Det var representanten Hofstad som fikk meg til å gripe ordet nå på tampen, først og fremst fordi denne debatten om å være tøff eller myk og spørsmålet om vi er midt imellom eller hvor vi er, på mange måter blir helt meningsløs all den tid de fleste partier i denne sal har sagt at det er flere typer kriminalitet vi ønsker å reagere veldig strengt på, samtidig som det er en annen type kriminalitet vi er villig til å se langt mykere på. Dette ble veldig godt beskrevet nå fra talerstolen av representanten Schou, som etter min mening holdt et glitrende innlegg om hvordan vi skal møte barn og unge. Derfor er denne diskusjonen om hvorvidt man er myk eller hard, eller om man befinner seg midt imellom, som representanten Hofstad har dvelt ved i løpet av hele debatten, ganske så uinteressant. Utfordringen i forhold til strafferetten er nettopp at vi må evne å ha flere tanker i hodet på en gang og se at det er mennesker det dreier seg om, og at vi er nødt til å sette i verk forskjellige typer virkemidler. Det har vært Arbeiderpartiets anliggende, som heldigvis flere partier også har tatt til orde for. Vi ønsker ikke å multiplisere oss inn i fengslene. Det ville være en katastrofe for norsk strafferett. En av grunnene til at Norge har lav kriminalitet i forhold til andre land, er at vi har lang tradisjon for å gjøre det motsatte. Fremskrittspartiets linje ville antakelig medføre betydelig økning i kriminalitetsfrekvensen i Norge, hvis vi skulle begynne å behandle folk på den måten, tatt med også måten de vil forebygge på. Jeg er også glad for at man sjøl i Høyre nå er både myk og hard om hinannen, og at man fra denne talerstolen gir sin støtte i forhold til innstillinga og aksepterer at sjøl overfor grove narkotikaforbrytelser skal man i visse tilfeller kunne bruke samfunnsstraff. Veldig bra! Så står vi altså igjen med det som har vært en kime til debatt, spørsmålet om sedelighet. En 15-16-åring vil tradisjonelt sett i Norge få betinget reaksjon – dvs. ingen reaksjon, bare et vilkår om ikke å begå nye forbrytelser – for å ha gjort et eller annet av en eller annen grad mot f.eks. en mindreårig. Og da er vårt spørsmål, som Arbeiderpartiet har tatt under grundig overveielse: Ville det skade om man reagerte litt mer og sa at vi i tillegg kan ha anledning til å gi samfunnsstraff der vi finner det hensiktsmessig, særlig koblet opp mot at man kan gi en type behandling i kombinasjon? Kan det skade å ha et slikt fleksibelt reaksjonsmønster overfor mindreårige? Nei. Verre er det ikke. Vi oppfatter det som å være særdeles gjennomtenkt at man nettopp har den åpningen i domstolene. Og som jeg har sagt før i dag: Arbeiderpartiet har den tilliten til domstolene at man kan bruke både omfanget og innholdet.