Det at Norge har en lang maritim historie, har i stor grad vært med på å forme mye av det næringslivet vi har i landet i dag. Det ville vært rimelig historieløst av oss som premissleverandør av rammevilkår å sette oss i en slik situasjon at våre rederier flagger sin virksomhet ut av landet. I en tid der distriktspolitikk blir nevnt i annenhver setning, skal vi huske på at mange av de maritime næringsklyngene som i stor grad er avhengig av et godt og tett samarbeid med rederinæringen, holder til i deler av landet som kanskje ikke har de store forutsetningene for annen type næringsvirksomhet. Vi tar faktisk en stor sjanse når vi tviholder på et særskilt norsk skattenivå overfor en bransje som til de grader er internasjonal og kan drives fra hvilket verdenshjørne som helst. For det er ikke mye tvil om at hadde det ikke vært for at vi har norske rederier, med hovedkontor i Norge, ville verftssituasjonen sett annerledes ut i dag enn det den faktisk gjør. Vi skal ikke gå langt tilbake før vi kan erindre rimelig dystre fremtidsutsikter for norsk verftsnæring. I stedet opplever vi i dag at vi besitter mange kompetente og konkurransedyktige bedrifter, som i høyeste grad er med på den rivende utviklingen innenfor skipsbygging. Kombinasjonen skrogproduksjon i lavkostland og ferdigstilling i Norge har vist seg å være en god løsning for det høykostlandet vi faktisk er. Det at vi klarer å beholde en rolle innen skipsbygging, er også viktig når vi ser på den betydelige andelen av norske utstyrsleverandører til verftsindustrien. Dette er utstyr som er høyst spesialisert, teknologisk avansert og veldig ettertraktet på verdensmarkedet. Det vises ved at utstyrsindustrien har en eksportandel på 65 pst. Og det som er så spennende med denne næringen, er at mye av den utviklingen som skjer innen ledende norske fagmiljøer, fører til attraktive varer i verdenshandelen. Det forskes på alt fra miljøteknologi til navigasjon, fra design til kommunikasjon. Samtidig som vi kan takke rederinæringen for å være grunnlaget for norsk verftsindustri, skal vi ikke heller glemme den betydning dette har hatt for den videreutviklingen av næringen som har ført til at vi har blitt teknologiske pådrivere innen en lang rekke av andre maritime næringer. Den erfaringen som vi etter hvert bygde opp rundt verftsindustrien, er grunnlaget for den rivende teknologiutviklingen vi har sett innen offshoreindustrien. Jeg er personlig ikke i tvil, hadde det ikke vært for den marine næringsklyngen som vi allerede hadde da oljen ble oppdaget, ville vi ha vært tilskuere til den teknologiske utviklingen som skjer på dette området. Når man ser på den spennende fremtiden som ligger innenfor den maritime næringen, synes jeg de rød-grønne har en altfor passiv holdning til de nåværende og fremtidige utfordringer næringen står overfor. Den forrige næringsministeren skrøt kraftig av EUs grønnbok, og viste til hvor viktig det var med en helhetlig tilnærming på dette området. Det er vel og bra, men vi behøver ikke å se ut av landet for å finne helhetlige planer man kan legge til grunn for sitt politiske arbeid. I flere stortingsmeldinger har man hatt en helhetlig gjennomgang av de utfordringer den maritime næring står overfor, men det som mangler, er en aktiv tilnæring til disse meldingene, omsatt i konkrete forslag. Det ser det dessverre ikke ut til at de rød-grønne klarer. Etter å ha hørt SVs innlegg, er jeg redd veien til enighet innad blant regjeringspartiene er fryktelig lang. Hvis man ser på hvordan verdenshandelen utvikler seg, når man ser på dreiningen av vareproduksjon fra Amerika/Europa til Sørøst-Asia, ser man behovet for økt transportvolum og økte transportdistanser. Vi har valget mellom å se på denne utviklingen eller være med og dra nytte av den. Vi kan sørge for at norske selskaper, alt fra rederier, verftsindustri, teknologibedrifter, tjenesteleverandører og finansmiljøer kan utnytte denne utviklingen hvis vi sørger for gode norske rammebetingelser, som bl.a. innebærer at vi holder rederiene i norsk eie, med hovedkontor i Norge. Det å ha norske rederier med hovedkontor i Norge, er av stor betydning for å ivareta de maritime næringsmiljøer som på mange områder er verdensledende innenfor sine spesialfelt. Det er derfor viktig at vi tilbyr rederinæringen en beskatning etter europeisk modell. Det er bare en slik modell som kan sikre at vi kan beholde en norsk skipsfartsnæring, og en maritim næring som kan konkurrere med de beste i verden. Og med en offensiv næringspolitikk på dette området kan vi i stedet for å frykte utflagginger kanskje tiltrekke oss utenlandske rederier som vil være med på å videreutvikle nye maritime næringsklynger langs kysten vår.