Jeg har lyst til å starte med å si at jeg deler representantens bekymring knyttet til disse utfordringene. Det er klart at det på mange måter er krevende for oss at vi har mange i landet som ikke har lovlig opphold, og som skulle vært ute. Derfor er det selvfølgelig viktig at vi jobber med å intensivere arbeidet med å få disse personene ut. Men vi står overfor en del praktiske, helt klare utfordringer, fordi mange av dem som er i landet som ikke skal være her, er vi rent praktisk ikke i stand til å få ut. Mange land fører en politikk som går ut på at dersom ikke vedkommende som skal reise til dette landet, samarbeider om utreise, nekter de å ta imot dem. Et eksempel kan være Iran, som har en politikk som går ut på at hvis det ikke ligger en skriftlig bekreftelse på at vedkommende har søkt reisedokumenter frivillig, nekter Iran å ta imot. Da er vi i den situasjonen at mange som ikke skal være her, oppholder seg i landet selv om vi ønsker at de skal ut. Så blir selvfølgelig spørsmålet: Hva gjør vi i forhold til disse personene nå? Det Regjeringen har gjort, er at man har sagt at man er enig med den forrige regjeringen i at vi skal opprette det den forrige regjeringen kalte et utreisesenter, og som vi kaller et ventemottak. Dit vil staten henvise alle som har fått endelig avslag på opphold, og som ikke samarbeider om utreise. Så stemmer det, som representanten sier, at dette ikke er å betrakte som en forvaring/internering. Men situasjonen er den at vi ikke har noe grunnlag i norsk lov for å forvare/internere mennesker på det grunnlaget som representanten antyder. Derfor er situasjonen som den er. Men, som sagt, jeg er altså enig i at dette er en betydelig utfordring for oss.