Man kan bli skremt når man er på besøk hos Datatilsynet, og når man leser Datatilsynets årsberetning og prøver å få en viss innsikt i hvilke muligheter det er til overvåkning av den enkelte, både når det gjelder kameraene som florerer – bare gå på Oslo sentralbanestasjon og se der – når det gjelder e-post, gjennomsnittsmålinger av fart, bompasseringer og registrering av mobilbruk. Det er altså enorme teknologiske muligheter til å registrere hva vi alle gjør som enkeltpersoner. Derfor er det så viktig at vi har et sterkt og godt datatilsyn. I løpet av debatten har det bl.a. blitt diskutert dette med å grunnlovfeste personvernet. Jeg synes i utgangspunktet det er en god idé, hvordan man kan klare å sikre enkeltindividets frihet fra å bli overvåket, frihet fra å bli sett i kortene. Jeg tror flere og flere av oss føler et behov for å gå en prinsipiell og grundig politisk runde når det gjelder hvordan vi kan sikre personvernet, med de nye teknologiske mulighetene. Jeg tror vi som politikere fort kan henge litt etter det som er i ferd med å skje. I innstillingen blir det også omtalt noe som har med noe helt annet å gjøre, og det gjelder «direkte marknadsføring». Når det først ble en debatt, har jeg lyst til å kommentere det. Jeg har jo besteforeldre, og jeg ser hvordan denne markedsføringen fungerer. Jeg synes ideen som luftes, at man i stedet for å skulle reservere seg mot telefonoppringing og telefonsalg skal måtte registrere seg for å bli med på det, er en god idé, som bør diskuteres videre og ses på. I dag er i hvert fall den direkte markedsføringen mot den enkelte personen ganske aggressiv, og den rammer spesielle grupper, spesielt eldre. Jeg synes det bør jobbes videre med det som står omtalt i innstillingen, og jeg håper statsråden vil vurdere det.