Vi hørte representanten Knudsen nevne Hege Storhaugs bok «Men størst av alt er friheten». Hvordan kan vi sikre at kvinner som bryter ut av disse undertrykkende ekteskapene, får et trygt opphold i Norge? Det som skjer, er at de faktisk lever med konstant angst. Vi ser de blir forfulgt. Vi ser de blir mishandlet. Vi ser de blir voldtatt. De blir sågar drept. Ikke engang utenfor krisesentrene er det trygt. Nå har vi i nordisk samarbeid bestemt oss for å bygge «safe houses». Jeg lurer på: Kan statsråden tenke seg også å opprette «safe houses» for disse kvinnene her i Norge?