Venstre er opptatt av å gi mer til dem som trenger det mest. Vi bruker i dag store ressurser på å beregne stønadsbeløp til sosialhjelpsmottakere. En statlig borgerlønn kan være med på å frigjøre ressurser til å hjelpe disse ut i meningsfull aktivitet. Framtidens velferdssystem må ha ordninger som skaper trygghet og verdighet, og som samtidig medfører forenkling. Borgerlønn vil kunne motvirke den belastningen og skammen mange opplever det er å motta sosialhjelp, og det å bli sendt fra kontor til kontor i det offentlige hjelpeapparatet. I tillegg ønsker Venstre en personlig utviklingsplan for mottakeren. Jeg har tro på at dette vil være ett av flere virkemidler for å løfte folk ut av fattigdommen. Venstres borgerlønn er også en forenklingsreform. De profesjonelle ressursene kan brukes til å hjelpe folk til å klare seg selv. Den kan knyttes til en personlig handlingsplan som stimulerer til aktivitet. Denne handlingsplanen skal være vidt definert. Den enkelte bruker skal selv være med og sette et mål for sin aktivitet, og det er viktig at dette ikke blir ensbetydende med lønnsarbeid. Samtidig må vi erkjenne at ikke alle kan delta på lik linje i arbeidslivet. Noen vil alltid stå utenfor av ulike grunner. Disse må også ha en anstendig inntekt. Det gjenstår å se om Regjeringen har tenkt å følge opp visjonene i Soria Moria-erklæringen med penger, eller om dette bare blir et eventyr. Regjeringen skal som kjent avskaffe fattigdom i denne perioden. Folk med lav inntekt har dårligere helse generelt og dårligere tenner. Venstre ønsker å tette denne sosiale helseulikheten og vil innføre offentlig tannhelseordning for alle på sikt og begynne med de svakeste i samfunnet. Det er mange utfordringer som står i kø innenfor sosialsektoren. Den store NAV-reformen, som Venstre var en pådriver for i den forrige regjering, må sikres nok ressurser. Den slette håndteringen av sykelønnsordningen og IA-avtalen vil Venstre følge opp. Vi har en høy sysselsettingsgrad i Norge, og med høy sysselsettingsgrad vil vi også få en høyere sykelønnsutgift. Alternativet er at flere er på trygd. Det er vanskelig å se denne logikken for en regjering som går så sterkt inn for arbeidslinja. Er ikke hele poenget at kronisk syke og eldre har mer plager og dermed også vil ha flere sykedager? Her ligger den store utfordringen i tiden framover. Vi må ha et arbeidsliv som ikke bare tar hensyn til de aller friskeste blant oss, men også gir mulighet for dem som har funksjonshemninger, fysiske slitasjer eller kroniske sykdommer. Vi trenger et arbeidsliv med ordninger som er fleksible, og som tillater folk som vil ut i arbeid, å komme dit. Et samfunn kan måles ut fra hvordan det tar vare på sine svakeste.