Endelig – endelig gjør Stortinget det rette vedtaket om hardangerbru. Det har vært lenge å vente for oss som har vært brutilhengere i mange år. Nå er imidlertid dagen her, og det er all grunn til å gratulere ildsjeler i Hardanger, kommunestyrer, fylkesting og bruselskap med enorm innsatsvilje, pågangsmot og tro, tro på at en god sak skulle finne en god løsning. Når to regjeringer nå står bak forslaget om ny hardangerbru, er det ingen tvil om utfallet. Det blir ny bru! Når prosjektet nå blir realisert, er det takket være stor grad av lokal finansiering. I et prosjekt konstnadsberegnet til 2,2 milliarder kr går staten inn med mindre enn 10 pst., fylkeskommune og kommuner går inn med over 500 mill. kr, og resten skal betales med bompenger – eller brupenger, som en kanskje kan kalle det her. Brua, en av verdens lengste hengebruer, vil bli et landemerke, men vil først og fremst bli et viktig bindeledd mellom øst og vest og mellom nord og sør. Rv. 7 gjennom Hallingdal og over Hardangervidda er en mye brukt hovedferdselsåre mellom øst og vest, og med Hardangerbrua på plass er det grunn til å tro at trafikken vil øke. Nå hørte jeg at den forrige taleren, fra Oppland, var opptatt av å bevare stamveien E16. En må gjerne bevare den, men hvis folk kjører gjennom Hallingdal og over Hardangervidda, må en i hvert fall vurdere statusen også for dette veisambandet. Når en vet at to av landets flotteste og største reiselivsregioner, Hallingdal og Hardanger, ligger på hver sin side av vidda, skjønner en hvilken betydning denne brua vil få for reiselivet. I hver ende av veisambandet ligger landets to største byer, og selv om mye av godset mellom Oslo og Bergen nå går med tog, vil brua også være viktig for nyttetrafikken mellom øst og vest. Men først og fremst er dette en bru som knytter Hardanger og Hordaland sammen. Noen har forsøkt å gjøre dette til en kamp mellom øst og vest, andre forsøker å bruke miljøargument, mens andre igjen er sure fordi dette prosjektet går foran andre gode prosjekt i Hordaland. Men det blir altså et enstemmig vedtak i Stortinget i dag. Det er oppsiktsvekkende i seg selv. Det er ti år siden Stortinget sa nei til hardangerbru. 71 representanter stemte for, og i Hordaland og Hardanger ristet de skuffelsen av seg, gikk på med friskt mot, og i dag blir skuffelsen snudd til glede. Brua blir vedtatt. For meg som har arbeidet med samferdselsprosjekt i Buskerud og øst–vest-sambandet i over 20 år, kom det som et positivt tilleggselement i høringen at brua også er viktig for nord–sør-sambandet, noe bl.a. Setesdalsrådet pekte på i høringen vi hadde i Eidfjord. En indre nord–sør-stamvei er stikkordet, som også er viktig å ha med seg når vi nå behandler Hardangerbrua. Avklaring når det gjelder miljøtunnelene over vidda, har mange vært inne på, og den avklaringen må komme. Spørsmålet om villreinen må avklares. Med en avklart situasjon for vidda og nye prosjekt som Sokna–Ørgenvika og ny vei under Sollihøgda vil dette være et øst–vest-samband som få kan matche. Da jeg var liten og kjørte til besteforeldrene mine i Lofthus, var den største attraksjonen for en bilsyk smågutt 500 meter asfaltert vei forbi Maurseth hotell. Nå blir det en bru med bruspenn lengre enn Golden Gate. Verden går framover!