Jeg takker for det. La meg få si at når jeg har måttet forsvare et budsjett overfor Kristin Halvorsen opp gjennom årene, har jeg opplevd at representanten, nå finansminister, Kristin Halvorsen var på sitt beste når hun pisket over oss at det er kunnskap vi skal leve av, og det er satsing på høyere utdanning og forskning som er den store og viktige næringspolitikken. Og jeg tenkte at, søren det er rett. Det skulle vært litt mer der, har jeg alltid tenkt.(Munterhet i salen) Jeg er sikker på at finansministeren også tenker slik i dette øyeblikket, for det er helt åpenbart at dette er budsjettets svakeste punkt. Det tror jeg helt sikkert kommer til å vises framover. Vi i Venstre, og sikkert opposisjonen for øvrig, skal i alle fall sørge for å sette fingeren på det. Det er bra at Forskningsfondet økes med 10 milliarder kr, men virkningen av det kommer først i budsjettet etter det igjen. Derfor blir dette et år vi mister til forskning som vi kunne hatt mer av. (Munterhet i salen) Så til spørsmålet om sykelønn. Alvorlig ment: Ja, jeg er ikke i tvil om at det sykelønnsforslaget som ligger der, er Regjeringens egentlige ønske om hvordan dette burde gjøres. Vi så jo alle hvordan det politiske trykket, motstanden fra Regjeringens eget parlamentariske grunnlag i denne salen, gjorde at man måtte ta en «time out». Nå går en formell – og jeg håper en reell – runde med partene for å komme fram til et grunnlag og komme tilbake på IA-avtalens grunn. For alternativet – og det står på Regjeringen – er å bryte hele IA-avtalen. Det har partene gjort klinkende klart overfor opposisjonen i møte i går. Da er det nok slik, tror jeg, at skulle ikke det lykkes – og sjansen for å hente opp så mye penger på tiltak som man så å si ikke har tenkt på før, tror jeg ikke er overvettes stor – står vi i en situasjon hvor det trykket Regjeringen opplevde for noen uker siden fra sine egne – fra et samlet Norge så å si – kommer, og sannsynligvis med enda større kraft. Jeg tror ikke Regjeringen ville være i stand til å bære fram denne delen av budsjettet hvis man ikke lykkes med partene. Da står vi plutselig i en situasjon hvor veldig mye av budsjettet skal snus rundt på ti–tolv hektiske dager i Stortinget. Dette er en unntakstilstand i norsk politikk og norsk budsjettbehandling som vi ikke har hatt før.