Jeg takker statsråden for svaret, som jeg tross alt oppfatter som positivt. Likevel er det et paradoks at de etterlatte må kjempe en slik kamp som de nå gjør. Det ble gjort i forbindelse med «Utvik Senior», og det gjøres her. Det har også vært andre ulykker hvor enkeltpersoner har måttet stå oppreist og til de grader har måttet kjempe imot et stort statlig regime. Jeg blir overrasket når statsråden hevder at det ikke finnes midler. Det har nylig blitt avslørt at det har vært foretatt forskning i Norge som ikke helt har holdt mål – for å si det mildt. Det ansvarlige departementet fant da midler til å nedsette en granskingskommisjon som skulle begynne å se på dette umiddelbart. Og da er det fristende for meg å spørre: Er det andre motiv som ligger bak denne mangelen på entusiasme hos statsråden for å få avklart hva som er skjedd? Er det slik at det er politisk ubekvemt å finne fram svaret her – jamfør det Arbeiderpartiet og Regjeringen stod for når det gjaldt erstatning i forbindelse med «Utvik Senior»? Er det slik at heller ikke byråkratiet i departementet ønsker å få dette fram i lyset – jamfør historikken i denne saken?