Diskriminering gjør at mennesker ikke får sine drømmer oppfylt. De hindres i å bruke sine evner og anlegg på best mulig måte. Dette illustreres i et fint, lite dikt av Langston Hughes, «A Dream Deferred»: «What happens to a dream deferred? Does it dry up like a raisin in the sun? Or fester like a sore-- And then run? Does it stink like rotten meat? Or crust and sugar over-- like a syrupy sweet? Maybe it just sags like a heavy load. Or does it explode?» Kampen mot diskriminering handler om at like rettigheter også skal innebære like muligheter. Alle skal ha like muligheter uavhengig av etnisk opprinnelse, religiøs overbevisning, kjønn eller seksuell legning. Samfunnet må ikke hindre drømmer i å kunne gå i oppfyllelse. Arbeidet mot rasisme og diskriminering og for likebehandling krever en kontinuerlig innsats. Personer med minoritetsbakgrunn har i dag de samme formelle rettighetene som den øvrige befolkningen. Det er likevel nødvendig å sette i verk tiltak for at alle skal ha de samme reelle muligheter til å delta i samfunnet og bruke sine ressurser. Arbeidet mot diskriminering og rasisme må ses i denne sammenheng. Kristelig Folkeparti mener det er svært viktig at vi har et lovverk som bidrar til å hindre all form for diskriminering. Vi er imidlertid opptatt av at innsatsen på områder som hittil har vært prioritert, og som allerede er godt ivaretatt gjennom lov og praksis, ikke må svekkes. Proposisjonen vi behandler i dag, følger opp anbefalingen fra en tverrdepartemental arbeidsgruppe om et felles håndhevingsapparat for diskriminering på grunnlag av kjønn og etnisitet. Denne rapporten er et ledd i oppfølgingen av NOU 2002:12 Rettslig vern mot etnisk diskriminering – Holgersen-utvalget. Lovforslaget inneholder regler for håndhevingsapparatets organisasjon, funksjoner, kompetanse og saksbehandling. Proposisjonen foreslår at Likestillingsombudet, Likestillingssenteret og Senter mot etnisk diskriminering, SMED, blir samlet i et nytt felles organ: Likestillings- og diskrimineringsombudet. Samtidig foreslås det å opprette en tilhørende klagenemnd som skal ha vedtakskompetanse. Det nye ombudet skal håndheve likestillingsloven, diskrimineringsloven, arbeidsmiljølovens likebehandlingskapittel og diskrimineringsforbudene i boliglovene. I tillegg skal ombudet påse at norsk rett og forvaltningspraksis samsvarer med de forpliktelser Norge har etter FNs kvinnekonvensjon og FNs rasediskrimineringskonvensjon. Samtidig skal ombudet ivareta pådriver- og veilederoppgaver som skal bidra til økt likestilling og likebehandling. For at ombudet skal kunne ivareta alle grupper ut fra faktiske behov, er det viktig at det blir tilført tilstrekkelige ressurser. Det vil Kristelig Folkeparti bidra til i forbindelse med budsjettbehandlingen til høsten. Ombudet må inneha ekspertise på gruppespesifikk diskriminering og samtidig bygge opp ekspertise på tvers av diskrimineringsgrunnlag. I dette arbeidet er det viktig at ombudet har et tett og godt samarbeid med alle gruppers organisasjoner og andre aktører som arbeider for relevante interesser. Jeg er glad for at et bredt flertall støtter Regjeringens forslag om et felles håndhevingsapparat for diskriminering på ulike grunnlag. Jeg tror det nye håndhevingsapparatet vil bidra til å gi brukerne en enklere hverdag. De slipper å forholde seg til mer enn én instans. Samtidig gir et felles håndhevingsapparat muligheter for kompetanseoverføring og erfaringsutveksling mellom fagmiljøer innen ulike diskrimineringsgrunnlag. Bakgrunnen for opprettelsen av et felles håndhevingsapparat er dagens lovverk samt Ot.prp. nr. 33 for 2004-2005, som ble behandlet i denne sal i forrige uke. Et bredt flertall i komiteen har imidlertid åpnet for en eventuell utvidelse av håndhevingsapparatets virkeområde til å gjelde flere ulike diskrimineringsgrunnlag, og vi i Kristelig Folkeparti imøteser Syse-utvalgets innstilling i den forbindelse. I tillegg til å håndheve forbud mot diskriminering skal ombudet også være en pådriver for et samfunn med like muligheter. Pådriverrollen omfatter påvirkning av holdninger og atferd, støtte- og rettledningsfunksjoner samt utvikling av kompetanse og kunnskap. Arbeiderpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet har fremmet forslag om å opprettholde Likestillingssenteret og opprette et kompetansesenter for etnisk likestilling, med tilstrekkelige ressurser til å