Saksordføreren startet debatten med å si at det var «et lite dokument, men en stor sak». Denne debatten synes jeg faktisk illustrerer at det er det. Sortevik sa også at Høyre og Kristelig Folkeparti ikke «makter å skjønne hva dette dreier seg om». Men her er det et forslag om å utrede, og saksordføreren legger vekt på det, og samtidig går Sosialistisk Venstrepartis talsperson på denne talerstolen og sier at det er et vedtak om å innføre skolemat. Det er en vesentlig forskjell på disse to tingene, og når jeg leser forslaget til vedtak, klarer jeg ikke å lese at det her «innføres» skolemat. Men det er et pålegg om å utrede, og vi skal alltids klare å få laget en utredning. Jeg synes statsråden hadde en veldig konstruktiv tilnærming i forhold til hva det er som da reises av problemstillinger, og hvorvidt de ulike ordningene virker i forhold til det som etterspørres. Men den forvirring som eventuelt er skapt i denne sal omkring innholdet i vedtaket, er det forslagsstillerne som har skapt, og det hadde vært veldig interessant å høre om Arbeiderpartiet nå mener at vi vedtar en utredning, eller om vi vedtar å innføre. Jeg mener imidlertid at det ligger klart i vedtaket at en skal utrede, og at det, hvis det ikke blir sagt noe annet, er den tolkningen som ligger her. Til slutt: Jeg opplever selve saken som et utslag av velferdssamfunnets tidsklemme og ikke som et utslag av en fattigdomsklemme. Men det er ikke dermed sagt at et generelt skolemåltid er det som er svaret på tidsklemma.