Den økte bruken av datateknologi de siste tiårene har ført til at samfunnet har møtt nye utfordringer og nye former for kriminalitet. Datakriminalitet har gjort viktige samfunnsinteresser, bedrifter og privatpersoner mer sårbare enn tidligere. Regjeringen har i proposisjonen bl.a. foreslått nye regler om foreløpig sikring av elektronisk lagrede data. Det vil medføre at politiet i den enkelte sak kan pålegge den som tilbyr tjenesten, og andre å sikre data i inntil 90 dager om gangen, dette for å sikre at viktige bevis ikke går tapt under etterforskningen i en straffesak. Det foreslås også at politiet, under ransaking av datasystem, skal kunne pålegge hver enkelt å gi de opplysningene som er nødvendige for å få tilgang til selve datasystemet. Regjeringen foreslår videre at Norge bør slutte seg til Europarådets konvensjon av 8. november 2001 om kamp mot kriminalitet knyttet til informasjons- og kommunikasjonsteknologi. Konvensjonen inneholder regler både om straff, om etterforskningen og om gjensidig bistand i straffesaker. Komiteen mener det ikke lenger bør være et vilkår for straff at det foreligger et beskyttelsesbrudd. I proposisjonen er det foreslått at dette spørsmålet skal vurderes i en bredere sammenheng gjennom Datakrimutvalgets arbeid, bl.a. fordi høringsrunden ikke avdekket noe stort behov for endringer på det nåværende tidspunkt. Høyre har likevel valgt å slutte seg til flertallet i komiteen på dette punktet. Et viktig argument for å støtte dette er at også privatpersoner som ikke beskytter sine data, har behov for strafferettslig vern. Den kraftige økningen i bruk av datasystemer til kommunikasjon gjør dessuten at muligheten for å skaffe seg uberettiget tilgang til data er mye større nå enn det som var tilfellet i 1985, da dette sist ble vurdert. Komiteens flertall, Arbeiderpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Fremskrittspartiet, går dessverre inn for at Norge benytter seg av konvensjonens reservasjonsadgang når det gjelder innføring av et nytt straffebud, som vil ramme den som ulovlig sitter inne med eller sprer datavirus, hackerverktøy og andre innretninger som er særlig egnet til å utføre straffbare handlinger. Høyre er enig i at man skal være tilbakeholden med å kriminalisere forberedelseshandlinger. Dette er også grundig drøftet i proposisjonen. Etter vårt syn taler det betydelige skadepotensialet, hensynet til tilliten til elektronisk kommunikasjon som kommunikasjonsform og også den tilsynelatende lave oppdagelsesrisikoen for at det likevel bør være straffbart å besitte hackerverktøy og tilsvarende innretninger. Dersom Norge benytter reservasjonsadgangen, vil det etter Høyres syn kunne innebære at man i realiteten ikke vil kunne straffe en som gjør hackerverktøy tilgjengelig for andre på nettet, selv om man med sikkerhet kan si at dette verktøyet vil bli brukt til å begå ulike straffbare handlinger med lav oppdagelsesrisiko. Lovtiltakene vil føre til at Norge oppfyller pliktene i konvensjonen. Ved å ratifisere konvensjonen bidrar Norge til å styrke det internasjonale samarbeidet i denne typen saker. Det er helt sentralt at arbeidet med å bekjempe denne formen for kriminalitet foregår på tvers av landegrensene. Jeg tar opp forslaget fra regjeringspartiene.