Senterpartiet mener, i likhet med majoriteten av høringsinstansene i denne saken, at en oppheving av delingsforbudet for landbrukseiendommer ville gitt uheldige konsekvenser for norsk landbruk, for det enkelte gårdsbruks framtid og for det generelle jordvernet. I tillegg mener vi at det er foreldet praksis at staten kjøper og selger landbruksjord for videre rasjonell fordeling og salg til nabogårder, når slike transaksjoner best og mest formålstjenlig kan avgjøres mellom eier og interessent selv. I en tid med stort press mot landbruket og utøvernes inntektsgrunnlag kreves stabile og gode rammer for å hindre en ytterligere utarming av inntektsgrunnlag og framtidsutsikter. Et frislepp for åpen eiendomsutforming ville gitt kortsiktig gevinst for en inntektssvak gruppe. Flertallet har større visjoner for næringen enn som så. Ressurser og arealer som pr. dato kanskje ikke oppfattes som inntektsgivende, kan i framtiden gi gode inntektsbidrag gjennom f.eks. bioenergi, småkraft, grønn omsorg eller utleie av jakt- og fiskerettigheter. Vi vil legge til rette for en langsiktig forvaltning av ressursene på norske gårdsbruk, noe som gir muligheter, framfor et kortsiktig utsalg av ressursene. Intensjonene er å beholde ressursene der de forvaltes best og skaper størst potensial, framfor en oppstykking av eierskapsforhold og arealer. Senterpartiet mener at det best ivaretas gjennom lokalt eierskap og forvaltning av landbruksressursene. Næringsutviklingspotensialet og inntektsmulighetene ligger i brukenes samlede ressurser. Dette forutsetter aktivitet og håp i et tradisjonelt landbruk og en landbrukspolitikk som gir næringen muligheter til nettopp det. Heltidsbonden i familiebruket sikrer best sysselsetting, bosetting og mangfold i landbruket, og gjennom å inneha flere og ulike ressurser i bedriften er mulighetene desto større. Delingsforbudet ble i 1955 innført som en reaksjon på nettopp en storstilt oppdeling av norske gårdsbruk gjennom arv og fordeling av tomter til søsken. Dette førte med seg en oppstykking og en nedbygging av produktive jordbruksarealer og påfølgende svekking av driftsgrunnlaget for mange gårder. Min egen hjemgård er et godt eksempel på dette. I tidligere generasjoner ble eiendommen fradelt i mange omganger. Min far, som er heltids gårdbruker, har forgjeves prøvd å få tilbake de eiendommene som ble fradelt. Én ting er at dette selvsagt svekker driftsgrunnlaget og fører til en uhensiktsmessig arrondering. En annen ting er at disse eiendommene i dag er fraflyttet eller i beste fall fritidseiendommer. Senterpartiet ønsker ikke at en slik utvikling igjen skal innføres i norske bygder. Dette er ikke framskritt, det er tilbakeskritt. Gjennom reguleringer knyttet til odelslov, konsesjonslov og delingsforbud har vi bevart et lokalt eierskap til store deler av jord- og skogressursene i Norge. Dette er grunnleggende demokratisk og verdier som Senterpartiet vil fortsette å kjempe for.