Jeg synes ikke at vi som politikere har som oppgave å moralisere verken overfor de ulike politiske partiene, Røde Kors, Kreftforeningen, Redningsselskapet eller andre som har inntekter på automatene. Det som er vår oppgave, er å lage et regelverk, som et bredt flertall her i Stortinget har vedtatt, nemlig at vi får et system som gir folk muligheten til å spille, som er til glede for mange i små doser, samtidig som vi unngår de store og alvorlige sosiale problemene som spilleavhengighet fører med seg. Jeg deler fullt ut representantens beskrivelse og omtanke for dem som rammes av dette. Det er rett og slett en sykdom, og det drar med seg ikke bare dem som rammes, men familie, venner og omgangskrets, og skaper enorme problemer. Så vi må få ryddet opp i dette. Stortinget har jo diskutert denne saken, og forbud var en del av diskusjonen: å stenge alle automater og oppfordre til det, eller eventuelt lovforby automater. Det sa et enstemmig storting, faktisk, nei til, og alle partiene bortsett fra Fremskrittspartiet sluttet seg til den modellen som Bondevik-regjeringen foreslo, nemlig at Norsk Tipping skulle få enerett til å drive automater, at antall automater skulle reduseres dramatisk – de skal bort fra dagligvareforretninger og steder hvor folk flest ferdes, og vi skal få en annen type automater som ikke på samme måte skaper spilleavhengighet. Vi er da, som representanten er godt kjent med, dratt inn i rettssalen gang på gang av automatbransjen, som selvsagt er bekymret for å skulle tape milliarder av kroner. Nå synger det på siste verset i den prosessen. EFTA-domstolen skal forhåpentligvis i løpet av et halvt år, kanskje litt mer, ta en beslutning. Da håper jeg at vi får den samme konklusjonen som vi fikk i lagmannsretten: Full støtte til det Stortinget har vedtatt, slik at vi kan få gjennomført Stortingets politikk.