Jeg tror jeg i det vesentlige kan slutte meg til det Jan Arild Ellingsen nå sa om det forslaget som Odelstinget skal behandle vedrørende den nye selskapsformen som nå kommer i norsk rett, europeiske selskaper. Men denne selskapsformen vil nok kunne få en større betydning enn isolert sett for hvor man skal kunne plassere hovedsetet sitt, og spørsmålet om flytting av sådant. Det er en type selskapsdannelse som nå i stor grad vil være lik i hele Europa. Vi får på mange måter en harmonisering av et regelverk, og vi vil antakelig også få et press for ytterligere harmonisering av de reguleringer som faktisk gjør seg gjeldende i forhold til selskaper. Det er en type harmonisering som for mange forhold faktisk vil være av det gode, og som for så vidt vil gjøre det lettere å drive virksomhet over landegrensene. For Arbeiderpartiets del har det vært to forhold som har vært vanskelige i denne saken. Det ene er spørsmålet om man aktivt skal kreve godkjenningsordning ved flytting av hovedseter, og om man også skal kunne kreve godkjenning og innsigelsesrett når det gjelder stiftelse av slike selskaper ved fusjon. Der står vi i en situasjon – og dette vil vel i stor grad dreie seg om ganske store virksomheter – hvor vi risikerer at hovedsetene ved en slik selskapsdannelse, enten ved sjølve dannelsen av selskapet eller senere, flyttes ut av landet, med den konsekvens det kan få både for arbeidsplasser og for en del andre forhold. Arbeiderpartiet har hele tida ment at her bør man, når man nettopp begir seg inn i en slik internasjonal lovgivning, bruke de innsigelsesadganger som den samme type internasjonale regelsett åpner opp for. Det er bakgrunnen for det forslaget som foreligger fra Arbeiderpartiet og SV i denne saken, vedrørende godkjenningsordning og innsigelsesrett. Det vil kunne være viktig at denne adgangen også strekker seg utover den sektorlovgivning som vi har, i forhold til særlig finansmarkedet. For Arbeiderpartiets del er det viktig at vi nettopp bruker de innsigelsesadganger man har i henhold til EØS-regelverket, og at man i hvert fall ikke fraskriver seg adgangen til å komme med innsigelser når man lager nasjonal lovgivning. Derfor mener vi at det nå bør foreslås. Vi beklager for så vidt at et flertall i Stortinget ikke følger opp det å gi en adgang til å komme med innsigelser ved flytting av hovedseter i slike selskaper, og at man ved en stiftelse av slike selskaper ved fusjon ikke tar vare på en adgang til å reagere, og for så vidt også kontrollere, når man mener at offentlige interesser er truet. Det tror jeg ville vært viktig, for for det første finnes det viktige områder som antakelig sektorlovgivningen ikke fanger opp – vi har nevnt f.eks. sikkerhet, finanssystem, kraftressurser, naturressurser – og for alt vi vet, bør vi sikre oss i denne type lovgivning at vi nettopp har innsigelsesadgang også av hensyn til det vi i framtida vil kunne si er offentlige interesser. Det er i så måte litt underlig at man ikke fra regjeringspartiene og heller ikke fra Fremskrittspartiet denne gang bidrar til at man tar vare på den muligheten man faktisk har til å gripe inn. Vi vil fastholde det forslaget, og jeg tar opp forslaget fra Arbeiderpartiet og SV. Dessuten har det for Arbeiderpartiets del også vært viktig og avgjørende at arbeidstakeren er sikret de samme rettigheter som man ellers har. I den forbindelse er det foreslått fra SV at det skal utarbeides en veiledning – retningslinjer, eller mer et hjelpedokument – til forskriften, med hjemmel i SE-loven § 3. Jeg ser at regjeringspartiene har foreslått en noe mildere ordning, og jeg varsler med dette at Arbeiderpartiet vil komme til å støtte det forslaget som ble lagt fram fra Høyre og Kristelig Folkeparti i dag tidlig.