Jeg er helt enig med Karl Eirik Schjøtt-Pedersen i at det er akkurat dette som er utfordringen. Hele poenget gjennom denne lovprosessen har vært at statsråden helt klart har sagt at vi klarer ikke å lage et klokkeklart skille og si sosial infrastruktur på den ene siden og teknisk infrastruktur på den andre, fordi det også er en del ting som ligger i mellomsjiktet. Det er bare å vise til svar på spørsmål 4, som jeg også nevnte i mitt forrige innlegg, der det står klart. Med en rigid fastsetting etter Planlovutvalgets innstilling, som Arbeiderpartiet, Fremskrittspartiet og Senterpartiet legger opp til, vil det være en god del ting av typen fellesområder bl.a. som vil bli utelatt fra muligheten for å inntas i denne type avtaler. Det mener vi i SV er feil. Vi mener at de tingene som ligger i midten, må kunne være med – dette er det beste jeg kan gi som svar til Karl Eirik Schjøtt-Pedersen. Så er jeg for øvrig fornøyd med at Karl Eirik Schjøtt-Pedersen presiserte overfor statsråden nettopp det som står på side 11, fordi det er det som er stortingsflertallets hensikt, og det vi sender et klart signal om. Sånn som denne forskriften blir lagt opp, som for øvrig blir utformet på bakgrunn av lovteknisk bistand fra departementet og fra Regjeringen, vil det være sannsynlig at vi vil ha en hyppigere oppdatering av forskriften enn det vi ville hatt dersom Arbeiderpartiet, Fremskrittspartiet og Senterpartiets forslag hadde blitt liggende til grunn. For det er klart at det hele tiden vil kunne være behov for å endre grensegangen for å sikre at ting som vil dukke opp, og som vi mener er sosial infrastruktur, ikke skal omfattes av utbyggingsavtaler. Det er utfordringen, og det er det jeg sa helt fra starten av er utfordringen: Velger man positivt å si hva man kan ha med, er det veldig enkelt, men det blir firkantet og rigid og lite fleksibelt. Velger man istedenfor å gjøre sånn som stortingsflertallet i dag gjør, nemlig å si at vi har disse åpningene, med de innstramningene som ligger i Regjeringens lovforslag, men samtidig sier i forskrift at forskriften skal avgrense videre de tingene som vi til enhver tid vil oppfatte å være «offentlig eid eller drevet sosial infrastruktur, så som skoler, barnehager og sykehjem m.m.», som det står, er det altså det rommet som det utøvende organ, nemlig Regjeringen, vil ha til å tolke dette lovvedtaket og følge opp fra sin side. Da må vi jo bare, sånn som det også legges opp til selvfølgelig, følge utviklingen videre, sånn at vi hele tiden observerer hva som skjer på dette feltet. Jeg opplever at vi, som også Karl Eirik Schjøtt-Pedersen sa, gir et klart mandat til Regjeringen: Gå ut og få dette til! Og får de det ikke til, får de komme tilbake igjen, og da vet de hva Stortinget vedtar.