Det er ikke vanskelig å ha hjerte for hele dette langstrakte og flotte landet vårt. I Høyre mener vi at enhver må kunne velge hvor en vil bo og arbeide, men da må også forholdene legges til rette for en slik valgfrihet. Det er mennesket som skal stå i sentrum, også i distrikts- og regionalpolitikken. Norge er et land med store variasjoner og rikt mangfold. Det er viktig å ta vare på og videreutvikle dette mangfoldet. Tro på egne krefter utløser nyskaping og vekst. Høyre ønsker å rendyrke en politisk ja-holdning. Derfor ønsker vi bl.a. å avskaffe den statlige boplikten på landbrukseiendommer. Vi mener det er riktigst at boplikten avgjøres lokalt. Derfor har vi også foreslått å fjerne delingsforbudet i jordloven § 12. Delingsforbudet innebærer en innskrenkning i grunneiers rett til å disponere over egen eiendom og skaper unødvendige hindringer for nye og kreative løsninger på gården. Det vil i framtiden være helt nødvendig å fokusere sterkest på positive sider og muligheter. I Høyre mener vi at meldingen i for liten grad legger opp til en slik offensiv politikk. Det er viktig for oss å presisere at det ikke er staten som bygger landet, heller ikke i distriktspolitikken. Det er derimot statens oppgave å føre en politikk som legger til rette for at mennesker, virksomheter og institusjoner kan virke og skape verdier for seg selv og for samfunnet. Målet er å ta vare på hovedtrekkene i bosettingsmønsteret og utløse verdiskaping i alle landsdeler. Det er viktig å utvikle vekstkraftige regioner i alle deler av landet og bevare hovedtrekkene i bosettingsmønsteret. Dette gjøres best ved å føre en stimuleringspolitikk i stedet for en reguleringspolitikk. Høyre mener det må åpnes for en mer offensiv bygdepolitikk, landbrukspolitikk, reiselivspolitikk, fiskeripolitikk, utdanningspolitikk og gründerpolitikk. Forholdene må legges til rette gjennom politiske vedtak. Høyre har sammen med Kristelig Folkeparti og Venstre foreslått at bestemmelsen om trygderettigheter ved svangerskap, fødsel og barneomsorg for selvstendige næringsdrivende må bli som for de offentlig ansatte. Ved å likestille gruppene fremmer vi kvinners muligheter for deltakelse i næringslivet. Dette er et distriktsvennlig og gründerfremmende forslag, som beklageligvis ikke har fått støtte hos regjeringspartiene. Like beklagelig er Regjeringens negativitet til konkurranseutsetting og løsninger innen OPS i samferdselssektoren. I stedet for å la lokale krefter vurdere mulighetene og ta beslutningene har vi nå en regjering som sier at det er staten som skal bestemme, og det er staten som skal bevilge midler. Tiltroen til det lokale virker å være større i taler enn i praksis. Valgfrihet til bosted krever virksomheter i alle deler av landet. En større del av den verdiskapingen som skapes lokalt, må bli igjen i kommunene. Her er selskapsskatten et viktig virkemiddel. Den skal stimulere til økt aktivitet i kommunen. Høyre vil fortsatt arbeide for at kommunene skal få mer igjen av selskapsskatten. Høyre vil også øke det kommunale skattøret. Vårt budsjettforslag for 2007 har derfor en høyere kommunal skattøre enn Regjeringens. Det gir kommunene en mulighet til å beholde en større del av skatteinntektene til stimulans og til det beste for kommunene. Av de økte inntektene som kommunesektoren har fått i 2005 og i 2006, er over to tredjedeler økte skatteinntekter. Dette viser at regjeringen Bondeviks politikk virket. Mindre skatt har gitt økte inntekter og mer til velferd. Kommuneøkonomi er faktisk avhengig av mer enn størrelsen på de statlige overføringene. Økte skatteinntekter som følge av bedre rammebetingelser for næringslivet er svært viktig for kommunene. Bosettingen i Distrikts-Norge sikres ikke først og fremst gjennom statlige arbeidsplasser og en serie offentlige virkemidler. Det aller viktigste for å sikre vekstkraftige regioner i hele landet er et næringsliv som er i stand til å ta vare på og skape nye, lønnsomme arbeidsplasser. Vi mener derfor at forbedring av norsk næringslivs betingelser er vårt viktigste distriktspolitiske virkemiddel. Uten et næringsliv som er i stand til å utnytte de store mulighetene til verdiskaping, vil vi være ute av stand til å nå våre ambisiøse mål på dette området. Hovedutfordringen i de mest utsatte områdene er at folk ikke får lov til å ta i bruk lokale fortrinn og naturressurser, samt store avstandsulemper grunnet distriktsfiendtlige avgifter på transport. Jeg vil hevde at debatten om distrikts- og