Det er helt riktig som det sies her, at arbeidslivet er en grunnleggende viktig arena for vellykket integrering. Det er en av pilarene for å få til en god integrering i Norge. Men samtidig er det kanskje ikke sånn som man prøver å fremstille det, at alt er negativt i forhold til de erfaringene innvandrere gjør seg på arbeidsmarkedet – tvert om. I samtaler med innvandrere er det mange oppfatninger av hvordan man blir møtt i forhold til det norske arbeidsmarkedet. Mange personer med innvandrerbakgrunn opplever at det overhodet ikke er stengsler når de skal inn i arbeidsmarkedet, mens andre dessverre kan fortelle at de har opplevd det på den måten. Jeg tror, grunnleggende sett, at de aller fleste norske arbeidsgivere ønsker å legge forholdene til rette for å ansette personer med minoritetsbakgrunn, som har kvalifikasjonene og kompetansen, og som i utgangspunktet skulle være den personen som skulle få en utlyst stilling, og at man faktisk også velger å ansette den personen. Men samtidig underslår jeg ikke at det finnes arbeidsgivere der ute som kanskje har feilaktige oppfatninger, og som kanskje ikke gjør nok i forhold til det samfunnsansvaret som faktisk en arbeidsgiver også har. Jeg underslår ikke det faktumet. Men jeg tror at de arbeidsgiverne som velger å opptre på den måten, selv underminerer sin egen eksistens, fordi de velger ikke å kvalifisere de personene som er best egnet til å bekle stillingen. Vi i Fremskrittspartiet skal være de første til å slå ned på arbeidsgivere som driver med den type urettferdig behandling. Men når det er sagt, tror jeg man overdriver denne problemstillingen, og man sender et signal til mange annengenerasjons innvandrere om at det er veldig vanskelig å komme inn på det norske arbeidsmarkedet. Det signalet er ikke bra, for det oppfordrer ikke til å ta utdannelse og å bli en del av det vi synes er veldig bra – å være velintegrert i det norske samfunnet. Det er vel kanskje slik at man ikke skal legge skjul på at det finnes det jeg velger å kalle kulturelle barrierer der ute – ting man tar med seg fra opprinnelseslandet, fra den kulturen man kommer fra, som nødvendigvis ikke letter situasjonen i arbeidslivet, men som faktisk gjør det vanskeligere å delta i arbeidslivet. Da har man et ansvar selv for å gjøre noe med det. Det er det Fremskrittspartiet sier og har sagt i mange sammenhenger – og det er ikke slik som man prøver å framstille det fra Arbeiderpartiets side – at integrering er en toveisprosess. Ja, vi skal legge til rette for integrering, men samtidig er det til syvende og sist det enkelte mennesket som må la seg integrere. Da handler det faktisk om å tilpasse seg det samfunnet man velger å bo i. Men det er noe her som rett og slett ikke rimer. Jeg er enig i at vi står overfor en utfordring i forhold til arbeidsmarkedet. Statistikkene er ikke bra. Vi har dessverre høy arbeidsledighet blant innvandrerne. Men ser vi dypere ned, ser vi at det er veldig stor forskjell blant de ulike etniske gruppene – veldig store forskjeller – som kanskje kan forklares av andre ting enn at arbeidsmarkedet ikke tar imot dem med åpne armer. Det som sies her om godkjenning av utdannelse, er viktig. Her er komiteen samlet. Det er maktpåliggende viktig at vi godkjenner gode utdannelser i utlandet. Det er helt uakseptabelt at det kommer ingeniører hit med en utdannelse som ikke blir akseptert, og som må dra til USA for å få seg jobb. Det er mange eksempler på det, og det er helt uakseptabelt. Her forventer vi at Regjeringen gjør sin jobb og ordner opp i det så fort som mulig. Men det som ikke er rett, er å begynne å legge opp til et system der man skal forskjellsbehandle mennesker på grunn av etnisitet. For det er det man i realiteten legger opp til her. Det forslaget om lønnstilskudd som kommer fra Kristelig Folkeparti, handler de facto om at ens etnisitet skal være avgjørende med hensyn til ens tilgang til arbeidsmarkedet. Man kan ikke bekjempe en urett med å begå en annen urett. Dette er helt fundamentalt i Fremskrittspartiets politikk. Vi aksepterer ikke forskjellsbehandling på etnisk grunnlag. Det står vi på. Vi forventer faktisk at man innser dette, slik at man ikke kommer i en situasjon der man i det godes tjeneste innfører noe som vil skape store problemer i fremtiden. Jeg fremmer Fremskrittspartiets forslag.