Velferdsreformen er en gammel fanesak for Fremskrittspartiet som nå endelig blir realisert. Selv om det ikke skjer helt og fullt, er vi et stykke på vei. Som sagt er dette en gammel fanesak for Fremskrittspartiet, hvor de andre partiene nok en gang kommer noen år etterpå og samfunnet må ta de tap som ligger i det. I Innst. S. nr. 198 for 2004-2005 fremmet Fremskrittspartiet forslag om en bredere velferdsreform, hvor også de kommunale sosialkontorene ble et statlig ansvarsområde og fullt ut integrert i den nye reformen. Jeg mener det er særdeles viktig at hele kjeden som denne reformen omhandler, og som er reformens utgangspunkt, er så enhetlig som mulig. En reform hvor de kommunale sosialkontorene ikke fullt ut er integrert, vil føre til ekstra utfordringer og problemer både under selve sammenslåingen av de forskjellige etatene og under det videre arbeidet når organisasjonen er sammenslått. Det vil være store utfordringer å slå sammen Aetat og trygdeetaten, med de forskjellige kulturer de har, selv om disse er statlige og under én ledelse. Sosialetaten som en delvis frittstående etat underlagt kommunale vedtak, budsjett og avgjørelser vil kunne medføre at reformen ikke blir slik at det gis et enhetlig tilbud i de forskjellige kommunene. Fremskrittspartiet mener det er særdeles viktig at alle ledd er så samkjørte som mulig, slik at intensjonen med reformen oppnås. Fremskrittspartiet fremmer derfor forslag om at «Stortinget ber Regjeringen fremme de nødvendige lovforslag for Stortinget slik at ansvarsområdet de kommunale sosialkontorene har overføres fra kommunen til staten, og legges inn under NAV-kontorene». Bakgrunnen for at det legges fram et slikt forslag, er at det har vært umulig å få lovteknisk bistand fra departementet i behandlingen av denne saken. Dette fører selvfølgelig til at det i flere lover er henvist til kommunene som eier av sosialkontorene. Når det gjelder disse lovendringene, er Fremskrittspartiet enig i lovens intensjon, men ikke i at det er kommunen som skal fortsette å eie sosialkontoret. Fremskrittspartiet vil derfor, med henvisning til forslaget som jeg har referert, stemme for disse forslagene. Det er særdeles viktig at arbeidslinjen føres fullt ut. En av hovedgrunnene til reformen er at flere skal komme i arbeid, og at de som har restarbeidskraft, skal kunne utnytte denne. Dette vil ikke bare spare skattebetalerne for store beløp i form av lavere trygde- og stønadsutbetalinger, men, vel så viktig, gi brukerne et bedre liv. Mange som i dag er utestengt fra arbeidsplassen fordi de ikke får bruke sin restarbeidskraft, er også utestengt fra kanskje den største sosiale arenaen – som arbeidsplassen er. Dette kan reformen gjøre noe med hvis vi lykkes. I lovens formålsparagraf omtales brukernes rettigheter, mens brukernes plikter i liten grad nevnes. Selv om det er viktig å lovfeste de rettigheter brukerne har, er det også viktig å synliggjøre at brukerne også har klare plikter. En av pliktene er selv å ta initiativ til både å skaffe seg arbeid og å utnytte den restarbeidskraften den enkelte har. Derfor fremmer Fremskrittspartiet forslag om at dette tas med i formålsparagrafen. Selv om vi fremmer forslag i formålsparagrafen om brukernes plikter, er det nødvendig å slå fast i loven at arbeidssøker har en selvstendig plikt til å stille sin arbeidskraft/restarbeidskraft til disposisjon når denne personen mottar stønad basert på at personen er arbeidssøkende, har en restarbeidsevne som følge av uførhet eller mottar sosialtrygd. Derfor fremmer Fremskrittspartiet forslag om en ny § 17 om arbeidssøkernes plikter, hvor det også framkommer at det skal stilles strenge krav til unntak. I forbindelse med vårt forslag til ny § 17 på side 23 i innstillingen gjør jeg oppmerksom på en feil. Følgende skal ikke stå i lovteksten: «Behandling av personopplysninger ved det felles lokale kontoret skal lyde:». Dette er dessverre kommet med ved en inkurie og har ingenting der å gjøre. En reform som NAV-reformen vil som sagt kunne gi flere mennesker en bedre hverdag med arbeid, og gi dem som har en restarbeidskraft, muligheten til å få den utnyttet på en langt bedre måte enn i dag. Reformen vil etter Fremskrittspartiets mening også gi brukerne en langt bedre oppfølging slik at de får de tilbud og ytelser de har krav på, og samtidig gi betydelige muligheter for besparelser for skattebetalerne. Fremskrittspartiet mener derfor at det i loven bør stilles krav til resultatoppnåelse. Fremskrittspartiet legger til grunn at hvis mål ikke nås eller politiske vedtak ikke gjennomføres, vil dette ha konsekvenser for dem det gjelder. Derfor legges det inn krav til resultatoppnåelse i vårt forslag til ny § 3. NAV-reformen baserer seg på at flere kontorer skal slås sammen, og at flere kundebehandlere får tilgang til informasjon om persondata. Under høringen kom det fram flere synspunkter som gjaldt innføring av et loggsystem. Et slikt system baserer seg på at kundebehandlerne må loggføre hver gang de er inne og henter informasjon, og begrunne hvorfor de gjør det. Fremskrittspartiet mener innføring av et slikt system vil trygge at informasjon og persondata ikke havner hos uvedkommende. Et slikt system må utarbeides på en slik måte at det effektivt skal kunne brukes og uten større kostnader. Det vil være behov for tilpasninger slik at alle de som har behov for å benytte seg av de nye NAV-kontorene, skal kunne gjøre dette uten problemer. Dette kom også fram under høringene, hvor flere organisasjoner pekte på at det i formålsparagrafen burde tas med krav om universelle løsninger. Siden en av hovedgrunnene til opprettelsen av NAV-kontorene er at man ønsker å legge til rette slik at flest mulig skal få benytte mest mulig av sin arbeidskraft, er det etter vårt syn avgjørende at kontorene er konstruert på en slik måte at de forskjellige brukergruppene kan benytte seg av de tilbudene som gis fra de forskjellige NAV-kontorene. Derfor fremmer vi forslag om det i en ny § 13, der det stilles krav om at det skal være slik. Gjennomføringen av introduksjonsordningen for innvandrere ligger i dag til kommunene. Denne ordningen har som målsetting at innvandrere skal integreres i det norske samfunnet. Den beste formen for integrering av innvandrere er etter Fremskrittspartiets syn gode språkkunnskaper og at de raskest mulig kan forsørge seg selv og sin familie gjennom lønnet arbeid. Det er Fremskrittspartiets syn at NAV-kontorene er bedre egnet til å gjennomføre dette enn kommunene er, og jeg viser i den forbindelse til vårt forslag til ny § 13. Jeg tar herved opp det forslaget jeg har referert, forslaget vedrørende § 17 med den rettelsen jeg har pekt på, de øvrige forslagene fra Fremskrittspartiet og det forslaget vi er medforslagsstiller til.