Jeg syns kunnskapsministeren peker på noe helt riktig når han innleder og avslutter med å si at det ikke fins en standardisert løsning som passer alle. Det er helt riktig. Og det er kanskje spesielt riktig i situasjoner der vi ser barn med spesielle behov. Men så oppleves det også slik for veldig mange foreldre at det ikke er de formelle rettighetene som er hovedutfordringen, men hvordan situasjonen oppleves når man har et barn med spesielle behov. Veldig mange foreldre opplever f.eks. at de blir møtt av barnehagen eller av nærskolen med en litt rynkete mine som forteller dem at integrering egentlig er litt vanskelig, både fordi det koster veldig mye penger og fordi det krever spesielle tilpasninger, mens andre ganger når foreldrene primært ønsker et spesielt tilbud for sine barn, opplever de at de ikke får noe annet tilbud enn full integrering i nærmiljøet og i skolen. Så det er kanskje behov for større kunnskap også ute i kommunene, det er behov for kunnskapsspredning ute i kommunene. Jeg syns det er et godt forslag, som statsråden påpeker, at det som må komme ut av evalueringen, også er en større grad av informasjonsspredning og spredning av gode eksempler. Jeg legger da også til grunn at statsråden kommer tilbake til Stortinget med resultatene av den evalueringen som direktoratet nå holder på med, og forutsetter at den ikke minst er et reelt verktøy – og en reell lyttepost – for foreldre med barn som har spesielle behov. Statsråden advarer mot hastige grep. Det gjør jeg også, og det er derfor jeg har den innfallsvinkelen i interpellasjonen som jeg har. Men jeg vil allikevel få si at for en del av disse barna haster det faktisk ganske mye med å få på plass et tilbud som er tilpasset de behovene og de ønskene som både foreldre og elever har. Det betyr ikke at man skal velte om hele situasjonen for elever med spesielle behov på én dag eller med ett grep, men det handler om at det haster med å se menneskene, og det haster i mange tilfeller med å se elevene. Jeg vil avslutningsvis også være så frimodig at jeg tolker statsråden dit hen at han ikke er på linje med sin partifelle Rolf Reikvam med hensyn til at integrering er det man skal velge i alle tilfeller.