Både saksordføreren og justisministeren har referert til den beklagelsen Regjeringen fremfører i denne meldingen. Jeg har levd så tett og så personlig med denne katastrofen at det ligger meg på hjertet også å gjenta denne beklagelsen over at mange mennesker i en fortvilt situasjon ikke fikk den hjelpen de trengte fra norske myndigheter, spesielt i de første dagene. Og det at jeg har levd så tett og nært på denne katastrofen, gjør at det er maktpåliggende for meg nå å få opp et system som stiller oss i vesentlig bedre stand til å håndtere en tilsvarende situasjon fremover. Vi var ikke godt nok rustet til å møte den katastrofen vi møtte. Vi har trukket erfaringer; noen var umiddelbart åpenbare, f.eks. behovet for å oppgradere våre kommunikasjonssystemer og vårt telefonsystem. Vi gjennomførte vår egen vurdering, og ikke minst har den evalueringen som utvalget ledet av Reinås har foretatt, gitt oss nødvendig grunnlag for å foreta forbedringer. Vi ruster nå opp våre utenriksstasjoner for at de skal være i enda bedre stand til å håndtere fremtidige kriser, ulykker og katastrofer. Det ser vi bl.a. ved oppdaterte krise- og evakueringsplaner for alle utenriksstasjoner, ved at en rekke utenriksstasjoner har fått oppgradert sitt tekniske utstyr, ved at vi på nytt gjennomgår alle våre utenriksstasjoners tekniske utstyr som de vil trenge ved kriser og katastrofer, ved at alle stasjonssjefer gjennomgår et øvings- og opplæringsprogram, ved at alle som skal tjenestegjøre i utlandet, får kurs i krisehåndtering, og ikke minst ved at vi får et system med årlige kriseøvelser ved alle våre utenriksstasjoner. Vi vet jo ikke hvor eller når en ny krise vil ramme nordmenn i utlandet. Derfor må våre beredskapsressurser være fleksible. Etableringen av en utrykningsenhet er et kjernepunkt i vår fremtidige beredskap. Øvet og velutstyrt personell som har slik erfaring, skal i løpet av fem timer kunne rykke ut for å bistå den utenriksstasjonen som er berørt. Sammensetningen av og størrelsen på enheten vil være avhengig av situasjonen man står overfor, og hvor den finner sted. Det vil normalt inngå personell fra politi og helsevesen, og der det er hensiktsmessig, vil også en representant for frivillige organisasjoner inkluderes. Utenriksdepartementets nye krisestab bygges nå opp, og kompetansen innenfor kriseledelse styrkes. Omfattende kursvirksomhet finner nå sted, slik at innen et halvt år skal alle ledd i kriseorganisasjonen, inkludert politisk ledelse, ha gjennomgått opplæring tilpasset sine oppgaver, og deltatt i øvelser. I tillegg vil et permanent nødtelefonnummer med stor kapasitet og et nytt registreringssystem være blant forbedringene her hjemme i departementet. Jeg har også merket meg at innstillingen legger stor vekt på at det etableres en overordnet plan for krisekommunikasjon i Utenriksdepartementet. Dette arbeidet er allerede iverksatt, og en slik plan vil foreligge i nær fremtid. Det er flere som har nevnt i debatten at det ikke har vært langt tid for komiteen til å avgi sin innstilling. Det er jeg fullt klar over. Jeg har likevel lyst til å si at jeg er takknemlig for at vi får denne behandlingen allerede nå, fordi det gir oss det vi trenger for å vite at de forbedringer som må gjennomføres, også har et grunnlag i debatten her i dag. Det er ikke mange ting som er sagt i debatten, jeg føler behov for å kommentere, kanskje bare to spørsmål. Det ene dreier seg om selve organiseringen av Utenriksdepartementet. Jeg har nå redegjort for noen av de grepene som tas når det gjelder organisasjonen knyttet til utrykningsenhetene og krisestaben. Den debatten har jo også vist overtoner i andre retninger, hvor det vel ikke er all verden av substans som er fremført, det er mer en referanse til at andre har fremført det. Så er det en påstand fra representanten Width som jeg bare må få lov til å kommentere meget raskt. Han sa i en replikk at det ikke skjedde noe i den første tiden. Det er heldigvis ikke riktig, og jeg vil der vise til den omfattende loggen som Utenriksdepartementet har ført, hvor det er helt klart at det skjedde mye til å begynne med. Poenget er at det ikke var tilstrekkelig i forhold til den katastrofen vi her stod overfor.