Avgjørelsesmyndigheten i enkeltsaker etter folketrygdloven ligger som kjent i trygdeetaten. Jeg ber om forståelse for at jeg derfor ikke kan gå inn i denne saken spesielt, men jeg vil likevel gi en redegjørelse for de aktuelle reglene for stønad til bil, og besvare spørsmålet i forlengelsen av det. Personer med nedsatt funksjonsevne som ikke kan benytte bil uten installasjon av spesialutstyr eller tilpasning, kan få tilskudd fra folketrygden til full dekning av nødvendige utgifter til dette spesialutstyret eller til tilpasningen, uten noen økonomisk behovsprøving. Utstyr som kan leveres som standard utstyr fra fabrikk, anses imidlertid ikke som spesialutstyr. Stadig mer av dette utstyret leveres i dag som standard. Det gjelder utstyr som automatgir - som er nevnt i det aktuelle tilfellet - servo, sentrallås, kupevarmer, motorvarmer osv. Stortinget vedtok dette enstemmig i forbindelse med behandlingen av statsbudsjettet for 1995. Allerede da fant det med andre ord sted en prinsipiell endring i behandlingen av automatgir, idet det ikke lenger betraktes som spesialutstyr. Dagens bilstønadsordning i folketrygden er en differensiert stønadsordning der det skilles mellom ordinær personbil, såkalt gruppe 1-bil, og en tilpasset kassebil, gruppe 2-bil. Ordningen ble i sin nåværende form innført fra 1. april 2003. Stønad til gruppe 1-biler tilstås som en ren kontantytelse i form av et tilskudd som fastsettes av Arbeids- og sosialdepartementet. Tilskuddet er ikke knyttet opp mot én bestemt bil. For gruppe 2-biler gis det et vanlig rente- og avdragsfritt lån som er knyttet opp mot én bestemt bil. Behovsprøvd lån gis opptil en grense som fastsettes av departementet. For tiden er denne grensen på 150 000 kr. Resten av kapitalbehovet, utover 150 000 kr, behovsprøves ikke, men dekkes i sin helhet av folketrygden ved et rente- og avdragsfritt lån. En av intensjonene med den nye bilstønadsordningen har vært å overføre ressurser fra gruppe 1-biler til gruppe 2-biler. Det gjennomføres nå en brukerundersøkelse både for dem som mottar stønad til gruppe 1-biler, og for dem som mottar stønad til gruppe 2-biler. Formålet er å undersøke om gruppe 2-brukerne har mottatt riktig bil og utstyr, og om oppfølgingen etter at bilen er blitt levert, er tilfredsstillende. For personer som mottar støtte til gruppe 1-biler, er formålet med undersøkelsen å se om brukerne har mottatt tilstrekkelig veiledning ved valg av bil. Denne undersøkelsen vil være klar i god tid før påske. Dersom undersøkelsen viser at brukerne ikke er tilfredse, vil det være en prioritert oppgave for trygdeetaten å finne tiltak i forhold til dette. Jeg vil vurdere å gjøre endringer i regelverket om stønad til bil, dersom det viser seg at denne undersøkelsen dokumenterer et behov for det.