Forordningen om europeiske selskap inngår som et sentralt virkemiddel i utviklinga av den form for indre marked som SV prinsipielt tok avstand fra under behandlinga av EØS-avtalen i 1992. Hensikten med forordningen er å gjøre det enklest mulig å flytte økonomisk virksomhet og arbeidsplasser på tvers av de nasjonale grensene i EU- og EØS-området. Samtidig får selskapene full frihet til å slå seg ned i det landet som gir dem de gunstigste rammevilkårene. Det trengs ingen godkjenning og ingen kompliserte skatteoppgjør ved avvikling i ett land og etablering i et annet. Det blir juridisk sett like enkelt å flytte økonomisk virksomhet fra Norge til Italia som fra Asker til Bærum. Men når hovedkontor flytter fra Asker til Bærum, endres ikke selskapsskatten. Den kan derimot endre seg vesentlig når hovedkontor flyttes til et annet land. LO er bekymret for at forordningen kan medføre store skattetap for Norge, at den kan føre til dårligere posisjon for ansatte i selskapene, og at viktige norske naturressurser kommer i utenlandsk eie og ut av norsk styring. SV deler, i motsetning til f.eks. representanten Schou fra Høyre, disse bekymringene, og mener det er sterkt bekymringsfullt at ikke denne forordningen har vakt oppmerksomhet og debatt i norske medier – at det er tatt så lett på. SE-loven vil medføre en vesentlig og beklagelig endring i styrkeforholdet mellom eiere og ansatte i arbeidslivet. Norske selskap kan i stadig større grad bli filialer uten egne styringsorgan. Dette er ekstra betenkelig i en situasjon der ansatte i bedrifter i ulike europeiske land spilles ut mot hverandre med krav om å avstå fra lønnskrav og godta lengre arbeidstid for å unngå at virksomheten flyttes til andre land. Denne endringa i styrkeforhold og forhandlingsposisjon forsterkes av det direktiv om medbestemmelse som er knyttet til denne forordningen. SV mener at dette er så alvorlig at Norge må bruke sin reservasjonsrett i EØS-avtalen. Vi vil stemme imot hele loven. Subsidiært fremmer vi et forslag sammen med Arbeiderpartiet, og vi fremmer også et forslag alene. Vi mener at det ved flere tilfeller av fusjonering eller ved flytting av hovedsete kan være flere særskilte hensyn som aktualiserer inngripen fra myndighetene. Hensynet til f.eks. et lands sikkerhet, finanssystem, kraftforsyning eller forvaltning av naturressurser kan tilsi at staten bør ha adgang til å hindre flytting av hovedsete og fusjon for et europeisk selskap. Vi mener at staten bør ha adgang til å komme med innsigelser mot flytting av hovedsete og fusjonering, og at det gis en slik åpning i loven. SV er kritisk til at departementet ikke har en videre forståelse av hva som er allmenne hensyn, i og med at forordningen gir norske myndigheter adgang til å ta i bruk en innsigelse som kan hindre at hovedkontor flyttes ut av Norge hvis det trengs for å sikre allmenne hensyn. Hvis innsigelsen tas i bruk, kan Regjeringa innen en frist på to måneder nekte utflytting av hovedkontoret. Adgangen til innsigelse begrenses av departementet til «der sektorlovgivningen inneholder en slik ordning i dag». Dette er en sektorlovgivning som ble til i en situasjon der selskap ikke kunne flytte hovedkontor så enkelt som europeiske selskap vil kunne gjøre. Dette fører til at innsigelsen i praksis bare kan tas i bruk overfor banker og andre finansforetak. Vi mener at innsigelsen også må kunne omfatte bransjer som i dag er regulert gjennom konsesjoner eller andre regler om eierskap, f.eks. petroleumsvirksomheten eller oppdrettsnæringa. Når det gjelder kraftbransjen, er det uheldig å binde opp handlefriheten på dette området før spørsmålet om hjemfallsretten er avklart av Stortinget. Dette er altså store og viktige endringer, som burde vært grundig diskutert i Norge. Vi registrerer at det ikke skjer, at det er svært få som har stilt noe særlig spørsmål ved hva dette i praksis innebærer, og heller ikke lyttet til de rådene som LO har gitt, bl.a. når det gjelder selskapsskatt, når det gjelder ansattes arbeidsvilkår, og når det gjelder norsk råderett over egne naturressurser. Jeg tar opp det forslaget SV har fremmet i innstillinga. Subsidiært ønsker vi å støtte forslaget fra Høyre og Kristelig Folkeparti.