Finansministeren sa i et innlegg tidligere her i dag – jeg tror det var i Odelstinget – at tingene går bra, alt ser bra ut for norsk næringsliv, norske arbeidsplasser osv. Karl Eirik Schjøtt-Pedersen snakket ikke om utgangspunktet da han kritiserte at ikke alt var gjort i den forrige regjeringsperioden. Selvsagt står det ting igjen å gjøre. Det vil det alltid gjøre, og representanten Klungland vil alltid kunne klatre opp her og fortelle om ting som står igjen å gjennomføre. Men utgangspunktet høsten 2001, da Arbeiderpartiet tapte valget med dunder og brak, snakker Schjøtt-Pedersen lite om. Han har heller ikke svart på dette med renten, som han selv mener er helt avgjørende, og det er den selvsagt for den norske valutaen. Det er ingen tvil om at den nye regjeringen gikk til et dekket bord, det ser alle uten å ha særlig innsikt, for så vidt ikke i norsk politikk, men kanskje mer i norsk næringsliv, og det som rører seg når det gjelder verdiskapingen. Der gikk tingene fremover. Vi presterte bra, og det er noe som vi absolutt står ved. Når det gjelder Klunglands betraktninger, som veldig ofte i denne sal går ca. 25 år tilbake i tid, synes jeg ikke de er så veldig interessante. Mer interessant er det jo at den høyest kjente renten i den tiden vi beskjeftiger oss med, fortsatt er den som var under Stoltenberg da den regjeringen fikk en helt nødvendig avløsning.