Jeg vil gjerne gi uttrykk for at nærings- og handelsministeren i dag har gitt en redegjørelse om næringspolitikken vår som jeg stiller meg fullstendig bak. Det er ikke nødvendig for meg å gjenta noe av det han sa. Så sies det fra talerstolen at det er stor forvirring om næringspolitikken. Ja, det høres slik ut i denne salen. Det må en vel bare ta til etterretning. Men når vi i næringskomiteen møter næringslivet, og det gjør vi veldig ofte, får i hvert fall denne politikken en veldig positiv respons. Som statsråden sa, handler næringspolitikken bl.a. om hvordan vi som nasjon ser på de ensidige industristeders utfordringer, og jeg vil gjerne kommentere det litt. Her er vi inne på i hvert fall to – og i noen sammenhenger tre – departementers arbeidsområder, da det er Kommunal- og regionaldepartementet som sitter med et hovedansvar for kommuneøkonomi og regionalt utviklingsarbeid, og Olje- og energidepartementet som har ansvar for energikontraktene, og i tillegg er det Nærings- og handelsdepartementet. Det er veldig viktig at disse tre departementene samhandler godt, og jeg noterer meg med tilfredshet at det nå er nedsatt en interdepartemental gruppe som skal foreslå mer konkret hvordan staten skal opptre i forhold til omstilling i ensidige industrisamfunn. Det har jeg forventninger til. Men det er uansett helt avgjørende at det er en god dialog mellom kommune, stedlig ledelse i bedriften og det sentrale eierskap i virksomheten. Det er etter mitt syn viktig at de lokale myndighetene, sammen med hjørnesteinsbedriftene, får arbeidsro til å utvikle planer og prosesser for hvordan utfordringene skal takles. Derfor må de lokale myndighetene på banen først, og så må vi ha et virkemiddelapparat som kan bidra med økonomiske ressurser og kompetanse i den grad det er nødvendig. Det er ikke først og fremst vi i stortingssalen som kan løse disse lokalsamfunnenes utfordringer. Løsningene må finnes i et samspill mellom hjørnesteinsbedrift og lokale og regionale myndigheter. Ikke minst er det også viktig å spille på lag med lokalt bankvesen og lokalt næringsliv. For meg er det viktig å være tydelig på at det ligger et stort ansvar lokalt for å utrede muligheter, skisser og planer og samle ressurser lokalt og regionalt. Så må staten eventuelt bidra med det som skal til utover det. I et lokalsamfunn som har en statlig hjørnesteinsbedrift, har staten selvsagt et helt spesielt ansvar. Lokalsamfunn som i generasjoner har vært avhengig av en hjørnesteinsbedrift, har særlige utfordringer i omstillingsarbeidet. Det har jeg personlig erfaringer fra, og for å lykkes i det krevende arbeidet må det til – i tillegg til økonomiske ressurser og gode bedriftsprosjekt – lokal forståelse for å ta skjeen i egen hånd og en aksept for at framtida blir annerledes enn fortida. Så må disse lokalsamfunnene ha visshet for at storsamfunnet stiller opp. Da kan vi ikke stå med en tom verktøykasse, men med en velfylt, med virkemidler som er tilpasset de utfordringene som skal takles. Det mener jeg at den rød-grønne regjeringen sørger for.