Oslopakke 3 er på vei frem til behandling i Stortinget. Det er landets hittil største bompengepakke, foreløpig anslått til 5 milliarder kr. Til sammenligning: Den foreløpige bompengerekorden er det Regjeringen selv som har, med en statsråd fra bompengemotstanderpartiet Senterpartiet i spissen. I 2006 har syv prosjekter passert i Stortinget, med en samlet ramme på 10 milliarder kr, og av disse er over 7 milliarder kr finansiert med bompenger. I for mange tilfeller lar lokale folkevalgte seg presse til å akseptere bompengefinansiering – ekstraskatt på veibruk – fordi staten løper fra sitt finansieringsansvar pålagt staten i vegloven § 27. Når regjering og stortingsflertall presser frem bompengeskatt, må de som betaler, kunne forvente at pengebruken er særlig nøye styrt og kontrollert. Det er dét denne saken handler om. Til overmål: Denne saken gjelder revisjon av deler av Oslopakke 2 i langspurten frem til vedtak og oppstart av Oslopakke 3. Undersøkelsen omfatter organisering og styring av arbeidet og i tillegg utbygging av T-baneringen og beslutningsprosessen om valg av kollektivløsning for Fornebu. Det er viktig, riktig og høyst betimelig at Riksrevisjonen tar for seg de store bompengeprosjektene. Det er i seg selv slett ikke nok at Vegdirektoratet fører tilsyn med virksomheten i bompengeselskapene, et høyst nødvendig, men lite virkningsfullt tilsyn. Dette skyldes ikke minst at det ikke – jeg gjentar ikke – foreligger sentrale forskrifter om bruk av bompenger. Slike forskrifter har vært etterlyst av Fremskrittspartiet lenge og har vært lovet lenge av denne regjeringens samferdselsminister, men er fortsatt ikke fremlagt. Fremskrittspartiet vil understreke, med referanse til side 10 i dokumentet: «Det stilles samme krav til planprosess, plangrunnlag og kostnadsoverslag for et prosjekt som helt eller delvis finansieres med bompenger, som til et prosjekt som fullt ut finansieres over offentlige budsjetter.» Det skulle bare mangle! Men det som faktisk mangler, er ekstrakontrollen på grunn av den ekstraordinære finansieringsmåten, særlig i form av underveiskontroll. Min underveiskontroll sier at klokken ikke virker, så jeg vet ikke hvor mye tid jeg har igjen, president. Men det får jeg ta med godt humør. Riksrevisjonen gir Oslopakke 2 hard kritikk. Jeg skal ikke ta alle oppsummeringene. Jeg skal nøye meg med én om T-baneringen: «Det er i undersøkelsen stilt spørsmål om departementet i dette tilfellet har ivaretatt sitt ansvar for å sikre at planleggingen av større prosjekter som er helt eller delvis finansiert ved statlige midler, holder en tilfredsstillende kvalitet.» Det sier mye. Komiteen har i hovedsak sluttet seg til Riksrevisjonens påpekning og funn. Fremskrittspartiet har, som saksordfører pekte på, kritiske merknader sammen med Høyre, i tillegg til komiteens. Vi er forundret over en del forhold. Jeg skal ikke bruke tid på å gjenta det. Jeg skal til slutt vise til at Fremskrittspartiet har sin egen merknad, hvor vi spesielt peker på at prosjektet med T-banering er et avskrekkende eksempel, som etter Fremskrittspartiets mening illustrerer en pulverisering av ansvaret og mangel på respekt for innbetalte ressurser fra bilistene. Slik kan det og bør det ikke være. Bompengeinnkreving fortsetter etter krav fra regjering og storting. Da må bilistene i alle fall kunne kreve at pengene brukes på en god måte, og der er det et godt stykke igjen. Det trengs opprydning og bedre styring med bruk av bompenger. Aller mest trengs det endring av vegloven § 27, som i det hele tatt gjør det mulig å bruke bompengefinansiering for det som er statens oppgave og statens ansvar, nemlig det å bygge veier i Norge.