Utenriksministeren tok i sin redegjørelse utgangspunkt i at Norge i 1905 inntok en selvstendig plass i det internasjonale samfunnet. Men han la etter Kystpartiets mening altfor liten vekt på hvor viktig denne selvstendigheten har vært for å kunne spille en positiv rolle i det internasjonale samfunnet. Han legger også altfor lite vekt på hvor viktig denne selvstendigheten har vært for å sikre at det økonomiske utbyttet av våre rike naturressurser har kommet det norske folket til gode. Utenriksministeren har helt rett i at nasjonalt styre må utfylles av et forpliktende internasjonalt samarbeid. Det er viktig. Norge bør selvsagt yte sitt bidrag til å skape fred i verden, men i vår iver etter å hjelpe andre land til sikkerhet og demokrati må vi ikke glemme å ivareta vår egen sikkerhet. Det er her Regjeringen svikter fundamentalt. Norge har gjennom den internasjonale havretten fått myndighet over enorme havområder. Men Regjeringen setter denne myndigheten i fare ved å bygge ned vårt eget forsvar og vår militære tilstedeværelse, spesielt i de viktige nordområdene. Den maritime suverenitetshevdelsen kan ikke bare overlates til Kystvakten. Vårt nasjonale forsvar kan selvsagt ikke bli sterkt nok alene til å gi vårt land sikkerhet. Derfor har vi satset på NATO som en grunnplanke i vår utenriks- og sikkerhetspolitikk. NATO-solidariteten sikrer medlemslandene gjennom prinsippet om at et angrep på en av medlemsstatene anses som et angrep på hele alliansen. Denne solidariteten blir ikke borte selv om NATO endres ved at EU tar et større ansvar for forsvaret av eget territorium. NATO endres også på andre måter. Fra å være en allianse som forsvarte eget område, er det blitt en allianse som i økende grad engasjerer seg sikkerhetspolitisk og militært utenfor eget område. Så lenge operasjonene er under felles NATO-kommando, bør Norge strekke seg langt i å delta. På denne måten styrker vi NATO som organisasjon, og dermed vår egen sikkerhet. Men vi bør holde fast ved at Norge i NATOs fredsbevarende operasjoner først og fremst bidrar med sikring, demokratiutvikling, humanitær hjelp og gjenoppbygging av infrastruktur. USA har nå bedt Norge om en norsk kontingent av spesialstyrker til Afghanistan bestående av fallskjermsoldater og marinejegere. Styrken skal stilles direkte under amerikansk kommando. Oppdraget er terrorbekjempelse, trolig kamp mot rester av Taliban og Al Qaida. Kystpartiets syn er at Norge bør takke nei til dette oppdraget. Hvilken eventuell fangebehandling vil en norsk kommandosoldat få av Taliban og Al Qaida? Vi kan bare bruke fantasien. Deltakelse i et slikt oppdrag kan også medføre ytterligere fokusering på Norge som terrormål. Norge bør heller øke sin humanitære hjelp til Afghanistan, særlig rettet mot kvinner og barn. Og vi kan fortsette i NATOs sikkerhetsstyrker i Kabul-området. Denne vektleggingen av sikring og humanitær hjelp passer inn i det bildet av Norge som vi gjerne vil videreutvikle, nemlig som fredsskaper. En norsk prioritering av fellesoperasjoner i NATO- eller FN-regi må følges opp også overfor Europaunionen. EU er i ferd med å bygge opp styrker som skal operere utenfor sitt eget område, og som ikke vil være under FN- eller NATO-mandat. Kystpartiet er derfor imot å delta i styrker under EU-kommando. Vår uavhengighet av EUs krigsmaskin vil ytterligere styrke vår troverdighet som nøytral megler i internasjonale konflikter. Norge bør også støtte prinsippet om at Den afrikanske union selv i økende grad skal ta seg av lokale sikkerhetsproblemer uten innblanding fra EU. Utenriksministeren nevner at EU i stadig sterkere grad tar i bruk både utenriks- og justispolitiske virkemidler for å møte trusler og utfordringer knyttet til menneskesmugling og annen organisert kriminalitet. Han mener at Norge bør sikre at Schengen-relevante problemstillinger blir drøftet i fellesorganet, spesielt når sakene stadig oftere får en sektorovergripende karakter og Schengen-relevansen ikke er like entydig definert. Mener utenriksministeren med dette å si at Schengen-avtalen er uklar eller stadig mindre relevant? Sannheten er jo at Schengen-området er de kriminelles og menneskesmuglernes paradis på grunn av åpne og ukontrollerte grenser mellom medlemslandene. Kystpartiet mener at Norge snarest bør si opp Schengen-avtalen og etablere passkontroll på grensen mot EU. Utenriksministeren konkluderer med at Norge i utenrikspolitikken skal satse på samarbeid og dialog. Kystpartiet vil utvide satsingen på samarbeid og dialog på basis av nasjonal selvstendighet. Dette vil være mer i tråd med det hundreårsjubileet vi skal feire i år. For øvrig er Kystpartiet imot at Norge skal selges bit for bit!