Som jeg sa i min innledning: Hvis vi ser på planen totalt sett som legges fram i Stortinget i dag – eller innstillingen som kommer fra energi- og miljøkomiteen – så er det veldig stor politisk bredde i hele saken. La oss se på de seks hoveddelene i innstillingen. I den generelle delen legger en enstemmig komite føre var-prinsippet til grunn. Når det gjelder kunnskap, f.eks., som tas opp i del nr. to, ser vi mulighetene for å videreutvikle hele Nord-Norge og kompetansen der, osv. Det samme er tilfellet på HMS-området. I den tredje hovedbolken, som handler om det helhetlige økosystemets forvaltning, sier komiteen at dette innebærer felles faktagrunnlag, utgreiing av konsekvenser, vurdering av areal og samlet påvirkning på økosystemet og andre næringer, osv. Komiteen er samlet også på dette punktet. Når det gjelder oljevernberedskapen, er det en diskusjon om en skal ha tre statlige slepebåter om vinteren og to om sommeren, eller omvendt – det står på en halv slepebåt – men det er ting vi skal komme tilbake til hele tiden. Hvis vi går videre til tiltak i forhold til forurensning og biologisk mangfold, er komiteen enstemmig på hele fem hovedpunkter, og når det gjelder rammer for petroleumsvirksomheten, likeså. Det gjør, tror jeg, at Stortinget, når vi oppsummerer denne debatten, er ganske samlet om den videre utviklingen i de sensitive havområdene, det økologiske systemet der oppe, forvaltningen av det og begrensningene. Det er det som ligger fast. Hvis vi ser på ytterpunktene, er det to partier som vil ha petroleumsfrie soner, og så er det noen som vil gå litt raskere fram. Om Vesterålen og Lofoten-området sier flertallet at her skal vi ha føre var-prinsippet med kunnskapsgrunnlaget i bunn. Så jeg føler at når vi oppsummerer debatten her i dag, er det lagt grunnlag for en god, solid utvikling i nord, som er basert på føre var-prinsippet, og som også er basert på en sikring av rammevilkårene og hvordan vi skal gå fram i dette systemet, og en rullering, som det er sagt, for de og de årene.