dekke oppgavene og knytte til seg kompetanse. De samme partier foreslår også å opprettholde den lovfestede pådriverrollen for Likestillingssenteret, og fremmer forslag om en tilsvarende lovfestet pådriverrolle for et kompetansesenter for etnisk likestilling. Disse forslagene får ikke støtte fra et flertall i komiteen. Kristelig Folkeparti mener det er hensiktsmessig med et tett samarbeid mellom håndhever og pådriver. Målet er å få et ombud som er både en sterk lovhåndhever og en sterk og uavhengig pådriver. Jeg tror disse to funksjonene kan bidra gjensidig til å styrke hverandre. Prinsipper og metoder i både diskrimineringsvernet og pådriverarbeidet har klare likhetstrekk, uavhengig av diskrimineringsgrunnlag. Det er dessuten viktig at pådriverrollen har forankring både i erfaringer fra lovhåndhevingsapparatet og i forskningsmiljøene. Klagesakene vil utgjøre et viktig fundament for pådriverarbeidet. Gjennom behandlingen av de konkrete sakene vil man få et godt grunnlag for å bedømme hvilke områder som bør prioriteres i pådriverarbeidet. Kristelig Folkeparti er opptatt av at ombudet må finne en god balanse mellom lovhåndheving og pådriverarbeid. Både lovhåndheverrollen og pådriverrollen er lovfestet i § 3, og det er viktig å påse at pådriverarbeidet ikke taper kampen om ombudets ressurser. Et av hovedformålene bak opprettelsen av det nye Likestillings- og diskrimineringsombudet og Likestillings- og diskrimineringsnemnda er å skape et lavterskeltilbud hvor enkeltpersoner som mener seg utsatt for diskriminering, kan henvende seg og få ivaretatt sine rettigheter. Det er viktig å sikre at disse organers tilbud er likeverdig for hele landets befolkning, uavhengig av bosted. Det er også viktig at terskelen for å henvende seg er lav. Det kan ikke stilles krav om at henvendelsen må skje skriftlig. Det vil utelukke at funksjonelle analfabeter også kan få hjelp hos ombudet. Ombudet må strekke seg langt i å veilede i alle typer saker uavhengig av hvordan klagen framsettes. Den saken gjelder, bør få råd og veiledning om hvordan saken kan forfølges. For at ombudet skal oppnå legitimitet, er det avgjørende at de som henvender seg, opplever å bli hørt. Etniske minoriteter har i dag et eget rettshjelpstilbud hos Senter mot etnisk diskriminering. Etter sammenslåingen vil ikke disse gruppene lenger ha et eget rettshjelpstilbud, men må søke om fri rettshjelp på samme måte som andre. Derfor er det viktig at ombudets håndhevingsarbeid suppleres med en mulighet for fri sakførsel etter rettshjelpsloven § 17, slik Regjeringen foreslår. Det bør innvilges fri sakførsel i saker som gjelder diskriminering eller dårlig behandling, dersom saken har velferdsmessig betydning for vedkommende det gjelder. Sosialistisk Venstreparti har fremmet forslag om å endre lov om Likestillings- og diskrimineringsombudet og Likestillings- og diskrimineringsnemnda slik at det er Stortinget som oppnevner Likestillings- og diskrimineringsombudet for fire år om gangen. Dette forslaget får ikke støtte av et flertall i komiteen. Stortinget utnevner ett ombud: Stortingets ombudsmann for forvaltningen. De øvrige av våre ombud utnevnes av Regjeringen. Dette er i tråd med Grunnlovens maktfordelingsprinsipp, som legger den utøvende myndighet til nettopp Regjeringen. SVs forslag innebærer noe helt nytt hva gjelder Stortingets arbeidsområde, og er etter Kristelig Folkepartis oppfatning både uheldig og uhensiktsmessig. Diskrimineringsombudet, så vel som andre ombud, skal kunne uttale seg fritt. Det er udiskutabelt. Det er imidlertid viktig at et ombud i størst mulig grad forankrer uttalelser og utspill i et godt faglig, forskningsbasert fundament. Av den grunn er det viktig at ombudet knytter til seg et nettverk av juridiske rådgivere med kompetanse på sitt felt, i denne sammenheng diskriminering. Diskrimineringslovgivning er et viktig tema i flere europeiske land for tiden. I Tyskland har den rød-grønne regjeringen nylig fremmet forslag om å innføre en omfattende antidiskrimineringslov. Et felles håndhevings- og pådriverapparat gir store fordeler i arbeidet for likestilling og mot diskriminering i samfunnet. Derfor er det flott at også andre europeiske land har valgt å etablere et tilsvarende håndhevingsapparat. Det viser en styrket europeisk innsats i kampen mot diskriminering og for likebehandling. Til slutt vil jeg bare anbefale komiteens innstilling.