Representanten Giske åpnet med å si at det var uvanlig å ha stortingsforhandlinger på en lørdag. Representanten Giskes avslutning fikk meg til å kikke på kalenderen, for jeg trodde faktisk det var 1. mai. Opphavsretten er en bærebjelke i kulturpolitikken. SV slår ring om opphavsretten til åndsverk også i en mer digital tidsalder – en rett som alltid er en viktig forutsetning for å kunne skape kunst og kultur. Vi er inne i et nytt stort teknologisk sprang som utfordrer innarbeidede ordninger og systemer. Utfordringen for oss er å lage ordninger som sikrer opphavspersonenes rettigheter, for å fremme kultur- og kunnskapsproduksjon uten å bremse på brukernes muligheter. Ivaretakelse av rettigheter må gå sammen med nødvendig teknologisk utvikling. Vi har ikke løst alle utfordringer med det lovutkastet som foreligger. Det som har vært viktig nå, er å få på plass presiseringer og styrking av visse rettigheter for åndsverksarbeidere som følge av opphavsrettsdirektivet. Lovhjemmel for DRM-systemer og digital avtalelisens kommer på plass for å sikre opphavsrettighetene. Det er fortsatt uløste spørsmål, og selv det korte framtidsbildet er uoversiktlig. Vi er ved begynnelsen av et stort teknologisk sprang. Det er derfor nødvendig med revisjoner av denne loven ganske snart. Min spådom er at det ikke vil være lenge ut i neste stortingsperiode før vi er i gang. Regjeringen sier selv i proposisjonen at departementet nå vil sette i gang et arbeid med gjennomgang både av innhold og ordlyd i åndsverkloven. En helhetlig gjennomgang med en bred og åpen høringsprosess vil bli igangsatt. I det må det ligge en erkjennelse også fra regjeringspartiene om at Regjeringens lovforslag pr. i dag ikke er tilstrekkelig. Det er SV glad for. Vi vil om nødvendig være en pådriver for framdrift i dette viktige arbeidet. SV har noen unntak fra flertallsinnstillingen, hvorav to er særlig viktige. Det ene går på årvåkenhet med hensyn til hvilket omfang utskrifter av digitaliserte verk kan få. Regjeringen må være klar med tiltak dersom omfanget mot formodning blir slik at det undergraver rettighetshavernes vederlagsordninger. Det andre går på å motarbeide at de teknologiske beskyttelsessystemene blir slik at de ikke bare beskytter åndsverk, men også samtidig beskytter én bestemt teknologi fra bestemte dominerende markedsaktører. Jeg skal komme tilbake til disse forslagene. Vi merker oss at Regjeringen i proposisjonen sier at det ved utformingen av lovforslaget er lagt vekt på å opprettholde den etablerte balanse mellom hensynet til opphavsmenns interesser i å ha kontroll over bruk av sine åndsverk og allmennhetens interesse i at flest mulig får tilgang til åndsverk. Det er et overordnet hensyn som SV deler fullt ut. Men vi har også merket oss at flere høringsinstanser fra brukersiden mente at balansen mellom rettighetshaver- og brukerinteresser ble forrykket i rettighetshavers favør i lovforslaget fra Regjeringen. Forslaget som ville gjort nesten en hel ungdomsgenerasjon av ivrige MP3-brukere til kriminelle, ble stoppet av hele komiteen. SV oppfatter de to forslagene som omhandler dette, som å ha nøyaktig samme intensjon: tillate kopiering fra en CD og over på MP3-spiller, og kun det. Når det gjelder flertallets forslag til § 53a tredje ledd, om «privat brukers tilegnelse av lovlig anskaffet verk på det som i alminnelighet oppfattes som relevant avspillingsutstyr», går det fram av merknadene at det er klart avgrenset til å gjelde avspilling og overspilling fra CD. Det er bredt flertall i Stortinget for at en slik adgang ikke skal omfatte verk fra f.eks. DVD-er, bøker, elektroniske filer via Internett eller TV-program. Om saksordføreren gir uttrykk for en annen oppfatning av dette, representerer han i så fall et klart mindretall. Det er selvsagt uheldig at komiteen ikke klarer å samle seg om samme formulering når intensjonen er den samme. Men debatten i dag bør kunne bidra til avklaring på disse punkter. Et annet punkt i flertallets innstilling har også vært utsatt for mange tolkninger og debatt, der regjeringspartiene har kommet med grunnløse påstander om hvordan flertallet skal forstås. La meg derfor presisere følgende: Opphavsmannen skal fortsatt ha kontrollen over sine verk. Heller ikke offentlig sektor kommer unna det prinsippet. Ordlyden i komiteens innstilling på dette punkt skal ikke forstås dit hen at åndsverk skal kunne benyttes