Denne stortingsmeldingen er først og fremst en rapport om Kirkens økonomiske stilling pr. i dag. Det har ført til at det ikke har vært noen store politiske fronter underveis i arbeidet med innstillingen. For å være helt ærlig tror jeg behandlingen av meldingen også har vært litt preget av mens-vi-venter-på-Gjønnes-holdningen. Det er i forbindelse med Gjønnes-utvalgets innstilling man vil ta den store prinsipielle og grunnleggende debatten om statens forhold til Kirken i framtiden. Hvorvidt man er for et skille eller ikke – det vil uansett sannsynligvis bli omfattende endringer. Det som har vært et av diskusjonstemaene, som vi også har hørt fra talerstolen her i dag, er forholdet til Opplysningsvesenets fond. Fremskrittspartiet mener at man skal vente med å ta stilling til Opplysningsvesenets fond til Gjønnes-utvalgets innstilling kommer til behandling i Stortinget, for det er en stor sak. Det dreier seg om eierskapet til Opplysningsvesenets fond. Hvor kommer egentlig midlene til Opplysningsvesenets fond fra? Og hva skal man gjøre i mellomtiden når det gjelder avkastning og inflasjonsjustering av fondet? Jeg synes det er litt leit at de som er i posisjon, ikke tar det samme utgangspunkt og ser dette i en stor sammenheng. Representanten Reikvam mente man kunne droppe inflasjonsjusteringen. Inflasjonsjustering dreier seg altså bare om å opprettholde fondets verdi, unngå å redusere fondets realverdi, bl.a. til vedlikehold av kirker. Litt spøkefullt sagt kunne man kanskje antyde at Reikvam på den måten fremmer et forslag om en handlingsregel for bruken eller tappingen av Opplysningsvesenets fond. Det synes Fremskrittspartiet er beklagelig i en situasjon hvor vi nå står foran store, grunnleggende diskusjoner om forholdet mellom stat og kirke. Som kjent var Fremskrittspartiet imot trosopplæringsreformen. Vi har erkjent at Stortinget har en annen oppfatning om det. Vi er likevel opptatt av at reformen underveis skal evalueres på en skikkelig måte – ikke bare internt blant dem som er gjenstand for trosopplæringsreformen; også departementet må foreta en evaluering underveis før denne første femårsperioden er gått. Vi regner med at statsråden tar det med seg. Som nevnt er meldingen en ren rapport om økonomisk status, og det er verdifullt i den prosessen vi er i i forhold til Gjønnes-utvalget. Vi kjenner til hvordan Kirkens økonomiske situasjon er pr. nå, og det er noe vi må ta med oss i den diskusjonen om forholdet mellom kirke og stat som kommer. Vi har en egen merknad om kirkebygg. Siden dette også er temaet i en interpellasjon senere i dag, vil vi ta hovedargumentasjonen der. Men det er viktig for oss å peke på at status og situasjonen på vedlikeholdssiden for veldig mange kirker tydelig viser at kommunene ikke har klart å oppebære sitt vedlikeholdsansvar på en skikkelig måte. Det er vi nødt til å gjøre noe med. Vi kommer som sagt tilbake til det senere i dag. Jeg registrerte også at representanten Reikvam tok opp en del av ansettelsesprosessen fra denne talerstolen. Jeg registrerte særlig at Reikvam åpner for å styrke kirkedemokratiet og mener det er viktig at kirkedemokratiet skal gis tillit. Men på den andre siden smeller han dem litt over fingrene og sier at når de får den tilliten, gjør de det ikke riktig, og derfor ønsker man en politisk overstyringsmetodikk. Det er Fremskrittspartiet skeptisk til.