Jeg vil i likhet med foregående taler henvise til orienteringen fra saksordføreren, som dekker godt det som er det store flertallets oppfatning i saken. Som proposisjonen fremhever, er hensikten med justeringen av sikkerhetsloven fra 1998 å gjøre rettssikkerheten for enkeltmennesker i sikkerhetsklareringssammenheng bedre enn det den er i dag. Forslagene bygger på arbeidsgrupperapporten «Grenseland mellom rettssikkerhet og personellsikkerhet». Som proposisjonen foreslår, skal bl.a. den binding til andre stater som norske statsborgere måtte ha, være relevant i vurderingen av sikkerhetsmessig kvalifikasjon. Proposisjonen inneholder også forslag om at klarering kan gis på vilkår. Det er også foreslått endringer i vilkårene for å gi klarering for utenlandske statsborgere. Her foreslår man en viss oppmyking av den noe rigide og strenge regel som gjelder i dag. Under behandlingen av denne proposisjonen er det av stor betydning også å fremheve bakgrunnen for sikkerhetsloven. Det er i denne sammenheng viktig å understreke at den forebyggende sikkerhetstjenesten er av defensiv karakter. Den består derfor av ulike tiltak som skal forhindre at spionasje, sabotasje og terrorhandlinger blir satt i verk mot skjermingsverdig informasjon eller objekt. Så til spørsmålet om antallet klareringsmyndigheter og farene som er forbundet med et fragmentert fagmiljø. Jeg vil i denne sammenheng slutte meg til forsvarsministerens svar av 3. mai til komiteen. Forsvarsdepartementet går her inn for færre klareringsmyndigheter, noe som vil føre til et mindre desentralisert og fragmentert fagmiljø. Dette spørsmålet har da også vært drøftet ut fra et rettssikkerhetsmessig perspektiv. En sentralisering må imidlertid også vurderes ut fra et sikkerhetsmessig aspekt. Færre, men kvalitativt bedre klareringsmyndigheter vil styrke sikkerhetsarbeidet og dermed bidra til korrekte klareringsavgjørelser. På den annen side er desentralisering og fragmentering ikke ensidig negativt, verken rettssikkerhetsmessig eller sikkerhetsmessig. En fordel med desentralisering er at virksomhetene får større nærhet til sikkerhetsarbeidet. Dette vil skape økt forståelse og bedre lokal forankring. Sterk sentralisering av ansvar vil på den annen side kunne medføre bl.a. uønsket distanse til det forebyggende sikkerhetsarbeidet. Samlet sett vil den nye og oppdaterte sikkerhetsloven dermed gi oss en lov som er mer tilpasset dagens sikkerhetssituasjon, sett ut fra dagens sikkerhetsperspektiv.