Jeg takker utenriksministeren for svaret, et svar som jeg nok hadde håpet kunne ha blitt langt mer konkret. Jeg vil stille et par spørsmål om igjen. Men før jeg gjør det: Jeg forstår at utenriksministeren har latt seg irritere over interpellasjonsteksten. Det har han altså ingen grunn til. I Dagens Næringsliv 28. januar står det: «Ifølge Petersen er det svært vanskelig å forestille seg en avslutning» – underforstått avslutning av WTO-forhandlingene – «som ikke vil gi betydelig kutt i støtten til landbruket, og åpning av markedene. Samtidig mener han det er viktig å kjempe for andre offensive krav fra Norge, blant dem at fisk skal tas med i en ny avtale.» Jeg har vel aldri forstått det slik at det Regjeringa har lansert, er «betydelig kutt i støtten til landbruket». Men la oss komme tilbake til realitetene. Jeg vil helt konkret igjen spørre utenriksministeren: Hvilke produkter ser man fra Regjeringas side skal inngå i begrepet «sensitive produkter», og hvilke tollreduksjoner, og hvor store tollreduksjoner, mener man det vil være mulig for Norge å leve med når det gjelder disse ulike produktene? Det er det ene spørsmålet jeg vil gjenta helt konkret. Det andre spørsmålet jeg vil gjenta helt konkret, gjelder det såkalte unntaket i rammeavtalen knyttet til blå boks, nemlig det at land med et høyt støttenivå skal kunne behandles spesielt. Mitt spørsmål er: Hva forventer utenriksministeren konkret å få ut av dette unntaket? Jeg hadde flere spørsmål, men jeg velger å gjenta bare disse to i håp om at jeg kan få svar på dem. I tillegg vil jeg ta opp én ting til. I den endelige avtalen vil det etter alt å dømme inngå en artikkel som sier noe om behov og eventuelt retning på de videre forhandlingene på landbruksområdet. I dag er dette som kjent artikkel 20 i avtalen, hvor det snakkes om behovet for ytterligere liberalisering i framtida. Alt tyder på at en endelig landbruksavtale vil bli vesentlig dårligere for norsk landbruk enn det som lå inne i Norges forhandlingsutgangspunkt. Derfor er vi opptatt av at Norge må være meget tydelig på ikke å binde seg opp til store endringer i framtida, endringer i betydningen krav om ytterligere liberaliseringer – dette fordi tilpasningen til en ny WTO-avtale vil bli svært krevende. Det vil kreve mye tid, og det vil kreve mye penger, å komme fram til en ny landbrukspolitikk(presidenten klubber) som sikrer et fortsatt levende landbruk over hele landet. Da må en ikke ha hengende over seg at man ikke skal ha tro på at det avtaleverket som nå framforhandles, skal stå over tid.(Presidenten klubber igjen.) Derfor … (presidenten klubber) (Presidenten klubber igjen.)