Jeg har merket meg at forslagsstillerne mener at det bør bli samsvar mellom bestemmelsene for salgstider for øl og annen alkoholholdig drikk mellom 2,5 og 4,7 volumprosent og de generelle åpningstidene. Som kjent er salgstider for alkoholholdig drikk regulert gjennom alkoholloven. Og det er, som en del talere allerede har vært inne på, slik at normaltida for salg av alkohol er mellom kl. 8 og 18 på hverdager og mellom kl. 8 og 15 på lørdager. Så kan som kjent kommunene selv innskrenke eller utvide salgstida utover dette innenfor maksimaltida, som er fra kl. 8 til 20 på hverdager og kl. 8 til 18 på lørdager. Erfaringene så langt viser at det er mye vanligere at kommunene utvider salgstidene utover normalen enn at de begrenser dem. I realiteten er det derfor maksimaltidene for salg som er det normale i norske kommuner. Butikkenes generelle åpningstider er som kjent regulert gjennom lov om helligdager og helligdagsfred. Denne loven innebærer at åpningstidene for butikkene kan være – og i mange tilfeller er – langt videre enn alkohollovens maksimaltider for salg av øl og rusbrus. Som forslagsstillerne selv påpeker, har den norske alkoholpolitikken vist seg å være effektiv i å begrense forbruk og skader av alkohol. Forskningslitteraturen på dette området er entydig på at pris- og tilgjengelighetsregulerende virkemidler er svært effektive for å begrense slike skader. Den norske alkoholpolitikken har bidratt til at Norge er blant de land som har det aller laveste forbruket og lavest antall alkoholskader i hele Europa. Jeg forstår det slik at forslagsstillerne likevel mener at forskjellen skaper unødige problemer, forvirring og irritasjon. Forslagsstillerne erkjenner at forskning viser at den norske alkoholpolitikken har vært effektiv i å begrense alkoholskader, men at hensynet til å begrense slike skader må avveies mot forbrukerpolitiske interesser. Det er vanskelig for meg å se hvordan dette står i motsetning til forbrukerpolitiske interesser. Norges restriktive alkoholpolitikk har tvert imot hatt som uttalt siktemål å verne forbrukerne f.eks. gjennom reklamerestriksjoner med hensyn til spesielt barn og unge. Jeg mener at en alkoholpolitikk som bidrar til en god norsk folkehelse, er i samsvar med norske forbrukerinteresser. I forslaget blir det bl.a. poengtert at vi må gjennomføre en naturlig tilpasning til Europa. Jeg synes slett ikke det er noe mål på alle områder. Men problemer knyttet til alkohol har heldigvis kommet høyere opp på den internasjonale politiske agendaen i f.eks. Verdens Helseorganisasjon og EU, og alkoholpolitikk ses i stadig større grad i et folkehelseperspektiv. Det mener jeg er bra. Det er nødvendig at vi på dette området samarbeider enda mer på tvers av landegrensene. Forståelsen for at pris og tilgjengelighet betyr noe for alkoholbruken har begynt å spre seg i Europa, og flere land sørover i Europa har innført tiltak fordi de ser at det er effektivt for å begrense forbruk og skader. Et av de viktigste og mest virkningsfulle tiltakene i den norske alkoholpolitikken har vært å begrense salgstidene. Saksordføreren mener at det må skilles mellom det som karakteriseres som bruk og misbruk av alkohol. Jeg vil poengtere at skadelig bruk av alkohol ikke bare handler om avhengighet, men også om uforsiktig bruk blant personer som ikke kan sies å ha et avhengighetsproblem. De fleste skadene som forårsakes av alkohol, er relatert til akutte skader som følge av beruselse, og ikke til alkoholavhengighet. Dette gjelder f.eks. vold og ulykker. Vi vet at en stor andel av all vold i Norge er alkoholrelatert, og undersøkelser bl.a. fra SIRUS tilsier at et økt forbruk av alkohol i Norge vil medføre mer vold. Og når Oslo-politiet går så tydelig ut i media som de har gjort den siste tida, og påpekt hvordan den økte tettheten av skjenkesteder i denne byen og med de åpningstidene som gjelder, har skapt mer vold, kan ikke jeg se hvorfor en skulle støtte det forslaget som her ligger på bordet. Jeg synes ærlig talt det er et paradoks at de partier som roper på strengere straffer for voldskriminalitet, vil svekke noen av de beste virkemidlene vi faktisk har for å begrense slike problemer. Videre er det slik at tiltak som begrensning i salgstider, begrenser forbruket både blant personer som drikker mye, og blant dem som har et lavere forbruk. Internasjonal forskning viser en klar sammenheng mellom totalkonsum av alkohol og antallet alkoholrelaterte skader og dødsfall. På bakgrunn av dette er jeg enig med – kanskje ikke overraskende – flertallet i helse- og omsorgskomiteen, som ikke vil støtte dette forslaget, ikke minst i solidaritet med de mange barn og unge som lider under dette.