Jeg leste med glede en kronikk av Kofi Annan i søndagens utgave av Dagsavisen, der han skriver i disse VM-tider om at han kunne ønske at FN var litt mer som FIFA og fotball-VM av og til. Og hva mener Kofi Annan med det? I utgangspunktet vil nok de fremste kritikerne av FN-systemet si at han må nok tenke på at her er det mange nasjoner som alle synes sitt lag og sine egne mål er viktigst. Kanskje han mener at landene som ikke gjør det så bra på banen, prøver å skjule det ved å skylde på dommeren? Nei. Kofi Annan trekker fram sider ved fotballen som FN-systemet definitivt skal være misunnelig på. Han konstaterer at FIFA har flere medlemsland enn det FN har. Fotball er også et av de ytterst få fenomener med like stor global oppslutning som det FN har. Det er et spill som spilles i alle land, på tvers av alle folkegrupper og religiøse overbevisninger. FN er vårt viktigste globale verktøy for fred, sikkerhet, bærekraftig utvikling og forsvar av menneskerettighetene. Men organisasjonen er langt fra perfekt. Derfor er noe av det viktigste som har skjedd i denne perioden vi nå diskturer her i dag, rapporten «In Larger Freedom», som Kofi Annan la fram – i fjor var det vel. Rapporten kom med viktige forslag til reform av FN, bl.a. på det sikkerhetspolitiske området, på det sosiale og økonomiske området og i forhold til menneskerettigheter. Det er ingen tvil om at FN har store utfordringer foran seg knyttet til behov for styrking og reformering for bedre å kunne takle nåtidens og framtidens sikkerhetstrusler. Noen grep er åpenbare for å endre FNs struktur. Ta FNs sikkerhetsråd. Her har alle seierherrene fra den 2. verdenskrig vetorett. Dette gjenspeiler ikke verden slik den er i dag. Her må det endringer til. Sammensetningen må definitivt reflektere dagens realiteter bedre. Vetoretten må endres slik at vetomaktene ikke kan blokkere vedtak som det vil være flertall for i rådet. Én stemme bør ikke kunne sette til side et vedtak som et klart flertall ønsker å gjennomføre. Det tredje – og kanskje det aller viktigste – er at det må gjøres noe med finansieringen av FN-systemet, slik at vi kan gi FN stabile og mer forutsigbare inntekter til å drive bedre global utjevningspolitikk. Finansieringen av FN må derfor vris fra medlemskontingenten over til en mer direkte global skatt. Vi kan beskatte valutahandel. Vi kan beskatte våpenhandel. Vi kan innføre CO2-avgift eller en avgift på import og eksport over landegrensene, slik som Brandt-kommisjonen foreslo i sin tid. Og vi kan beskatte flyreiser, slik som bl.a. Norge tar til orde for. Det er en kontinuerlig utfordring for FN å ha tilstrekkelig legitimitet i eksempelvis utviklingsarbeidet. FN blir beskyldt for å ha et tungrodd byråkrati. FN blir beskyldt for å være et pengesluk og en lite effektiv kanal for utvikling og nødhjelp. Enhver beskyldning om et dårlig fungerende FN skal vi ta på alvor, for et FN uten legitimitet er definitivt et svekket globalt redskap. Derfor er det en viktig oppgave for Regjeringen å spille en aktiv rolle i det videre arbeidet med reformprosessen og å være en aktiv pådriver og røst slik at organisasjonen får den legitimiteten den trenger, og blir mer handlekraftig og bedre i stand til å møte de utfordringer vi står overfor. Kofi Annan skriver også i kronikken sin at han kunne ønske at FN hadde litt mer av den konkurransen medlemslandene imellom som vi finner i fotball-VM. Jeg slutter meg til Annan når han sier at det hadde vært fantastisk om land hadde satt all sin ære og prestisje i – og kjempet om – å være best på f.eks. menneskerettigheter. Og det hadde vært fantastisk om land forsøkte å overgå hverandres resultater når det gjelder å redusere barnedødeligheten, eller når det gjelder antall barn som får utdanning etter grunnskolen. Og det hadde vært fantastisk om det var like mye penger til bistandsarbeid som det er i fotballindustrien. Jeg tror vi alle kan slutte oss til Annan når han sier at verden hadde vært et litt bedre sted å leve, hadde FN vært litt mer som fotball-VM og FIFA på noen områder, selv om også selvfølgelig FIFA, i likhet med FN, blir beskyldt for korrupsjon og tungroddhet. Jeg er glad for at Regjeringen ønsker å styrke FN-systemet. Norge har økt og vil øke støtten til FN, men vi skal også stille tøffere krav til FN-organisasjonene om at de skal levere resultater i kampen for fred og utvikling, og vi skal stille krav om en mer effektiv, ubyråkratisk organisasjon og en mer effektiv bruk av pengene vi gir.