Denne saken gjelder innlemming i EØS-avtalen av fire rettsakter i en lovgivningspakke som gjelder opprettelsen av et felles europeisk luftrom. «Et felles europeisk luftrom»-pakken etablerer Fellesskapskompetanse på et viktig saksområde innenfor luftfarten. Det kan bli en fordobling av flytrafikken i Europa innen 2020. Initiativet fra EU til denne lovgivningspakken har som mål å forebygge omfattende forsinkelser i flytrafikken i årene fremover. Det hevdes at det derfor må åpnes for en mer dynamisk forvaltning av luftrommet, særlig for den øvre del av luftrommet som benyttes ved overflyginger. Det innebærer bl.a. felles sivil og militær planlegging av bruken av luftrommet. Frem til i dag har hver stat i Europa opprettholdt sin organisering av lufttrafikkstyringen på ren nasjonal basis. Bare i liten grad har det i Europa vært mellomstatlig samarbeid når det gjelder organisering av lufttrafikktjenester med grenseoverskridende ansvar. De nasjonale trafikksentralene opererer på basis av forskjellige systemer og etter ulike regler, og det hevdes at prosedyrene for kommunikasjon og overføring av ansvaret for flygingene ikke er optimale. Komiteen er delt i sitt syn på denne saken. Alle partier unntatt Fremskrittspartiet gir sitt fulle samtykke til innlemmelse. Fremskrittspartiet har avvikende forslag, og jeg skal begrunne det nærmere. Fremskrittspartiet deler selvsagt ønsket om å forebygge forsinkelser i lufttrafikken både nasjonalt og internasjonalt, og ser behov for tiltak som også omfatter internasjonalt samarbeid. Men EØS-avtalen fører til en stadig sterkere EU-tilpasning på stadig flere områder. At slike saker ofte behandles som ekspedisjonssaker gjennom såkalte samtykkeproposisjoner, slik denne proposisjonen er, mener Fremskrittspartiet er en uheldig utvikling. Vårt inntrykk er at Norge gjennom overfladisk saksbehandling og rask innføring først i ettertid ofte blir tilstrekkelig oppmerksom på uheldige konsekvenser for Norge av rådsforordninger og direktiv fra EU. Som et ferskt eksempel kan jeg vise til bestemmelser vedrørende norske vogntog som har medført en del praktiske problemer og redusert trafikksikkerhet. Fremskrittspartiet mener Stortinget bør ta seg bedre tid til behandling av slike saker, og at Stortingets rolle i saksbehandlingen bør styrkes betydelig. Om og når det gjøres fort og overfladisk, blir klaging etterpå som sutring i drengestua over at Stortinget opptrer som EUs ekspedisjonskontor. Gjennom EØS-avtalen blir EUs lover og direktiv norsk innenrikspolitikk. Det er derfor grunn til å behandle slike saker med grundighet og årvåkenhet – og også med langt større åpenhet – i landets nasjonalforsamling. Saker som kan antas å berøre Norges suverenitet, bør behandles særlig grundig. Fremskrittspartiet har merket seg departementets vurdering av forholdet til Grunnloven, der departementet konkluderer med: «Tilslutning til samarbeidet om et felles europeisk luftrom innebærer ingen avståelse av suverenitet over det norske luftrommet.» I konklusjonen i proposisjonen vurderes forholdet til Grunnloven en gang til, og der heter det: «Alt i alt antas det at tilslutningen til rettsaktene i felles europeisk luftrom-pakken, slik de nå er utformet, ikke reiser suverenitetsspørsmål som er problematiske i forhold til Grunnlovens § 1 og § 93.» Det antas, president! Fremskrittspartiet ønsker seg en grundigere vurdering av og om hvordan gjennomføring av et felles europeisk luftrom påvirker norsk suverenitet. I saken omtales systemet med kryssubsidiering innen tårntjenesten i Avinor. Departementet viser til brev fra EU-kommisjonen, der det angivelig bekreftes at det vil være mulig å videreføre dagens kryssubsidiering. Det er underlig at kopi av omtalte brev ikke er vedlagt, når dette gjelder et så viktig forhold innenfor norsk luftfartspolitikk. Dokumenter som gjelder saken bør være tilgjengelige, på norsk, og de bør følge saken som vedlegg. Denne saken handler verken om å si opp EØS-avtalen eller om å nedlegge veto. Det kan eventuelt dukke opp der slike problemstillinger kommer senere. Denne saken handler, etter Fremskrittspartiets mening, om åpen og grundig saksbehandling – også av EØS-saker, der vi inviteres til å tilpasse norske lover og norske forskrifter til EUs lover og forskrifter. Vi ønsker derfor å sende saken tilbake, for en nærmere og grundigere utredning. Jeg tar opp Fremskrittspartiets forslag i innstillingen.