De siste 20 årene har stortingsflertallet, alle utenom Fremskrittspartiet, ført en liberal politikk overfor innvandrere med sikte på integrering. Inntil relativt nylig er det fra flertallets side nærmest utelukkende blitt fremholdt at innvandring til Norge vil være en berikelse, og at den ville være omtrent problemfri. Det har vært talt positivt om «det fargerike fellesskap», et begrep som etter hvert ble avløst av «det flerkulturelle samfunn», også dette er et begrep som kun ble fremstilt som noe positivt. Nå fremkommer stadig tydeligere de problemer og utfordringer som Fremskrittspartiet har påpekt i de siste 20 årene. Hovedårsaken er integreringspolitikken, som har vært basert på en gjensidig tilpasning til hverandre i forholdet mellom nordmenn og innvandrere, i stedet for det Fremskrittspartiet har hevdet, nemlig at innvandrerne mer ensidig må tilpasse seg norske lover, regler og normer. Det er åpenbart at integreringen ikke har fungert etter intensjonene. Det har vist seg at store grupper blant innvandrerne har liten interesse av og vilje til å bli integrert i det norske samfunnet. Flere som har bodd i Norge i opptil 30 år, behersker fortsatt norsk dårlig. Man tviholder på sin egen kultur. I et liberalt, demokratisk samfunn må dette selvfølgelig være tillatt, men det blir et problem når sider ved denne kulturen inneholder elementer som er direkte lovstridig eller klart er imot norske normer. Vi må kunne konstatere at kløften mellom store grupper av innvandrere og det norske samfunnet over tid ikke viskes ut, men tilspisses. Denne utviklingen er klart uheldig og vil kunne være kimen til store fremtidige konflikter. Derfor må det nå gjennomføres betydelige endringer i integreringspolitikken. Til den konkrete saken vi i dag skal behandle, ekteskapsloven: Fremskrittspartiet har i lengre tid etterlyst konkrete tiltak på dette feltet, og når man nå strammer til overfor bigami, tvangsekteskap, ekteskap med personer under 18 år osv, er det et skritt i riktig retning. Men vi mener at Regjeringen ikke går langt nok. Det er også andre tiltak som vil virke langt bedre. Disse har Fremskrittspartiet fremmet forslag om en rekke ganger i denne sal. Erfaringer viser at det som skjer, ofte er at en ungdom på 18–22 år, uten egen bolig og uten arbeidsinntekt, bor hjemme hos sine foreldre, blir bortgiftet til en person, ofte nær slektning, som fetter og kusine, fra hjemlandet, som da flytter til Norge og får bo hos sin svigerfamilie. Dette er stikk i strid med norske normer, der de som gifter seg, kan forsørge seg selv og skaffe seg en egen bolig før ekteskapsinngåelsen. Slike tvangsekteskap kan derfor sterkt begrenses ved en endring i lovgivningen, slik at det kun gis familiegjenforening dersom begge ektefellene er over 24 år, den norske ektefellen kan forsørge det nye ekteparet – uten offentlige ytelser som sosialhjelp m.m. – og den norske ektefellen disponerer en forsvarlig egen bolig. Vi mener også at det kan innføres et krav om tilknytning til Norge, slik at ektefellegjenforeningen skal kunne skje i det land hvortil den samlede tilknytning er størst. Det er også mange arrangerte ekteskap og tvangsekteskap som skjer for å holde på familiebånd og sikre storfamilien ved at det inngås ekteskap mellom fetter og kusine. Slike tvangsekteskap vil forhindres hvis vi får et forbud mot ekteskapsinngåelse mellom fetter og kusine. Det er også påvist en betydelig helsegevinst ved et slikt forslag, slik Fremskrittspartiet viste i et Dokument nr. 8-forslag som ble behandlet i våres. Summen av de forslagene som her er nevnt, vil medføre at det i all hovedsak vil bli slutt på de rene henteekteskapene og andre tvangsekteskap. Hvis man virkelig vil gjøre noe for de ungdommer som utsettes for dette barbariet, har vi altså en resept. For øvrig merker jeg meg at flertallet sier at tvangsekteskap er negativt, mens arrangerte ekteskap er helt ok. Vi i Fremskrittspartiet deler ikke dette synet. Fremskrittspartiet mener at det mellom arrangerte ekteskap og tvangsekteskap er en glidende, nesten umerkelig overgang, og vi har derfor svært vanskelig for å skille mellom de to formene. Fremskrittspartiet mener derfor at både tvangsekteskap og såkalte arrangerte ekteskap må likebehandles i lover, forskrifter og regler. Jeg vil ta opp Fremskrittspartiets forslag. Samtidig vil jeg omgjøre forslag nr. 2, forslaget om 24-årsgrensen, til et oversendelsesforslag. Dette er en sak som er ute på høring, og vi har også i nyhetene i dag hørt at Regjeringen har fått beskjed av LO om hva den skal mene om saken, og det kan jo bli en interessant diskusjon mellom LO og Regjeringen.