regionalpolitikken altfor ofte blir en diskusjon om ulike støtteordninger. Det er langt viktigere å sikre rammebetingelser for konkurranseutsatt næringsliv. Skatte- og avgiftslettelser for næringslivet truer ikke velferden, men gir snarere rom for mer velferd gjennom økt verdiskaping. Kaken til fordeling blir større, både i sentrale strøk og i Distrikts-Norge. Jeg synes det mangler mye på forståelsen når regjeringspartiene konsekvent har negative karakteristikker av Høyres skattepolitikk. Vårt mål med den økonomiske politikken er å videreutvikle det norske samfunnet, skaffe arbeid til alle, øke verdiskapingen, få til en rettferdig fordeling og stimulere til en langsiktig og bærekraftig utvikling. I motsetning til regjeringspartiene mener Høyre at konkurranse stimulerer skaperkraft og virketrang hos den enkelte. Konkurranse virker skjerpende og er en viktig drivkraft for å få til utvikling og forbedring av velferdstilbudet i lokalsamfunnet. Samtidig er konkurranse en forutsetning for at norske bedrifter skal ha konkurranseevne internasjonalt, og det har vi gode tradisjoner for. Den historiske kontakten Kyst-Norge har hatt med omverdenen, vil jeg framheve. Det er viktig at vi fortsetter å være i stand til å konkurrere internasjonalt. Vi må jobbe for åpnere grenser, og vi må føre en handelspolitikk som gjør oss i stand til å ivareta og utvikle arbeidsplassene i Distrikts-Norge. Dette gjelder ikke minst de tunge eksportnæringene langs kysten. Det gode bosted utvikles ved at vi i større grad enn nå flytter ansvar og myndighet til lokalt nivå. Best og mest velferd blir det når de som er nærmest utfordringene, får bestemme hvordan pengene skal brukes. Høyre er sterkt imot at det opprettes et nytt regionalt nivå, som vil svekke det lokale selvstyret. Heldigvis registrerer vi nå at det også internt i Regjeringen og i regjeringspartiene er krefter som ikke ønsker å utvide byråkratiet med dette unaturlige og unødvendige regionnivået. Det viktigste må være å bruke de offentlige ressursene på områder som kommer innbyggerne direkte til gode. I Høyre vil vi framheve at selv om vi ønsker å flytte mer makt til kommunen, er det viktig at den enkelte skal være trygg på at han heller hun har tilgang til grunnleggende offentlige tjenester, som utdanning, helse og omsorg. Det er definitivt ikke slik at Høyre ønsker å bygge ned gode tiltak eller avvikle virkemiddelapparatet. Vi mener det i en del tilfeller kan være nødvendig med offentlig innsats, men det må være et supplement. Virkemiddelapparatet bør ikke brukes der private kan og vil gjøre jobben uten offentlig innblanding. Dessuten mener vi at de offentlige virkemidlene skal prioriteres og rettes mot gründervirksomhet. Idéskaping og kreativitet som fører til ny utvikling, trenger ofte bistand for å kunne realiseres. Vi er klar over den belastningen et samfunn får når viktige hjørnesteinsbedrifter legges ned. Vi er likevel skeptiske til at vi gjennom tid har bygget opp en betydelig parallell virkemiddelstruktur. For 2006 bevilges det omtrent like mye til regional utvikling og nyskaping i kommunene og fylkeskommunene som til det statlige virkemiddelapparatet. Vårt utgangspunkt er at sysselsetting er grunnlaget for bosetting, uansett landsdel eller distrikt, og at det er et generelt behov for et godt og forutsigbart virkemiddelapparat over hele landet. Men virkemiddelapparatet må være oversiktlig og serviceinnstilt. For å sikre dette fremmer vi i dag sammen med Fremskrittspartiet et forslag om en «evaluering av det offentlige virkemiddelapparatet for bedriftsrelatert støtte». Det må være riktig å framheve at flere av våre offentlige velferdsordninger har sin opprinnelse i det frivillige arbeidet. Frivillig sektor har en egenverdi. Det som skapes ut fra et frivillig engasjement, viser seg i ettertid å være et bidrag til å skape et godt lokalsamfunn. Høyre mener at å definere alle samfunnsoppgaver som en del av statlig eller kommunal sektor kan frata oss de goder som følger av et fritt, rikt og sterkt sivilt samfunn med frivillige initiativ. Vi ønsker oss en samfunnsutvikling som innebærer at vi tar vare på og videreutvikler det arbeidet som gjennom generasjoner er båret fram av idealisme. Det er viktig å gi frivilligheten gode vilkår. I enkelte tilfeller betyr det å gi mer penger, men slett ikke alltid. Noen ganger handler det vel så mye om å gi frihet, lempe på byråkratiske regelverk og ikke sette unødvendige hinder i veien for det private initiativ.