Det er freistande å starte med å kommentere siste talar. Eg lurer på korleis Arbeidarpartiet har klart å lempe ut 100 000 bønder. Det er i så fall ei kraftig, stor oppgåve, og eit tungt løft. Eg har lyst å starte med Arbeidarpartiet sitt slagord, som er at me må skape for å ha noko å dele. Regjeringa vil skape arbeidsplassar og vekst over heile landet. Målet er at Noreg skal bli ein av dei leiande, innovative og kunnskapsbaserte økonomiane i verda innafor dei områda der me har særlege fortrinn, og då har eg lyst å nemne reiseliv som eit eksempel. Reiseliv og turisme er ei viktig eksportnæring, og medverkar til å styrkje Noreg sitt omdøme og kunnskapen om Noreg i utlandet. Reiseliv skapar arbeidsplassar over heile landet, og er i tillegg ei viktig distriktsnæring. Og så må me ikkje gløyme at områda innafor turisme og reiseliv representerer viktige kvinnearbeidsplassar. Reiseliv skapar opplevingar, og det gjev kvar og ein av oss det vesle, vesle ekstra. Regjeringa har signalisert at ho vil satse tungt på reiseliv, slik det òg går fram av Soria Moria-erklæringa, og slik det gjekk fram av innlegget til statsråden i stad. Reiselivsnæringa er ei stor og viktig næring i vekst. Reiselivsnæringa er dessutan ei av verdas raskast veksande næringar. Auka økonomisk velstand i stadig fleire land, meir fritid, generell befolkningsvekst og høgare levealder medverkar til at etterspørselen etter fritidsreiser stig. Det blir illustrert av det enorme utvalet me no ser når det gjeld reisehandbøker. Den eksplosive utviklinga i denne marknaden seier ganske mykje om interessa for å reise. Me flyttar oss stadig lenger, me flyttar oss stadig raskare. Det er viktig at Noreg får ta del i ein veksande marknad, og derfor vil me føre ein aktiv reiselivspolitikk i dei neste åra. Det er fleire grunnar til det. Det er likevel store utfordringar i reiselivet. Noreg som destinasjon møter hard konkurranse frå andre land og destinasjonar over heile verda. Reiselivsnæringane er i stor grad sesongprega, og sesongbaserte engasjement fører til stor gjennomtrekk av tilsette og gjev ekstra utfordringar når det gjeld kompetanseutvikling og erfaringsbasert innovasjon. Dette er utfordringar som me som politikarar må gripe fatt i. Reiselivsnæringane består for det meste av små tilbydarar. Dessutan står dei ofte i eit konkurranseforhold til kvarandre. Dei opererer i svært ulike bransjar med få kontaktpunkt. Dette gjer det vanskeleg med felles marknadsføring og tilrettelegging av infrastruktur, som er nødvendig for å trekkje til seg turistar. For at norsk reiseliv skal bli ei slagkraftig og kostnadseffektiv næring, må me i fellesskap lykkast med å etablere eit konstruktivt samarbeid om produktutvikling og profilering av ulike destinasjonar. I tillegg kjem det overordna samarbeidet som må til for å trekkje utanlandske turistar til Noreg. Det er ingen tvil om at det vil krevje stor innsats, både frå reiselivsnæringane sjølve og frå det offentlege, å handtere desse utfordringane på ein god måte. Det er likevel mange i næringa som har teke inn over seg det potensialet som ligg i desse utfordringane, og som brukar dei som eit springbrett for å utvikle nye og betre tilbod. For å nå dei ambisiøse måla den raud-grøne regjeringa har sett seg når det gjeld arbeid til alle, vil Regjeringa føre ein langt meir aktiv næringspolitikk. Tida for ein passiv næringspolitikk er forbi. Me kunne ikkje sitje stille og sjå på at arbeidsplassar forsvann kvar einaste dag, og at arbeidsføre folk gjekk arbeidslause. Nye arbeidsplassar må derfor utviklast og skapast. Noreg skal bli ein nasjon der me lever av kvarandres arbeid og ikkje av renter og oljeformue. Næringspolitikk handlar om å ha vilje, men det handlar òg om å ha rett verktøy og ikkje minst ein aktiv stat som engasjerer seg i partnarskap med næringslivet og arbeidstakarane. I botnen av dette ligg løftet om å føre ein økonomisk politikk som sikrar norsk konkurranseevne. I tillegg har me som fleirtalsregjering unike moglegheiter til å sikre føreseielege og stabile rammevilkår for næringslivet. Dette er viktig for norsk næringsliv.