Når flertallet først har bestemt seg for å gi stat til stat-bistand, må man jo søke å få den så effektiv og god som mulig. Selvfølgelig vil dette også variere fra stat til stat. At man har slike nasjonale fattigdomsstrategier, er et egnet virkemiddel. Men vi mener at bistand og u-hjelp heller bør kanaliseres andre steder enn fra norske myndigheter til myndigheter i f.eks. afrikanske land. Men velger man å gjøre dette, må man selvfølgelig ha en strategi for oppfølging.