Det er alltid gledelig for en kulturminister å høre et engasjement i Stortinget for det som foregår av lokal kulturaktivitet og ikke minst det å sørge for gode bygg for denne lokale kulturaktiviteten. Når det gjelder partiet som nettopp var representert på talerstolen, kommer dette engasjementet kanskje litt sent, for i forrige regjeringsperiode ble bevilgningsposten på statsbudsjettet til regionale kulturbygg kuttet år for år og til slutt redusert til det helt minimale. Bevilgningene til nasjonale kulturbygg, som var på rundt 100 mill. kr over mange år, var i det siste statsbudsjettet framlagt av forrige regjering nede på under 5 mill. kr. Det hjelper lite med gode Dokument nr. 8-forslag og gode ord hvis man ikke følger opp med penger. Vi har nå økt potten til de nasjonale kulturbyggene opp til et nivå på i hvert fall 50 mill. kr, men vi har ennå ikke klart å ta igjen alt det som ble kuttet i forrige periode. Når det gjelder de regionale kulturbyggene, har det jo skjedd noe nytt, som også saksordføreren sa, siden dette Dokument nr. 8-forslaget ble behandlet i komiteen, og det er at Regjeringen har lagt fram en forvaltningsreform som innebærer å gi dette ansvaret til regionene. Jeg må si som kulturminister at det er flott å kunne sitte og se alle de gode kulturprosjektene rundt omkring i Norge og fordele penger til dem. Men akkurat på dette området tror jeg at folk vet best hvor skoen trykker når de er i sitt eget nærmiljø – de kan selv vurdere hvilke kulturbygg som trengs mest, de kan selv vurdere hvilke satser som skal gis til de ulike prosjektene, hvilke muligheter som finnes for privat finansiering, hvilke muligheter som finnes for annen type spleiselag. Jeg savner litt fra representanten fra Venstre hva slags støtte vi eventuelt får for en sånn desentraliseringstankegang. Vi har veldig mange sentrale ordninger på kulturområdet – det er viktig å ha, for det er mange smale sjangere – men akkurat på dette området, hvor man faktisk skal vurdere hvilke kulturbygg som skal bygges i lokalmiljøet, må det være en ypperlig oppgave for regionene selv å forvalte. Da kan de også få friheten til å bestemme hvordan ordningene skal innrettes. Det er jo det vi inviterer til i forvaltningsreformen, og vi håper vi får tilslutning til det når den skal behandles.