Høyre mener at en må utvikle en offentlig sektor som er åpen, og som yter tjenester når en trenger det. Høyre mener at offentlige kontorer, på samme måte som butikker, må være tilpasset et moderne arbeids- og familieliv. Både enslige og familier der begge er i jobb, har behov for utvidede åpningstider. Derfor må det arbeides for at åpningstidene og telefontidene på statlige kontorer lokalt og kommunale kontorer holder åpent lenger. Så kan gjerne noen stille spørsmålet: Er dette et problem i et samfunn der telefon, Internett osv. er tilgjengelig? Ja, det er det, faktisk. Ikke alle ønsker eller kan bruke den type hjelpemidler, og en del av tjenestene er en nå nødt til å møte opp personlig for å få gjennomført. Dessuten varierer kvaliteten på nettstedene kraftig. Ikke alle har engang informasjon om kontakttidspunkt og åpningstider. Derfor er det vesentlig å sette seg noen klare mål for forbedringer av åpningstidene i statlig sektor i løpet av fireårsperioden. Jeg hadde vært enig i de innvendingene som har kommet mot forslaget, hvis dette hadde vært et forslag som skulle gjelde tjenester i kommunal sektor. Da ville det vært feil at Stortinget eller Regjeringen kom med den type nasjonale målsettinger. Men det er faktisk slik at det er Stortinget og Regjeringen som styrer de sektorene som vi her i dag skal ta stilling til åpningstidene for. Det er ingen lokal folkevalgt forvaltning i forhold til disse kontorene. Det er vi i denne sal som har ansvaret for den type tjenester. Derfor er det også riktig å sette seg noen klare mål, for uten klare mål er det stor sannsynlighet for at en ikke kommer fram til bedre åpningstider i løpet av de neste fire årene heller. I Høyre har vi gått enda lenger enn å sette oss klare mål. Vi har også i vårt alternative budsjett foreslått at de 20 mill. kr som Regjeringen vil bruke på en forsøksordning med sekstimersdag, heller brukes til utvidet åpningstid i offentlig sektor – og da fortrinnsvis på statlige kontorer. Alle har opplevd hvor vanskelig det er å komme tidsnok hvis en f.eks. skal registrere bil eller få nytt pass, når dette skal henge sammen med åpningstider i barnehager osv. I en hektisk hverdag får en ikke dagen til å strekke til, nettopp fordi mange av de offentlige tilbudene ikke er tilgjengelige når en har bruk for dem. Vi har hatt en interpellasjonsdebatt om dette tidligere. Vi har nå fremmet et Dokument nr. 8-forslag, som altså flertallspartiene avviser. Bakgrunnen for å avvise dette er brevet fra statsråden der hun igjen svarer at en har klare målsettinger om utvidet åpningstid, men at en ikke vil si noe om hvordan de skal nås, eller hva de skal være på de ulike områdene. For oss blir det mer og mer klart at årsaken til at Regjeringen ikke ønsker denne type målsettinger, er at den ikke ønsker å bli målt i forhold til resultatene. Det er veldig lett å komme med generelle betraktninger over ønsket om utvidet åpningstid og når fireårsperioden er over, si at der og der har en klart å utvide åpningstiden, så dette har vi oppnådd. Noe helt annet er det å forplikte seg til konkrete mål som denne sal har sluttet seg til, og vurdere dem etter fire år. Jeg vil avslutningsvis spørre statsråden: Er bakgrunnen for at en avviser disse forslagene, det at en ikke ønsker å få vurdert sitt eget arbeid når denne fireårsperioden er over?