Regjeringa har bedt om samtykke frå Stortinget til godkjenning av EØS-komiteen sitt vedtak om å ta rettsakta «eit felles europeisk luftrom» inn i EØS-avtalen. Årsaka til at Regjeringa har lagt fram saka for Stortinget, er primært at dette vil ha administrative og økonomiske konsekvensar, slik me har gjort greie for i proposisjonen. Regjeringa har ynskt å orientere Stortinget om denne saka på ein grundigare måte enn det som skjer ved gjennomgang av saker i EØS-utvalet i Stortinget. Som me har gjort greie for, etablerer denne lovgjevingspakka ei ramme for den framtidige utviklinga av viktige delar av europeisk luftfart, som Stortinget bør få høve til å uttale seg om. Slik sett er eg samd med dei som vil hevde at mange EØS-saker under tidlegare regime har fått for dårleg handsaming, og regjeringspartia – kanskje spesielt eg og representanten Langeland, som var oppe her – har ved mange høve teke det opp utan å få støtte av Framstegspartiet. Regjeringa har gått gjennom alle sider ved denne pakka med andre departement og instansar som dette gjeld. Lovgjevingspakka inneber ikkje avståing av suverenitet over det norske luftrommet. Me omtaler dette spørsmålet av di dei aktuelle regelverkstekstane er omfattande og kompliserte. For ordens skuld understrekar eg at alle avgjerder som gjeld kontrollen over norsk luftrom, framleis skal fattast av norske styresmakter. Til dømes spørsmålet om å dele inn luftrommet i ansvarsområde – som går på tvers av landegrensene – og spørsmålet om å overdra ansvaret for å drive lufttrafikkteneste i slike ulike luftromsblokker er og vert noko som norske styresmakter avgjer. Som sagt medfører gjennomføringa av eit felles europeisk luftrom i Noreg nokre administrative og økonomiske konsekvensar som det er gjort greie for i proposisjonen. Samstundes viser me til at lovgjevingspakka legg grunnlaget for effektivisering av luftfartssektoren i framtida og sikrar eit høgt og harmonisert sikkerheitsnivå. Det gjev òg grunnlag for eit tett og omfattande samarbeid med nabolanda. At me sluttar oss til eit felles europeisk luftrom, gjev oss opning for deltaking i eit stort program for teknologiutvikling på dette saksområdet, SESAR, slik me har nemnt i proposisjonen. Dette vil Regjeringa kome attende til. Eit element som Regjeringa har lagt særleg vekt på i vurderinga si, er at den noverande ordninga med kryssubsidiering mellom lufthamnene til Avinor – i dette tilfellet den såkalla tårntenesta – kan halde fram. Dette er utruleg viktig for finansieringa av slike tenester ved dei regionale lufthamnene i Noreg. Det er derfor med undring eg registrerer at mindretalet i komiteen, representert ved Framstegspartiet, uttaler at dei ynskjer ei justert form for kryssubsidiering og reiser tvil om påstanden om at den noverande ordninga kan halde fram, samstundes som dei i sitt alternative budsjett ynskjer å organisere Avinor utan overskot. Eg minner om at dei interne subsidiane i Avinor i 2006 er venta å verte om lag 1,1 milliardar kr for å halde oppe ulønsame lufthamner i heile landet – frå Haugesund og Molde til Kirkenes og Tromsø. Når det gjeld den praktiske gjennomføringa av dei aktuelle regelverka i Noreg, vil Avinor verte gjeve oppgåva med å utføre lufttrafikktenester i same omfang som selskapet gjer i dag. Me legg opp til at slik utpeiking av Avinor formelt sett vert tidsavgrensa, slik at opplegget kan vurderast i lys av erfaringane etter nokre år. Til slutt nokre ord om oppgåva med å utføre det som vert kalla flyvêrtenester. Dette er tenester som Avinor og Forsvaret i dag kjøper frå Meteorologisk institutt på grunnlag av ei avtale med desse instansane. Regjeringa vil seinare ta stilling til om det er føremålstenleg å peike ut Meteorologisk institutt som formell eineleverandør av slike tenester i Noreg. Som det går fram av proposisjonen, meiner Regjeringa at norske interesser vert varetekne på ein god måte med det EØS-komitevedtaket som er lagt fram, og ber om at Stortinget sluttar seg til dette.