Å satse på forskning er å satse på framtiden. Forskning er en viktig kilde til nye og bedre måter å produsere på og dermed til framskritt og økt velferd. Forskning er avgjørende for vekst og utvikling for å se sammenhenger og erverve ny kunnskap. For at Norge skal kunne følge utviklingen internasjonalt, er det nødvendig å øke forskningsinnsatsen. Økt forskning er ikke bare et mål i seg selv, men forskningen bør også ha formål og retning. Forskningen skal være med på å skape et bedre liv for alle. SV er enig med Regjeringen i ambisjonene om 3 pst. av BNP innen 2010. Det er nesten en dobling fra dagens 1,7 pst. Men problemet med Regjeringens satsing er at Regjeringen ikke har noen reelle planer for hvordan denne økningen skal finansieres. Selv sier forskningsminister Clemet at næringslivet skal bidra mest, og at de må tredoble sin forskning innen 2010 for å oppnå Regjeringens mål. Jeg har ikke funnet noen som mener dette er realistisk i det hele tatt. Jeg har ikke sett noen i universitetsmiljøene, i forskningsmiljøene eller i bedriftene som mener at dette er realistisk. Tvert imot etterlyser alle konkrete planer for hvordan dette målet skal oppnås. SV mener det ikke er realistisk at det om fem år skal være en samlet vekst for næringslivet på 23 milliarder kr. Regjeringen er ambisiøs på andres vegne, og det er lett. Men vi må spørre oss: Er det sannsynlig at Norske Skog, Telenor eller Orkla vil tredoble sin forskning bare fordi Regjeringen sier det? Næringslivet lokalt og regionalt må bli satt i stand til å frigjøre midler til økt investering i forskning. Det er slik at næringsstrukturen i Norge preges av små og mellomstore bedrifter der mangel på risikokapital er en kritisk faktor for å kunne investere i langsiktige forskningsprosjekter og i neste omgang omsette forskningsresultater til kommersielt interessante prosjekter. Jeg er helt enig i at de store bedriftene må forske mer enn i dag, men det er realistisk at staten tar på seg en større andel av den økonomiske byrden enn det Regjeringen legger opp til. Ellers er jeg redd for at målene om en økning av forskningsinnsatsen vil falle i fisk. SV mener det er viktig å få en handlingsplan for hvordan forholdet mellom forskning og arbeidsliv kan styrkes, og fremmer i dag forslag om dette. SV blir stående alene om dette forslaget. Det er viktig å ha høye ambisjoner for forskningen. Ambisjonene for den forrige meldingen, som strekker seg fram til utgangen av 2005, var at Norge skulle ha en samlet forskningsinnsats som er på linje med gjennomsnittet for OECD-landene. Dersom vi hadde nådd målet, ville vi i dag ha brukt om lag 2,23 pst. av BNP i 2005. Bare i liten grad har Norge nærmet seg målet i løpet av denne stortingsperioden. Jeg minner om dette fordi det er viktig når man setter seg mål, også å ha med seg noen grad av realisme. Dersom en setter seg mål som er urealistiske, vil dette kunne virke demotiverende og frustrerende. Dessuten vil denne type mål lett komme i miskreditt og forsterke politikerforakten fordi det i ettertid viser seg at det ikke er samsvar mellom de mål man har satt seg, og den politiske vilje. Når man setter seg et mål, er man nødt til å ha en plan for å nå det. Derfor mener SV mener at ambisjonene må følges opp med konkrete og realistiske planer for hvordan vi skal oppnå økt forskning. Den mest realistiske planen for å få dette til er å øke Statens forskningsfond, slik at avkastningen derfra øker og man kan bruke mer til forskning. I dag er Forskningsfondet på rundt 35 milliarder kr. SV foreslår i dag at fondet skal økes til 100 milliarder kr innen 2010, altså en konkret opptrappingsplan. Konkret foreslår SV at Forskningsfondet skal være 70 milliarder kr i 2006, 90 milliarder kr i 2007 og 100 milliarder kr i 2008. SV foreslår en forpliktende opptrappingsplan fordi det er mangel på forpliktende økonomiske opptrappingsplaner, noe som var en svakhet ved den forrige forskningsmeldingen, som ble behandlet i 2000. I tillegg til at opptrappingsplanen vil virke som et pressmiddel mot den årlige statsbudsjettbehandlingen, vil en plan også gi de tunge forskningsmiljøene bedre planleggingsmuligheter. Når vårt forslag beklageligvis vil falle i salen i dag, vil vi subsidiært støtte I, der en ber Regjeringen om å fremme forslag om en opptrappingsplan i statsbudsjettet for 2006, som jevnlig skal evalueres, og som det da vil bli flertall for. For å kunne benytte seg av hver krone en setter inn i forskningen, er det nødvendig å ha