Det er sløsing med ressurser når mennesker ikke får realisert sitt potensial. Når vi vet at over 400 000 voksne i dag mangler grunnleggende ferdigheter som de trenger for å mestre krav og utfordringer i arbeidslivet og for å fungere i samfunnet, bør varselklokkene ringe. Det er gledelig at komiteen har en felles virkelighetsoppfatning med hensyn til voksnes rett til grunnskoleopplæring. Forhåpentligvis gir det også gode muligheter til å finne felles løsninger på et felt der vi er enige om at det ligger store utfordringer framfor oss. Vi må rett og slett innse at det må tas nye grep når det gjelder voksnes rett til grunnopplæring, og den jobben må vi gjøre sammen. Vi i Arbeiderpartiet tror ikke at det er lovverket som er problemet. En har jo i dag hjemlet en slik rett i opplæringsloven. Erfaringer fra praksisen ute i mange av kommunene viser at det er systemsvikt og mangel på ressurser som er problemet. Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiets kraftige satsing på å bedre kommunenes økonomi vil i langt større grad enn under Bondevik-regjeringen sette kommunene i stand til å ivareta voksnes rett til grunnskoleopplæring. Sett i denne sammenheng er det derfor litt rørende å se hvor ivrige de tidligere regjeringspartiene er i denne saken. Den økonomiske sultefôringen av kommunesektoren som de tidligere regjeringspartiene og Fremskrittspartiet stod for, har i hvert fall ikke gjort det lettere å få på plass gode lokale løsninger for å gi voksne som trenger det, grunnskoleopplæring. Det er nettopp de gode lokale løsningene en er avhengig av for å få til vellykkede resultater på dette feltet. Det viser seg at skreddersydde løsninger hvor arbeidslivet er en aktiv medspiller, og hvor en får til et opplæringsløp som kan kombineres med arbeid, fungerer bra for voksne med behov for grunnskoleopplæring. I den forbindelse vil jeg vise til at jeg i går besøkte Lillesand Produkter, hvor en hadde en svært effektiv og god opplæring av voksne som falt utenfor det ordinære skolesystemet, og hvor en i løpet av tre måneder faktisk hadde fantastiske resultater å vise til, med voksne mennesker som ikke engang klarte å lese avisen før de kom inn på dette opplæringsløpet. Så her tror jeg en må tenke utradisjonelt. Vi kan også vise til statsbudsjettet for 2006, hvor det ble bevilget 24,5 mill. kr til Program for basiskompetanse i arbeidslivet. Vi er også glade for at Regjeringen setter denne problematikken inn i en videre sammenheng, og ser i så måte fram til resultatet av det arbeid som nå pågår med stortingsmeldingen om utdanning som verktøy for sosial utjevning og stortingsmeldingen om arbeid, velferd og inkludering. Til syvende og sist handler dette om hva slags samfunn vi ønsker. Vår visjon er et samfunn som preges av livskvalitet og små sosiale og økonomiske forskjeller. Da er opplæring og kunnskap til alle et nødvendig virkemiddel.