Jeg synes mye av denne finansdebatten har vært et forsøk fra regjeringspartiene på å spore debatten bort fra det statsbudsjettet som faktisk blir vedtatt. I den grad man har snakket om budsjettets innhold, har det vært floskler og store ord, og i stedet har man brukt mye tid på å skape et inntrykk av at det er umulig for dagens opposisjonspartier å samarbeide. Det jeg opplever, er at man her gjør et forsøk på å dekke over sine egne samarbeidsproblemer. Det var et hav av forskjell mellom SV og Arbeiderpartiet før Soria Moria. Man ser at selv om man har sittet på Soria Moria og forhandlet, er det fortsatt et hav av forskjell mellom regjeringspartiene på en rekke områder. Den debatten ser vi daglig. Det er uenighet om forsvarspolitikk, utenrikspolitikk, energipolitikk – for å nevne noen helt essensielle områder for nasjonen Norge. Det er et faktum. Å bruke denne finansdebatten til å forsøke å skape et inntrykk av at det skulle være vanskeligere for dagens opposisjonspartier, eller nærmest forvente at vi skulle ha kommet lenger enn de rød-grønne partier hadde gjort på tilsvarende tidspunkt for fire år siden, synes jeg rett og slett er tåpelig. Jeg synes man burde bruke tid på å snakke om det budsjettet som faktisk blir vedtatt, for det er det som kommer til å prege nasjonen Norge neste år – om man har bevilget nok penger til å bekjempe fattigdom, som var en av de store sakene, særlig til SV, før valget. Hva har man gjort for å redusere fattigdomsproblemene for alle landets minstepensjonister som lever under fattigdomsgrensen? Jeg synes det er flaut å bo i et av verdens rikeste land, og så klarer man ikke å gjøre noe for 100 000 pensjonister som lever på et eksistensminimum. Det er klart vi kunne gjort noe med det. Det er bare å øke minstepensjonen. Fremskrittspartiet har foreslått det, og jeg registrerer at det blir nedstemt i løpet av voteringen i dag. Det synes jeg er trist. Hadde man ønsket å gjøre noe med utfordringene i helsevesenet, hadde man sanert gjelden til sykehusene. Man hadde sørget for å bedre mulighetene for sykehusene til økt pasientbehandling. Når nær sagt samtlige av våre sykehus gir uttrykk for at den eneste måten å få dette til på er å øke den innsatsstyrte finansieringen, synes jeg det er bemerkelsesverdig at Regjeringen går motsatt vei og reduserer den innsatsstyrte finansieringen, når man har bevis for at jo høyere prosentsatsen er, jo mer effektiv er driften av landets sykehus. Det får Regjeringen redegjøre for selv. Så har man prøvd å skape et inntrykk av at Fremskrittspartiets budsjettalternativ er urealistisk, er på en egen klode, på en egen vidde. Den har jeg lyst til å returnere, særlig til SV, som oppfører seg nå som om de har flere tiårs erfaring som et statsbærende parti. Jeg synes det er litt underholdende å sitte og høre på SVs talsmenn. Da SV la frem sine alternative statsbudsjetter, foreslo de bl.a. et kutt i Forsvaret på 3 milliarder kr, og de mente de kunne innestå for at det var et veldig ansvarlig budsjett. Da var det parlamentarisk leder Kristin Halvorsen som la det frem. Nå sier finansminister Kristin Halvorsen at det er helt urealistisk å kunne foreta et kutt i den størrelsen. Dette er i beste fall et gigantisk voksenopplæringsprosjekt for partiet SV. Så gikk finanspolitisk talsmann og leder av finanskomiteen Karl Eirik Schjøtt-Pedersen til angrep på Fremskrittspartiet i stedet for å fortelle om Regjeringens budsjett – igjen en fordekningsmekanisme. Der har jeg lyst til å ta to av utfordringene. Det første Schjøtt-Pedersen var innom, var en uttalelse fra meg om at full barnehagedekning ville kommet uansett. Det innestår jeg for. To av statsrådene som har sittet i denne salen i hele dag, nemlig finansministeren og kunnskapsminister Øystein Djupedal, var jo arkitektene bak barnehageforliket sammen med meg og Fremskrittspartiet. Hadde ikke det skjedd, hadde vi altså ikke hatt den progresjonen i utbyggingen av barnehager. Det var fordi SV og Fremskrittspartiet fant hverandre i en sak hvor vi i utgangspunktet stod langt fra hverandre, at de andre partiene kom med og man fikk fart i både utbyggingen av og prissettingen på barnehageplasser. Det synes jeg ikke at Karl Eirik Schjøtt-Pedersen skal forsøke å bortforklare. Det var jo som en følge av det at Arbeiderpartiet kom med i det brede barnehageforliket, og vi er stolte av å ha vært med på det. Denne debatten bærer preg av store floskler, store ord og et forsøk på å fordekke det budsjettet som landet skal styres etter i 2007. Vi skal i løpet av kommende år sørge for å avsløre mange av de feilvalgene, feilprioriteringene og feilbudsjetteringene som denne regjeringen nå gjør, som dessverre kommer til å redusere velferden på mange områder der Regjeringen selv sier at velferd skal prioriteres.