Det er her nødvendig å opplyse at første gang Stortinget tok stilling til om vi skulle delta i utviklingen av EUs forsvars- og sikkerhetspolitiske samarbeid, var under Bondevik I-regjeringen. Det var den som foreslo for Stortinget at vi skulle gjøre det, fordi det var viktig for Norge. Vi tok en annen stilling enn det Danmark gjorde – det var ja-partiene og nei-partiene sammen som gjorde det. Danskene har fått et unntak for samarbeidet om forsvars- og sikkerhetspolitikken. Men det er en relativt utbredt oppfatning i Danmark nå at man kanskje må diskutere om man skal fjerne unntakene. Det har noe med hele historiens gang å gjøre. Jeg er enig i at vi står fritt til å ta en annen avgjørelse, men saken er den at vi står overfor en utvikling globalt og i Europa som er slik at i hvert fall vi er kommet til at det er bra for Norge å være med så mye som mulig. Det er i samsvar med det Bondevik I-regjeringen mente, at vi burde komme så langt som mulig inn i dette samarbeidet. Nå tar vi nok et skritt.