Det er utvilsomt en hyggelig beskrivelse representanten Hernæs kommer med. Men det forekommer meg at forståelsen av hva som er virkeligheten, er noe ulik her i salen. Forsvaret hadde altså et uhjemlet merforbruk på 1 156 mill. kr i 2004, som ble oppdaget i januar 2005, lenge etter at alle muligheter for omdisponeringer innenfor budsjettet var løpt ut. Dette er sterkt kritikkverdig, mener et flertall i komiteen bestående av Arbeiderpartiet, Fremskrittspartiet, Senterpartiet og SV. Videre mener de samme partiene at den stortingsmeldingen vi behandler i dag, er preget av enkle forklaringer og en tilsynelatende mangel på vilje til å søke de bakenforliggende årsakene til merforbruket. Så slår det samme flertallet fast at det er kritikkverdig at statsråden ikke på et tidligere tidspunkt grep inn og endret Forsvarets holdning til rammer og pengebruk. Forsvarsministeren har ansvar overfor Stortinget for det som skjer i Forsvaret. I denne saken har forsvarsministeren løpt fra dette ansvaret og overlatt det til andre. De som har måttet ta konsekvensen av forsvarsministerens manglende ansvar, er generalinspektør for Hæren Lars J. Sølvberg og administrerende direktør i FLO Erik Hernes. De måtte ta ansvaret – på basis av foreløpige tall, før Forsvarssjefen hadde lagt fram sin årsrapport, på grunn av at de var kapitteleiere som hadde bruk for mye penger – under prinsippet om at ansvar må gjøres gjeldende. Forsvarsministeren, som har det øverste ansvaret for sin organisasjon, skjøv ansvaret nedover til to kapitteleiere som hadde bruk for mye penger. Hun har ansvaret, men bruker det til å gi andre skylden. Dette er vesentlig, ikke minst fordi det er et flertall i komiteen som mener forklaringene på merforbruket som brukes i meldingen, er for enkle. Forklaringene til Forsvarsdepartementet er for enkle. Det preger også innstillingen. At det helt overraskende ble et svært høyt merforbruk, vitner om en manglende kontroll med økonomistyringen i Forsvaret og Forsvarets militære organisasjon. Det er uklart om det reelt sett var en bedre kontroll andre steder i Forsvarets militære organisasjon, selv om disse i 2004 stort sett var ferdig med de gjennomgripende reorganiseringene. Dette handler ikke om at Hæren og Forsvarets logistikkorganisasjon brukte for mye penger – det forstår alle gjennom å se på tallene – men om de hadde mulighet til å vite om det før det var for sent, om omorganiseringen og de systemene som var valgt i hele omstillingsprosessen, gjorde det mulig for alle å ha nødvendig oversikt. Ja, mener Forsvarsdepartementet, det var mulig å ha oversikt, selv om de tekniske systemene ikke fungerte. Det var, som det sies i meldingen, knyttet til horisontal samhandel: «Dette var imidlertid kjente utfordringer som hadde vært mulig å løse på en bedre måte, selv uten denne systemstøtten, ved manuelle rutiner.» Akkurat, man kunne løse dette gjennom manuelle rutiner. Men hvem skulle løse dette i Hæren og i FLO? Hvor var de folkene? De var ikke der lenger. De var borte for Hærens vedkommende – erstattet med en tung byrde av internasjonale operasjoner i Afghanistan, Irak og Kosovo og dessuten bl.a. treningen av Telemark bataljon til NATO Response Force for første halvår i år. Som det står videre i meldingen: «Hærens avdelinger har også hatt et betydelig høyere aktivitetsnivå enn det budsjett og tildeling ga rom for.» Ja, det er klart, men hvem var det som bestemte det høye aktivitetsnivået? Var det Hæren selv? Nei, det var stortingsflertallet gjennom budsjettet som ble lagt fram for oss, så vidt jeg husker, av Forsvarsdepartementet. Det var altså departementet som la fram budsjettet, Stortinget vedtok det, og det sprakk. Det er saken. Hvorfor? SV har i årevis hevdet og stilt spørsmål om at de internasjonale operasjonene koster oss vesentlig mer enn det som reflekteres i kap. 1792, som bare omfatter merkostnadene som oppstår når man er ute av landet. Ifølge tallene i forsvarssjefens årsberetning mener forsvarssjefen at merforbruket i Hæren er på 333 mill. kr. I denne meldingen er tallet 425 mill. kr. Hva er korrekt? I høringen oppfattet jeg at statsråden mente at forsvarssjefens tall var riktige. Hæren tapte kampen om disse 92 mill. kr, som skulle vært ført som overskridelser på kap. 1792, som er forsvarssjefens kapittel. Det er ikke avklart hvorvidt det er slik at disse kostnadene rent faktisk skulle vært ført på det kapitlet. Vi ser hva som har skjedd, og forstår at det er viktig for Regjeringen at kostnadene innenfor internasjonale operasjoner ikke overskrider det budsjetterte, men at så mye som mulig nå plasseres inn under Hærens og FLOs kapitler. Det kan i alle fall se slik ut. For meg er det vesentlig at alle kostnader ved internasjonale operasjoner og alle andre kostnader plasseres der de hører hjemme, nettopp for å synliggjøre kostnadene der de hører hjemme. Hovedproblemet i 2004 måtte vel være at man hadde gått inn for et valg av tekniske systemer som ikke var komplette. I et LP 1 i Golf som bare skulle løse bestemte funksjoner, valgte man å bruke organisasjons- og stamdata som lå utenfor systemet. Det førte bl.a. til at lønn ble plassert på feil kapitler osv., og mye tyder på at den manglende HR-dimensjonen gjorde at det var bortimot umulig å etablere nødvendig sporbarhet. Økonomi- og regnskapssystemet SAP skulle også gi store rasjonaliseringsgevinster umiddelbart. 