Representanten Tørresdal spør veldig konkret om når Regjeringa vil si noe om antallet regioner. Ja, det er et enkelt svar på det, og det er at det skal Regjeringa si noe om når Stortinget har behandlet hvilke oppgaver som skal ligge på det regionale nivået. Vi legger fram stortingsmeldinga til høsten. Jeg forstår det slik – og det er jeg glad for – at man i Stortinget er innstilt på å behandle meldinga så raskt som mulig. Og det betyr at vi kommer raskt til antallet regioner. Regjeringa kunne ha valgt å sitte i den totale isolasjon og definere hvilke oppgaver vi skal flytte, og vi kunne sittet og tegnet kart. Jeg er sikker på at vi kunne ha hatt kjempemange for så vidt interessante interne seminarer om det, og vi kunne bare ha besluttet: sånn og sånn blir det. Men vi ønsker altså ikke å gjøre det på den måten, fordi vi vil ha folk om bord. Vi vil være sikre på at vi får et resultat som er best mulig, og vi skal være sikre på at vi får et resultat som står seg over tid. Derfor har vi lagt opp til en prosess hvor vi lytter til folk. Det kunne ha vært mer bekvemt for meg å ha sittet oppe i høyblokka borti gata her og bare skåret igjennom og sagt: sånn og sånn blir det. Men det hadde ikke blitt et så godt resultat som vi nå får, og vi hadde ikke sikret oss at vi får en reform som står seg over tid. Hvis representanten Tørresdal med klar politisk styring mener at statsråden skulle ha sittet oppe i høyblokka i sjuende etasje i Akersgata og definert diktatorisk oppgaver og tegnet kart – ja, ja, da er det det representanten Tørresdal mener. Men når jeg er opptatt av klar styring, så er det en klar styring mot et mål som innebærer at vi skal ha på plass en reform som bidrar til å demokratisere Norge, desentralisere Norge, hvor vi skal bli flinkere til å utnytte lokale fortrinn. Dette er en krevende prosess, som krever politisk lederskap, og det er det lederskapet vi nå tar. Det er det Stortinget ser. Det er ikke noe diktatorisk lederskap. Det ville være meget uklokt med tanke på å få en god reform som står seg over tid.