verktøyene i orden. Det er nødvendig med en økt satsing på nytt utstyr. Derfor foreslår SV i dag at Regjeringen i budsjettene for 2006 og 2007 foreslår 1 milliard kr hvert år øremerket anskaffelse av vitenskapelig utstyr. Dette forslaget blir SV også stående alene om. Meldingen vektlegger kvalitet og relevans som de viktigste kriteriene for framtidige forskningsprioriteringer. For å sikre kvalitet legges det opp til økt konkurranse om forskningsmidlene. Men forskning er av den karakter, både grunnforskningen og den næringsrettede som arbeider med å løse konkrete problemer, at den ofte har en lang tidshorisont. Tradisjonell konkurranse med en omfattende søknadsprosedyre er ikke en effektiv måte å sikre kvalitet og relevans på. Det brukes i dag enormt mye ressurser på å skrive søknader, altfor mye tid går bort til det, vil jeg hevde. Innvilgelsesprosenten er lav innenfor flere av Forskningsrådets programområder. Det fører til at mange gode og viktige prosjekter ikke får innvilget midler. Kvalitet og relevans er først og fremst avhengig av den faglige styrken i miljøene og den kompetanse oppdragsgiverne har til å definere problemene og framtidige utfordringer. En må derfor bygge sterke fagmiljøer, og gjennom langsiktig finansiering gi disse mulighet til å møte konkurranse fra utenlandske institusjoner og institutter. Økt basisbevilgning til instituttene er en måte å øke slagkraften i norsk forskning på, samt tettere samarbeid mellom høyskoler, universitet og institutter. SV mener at deler av den økte statlige forskningsinnsatsen må kanaliseres direkte til universitetene og høyskolene gjennom finansieringsmodellen. Det er langt dette landet, og det er variert. Ser en på fordelingen på forskning, er Nord-Norge kraftig skjevfordelt i forhold til resten av landet. Det er nødvendig å ta grep, ellers vil Nord-Norge havne i en forskningsskygge og dermed komme i bakevjen når det gjelder både utvikling og kompetanse. Jeg er glad for at komiteen har sluttet seg til SV når det gjelder å etablere et landsomfattende såkornfond også ved Universitetet i Tromsø. SV mener at vi i tillegg skal bruke ulike virkemidler. Derfor foreslår vi et eget forskningsfond for Nord-Norge. Jeg er litt overrasket over at ikke flere partier støtter dette forslaget, spesielt Arbeiderpartiet, som tidligere har vært ute og sagt i de nordligste avisene at de støtter et slikt fond. SV støtter Regjeringen i den tematiske forskningen som den har skissert: energi og miljø, mat, hav og helse. Men vi foreslår også et femte tema som heter «velferdsstaten, kunnskap og fornying». Dette fordi den nordiske velferdsmodellen gir de nordiske landene et konkurransefortrinn. Det er et fortrinn som vi må utvikle og forbedre. Derfor er det behov for å øke kunnskapen om velferdsstatens fortrinn og hvilke utfordringer den møter i en globalisert verden. De tunge norske forskningsmiljøene innenfor samfunnsfag og humaniora er internasjonalt anerkjent. SV mener at Norge skal være verdensledende både når det gjelder petroleumsforskning, og når det gjelder fornybar energi. Det er et enormt uutnyttet potensial når det gjelder bruk av alternativ energi og behov for å bedre bærekraftige energisystemer. De naturgitte fortrinnene gir norske miljøer mulighet til å hevde seg innen internasjonal forskning på området, samtidig som resultatene vil gi store samfunnsmessige gevinster. Økt forskning innen enøk og alternativ energi må prioriteres. I dag vokser produksjonen av solstrøm, solvarme, vindkraft, bioenergi og nye transportløsninger med 20–35 pst. i året. Investeringene beløper seg til flere titalls milliarder kroner årlig. Dette er bare en forsmak på veksten framover. Poenget er at dersom vi tør å satse nå, kan vi ha store fortrinn når det virkelig gjelder. Allerede nå jobber faktisk 300 personer i to bedrifter i Nordland, Scancell og ScanWafer, med å produsere deler til solceller. Det er enorme muligheter, og vi har et enormt potensial hvis vi går inn på dette. Saksordføreren kom i sitt innlegg inn på veldig mange viktige punkter og områder der komiteen står sammen. Jeg vil si at jeg er veldig glad for at vi har denne forskningsmeldingen til behandling i dag. En økt forskning er viktig både for kompetanse og for utvikling. Men som sagt, SVs store ankepunkt er at vi savner en konkret handlingsplan i forhold til de midlene man ønsker å gå inn med for å styrke forskningen. Jeg tar opp de forslagene som SV står alene om, og det vi står sammen med Senterpartiet om.