Då Stortinget behandla skipsfartsmeldinga våren 2004, var det eit breitt fleirtal i denne salen for at vi skulle behalde skipsfarten som ei av Noregs viktigaste næringar. I staden for å leggje forholda fullt ut til rette for det med ein gong, blei det nedsett eit utval som skulle greie ut skipsfartens rammevilkår. Som kjent har dette utvalet no lagt fram sitt arbeid. Både fleirtalet og mindretalet i dette utvalet er einig i at dagens rammevilkår ikkje er konkurransedyktige, og at dersom det ikkje blir etablert tilsvarande vilkår i Noreg som i Europa, må skipsfarten etablere seg utanfor Noreg. I høyringa gav også så godt som eit samla næringsliv, inkludert arbeidstakarorganisasjonane, uttrykk for eit klart ønske om å gi reiarlaga europeiske skattevilkår, slik at vi kan behalde reiarlaga og resten av den norske maritime næringa i Noreg. Det er no snart gått eit halvt år sidan høyringsfristen gjekk ut, og det er grunn til å stille spørsmålet: Er dette endå ei sak som støvar ned i Finansdepartementet, eller har Regjeringa planar om å leggje saka fram for Stortinget innan kort tid? Saka er nemleg veldig enkel: Dersom vi ønskjer å behalde norsk skipsfart i Noreg, må vi etablere internasjonalt konkurransedyktige rammevilkår. Her er skatt nøkkelordet. Dersom vi ikkje er konkurransedyktige på skatt, vil veksten skje ute og ikkje i Noreg. Alle EU-land med ein skipsfart av betydning har valt den nederlandske tonnasjeskattemodellen, og det er denne som no er den gjeldande skattemodellen for skipsfarten. I stadig større grad har også land utanfor EU teke i bruk denne skattemodellen. Eg vil minne om, som representanten Asmyhr også var inne på, at ei innføring av tonnasjeskatt i Danmark for nokre år sidan har gitt ein kolossal vekst i dansk skipsfart – dette samtidig med at norsk skipsfart utviklar seg langt svakare. Den nederlandske tonnasjeskattemodellen inneber ein endeleg skattefridom på selskapsnivå. Overskot frå skipsfart kan fritt delast ut til eigarselskapet eller nyttast i anna næringsverksemd, utan at anna skattlegging kjem i tillegg. Berre ved utdeling til personleg aksjonær blir overskotet skattlagt. Skatt av aksjonær følgjer av det ordinære skattesystemet og har ingen samanheng med om selskapet er tonnasjeskattlagt. Dagens norske ordning medfører at det må betalast utbytteskatt med 28 pst. når det blir betalt utbytte til eigarselskapet, eller når det blir foreteke investeringar i anna verksemd, altså ei ordning som er langt dårlegare enn den europeiske modellen. I tillegg til europeisk tonnasjeskatt er ei avvikling av formuesskatten viktig for å leggje forholda best mogleg til rette for vekst og verdiskaping i Noreg. Fleire og fleire land har alt avvikla denne skatten. Derfor er det viktig at vi gjer det same i Noreg. Dersom vi ønskjer norsk skipsfart i Noreg også i framtida, må vi innføre europeisk tonnasjeskattemodell i Noreg så fort som mogleg, og vi må også starte avviklinga av den særnorske formuesskatten. Eg meiner at den norske regjeringa må vise handlekraft. Det er greitt nok at statsråden viser til at det er teke ein del grep som er riktige, fornuftige og gode. Men det må vi ikkje kvile på. No må vi også ta dei neste grepa, slik at vi legg tilhøva til rette. Vi har kunnskapen vi treng, og då er det berre handling det står på. Eg vil til slutt også understreke at dette ikkje på nokon måte er for å gi ei gåvepakke til reiarane. Reiarane vil uansett tene gode pengar, om dei er i Noreg eller om dei flaggar ut og flyttar ut. Dette er utelukkande for å behalde kompetanse og kapital i Noreg, slik at norsk skipsfart kan spreie positive ringverknader i samfunnet, slik det har vore gjort i tidlegare generasjonar. Dersom vi gjer dei rette vedtaka og avgjerdene no, vil norsk skipsfart ha positive ringverknader i samfunnet også i dei neste generasjonane.