Jeg blir skremt over finansministerens manglende innsikt i hva denne saken dreier seg om. Om et par måneder vil vi få vite konsekvensene for boligmarkedet. Det som imidlertid opprører meg, er at statsråden behandler dette som et teknisk byråkratisk og skattemessig spørsmål. Dette dreier seg om mennesker som tar ansvar for sitt eget liv, som sparer til sin egen alderdom. Det dreier seg om store sparere – ja – men det dreier seg også om små. Jeg står her med et brev fra en uførepensjonist, en mann som fikk hjertesykdom og ble uførepensjonert da han var 52 år, og som har brukt noen av sine penger til å spare i livrente. Jeg overøses av brev fra minstepensjonister og uførepensjonister som har vært opptatt av å spare, ta ansvar for sitt eget liv. Og så står statsråden og snakker som om dette er et teknisk byråkratisk spørsmål, og om lobbyister som kommer til Stortinget. Jeg blir meget opprørt over statsrådens behandling av dette spørsmålet. Hva er finansministerens beskjed til denne 52-åringen som har spart gjennom livrente til sin egen alderdom?