Jeg vil også rose interpellanten, som tok opp og gav oss anledning til å diskutere dette aktuelle temaet. Kriminalitetsutviklingen og ønsket om å kunne oppklare flere saker gjør at vi stadig leter etter nye metoder og bedre verktøy for å lette politiets arbeid. Vi ønsker oss en mer effektiv kriminalitetsbekjempelse, og vi ønsker å styrke folks tillit til politi og rettsvesen. Nå erfarer vi og ser at bruken av DNA, og jeg understreker sammen med annet bevismateriale, påvirker oppklaringsprosenten positivt. Da er det også positivt at Regjeringen har varslet at den vil komme til Stortinget med en sak hvor man vil foreslå å utvide bruken av DNA til å gjelde flere typer saker. Men, som statsråden selv var inne på, da er det også viktig at vi får på plass en tilfredsstillende finansiering, enten den blir sentral eller lokal. Vi må i alle fall få en finansiering som gjør at metoden blir reell og kan brukes av politiet i den utstrekning som lovgiver vil legge til rette for. Høyre har vært svært tydelig på at vi vil utvide adgangen til å oppta og registrere DNA-bevis, men vi er like tydelige på at vi vil ivareta hensynet til rettssikkerhet og personvern. I dag har politiet lov til å DNA-registrere alle som begår alvorlige forbrytelser – drap, voldtekt, grov vold m.m. – og nå foreligger altså DNA-utvalgets innstilling og anvisninger om at det er mulig å tenke seg at vi bør gå videre til å inkludere andre typer kriminalitet. Høyre er i utgangspunktet positivt til å utvide DNA-registre. En utvidet bruk av DNA er et skritt på veien for å oppklare flere saker, og en utvidelse av registre bør ha fokus på å treffe konkrete enkeltgrupper som står for en stor del av kriminaliteten, slik at disse miljøene kan stanses mer effektivt enn vi greier det i dag. Utvidet DNA-registrering må samtidig vektlegge personvernhensyn. En måte å ivareta personvernhensynet på kan være en regel om at registrering for mindre alvorlige forbrytelser slettes etter en viss tid dersom det ikke er begått ny kriminalitet i mellomtiden. Andre ordninger for å ivareta personvernet må også vurderes. Samtidig må vi være bevisst på at bruken av DNA også har sine begrensninger og ikke kan erstatte andre, tradisjonelle etterforskningsmetoder. Dette var også statsråden inne på i sitt innlegg. De må benyttes sammen med andre bevis, slik at vi ivaretar rettssikkerheten og tar høyde for feilkilder, som f.eks. planting av DNA. Alt tyder på at det er bred enighet om at vi skal utvide adgangen til DNA-registrering. Men da må vi også sørge for at dette blir et effektivt arbeidsverktøy for politiet. Det har den siste tiden kommet fram i media at vi i dag har et system for DNA-analyse som virker veldig sårbart. Fra Høyres side vil vi understreke betydningen av at vi har et system som ikke bare bygger på ett analysemiljø. Når det er slik at alt rakner hvis det er interne problemer i dette ene miljøet, må vi vurdere om ikke også andre aktører enn Rettsmedisinsk institutt kan gjøre analysejobben. Gjennom sertifiseringsordninger bør vi kunne slippe til andre aktører, også private, til å analysere prøvene, slik at politiets etterforskning ikke forsinkes eller stopper helt opp som følge av kapasitetsproblemer. Flere analysemiljøer vil også kunne ha en kostnadsdempende effekt i forhold til dagens situasjon, hvor vi har et statlig monopol som dikterer prisen. Fra Høyres side vil vi også utfordre justisministeren til å komme tilbake med forslag til en finansiering tilpasset en utvidet adgang til bruk av DNA som bevismateriale. Jeg mener det vil være avgjørende for at politiet skal få en reell mulighet til utvidet bruk av DNA som metode.