Vindkraft er en fornybar ressurs som vårt land er velsignet med å ha stort potensial for å utnytte i rikt monn. Det er en fornybar ressurs som kan gi grunnlag for evig verdiskaping langs kysten, hvor de store vindressursene befinner seg. Vindkraft har også det ved seg at det er en av de energikildene som ikke bidrar til at det blir produsert klimagasser som ødelegger klimaet på jorden, som vi ser i stadig større grad. Jeg legger merke til at det fremdeles er et hensyn som Fremskrittspartiet velger ikke å legge avgjørende vekt på når de utformer sin energipolitikk. Når vi utformer vår energipolitikk, er vi opptatt av at den skal være bærekraftig på sikt, og da er vindkraft et viktig element nettopp fordi den ikke medfører klimaendringer. Vindkraften har stort potensial. Mye av det som har skjedd de siste fem årene, er svært gledelig. Stortinget satte i forrige perioder opp ambisjoner og målsettinger som vi kommer til å overoppfylle, og det er bra. Det er allerede søkt om 3 TWh vindkraft, og det er planer om opptil 30 TWh. Jeg tror ikke alle disse planene blir realisert. De som har vært med så pass lenge som meg, vil huske den tid det var sånn at hvis man var på seminar for å diskutere energi, var man heldig hvis det var en dame som på slutten av dagen fikk 3 minutter til å si noe om alle de nye fornybare energikildene til sammen. Nå har vi kommet dit at det er her de store potensialene diskuteres. Likevel må det sies at i en nordisk sammenheng er ikke Norge et foregangsland på dette området. Vi vet at Danmark har utviklet en vindmølleindustri som har gitt en av deres største eksportartikler. Det har ikke skjedd ved en tilfeldighet. Det har skjedd ved en systematisk satsing gjennom årtier fra den danske stats side, som har bygd en industri de i dag er svært stolt av og glad i å vise fram. I Sverige har de en bioenergiindustri som er slik at de har mer bioenergi enn vannkraft og atomkraft. Og i det nordiske energimarkedet står bioenergien i dag for mer enn vannkraften. De nye fornybare energikildene er ikke noe småtteri lenger. Det er store, tunge saker som er avgjørende for vår miljøvennlige energiforsyning i framtiden. Men vi er fremdeles der at hvis man skal investere i vindkraft i Norden, er det mer lønnsomt å gjøre det i en svensk skog enn på norskekysten. Det er vårt ansvar at det ikke lenger skal være tilfellet. Fremskrittspartiet har tatt opp et forslag om en samlet plan. Jeg tror ikke det er noen god idé. Jeg tror ikke vindkraft er det samme som vannkraft. Det er en stor forskjell på vann og vind. Vannkraften innebærer irreversible inngrep i naturen. En vindmølle kan man etter 20 år ta ned igjen, og man kan føre naturen tilbake uten at det er vanskelig. Vindressursen er ikke det samme som en fallressurs for vann, og kan ikke vurderes likedan. Således vil ikke vind representere noen irreversible inngrep i naturen, selv om vi skal ta de konfliktene vi kan få som følge av vindkraftutbygging, på alvor. Direktoratet for naturforvaltning og Riksantikvaren har lagd de tematiske konfliktvurderingene, og de avslører først og fremst følgende: Det er mulig å redusere konfliktnivået dramatisk i de aller fleste tilfeller hvis man tilpasser, legger til rette og tar hensyn. Jeg tror det er meget mulig å få til en fornuftig sameksistens mellom både reiseliv, friluftsliv, naturmangfold og vindkraft langs kysten. Og det er min målsetting at vi skal få det til.