På side 73 i stortingsproposisjonen kan vi lese: «Mangel på tilstrekkelig fengselskapasitet og knappe ressurser til innholdet i straffegjennomføringen svekker straffens forebyggende virkning og forsterker problemet med gjengangerkriminalitet.» Føler da representanten Bjørnflaten seg komfortabel med at vi i år gir strafferabatt tilsvarende ca. 150 år i forhold til framskutt prøveløslatelse, når vi også vet at dette er gjengangere?