Min og Venstres tilnærming til debatten i dag er Forsvarets forankring i folket. Med den generelle likestillingen vi har hatt i samfunnet, og med det generelle utdanningsnivået vi har i samfunnet, vil det være helt unaturlig om ikke også kvinner fant en bredere plass i samfunnet enn det de historisk har hatt. Like unaturlig vil det være å bruke virkemidler fra 1970-tallets kvinnekamp for å få kvinner inn. Jeg var en av dem som i sin tid stemte for kvotering i mitt eget parti. Når jeg i dag møter unge, velutdannede kvinner, fnyser de av meg når jeg nevner ordet kvotering, og de ser på meg som en raritet. Jeg vil gjerne være veldig klar: Når det gjelder forsvar og politi, må det være en grov undervurdering av dem som søker seg til disse viktige samfunnsoppgavene, hvis de skal kvoteres inn. Da starter man med et utgangspunkt som er så feilaktig som overhodet mulig. Verken politiet eller Forsvaret er da et slags eksperiment i en eller annen form for modell på kvotering. Politiet og Forsvaret har kjempeviktige oppgaver i samfunnet. Hvorfor skulle Forsvaret være dårligere enn politiet, med det som har skjedd der? Det har jeg en del kjennskap til. Vi har kommet i den situasjonen at ganske nylig var tredjeparten av dem som ble uteksaminert ved Politihøgskolen, kvinner. Så vet vi at ikke alle får ledende stillinger. Noen av grepene da var ganske direkte debatter på pikett-rommet, som det heter, om det å bytte vakter. Noen har behov for å bytte en vakt for å passe barn for å unngå skilsmisse, mens andre skal spille squash. Da må man få lov til å ha samme reale bytteforhold for det man bytter ut, men man skal ikke stå til rette for grunnen til byttingen. Jeg har den tilnærming at det som har skjedd i politiet, er, og må være, fullt mulig i Forsvaret. Jeg er også helt overbevist om, med den meget systematiske linje som forsvarsministeren har gjort rede for, og som jeg vil kalle for reflektert rekruttering, at det er en god vei å gå. Hvis vi så går tilbake til politiet: Vi har en politidirektør som er kvinne. Vi har også fire kvinnelige politimestre. Det kommer antakelig til å bli flere, fordi det er mange som rett og slett jobber seg fram gjennom rekkene. Det var også slik for noen år siden da jeg besøkte andre land for å studere deres politi- og etterretningssystemer og traff toppledelsen i FBI. Toppsjefen var en politisk utnevnt mann. Den høyst rangerte som hadde gått gradene, var en kvinne. Hun hadde jobbet seg fra gata som konstabel og satt som nestleder i FBI. Når vi har en kvinne som sjef for Garden, som flere har gjort rede for – representanten Bredvold har i tillegg gitt en utmerket historisk presentasjon av utviklingen – synes jeg personlig at det nesten er å stakkarsliggjøre de kvinnene som ser på Forsvaret med stor interesse, når man vil at de skal kvoteres inn. Dessuten må det være helt misforstått. Man skal i praksis ikke dra i Forsvaret for i ytterste forstand å drive en slags sosial velferdsklubb, verken for menn eller for kvinner. Man skal i ytterste forstand stå i svært krevende situasjoner, hvor man enten er svært alene eller er svært avhengig av å være alene i et tett samspill med andre. Jeg tror selvfølgelig ikke at kvinner er dårligere egnet til det enn menn, tvert imot. Jeg tror, som mange representanter her, at kvinner har betydelig sosial intelligens å tilføre. Det er helt klart at i vårt samfunn står kvinner til daglig overfor så mange kompliserte og utfordrende organisasjonsoppgaver at det å ta det med seg inn i Forsvaret antakelig vil være en oppshining av litt trauste kulturer. Det vil føre til at man kanskje får det man ofte trenger – i tillegg til en god utdannelse vil man også få fleksibilitet i oppgaveløsningen. Jeg er sikker på at kvinner vil bringe nettopp den komponenten inn i Forsvaret. I går siterte jeg i en annen sak Scenarier 2000, laget i 1986–1987. Der sa man at det største fortrinnet Norge hadde i OECD-området, var skaren av velutdannede kvinner i befolkningen. Og så tilføyde man tørt: Men vi er sørgelig dårlig til organisatorisk å dra nytte av det. Jeg opplever at forsvarsministeren og også andre representanter i sine innlegg her i dag gir uttrykk for at de systematisk nettopp prøver å dra nytte av det. Så er det gjort noen refleksjoner om familieforhold. Ja, det må vel også gjelde unge menn – moderne familier har det vel slik at de helst vil leve bra liv – og jeg oppfatter forsvarsministeren slik. Dette er en begeistret tilslutning til at Forsvarets forankring i folket tilsier at man rekrutterer flere kvinner. Jeg har sterk tro på at de kommer til å rykke fram, og at vi kommer til å få flere eksempler av typen gardesjef. Jeg vil oppfatte det som en nedvurdering av de kvinnene som er beredt til å gå inn her, at de skal kvoteres inn. Men at de skal rekrutteres på en intelligent måte, slik forsvarsministeren legger opp til, det er jeg begeistret for.