Jeg var nesten i tvil om jeg skulle ta ordet, for jeg følte meg litt hensatt til et vekkelsesmøte. Nå har nesten hele Arbeiderpartiets stortingsgruppe i tur og orden vært oppe på talerstolen og forklart oss hvilket forjettet land vi har kommet til ett år etter at de rød-grønne partiene har inntatt regjeringskontorene. Fra den groveste svartmaling har vi nå opplevd en rosenrød maling. Jeg tror nok at regjeringspartiene ville stått seg på en noe mer nøktern fremstilling både av hvilke resultater man har oppnådd, og ikke minst av hvilke utfordringer Norge og norsk økonomi står overfor. Forrige taler viste til en rapport fra World Economic Forum. Når man først siterer fra rapporter, bør man ha lest hele. Da bør man også se hva de skriver om behovet for å satse på høyere utdanning og forskning. Vi har en regjering som nedprioriterer høyere utdanning og forskning. Det er også lagt frem en annen rapport i dag, som jeg er litt overrasket over at finansministeren ikke benyttet anledningen til å henvise til, nemlig OECDs vurdering av norsk økonomi. Hva er det OECD skriver om norsk økonomi? Jo, til neste år nedjusterer de vekstanslagene – fra 3,7 pst. i år til 3 pst. neste år. De påpeker at Norge nå er i ferd med å få en overopphetet økonomi med flaskehalser, med høy risiko for lønnsvekst, at det er behov for et strammere finanspolitisk opplegg, og at det er behov for reformer for å øke arbeidstilbudet. Når jeg trekker dette inn på slutten av debatten, er det fordi dette er problemstillinger som Regjeringen kommer til å bale med utover i 2007. Det betyr at den finanspolitiske debatten vi har hatt i dag, hvor alt bare er rosenrødt, kommer til å se litt annerledes ut når vi kommer inn i 2007. Vi vil oppleve økende rente, stadig mangel på arbeidskraft og press på lønningene – med de konsekvenser det kan få. La meg også helt til slutt si at mange talere har brukt mye tid på å beskrive forskjellene mellom Høyre og Fremskrittspartiet. Jeg har ikke noe behov for verken å forklare eller å bortforklare forskjellene i økonomisk politikk mellom Høyre og Fremskrittspartiet, for de er der. La meg bare minne om at i 2002 var både Senterpartiet og Sosialistisk Venstreparti mot pengepolitikken. Senterpartiet var også mot handlingsregelen. Både Senterpartiet og Sosialistisk Venstreparti slo inn på en tryggere vei frem mot valget i 2005. Og i den grad jeg skal komme med et vennligsinnet råd til Fremskrittspartiet på slutten av denne debatten, vil det kanskje være at man fulgte det eksemplet.