Jeg synes det er viktig å føre dialogen med representanten Høglund et lite skritt videre når det gjelder forholdet mellom NATO og EU, for jeg har fremdeles vanskeligheter med å forstå at Fremskrittspartiet definerer dette som et interessemotsetningsforhold. Så vidt jeg kjenner til, er alle de landene vi samarbeider med i NATO, som er europeiske land, enten samtidig medlemmer av EU eller varme tilhengere nettopp av at EU skal ta en større del av ansvaret for sikkerheten. Så er det jo det kompliserende element at akkurat når det gjelder den avtalen vi diskuterer i dag, er Sverige og Finland ikke medlemmer av NATO, som kjent. Det understreker jo ytterligere, etter mitt skjønn, det poenget at det er ikke noen interessekamp eller interessemotsetning mellom NATO og EU i denne utvikling. Hvorfor mener Fremskrittspartiet fremdeles at det er en slik interessemotsetning?