Jeg merker meg at Fremskrittspartiets leder heller ikke nå benytter anledningen til å svare på de to tydelige utfordringene jeg kom med. Fremskrittspartiet sier at de er enig med Regjeringen om at man skal bidra til å få to bein i Afghanistan, et militært og et økonomisk og sosialt. Men de bidrar altså ikke med noen av de pengene som skal til for å få det økonomiske og sosiale beinet opp å stå. Dere kuttet bistandsbudsjettet for verden ned til det halve, uten – så vidt jeg har kunnet registrere – å si noe om at Afghanistan var et unntak. Det ville ikke gitt noen penger til den økonomiske og sosiale gjenoppbyggingen. Fremskrittspartiets leder benytter heller ikke anledningen til å klargjøre Fremskrittspartiets lettvinte forhold til bruk av spesialstyrker i noen av de farligste områdene på kloden. Dere gikk inn for å sende en norsk spesialstyrke til Irak. Så vidt jeg vet, var det ingen andre partier i denne sal som gjorde det. Det er mulig at Høyre var litt uklare på det tidspunktet. Men i alle fall bidro Kristelig Folkeparti og Kjell Magne Bondevik – sammen med det som da var opposisjonen – til å hindre at noe som hadde vært så skadelig for Norge, skjedde. Det kunne vært interessant å vite om Fremskrittspartiet er villig til å ta selvkritikk på noe som var et så åpenbart galt standpunkt.