Dikteren sier: «Du må ikke tåle så inderlig velden urett som ikke rammer deg selv!» Jeg er derfor glad for at et samlet storting i dag vil beklage den urett som er begått mot enkeltmennesker i Norge – i stor grad med myndighetenes velsignelse. Saksordføreren understreket at billighetserstatning aldri vil være en erstatning for ødelagte liv, men først og fremst en dyp beklagelse for den urett som er begått. Dokumentet som er til behandling i dag, tilpasser billighetserstatningen til tre grupper: romanifolket, samer og kvener, og krigsbarn. Dette innebærer altså at det skal være lempeligere krav til dokumentasjon når det gjelder erstatning til søkere som ikke ville ha fått erstatning – slik billighetserstatningsordningen fungerer i dag – dersom Regjeringen ikke hadde fremmet sine forslag om en utvidelse av ordningen. Som statsråd Solberg var inne på, har kommunalkomiteen behandlet flere av disse spørsmålene tidligere, bl.a. i Innst. S. nr. 145 for 2000-2001, om nasjonale minoritetar i Noreg, som Stortinget behandlet i 2001, og hvor det ble reist spørsmål om erstatning for overgrep begått mot romanifolket. Jeg har hatt gleden av å følge opp dette, bl.a. med spørsmål til statsråd Solberg om erstatning for tvangssteriliserte, tvangsplasserte i institusjon og tvangsadopterte. Jeg påpekte den gangen at det var mange gamle, så vi måtte handle fort. Regjeringen nedsatte da i januar 2003 en arbeidsgruppe som skulle vurdere spørsmålet om tvangssterilisering. Jeg har i tiden etterpå fått mange telefoner fra enkeltpersoner av romanifolket. Enkelte har kunnet fortelle om hvordan de i hele sitt voksne liv har forsøkt å skjule at de er av taterslekt. En som jeg har hatt gleden av å samarbeide med i lang tid, har kunnet fortelle at han ble tatt fra sin mor, plassert i institusjoner og så adoptert bort. Vedkommende og adoptivforeldrene forsøkte å komme i kontakt med de biologiske foreldrene, men fikk det svaret av Norsk misjon blant hjemløse og av myndighetene at dette ikke var ønsket av de biologiske foreldrene. Da vedkommende tok kontakt med meg, hadde han nettopp fått kontakt med sin mor. Han hadde tatt kontakt med Frelsesarmeen, som fant henne i løpet av en uke. Hun hadde hele sitt liv ønsket å treffe sin sønn. Det er begått mange grusomheter: Jeg trodde dette var en gammel mann – han ble født det året jeg tok artium. Det er ikke så veldig lenge siden, så det er rimelig ny historie vi snakker om. Jeg føler behov for – på samfunnets vegne – å beklage at vi har hatt lover og regler som gjorde det mulig å begå slik urett.