Aller først har jeg lyst til å understreke at samisk kultur og tradisjon er en berikelse for samfunnet. Selvfølgelig er det det, på lik linje med alle andre kulturer og tradisjoner. Dermed er det ikke sagt at vi som samfunn skal særbehandle og forfordele det ene foran det andre. Når Ballo i dag kritiserer oss for at vi ønsker å kutte i støtten til samiske aviser, bør han være såpass etterrettelig at han opplyser om at dette ikke bare dreier seg om samiske aviser. Det dreier seg om alle aviser. Han drar videre fram problematikken rundt beiteressursene og beitegrunnlaget i Finnmark, og det er helt klart at skal denne næringen og denne tradisjonen overleve i framtiden, må det gjøres store forandringer i måten dagens drift blir gjennomført på. Det er også forunderlig å høre på Arbeiderpartiets representant, som skryter av hvor flott finnmarksloven blir mottatt i Genève og i det internasjonale miljøet. Det kunne kanskje vært viktigere at representanten var opptatt av hvordan dette ble mottatt i Finnmark. I Finnmark startet én enkeltperson en underskriftskampanje mot dette, og i løpet av én måned hadde han samlet inn over 11 000 underskrifter. Det ble ikke særlig populært mottatt i Finnmark. Og til Høyre, som også skjeller på oss i denne saken, kan man bare si at Finnmark Høyre stemte imot loven. Det som er det verste med loven, er at det vil bli nedsatt en kommisjon som skal identifisere individuelle og kollektive eiendommer i Finnmark. Og ved ethvert tilfelle hvor det er strid, skal ILO-konvensjon nr. 169, som omhandler stammefolk og urbefolkning, ha forrang før norsk lov. Reindriftsloven, den sist reviderte, tillater i dag ikke nordmenn å kunne drive med reindrift i Finnmark. Jeg har selv en nabo på den andre siden av fjorden som har søkt fem ganger om at hans familie, med fire sønner, skal kunne få lov til å fortsette å drive reindrift. Han fikk blankt avslag, fordi han har galt blod. Dette er diskriminerende for befolkningen i Finnmark. Vi føler oss ikke likebehandlet av loven. Og det er særdeles viktig i et fylke som Finnmark, hvor det er så mange ulike etniske grupper som det er, at vi forholder oss til en lik behandling av alle.