Den 1. mars i år svarte helseministeren på et skriftlig spørsmål knyttet til at kapasiteten innenfor LARiNord var sprengt. 50 flere enn planlagt mottok behandling, og ytterligere 60 rusmiddelmisbrukere stod på venteliste for å få LAR. Jeg valgte den gang å tolke statsrådens svar dit hen at Regjeringen ville følge opp med økte bevilgninger til rusfeltet, herunder LAR, men i dag kan jeg bare konstatere at sånn gikk det ikke. Ventelisten ved LARiNord er ikke blitt kortere, men lengre. Nå venter over 70 personer på nødvendig behandling, og Universitetssykehuset Nord-Norge melder at budsjettet er brukt opp, og at det er innført inntaksstopp til LARiNord. Det reiser to spørsmål: Er dette i tråd med pasientrettighetsloven, å avvise rusmiddelmisbrukere som er blitt henvist til LAR? Og for det andre: Hvordan er det mulig å legge fram et budsjett for 2007 med forslag om å øke kapasiteten i LAR med 100 plasser totalt, når behovet i Nord-Norge alene er 70 nye plasser? Det rød-grønne helsebudsjettet for 2007 kan vel egentlig bare karakteriseres som en kraftig nedtur for rusmiddelmisbrukere her i landet. Fagrådet for rusfeltet har da også omtalt budsjettet som den dårligste satsingen på åtte år. Økningen på 100 nye LAR-plasser er fullstendig i utakt med virkeligheten, og får meg også til å spørre om departementet kan være klar over den faktiske utviklingen i antall henvisninger til LAR. Med 100 nye plasser vil det jo ta over 50 år å avvikle denne køen. Dette kan vi ikke leve med. Ifølge Helse- og omsorgsdepartementets egen rapport, Rusmiddelsituasjonen i Norge i 2006, har rusavhengige dårlig helsetilstand og betydelig økt risiko for tidlig død, og er i en helt annen situasjon enn befolkningen for øvrig. Dessuten har Helsetilsynet avdekket betydelige mangler både i kapasitet og kvalitet i tilbudet til de rusavhengige. Det kan derfor ikke herske noen tvil om at rusavhengige er blant de dårligst stilte i samfunnet vårt. 1. januar 2004 markerte et tidsskille i rusfeltet. Rusavhengige fikk da pasientrettigheter på lik linje med andre pasienter. Men skal disse pasientrettighetene få et reelt innhold, må vi vise vilje til å følge opp med større ressurser til fagfeltet. Den forrige regjeringen trappet betydelig opp bevilgningene til rusbehandling i den perioden, og også kapasiteten til legemiddelassistert rehabilitering ble fordoblet. Den forrige taleren var opptatt av at hvis opposisjonen fremmet konstruktive forslag, skulle regjeringspartiene stemme for. Jeg synes vel at dette må være et av de virkelig konstruktive forslag som er fremmet, men jeg konstaterer at selv det er ikke godt nok for at regjeringspartiene skal stemme for. Den pressede økonomiske situasjonen i Helse Nord og for Universitetssykehuset Nord-Norge er velkjent. Det er derfor helt nødvendig å tilføre helseregionen og UNN friske midler, for å kunne trappe opp kapasiteten i LAR, og for å innfri de pasientrettighetene rusmiddelmisbrukerne i Norge faktisk har fått.