fritt i ikke-kommersielle virksomheter. Det kan bare brukes fritt dersom det er gitt samtykke til fri bruk. Bruk av beskyttet materiale avgjøres i forhandlinger. Flertallsmerknaden om utnytting i ikke-kommersiell sammenheng av verk som er lagt ut på Internett, knyttes ikke opp til noen lovendring, men er basert på en forståelse av gjeldende rett på området. Lovgiver har ikke foreslått endringer i gjeldende prinsipper om avtaletolkning, og tvister om avtaleforståelse skal, slik praksis er allerede, ikke avgjøres av Stortinget, men av domstolene. Og det er jo korrekt det representanten Giske sa i sitt innlegg: Flertallet endrer ikke en eneste lovparagraf, flytter ikke et eneste komma i loven som berører eller endrer rettssituasjonen på dette området. SV inngikk i flertallet som ikke ønsket å innføre ordninger nå som ville pålagt bibliotekene å ha utskriftssystemer som skiller mellom utskrifter fra Internett og utskrifter fra digitale samlinger. I utgangspunktet bør bibliotekbrukere kunne ta papirutskrifter av digitalisert materiale fra bibliotekenes samlinger, på lik linje med fotokopier fra de samme verk i bokform. Men vi må her følge utviklingen nøye. Får slike utskrifter et større omfang enn det det nå ser ut til, må det i samarbeid med de berørte parter vurderes nye ordninger som er enkle og ubyråkratiske for brukerne, og som samtidig sikrer teknologinøytrale opphavsrettigheter. I denne sammenheng er det vesentlig å merke seg at vi vil opprettholde bestemmelsen om at digitalisering i bibliotek kun kan skje der originaleksemplarer ikke er å få kjøpt i ordinær handel, og at det enkelte bibliotek kun kan framstille digitale kopier på bakgrunn av originaler som det enkelte bibliotek allerede har i sine samlinger. Den digitale kopien skal fortsatt kun tillates brukt innenfor det enkelte biblioteks eget fysiske lokale, og kan heller ikke deles med andre bibliotek. Utskriftsproblematikken vil altså være begrenset av tilgangen på digitalt materiale, i tillegg til administrative og økonomiske kostnader. Det kunne tenkes at vi hadde gått motsatt vei: en mer åpen tilgang til å digitalisere materiale, men begrensning når det gjelder utskrifter. Men vi valgte det motsatte: en mer åpen tilgang på utskrifter og begrensning når det gjelder digitalisert materiale. Enten begrensningen gjelder utskrifter eller muligheten til å digitalisere verker, skal begge innebære rettigheter for og vederlag til opphavsmennene. Utskriftsproblematikken kan bli større enn det vi kan se for oss allerede i nær framtid. Vi var bekymret for at det flertall SV vanligvis har inngått i i denne innstillingen, ikke tok denne utfordringen alvorlig nok. Det var bakgrunnen for at vi fremmet et forslag der en slår fast at det må sikres at «rettighetshavere opprettholder sine vederlag uavhengig av hvilken teknologi brukerne benytter». Derfor ber vi Regjeringen overvåke utviklingen når det gjelder i hvilket omfang utskrifter av digitaliserte verk vil foregå på biblioteker, arkiv og museer og på utdanningssektoren, og løpende vurdere tiltak i den forbindelse. Hensynet til opphavsrettshaverne gjorde at SV sammen med regjeringspartiene og Arbeiderpartiet bidrog til å få på plass DRM-systemer som sikrer tillatelse til og eventuelt vederlag for bruk av åndsverk. Dette er selve nøkkelen, fordi det kan hindre slikt gedigent tyveri av åndsverk som det vi har vært vitne til de senere år. Det er en stor svakhet ved loven at dette systemet samtidig favoriserer de store markedsaktørenes avspillingsutstyr. SV vil at tilgangen til avspilling fra media skal være den samme for alle plattformbrukere. Derfor har SV sammen med Fremskrittspartiet og Senterpartiet et forslag om å be Regjeringen utarbeide «forslag som bryter ned plattformbarrierene som brukerne opplever for å kunne benytte avspillere på Internett». Kulturlivet har ingen interesse av at bare de som er på f.eks. Microsofts plattform, skal kunne få lovlig tilgang. Her har artister og brukere felles interesser. Med loven i dag tar vi noen nødvendige, men ikke tilstrekkelige skritt for å sikre opphavsrettigheter og brukere i en ny tid. Revisjon, evaluering og nye runder er nødvendig. SV er beredt til å gå inn i den debatten med et klart mål: hva som tjener best mulig produksjon og mest mulig bruk av kunst, kultur og kunnskap. Jeg tar opp de forslagene SV har alene eller sammen med andre i innstillingen.