Når jeg hører kunnskapsministeren her i dag, er det opplagt at han og Regjeringen har valgt som strategi at angrep er det beste forsvar. Det er ikke Høyre, men Regjeringen selv som latterliggjør seg når man innleder satsingen på nordområdene med titalls millioner i kutt til universitet og høyskoler i Nord-Norge. Statsråd Djupedal kan heller ikke rømme unna de rød-grønne partienes løfter fra valgkampen og at Regjeringen nå ikke innfrir. Regjeringens resultater i nordområdene må ses i et generasjonsperspektiv, ble det sagt i Tromsø under presentasjonen. Men som alle i denne sal vet: Ingen norsk regjering regjerer i generasjoner – selv om man kunne drømme om det – og arbeidsplassene i nord trengs nå, og før enda flere ungdommer forlater Nord-Norge. Kampen om arbeidskraften tilspisser seg, og jeg har ingen tro på at ungdom fra sørlige deler av Norge i stort antall vil bestille flyttebil og flytte nordover. Derimot har jeg stor tro på at landsdelens egen ungdom vil satse om det legges til rette for det, og da er det jobbmulighetene i dag og i morgen som vil være avgjørende, og ikke de mulighetene Regjeringen snakker om i et generasjonsperspektiv, om kanskje 20–30 år. Dette har Høyre tatt konsekvensen av i sitt alternative budsjett og viderefører bevilgningene til universitets- og høyskolesektoren i nord på et høyt nivå. I tillegg følger vi opp opptrappingsplanen for stipendiatstillinger, og vi øker forskningsbevilgningene vesentlig. Representanten Ole-Anton Teigen prøvde i sitt innlegg å snakke seg bort fra sakens realiteter da han uttrykte skuffelse over at Høyre i denne debatten har påpekt den betydelige avstanden det faktisk er mellom ord og handling i nordområdene. Jeg kan love at jeg vil fortsette å skuffe representanten Teigen og andre som prøver å bagatellisere at midlene til nordområdesatsingen ikke er kommet på plass. Da budsjettet ble framlagt den 6. oktober, unnskyldte de nordnorske rød-grønne representantene seg med at de foreslåtte kuttene og de lave forskningsbevilgningene kom fordi det ikke fantes konkrete prosjekter i nord. Med respekt å melde: Dette er galt, og det vet representanten Teigen også godt. Uansett hva fagstatsråden og representanter for de rød-grønne regjeringspartiene måtte mene, så er det et faktum at Regjeringen er tatt med buksene nede. Mange har talt og skrevet seg varme om mulighetene i nord, men Regjeringen svikter i oppfølgingens time. Det er en utbredt oppfatning i Nord-Norge at Regjeringen har lovet langt mer enn den har vært i stand til å levere. Kutt er ikke og blir ikke satsing, uansett hvordan man snur og vender på det. Jeg vil derfor gjenta mitt spørsmål til kunnskapsministeren: Hvorfor skjermer ikke Regjeringen nordnorske kunnskapsinstitusjoner for kutt i 2007, når kunnskap er selve bærebjelken i nordområdesatsingen? Og det bør kanskje vekke en smule ettertanke at Regjeringens nesegruse beundring av seg selv når det gjelder nordområdene, ikke på langt nær deles av alle.