39 økonomi- og regnskapsmedarbeidere i Hæren ble overtallig da systemet ble implementert. Det er grunn til å spørre om det ikke var slik at man hadde for store forventninger enn det det rent faktisk var mulig å innfri. Det er i så fall ingen nyhet. Dette har Fremskrittspartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet stilt spørsmål om lenge, ikke minst behovet for en helhetlig gjennomgang av det nå faseinndelte Program Golf, med oversikt over målene det skal innfri, gevinsten det vil gi, og prislappen. Det er fremdeles i dag, i 2005, med de problemer Golf har medført, ikke mulig å få en helhetlig gjennomgang. I stedet foreslår Regjeringen å gjennomføre en strippet versjon for leveranseprosjekt 2. Departementet sier at det vil redusere risikoen ved gjennomføringen av prosjektet. Hvilken risiko reduserer det egentlig å stykke opp Program Golf i småbiter, når man allikevel har tenkt å gjennomføre hele programmet, slik komiteens leder Marit Nybakk presiserer nå? Er det ikke da hensiktsmessig for Stortinget å forstå helheten? Det man reduserer risikoen for nå, med den framgangsmåten som er valgt, er at et stortingsflertall til slutt sier stopp, dette blir for dyrt. Slik dette programmet utvikler seg, har ikke Stortinget innsyn i helheten og prisen. Departementet må ta hele ansvaret selv – hele ansvaret. I den komparative analysen av det danske og norske forsvaret framkommer den summen for Program Golf som Riksrevisjonen har kommet fram til. Jeg antar at når disse tallene brukes i dette dokumentet, er dette en anerkjennelse av dette tallet. Tallet er 2 milliarder kr. I denne analysen kommer det også fram at det danske forsvaret har valgt en annen løsning. Den koster litt over halvparten, til tross for at Norge benytter seg av den samme leverandøren, nemlig IBM. Horisontal samhandel er et annet fenomen som det er mye av i Forsvaret. SV har aldri vært særlig begeistret for denne måten å synliggjøre kostnader på, gjennom å innføre et liksommarked. Jeg er fornøyd med at det nå ligger inne et flertallsforslag om å foreta en full evaluering av horisontal samhandel. Det er ingen tvil om at de mangelfulle prislistene på tjenestene og sen fakturering har ført til betydelige problemer både for FLO og for Hæren, og at det ikke lenger er fullt samsvar mellom den organisasjonen og de leveransene FLO har kapasitet til. og den etterspørselen og betalingsviljen som de såkalte kundene i Forsvarets militære organisasjon har, og spesielt i et år da det må kuttes betydelig ned på bestillingene mot FLO på grunn av dårligere økonomi i de militære avdelingene etter det som har skjedd i 2004. SV har lagt inn en rekke forslag i denne innstillingen i samarbeid med Fremskrittspartiet og Senterpartiet. De dreier seg om å få en samlet oversikt over Program Golf når det gjelder både omfang og antatte kostnader. Det dreier seg om å få etablert et utvalg som kan gjennomgå alle forhold knyttet til organisering og styring i forsvarssektoren, og det dreier seg om å be Regjeringen fremme en sak der man går igjennom hvordan samordningen av den politiske og militære ledelsen skal organiseres i framtiden, også ut fra behovet for en forbedret virksomhetsstyring – som det naturlig nok ser ut som det kan være et behov for. Dette er alle forslag som dreier seg om å komme lenger enn det denne meldingen gjør på de underliggende forholdene som resulterte i at Forsvaret ikke fikk godkjent regnskapet sitt i 2003, og altså for i fjor oppdaget en sprekk på over 1 milliard kr etter at regnskapsåret var slutt. Dette er ikke en omkamp om integrert strategisk ledelse. Det er et forsøk på å bidra til at Forsvaret gjenvinner økonomisk styring og kontroll. De foreslåtte tiltakene i meldingen er helt sikkert nødvendige og riktige. Spørsmålet om de vil gi nødvendig styring og kontroll over Forsvarets økonomi, er noe annet. Da passer det bra å avslutte med å minne om at Stortinget i forbindelse med kontroll- og konstitusjonskomiteens behandling av Forsvarets regnskap for 2003 vedtok å be om en sak om hvordan Regjeringen vil gjenvinne overordnet styring av Forsvarets økonomi. Den saken ser vi fram til.