Først en selvkritisk tilståelse: Når man har vært justisminister i fem år, føler man at det er mange områder der man ser lyset, i hvert fall sitt eget lys. Men det området hvor jeg egentlig følte at jeg kom til kort, er det området som behandles i dag. Jeg er personlig ikke overbevist om at norsk juridisk lovgivning og spilleregler når det gjelder små og mellomstore bedrifter, er slik de bør være. Men jeg tar konsekvensen av det i den forstand at jeg kommer til å stemme for den lovendringen som foreslås her i dag, og ser på det som en justering i forhold til den eksisterende status quo. Grunnen til at jeg snakker på denne måten, er at jeg slett ikke er sikker på at vi har det rette rammeverket for innovasjon og små og mellomstore bedrifter i deres daglige virke, og den generelle historisk og juridisk anrettede tenkning på dette området. Jeg er klar over at det er veldig krevende å utfordre den rådende juridiske tenkning på den måten. Det er en stor prosess, men jeg har tenkt å angripe det i en annen sammenheng i Stortinget gjennom en næringsrettet tilnærming, ved nettopp å ta utgangspunkt i det. Jeg deler mange av de bekymringene som representanten Lars Peder Brekk gav uttrykk for på dette området. Det betyr også i praksis at jeg i dag kommer til å stemme for forslaget fra Høyre og Fremskrittspartiet om en egen kommisjon. Jeg oppfatter at det i hvert fall er en arbeidsform og en tilnærming som gjør at man kan se dette mer helhetlig. Jusen skal jo være konsekvensorientert i hele sin logikk, og den er også konsekvensjustert i forhold til sin egen historie. Men det min undring går på, er forankringen i historien og den juridiske tradisjon i Norge. Jeg er slett ikke overbevist om at den er god nok og rett nok med tanke på at vi nå har en globalisert økonomi, og at vi samtidig i den økonomien ønsker å sikre små og mellomstore bedrifter innovasjonskraft. Jeg synes forslaget om en selskaps- og næringsrettskommisjon er et konstruktivt forslag for nettopp å kunne se på dette i et bredere perspektiv. Jeg har også merket meg at departementet på en ærlig måte gjør rede for hvorfor f.eks. et virkemiddel som et aksjetilsyn ikke er ansett som aktuelt i denne sammenheng, med den tilnærming som finnes her. Det kan jeg på mange måter forstå, men jeg er glad for at både flertallet og mindretallet i komiteen er åpne for at dette faktisk kan være et virkemiddel, men man ser det i en større sammenheng og med en klarere næringsrettet vinkling på forholdet. Det er også et spørsmål som jeg vil komme tilbake til, for det er veldig viktig at vi i en markedsøkonomi har de spillereglene som gjør at markedet også fungerer bra for de minste. Veldig mye av tradisjonen i vår juridiske tenkning på selskapssiden springer ut fra en tidsperiode hvor vi i Norge kanskje var mer planøkonomisk orientert i hodet enn det vi er i dag. Jeg skal i alle fall bevilge meg den ydmykhet at jeg startet med selvkritikken, for jeg skylder ikke på andre enn meg selv når det ikke blir resultater av det. Derfor ligger også initiativet både hos meg og Venstre og andre partier, når vi eventuelt vil fremme andre forslag. Så er det to andre debatter som eksisterer her. Når det gjelder den ene debatten, vil jeg bare tørt si at for 20 år siden konstaterte gruppen Scenarier 2000 at Norges viktigste konkurransefortrinn innen OECD-området var gruppen av høyt kvalifiserte, utdannede kvinner. Men så tilføyde man tørt: Men vi er ikke spesielt gode organisatorisk til å utnytte det. Jeg tror den erkjennelsen er helt rett. Det er en erkjennelse som også seig på regjeringen Bondevik II i forbindelse med lovregler som skulle sikre at man fikk en god rekruttering av kompetente kvinner inn i styrende organer og aksjeselskaper. Jeg er enig med flertallet her i dag i at man har kommet viktige skritt framover, og er også enig i de observasjoner som representanten Ballo gjorde, og som jeg synes det var klokt og generøst av ham å uttrykke på den måten han gjorde, at dette er kommet riktig i gang. Men Venstre vil på disse punkter selvfølgelig stemme for de forslag som er framlagt av flertallet og av Regjeringen. Så er det et annet forslag som har fått en viss omtale – og som jeg selv hadde ansvaret for å sende ut i sin tid – og det gjelder å styrke eiersiden i aksjeselskaper med hensyn til hvordan ledelsen og styrene opptrer. Grunnen til at vi har dette, er jo rett og slett at vi av og til kan sitte og lure på om det blir litt for tette forhold mellom administrasjon, styre og ledelse. Vi må jo ha som formål i et system hvor vi har børsnoterte selskaper, at eierne skal telle. Spillereglene som foreslås innført her, er jo i realiteten en styrking av markedet og av eiermakten. Det er det jo ingen uenighet om, men jeg synes det er viktig å markere akkurat det standpunktet. Det trengs, og vi har vel hatt eksempler de senere årene på at det i slike sammenhenger er godt med det som «på nynorsk» heter «transparency», for da kan vi kontrollere hverandre. Med disse kommentarer kommer Venstre til å stemme for innstillingen, men vi kommer til å stemme for forslaget fra Høyre og Fremskrittspartiet om en egen kommisjon.