I St.meld. nr. 18 for 2003-2004, Om forsyningssikkerheten for strøm mv., ble det varslet fra departementet at det ville bli tatt initiativ til endring av energiloven. Endringsforslaget skulle gi grunnlag for å kunne regulere prisfastsettelsen for kraft levert i henhold til bestemmelsen om leveringsplikt. Det er dette som ligger til grunn for forslagene i proposisjonen vi har til behandling i dag. Målet med endringsforslaget og de nærmere forskriftene er å beskytte forbrukerne. Det åpnes for at det gjennom forskrift kan fastsettes nærmere bestemmelser om leveringsplikt for strøm, herunder priser, konsesjonærenes og sluttbrukernes vilkår, gjennomføring, organisering og informasjon. Den foreslåtte endringen skal bl.a. redusere risikoen for sluttkunden i den perioden hvor han eller hun ikke har noe annet valg enn å ha leveringspliktig kraftleveranse fra det lokale nettselskapet. Leveringspliktig kraftleveranse er hovedsakelig aktuelt ved konkurs hos kraftleverandør, ved opphør av kraftleveranser, ved flytting av kundeforhold eller når ikke avtale med ordinær kraftleverandør kan inngås på grunn av tidligere betalingsmislighold. Leveringsplikten er ment å være tidsbegrenset. Komiteen forutsetter at dette gjøres gjennom forskrift. Videre forutsettes det at dette ikke gir økte kostnader for nettselskapene, da levering av kraft ikke er nettselskapenes kjernevirksomhet. En viktig del av bestemmelsen er å få kunder fra leveringsplikt til ordinære kraftleveringsavtaler. Her er det en samlet komite som støtter departementets forslag om å styrke nettselskapenes informasjonsansvar. Innføring av toveiskommunikasjon vil redusere behovet for bestemmelser knyttet til leveringsplikt. Vi bør derfor satse på utbygging av toveiskommunikasjon i strømnettet. Det vil bidra til mer bevissthet om eget forbruk og føre til mindre bruk av energi. I proposisjonen foreslås det nye generelle bestemmelser i energiloven om krav om selskapsmessig og funksjonelt skille til organisering av kraftselskaper, for å skille mellom monopolbasert nettvirksomhet og annen virksomhet. Departementet viser til St.meld. nr. 15 for 2004-2005, om konkurransepolitikken, hvor det ble varslet nye krav om selskapsmessig og funksjonelt skille mellom nettvirksomhet og konkurranseutsatt virksomhet i kraftselskaper, for å sikre at markedet og konkurransen i kraftmarkedet fungerer best mulig. Departementet foreslår et selskapsmessig skille for vertikalintegrerte selskaper der selskaper har mer enn 100 000 kunder. Dette er i tråd med kravene i eldirektivet. Overstiger antallet 100 000, må nettvirksomheten skilles ut i ett eller flere rene nettselskaper uten omsetning eller produksjon av energi. Et flertall i komiteen, bestående av Arbeiderpartiet, Sosialistisk Venstreparti, Kristelig Folkeparti og Senterpartiet, slutter seg til dette. Forbrukerrådet og Konkurransetilsynet mener grensen for selskapsmessig skille bør gå vesentlig lavere, på 10 000 kunder. Norges vassdrags- og energidirektorat mener skillet bør gå ved 20 000 kunder. Dette var også forslagene sendt på høring av Bondevik II-regjeringen. Et bredt flertall av høringsinstansene fra bransjen og kommuner støtter derimot det direktivet foreslår, og departementets forslag om 100 000. Flertallet i komiteen har derfor etter en helhetsvurdering gått inn for å støtte departementets forslag. Kristelig Folkeparti mener det er viktig med et klart skille mellom produksjon, omsetning og nettvirksomhet for at markedet skal kunne fungere innenfor kraftomsetningen. Et effektivt marked forutsetter at mulighetene for uheldig kryssubsidiering i vertikalt integrerte selskaper elimineres. Komiteens tilråding er at Odelstinget gjør vedtak til lov om endringer i energiloven, lov av 29. juni 1990 nr. 50, som det står i innstillingen.