Som representanten selvfølgelig er godt kjent med, har Stortinget stilt krav om økonomisk balanse i de regionale helseforetakene i 2006. Dette er ikke et nytt krav. Generelt gjelder jo at en ikke skal bruke mer penger enn det som Stortinget stiller til rådighet. Dette har jeg også fulgt opp i mine styringskrav til helseforetakene. Det er riktig og viktig at helseforetakene tar disse styringssignalene på alvor, og for å nå målet om balanse i driften har alle regionale helseforetak iverksatt en rekke omstillingstiltak. Som det framgår av den gjennomgang som internrevisjonen ved St. Olavs Hospital har foretatt av omstillingstiltakene i helseforetaket, har ikke St. Olavs Hospital hatt nok oppmerksomhet rettet mot å gjennomføre disse, noe som har resultert i store underskudd i driften i 2005. Dette er en ubalanse som Helse Midt-Norge og St. Olavs Hospital må rette opp. Når det gjelder de varslede innsparingskrav som representanten Brende viser til, vil jeg presisere følgende: Det vil i startfasen av slike prosesser svært ofte komme fram forslag som ikke vil bli realisert. Det foreligger pr. i dag ikke noen endelig tiltakspakke ved St. Olavs Hospital som styret i Helse Midt-Norge har sluttet seg til. Det er viktig at en også i denne saken holder fast på de ansvarslinjer som er etablert i helseforetakene. Jeg vil minne om at jeg i min styring av helseforetakene i 2006 har lagt til grunn at tiltak ikke skal ha negative konsekvenser for pasientbehandlinga eller medisineringa av pasienter. Alle som har krav på nødvendig hjelp og behandling, vil få dette. Det gjelder sjølsagt også i Trondheim. Når det gjelder representanten Brendes påstand om at omstillingstiltakene på 80 mill. kr skyldes at jeg ikke har vært villig til å dekke de ekstrakostnadene sjukehuset har under bygginga av et nytt sjukehus, vil jeg vise til at St. Olavs Hospital i fjor hadde et underskudd på nær 400 mill. kr, hvorav knapt 100 mill. kr gjaldt de ekstrakostnadene Brende tar opp. De tiltakene en nå ser ved St. Olavs Hospital, retter seg derfor mot å oppnå balanse i den ordinære driften ved sjukehuset, ikke mot å dekke merkostnadene ved å drifte to sjukehus i byggefasen. Når det så gjelder de såkalte merkostnadene ved St. Olavs Hospital, vil jeg for ordens skyld også tillate meg å minne representanten Brende om at daværende helse- og omsorgsminister fra Brendes parti, Høyre, og den regjeringa Brende selv var medlem av, heller ikke ville dekke disse ekstrakostnadene i fjor, men lot disse være en del av det resultatkravet som ble satt til Helse Midt-Norge dette året. Det har jeg stor forståelse for. Helse Midt-Norge er gjennom de særskilte tildelinger som er gitt fra staten til St. Olav-utbygginga, den regionen som har mottatt desidert mest midler for å bygge sjukehus – til sammen 4,4 milliarder kr. Denne regionen har i motsetning til andre regioner også fått lovnader om ytterligere 140 mill. kr årlig i permanent inntektsøkning for å løse utfordringer knyttet til utbygginga av bl.a. det nye sjukehuset. Helse Midt-Norge er dermed i en særstilling når det gjelder å bli prioritert, sammenliknet med de andre helseregionene. Når det gjelder utfordringer knyttet til økonomisk balanse i 2006, må Helse Midt-Norge og St. Olavs Hospital – på lik linje med alle andre regioner og sjukehus – få kontroll over kostnadene, slik at disse samsvarer med de inntektene som blir stilt til disposisjon. Jeg har tillit til at regionen og sjukehuset vil ha økt fokus på nødvendige omstillinger for å håndtere det samlede utfordringsbildet. Jeg vil imidlertid ikke legge skjul på at Helse Midt-Norge står overfor en meget krevende situasjon. Jeg vil derfor ha tett dialog med og tett oppfølging av Helse Midt-Norge gjennom 2006.