I de senere år har det stadig blitt avdekket saker om korrupsjon, økonomisk kriminalitet eller andre kritikkverdige forhold på arbeidsplassen. Skal vi greie å forebygge slik ulovlig og uetisk praksis, må vi spille på lag med de ansatte og deres tillitsvalgte. Det er viktig å lage lovregler som bidrar til større åpenhet på arbeidsplassen, slik at de ansatte tør å si fra uten å være redd for å bli straffet for det. Senest 5. november i år kunne vi lese i Aftenposten at hver femte norske arbeidstaker frykter for konsekvensene dersom de sier fra om uheldige forhold på arbeidsplassen. Flere helsearbeidere fortalte om mobbing, utfrysing og om at de ikke ble ikke forfremmet eller sendt på nødvendige kurs. Det er en ekstra utfordring at frykten for karrierehindringer er størst i offentlig sektor. I en slik situasjon er det svært betenkelig at Regjeringen fremmer et lovforslag som flytter fokus fra det forhold som arbeidstaker varsler om, og over til spørsmålet om arbeidstaker har gått fram korrekt. Dette er å ta spilleren – og ikke ballen. Kristelig Folkeparti kan ikke støtte § 2-4 som vil at varslingen skal være «forsvarlig». Dette kravet legger etter vår oppfatning i for stor grad opp til en vurdering av varslerens opptreden. Vi ønsker at det i loven kun skal oppstilles en begrensning i ansattes varslingsrett dersom varslingen skjer for å skade bedriften. Varsling bør ikke skje dersom man urettmessig røper bedriftshemmeligheter eller forhold som omfattes av taushetsplikten. Vi mener at terskelen for lovlig varsling legges betydelig lavere enn det regjeringspartiene legger opp til. Lovbestemmelsen blir dessuten lettere for arbeidstakerne å forholde seg til, og vi fremmer nytt § 2-4- forslag i tråd med dette. Da spørsmålet om varslervern var oppe til behandling i fjor, understreket regjeringspartiene at norsk lovgivning minst får det samme ytringsvernet som gjelder for arbeidstakere i Sverige. Vårt naboland har meget vidtgående rett til varsling, herunder anonym varsling. Det er straffbart å sette i gang etterforskning for å finne ut hvem som har gitt informasjon til mediene. Sammen med Fremskrittspartiet, Høyre og Venstre fremmer vi forslag om et nytt fjerde ledd i § 2-4, som sier at arbeidsgiver ikke kan iverksette undersøkelse eller andre tiltak for å bringe på det rene hvem som står bak varslingen. Dette er helt i tråd med hva Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet ønsket i fjor, og i tråd med hva disse partiene kunne stemme for i dag. Kristelig Folkeparti har lenge ønsket å lovfeste at dersom arbeidsgiver påstår at arbeidstaker har varslet i strid med bestemmelsene, er det arbeidsgiver som må påvise at varslingen er urettmessig. Vi er glad for at dette nå er fulgt opp. Vi støtter også § 2-5 om vern mot gjengjeldelse ved varsling og regelen om delt bevisbyrde. Vi ser det som positivt at arbeidstaker som er blitt utsatt for gjengjeldelse i strid med gjengjeldelsesforbudet, kan kreve oppreisning uten hensyn til arbeidsgivers skyld. Skal vi få til å styrke vernet for varslere, er det avgjørende at virksomhetene legger forholdene til rette for varsling på arbeidsplassen. Dette kan gjøres gjennom bedre rutiner og bedre informasjon. Jeg vil berømme Lillesand kommune som alt har vedtatt et nytt informasjonsreglement der de fastslår: «For å styrke det kommunale folkestyret, muligheten for deltakelse og kontroll og den enkeltes rettssikkerhet, skal alle ansatte i Lillesand kommune bidra til størst mulig åpenhet om vår virksomhet.» De understreker også at lojalitet til kommunen ikke skal hindre de ansatte i å ytre seg i den offentlige debatten. Jeg synes det er forbilledlig og bidrar til at de ansatte er trygge på at de både har en rett og en plikt til å si fra.