmonopol. Kina er derfor et land som klarer å kombinere markedsøkonomi med et kommunistisk diktatur, og derfor har jo Kina også blitt kalt et markedsstalinistisk system. Den utstrakte bruken av dødsstraff i Kina er særlig bekymringsfull. Amnesty har i denne sammenhengen registrert markant flere henrettelser i Kina før feiringen av det nye kinesiske måneåret 9. februar, og som representanten Rise også viste til, viser ufullstendige statistikker at 200 mennesker ble henrettet i de to ukene før kinesisk nyttår, i februar. Ifølge Amnesty har også lokale medier rapportert om minst 650 henrettelser i desember og januar alene, og begge disse månedene er vanlige måneder, uten særlige høydepunkter som i forbindelse med høytider. Det reelle antall henrettelser er antakelig vesentlig høyere, siden Kina nekter å offentliggjøre alle detaljer rundt dem som henrettes. Amnesty understreker også at slik Kinas rettssystem fungerer i dag, er det ingen garanti for at de dødsdømte har fått en rettferdig rettergang. Det understrekes også at massehenrettelsene i de siste månedene er begrunnet i ønsket om å sikre sosial stabilitet, slik at folk kan gjennomføre en trygg og god nyttårsfeiring i februar. I 2008 skal De olympiske sommerleker avholdes i den kinesiske hovedstaden Beijing. Dette blir en stor begivenhet, og alle verdens øyne vil i denne perioden være rettet mot Kina. De kinesiske myndighetene vil benytte anledningen til å markedsføre seg selv og vise verden de fremskritt landet har gjennomgått siden de begynte med sine økonomiske reformer for over 20 år siden. I tråd med det Amnesty selv fremhever, synes jeg det er av stor betydning å understreke at når verden møtes i Beijing i 2008 for å hylle menneskeheten under det olympiske flagg, må henrettelsene være stoppet og dødsstraffen avskaffet i lovgivningen og i praksis. Norge bør derfor sammen med andre nærstående land intensivere arbeidet med å legge press på myndighetene i Kina for å stanse bruken av dødsstraff. Jeg synes vi skal støtte de kreftene i landet som nettopp arbeider for å begrense bruken av denne form for straff, og disse kreftene er ikke uten politisk innflytelse. I den interne kinesiske debatten er det bl.a. foreslått en reform som tilsier at Høyesterett skal gå igjennom alle dødsdommer. Slik systemet er nå, avgjøres dødsstraffsaker av ulike domstoler, som praktiserer ulike standarder. Å avskaffe dødsstraffen i landet er et minimum av hva vi må forvente av «Midtens rike».