Først, for ordens skyld: Det er ikke alt som står i avisene om denne prosessen, som er riktig. For det andre mener jeg det er galt av meg å gå inn på alle enkeltheter i saksbehandlingen mellom departement, regjering, og mellom departement og valgkomite. Men det avgjørende og sentrale er hele tiden følgende: Det er riktig at valgkomiteen, med støtte fra Olje- og energidepartementet, og med støtte fra statsråden som handler på vegne av Regjeringen, var tilhenger av og anbefalte at Odfjell skulle stille som kandidat som styreleder i Statoil. Det er helt riktig. Det er essensen, og det har vært klart hele tiden etter at valgkomiteen la fram sin innstilling. Det som også er klart, er at etter at valgkomiteen la fram sin innstilling, har det oppstått en uro og usikkerhet både om prosessen og om dette var en tjenlig løsning for Statoil. Så har valgkomiteen i samråd med Odfjell kommet til den konklusjonen at det beste for selskapet er at Odfjell ikke lenger er kandidat, og Odfjell har da meddelt at han trekker seg som kandidat til vervet som styreleder i Statoil. Valgkomiteen har meddelt at den fortsetter sitt arbeid. Når det gjelder påstandene om at det stadig er en endring av prinsipper, mener jeg det er en veldig alvorlig sammenblanding av følgende: Det er viktig å ha dialog, og det er viktig å forsøke å finne samlende løsninger, men det er ikke det samme som ikke å være opptatt av å stå for en sammenhengende, helhetlig og ansvarlig politikk, enten det er lønnsoppgjør eller det er forvaltning av statlige eierandeler. Når det gjelder lønnsoppgjøret, er det lang tradisjon – også for regjeringer som ikke har deltakelse fra Arbeiderpartiet – for at man har kontakt med partene. Jeg hadde det i alle oppgjørene i denne runden og bidrog til å få gode løsninger.