Jeg kan forsikre Stortinget og opposisjonen om at det verken finnes noen pasient i denne salen eller i regjeringskvartalet, eller at noen har åndenød. Tvert imot er det en samlet regjering som står bak det opplegget som vi skal vedta i dag, og som står bak Soria Moria-erklæringen, som er grunnlaget som disse tre partiene har sagt at de skal regjere på i fire år. Så har Regjeringen sagt at den inviterer andre partier til en åpen debatt om gode løsninger – og det gjør den. Jeg registrerer at Fremskrittspartiet, som nå er utenfor all makt og kommer til å være det i fire år, er ganske fortvilet og derfor kjører sine saker ganske høyt. Men jeg blir forundret når jeg hører Fremskrittspartiet i debatten rundt fattigdom. For bare i dette budsjettet har altså Fremskrittspartiet kuttet på fattigdomstiltak, de har kuttet på arbeidsmarkedstiltak som ville fått folk i jobb, og de har kuttet på utdanningsstøtte til enslige forsørgere. Så er Fremskrittspartiet opptatt av minstepensjonistene – og det er flere av oss – og sier at det er tøft, og at mange av dem må gå på sosialkontoret. Ja, det er riktig. Slik bør det ikke bli i framtida. Derfor har Regjeringen sagt at den skal ha en gjennomgang av sammenhengen mellom ulike trygde- og sosialytelser i framtida, slik at det samlede stønadsnivået blir bra. Men jeg vil minne om at hvis man er en sosialhjelpsmottaker, er altså stønadsnivået for to personer 6 880 kr i måneden. Det er faktisk vesentlig lavere, slik at det er svært mange i dette samfunnet som lever på svært lave ytelser over lang tid. Og når representanten Kjønaas Kjos tar til orde for at vi skal ha en minstepensjon i dette landet som gjør at man ikke trenger Husbankens bostøtteordninger for eldre, lurer jeg på hva slags minstepensjon det egentlig er Fremskrittspartiet drømmer om. Det er rett og slett urealistisk! Husbankens bostøtteordning er en god ordning, det er, for å si det slik, ærlig talt ingen skammelig ordning som noen skal behøve å skjemmes over å ha. Det er en helt nødvendig ordning som pensjonister i dag nyter meget godt av, som pensjonister og andre med lave inntekter trenger, og som denne regjeringen har tenkt å ta vare på. Og så til slutt til sammenhengen mellom kommuneøkonomi og det å leve med lav inntekt. Hvis man er barn i en familie som har lav inntekt, er det enda mer viktig for en at skolen er god, at den har råd til moderne utstyr – f.eks. datautstyr som en ikke har hjemme – har råd til å være med på kulturbegivenheter, har råd til å besøke bedrifter, har råd til å ha en skolefritidsordning som en kan være med på sammen med de andre, og har råd til å ha kultur- og fritidsaktiviteter som en kan delta i uten at lommeboka må opp hver eneste gang. Det gjør at disse barna er inkludert, og derfor er god kommuneøkonomi helt sentralt for de familiene som lever med dårlig råd.