Mer enn 30 000 personer mottar tidsbegrenset uførestønad. Flertallet av disse er kvinner. Det er det verdt å merke seg på selve kvinnedagen. Målet med tidsbegrenset uførestønad er at flest mulig av dem som mottar stønaden, skal komme tilbake i arbeid gjennom oppfølging i stønadsperioden. Dette målet oppnås gjennom tiltak og aktiviteter som øker sannsynligheten for at den enkelte kan vende tilbake til arbeidslivet. En viss tilknytning til arbeidslivet er i denne forbindelse avgjørende viktig. Vi vet at lang tids lediggang gjør det betydelig vanskeligere å komme i jobb igjen. Derfor er det svært oppsiktsvekkende når Aetat forteller at kun 470 av vel 30 000 mottakere av midlertidig uførestønad pr. i dag går på arbeidsmarkedstiltak. Dette viser at kun et fåtall følges opp i tråd med Stortingets intensjon da ordningen med tidsbegrenset uføretrygd ble innført. Arbeids- og inkluderingsministeren har nylig endret den såkalte tiltaksforskriften. De som er innvilget tidsbegrenset uføretrygd, får ikke lenger tilbud om arbeidstrening i bedrifter som tilbyr varig tilrettelagt arbeid. For mange av dem som mottar tidsbegrenset uføretrygd, er en arbeidsplass i en arbeidsmarkedsbedrift den eneste mulighet for å holde seg i aktivitet. Konsekvensen av forskriftsendringen er derfor at flere mennesker, flesteparten kvinner, henvises til passivitet og isolasjon i den perioden de mottar tidsbegrenset uførepensjon. Resultatet er nedsatt livskvalitet for mange. Jeg vil spørre statsråden om i hvilken grad han mener at mottakerne av tidsbegrenset uførepensjon i dag følges opp på en måte som ivaretar målet om å forhindre utstøting fra arbeidslivet. Jeg vil også gjerne vite om statsråden raskt vil gjøre noe slik at de som mottar midlertidig uførepensjon, skal ha mulighet til aktivitet gjennom deltakelse i arbeidsmarkedsbedrifter.