Jeg har ved flere anledninger, senest i oktober i fjor, redegjort for de pågående forhandlinger i WTO. Debattene etter redegjørelsene har vist at det er klar støtte fra et bredt flertall i Stortinget til Regjeringens linje i forhandlingene. Det er i Norges interesse å bidra aktivt og konstruktivt til at WTOs medlemsland kan komme til enighet om en ny avtale. En ny avtale vil innebære at WTO kan videreføre sin sentrale rolle på det handelspolitiske området, noe som er helt avgjørende for en så liten og en så åpen økonomi som Norges. I vår utenrikspolitikk følger vi generelt målet om multinasjonale løsninger. Dette er selvfølgelig særlig viktig også i handelsspørsmål. Representanten Haga har et premiss for sin interpellasjon som jeg bare kort må si selvfølgelig ikke er riktig. Men jeg har lovet meg selv at jeg skal la være å irritere meg over representanten Hagas stadige forsøk på å skape seg sin egen virkelighet. Jeg vil derfor heller benytte anledningen til å snakke om det som er viktig, nemlig WTO-spørsmålene. Forhandlingene foregår nå for fullt. Markedsadgang for industrivarer, inkludert fisk, og landbruk står akkurat nå sentralt. Men jeg tror det på bakgrunn av interpellasjonsteksten er viktig å fastslå at dette er ingen landbruksforhandling, men det er en landbruksforhandling også. Som interpellanten kjenner til, er det for Norge andre viktige områder også, knyttet til fisk, til regler og til tjenester, tre offensive områder som i tillegg til landbruk er viktige i løpet av denne totale forhandlingsrunden. På begge de to områder som nå står sentralt, forhandles det på grunnlag av det rammeverk som ble vedtatt i WTOs hovedråd 1. august i fjor, og som jeg orienterte Stortinget om i oktober. Jeg finner det på sin plass å minne om mandatet for forhandlingene fra Doha, som alle WTOs medlemsland godtok. Dette fastslo bl.a. at forhandlingene skal føre til vesentlige forbedringer i markedsadgangen for landbruksvarer, vesentlige reduksjoner i handelsvridende nasjonal landbruksstøtte og reduksjoner med sikte på utfasing av eksportsubsidiene. Det har vært bred politisk oppslutning i Stortinget om Regjeringens tilslutning til dette mandatet. Norge har derfor siden Doha-runden startet i 2001, deltatt aktivt på samtlige forhandlingsområder. På landbruksområdet samarbeider vi nært med de andre landene i den såkalte G10-gruppen som er etablert for å ivareta de defensive interessene som Norge og de andre landene i denne gruppen har på landbruksområdet. Her er Norge en av de sentrale aktører, sammen med Japan, Sør-Korea og Sveits. Jeg har selv besøkt en rekke viktige aktører i forhandlingene, bl.a. USA, Kina, India, Sør-Afrika, Thailand, Indonesia samt Hongkong, som er vertskap for WTOs neste ministerkonferanse i desember i år. I samtale med disse landenes WTO-ansvarlige ministre har jeg lagt vekt på å formidle og forklare de problemer Norge har på landbruksområdet, og jeg har fremhevet betydningen av å opprettholde et levedyktig norsk landbruk. Parallelt med de pågående forhandlingene i Genève arrangeres uformelle møter, bl.a. en serie såkalte miniministermøter, der et tyve-trevdetalls land kommer sammen for å forsøke å identifisere løsninger innenfor en mer begrenset ramme. I tillegg til de store aktørene i internasjonal handel deltar også andre sentrale WTO-medlemmer. Det er langt fra noen selvfølge at Norge blir invitert inn i slike sammenhenger, men det blir altså Norge nå, og det er et uttrykk for at Norge er en aktiv spiller i disse forhandlingene. Vi har deltatt i de miniministermøtene som har vært arrangert hittil i år, i Davos i januar og i Kenya i mars. Jeg kommer også til å delta på det neste møtet, som vil finne sted i Paris i forbindelse med OECDs ministermøte tirsdag i neste uke. Norge deltar svært aktivt i de pågående forhandlingene for å sikre våre interesser på landbruksområdet og på de øvrige felt hvor norsk næringsliv har klare offensive interesser. Som jeg nevnte, gjelder det f.eks. tjenester og industrivarer, inkludert fisk. I lys av den pågående laksesaken med EU vil jeg nevne at vi, sammen med bl.a. Japan og Brasil, er en av hovedaktørene i forhandlingene om forbedringer i antidumpingregelverket. Som utenriksminister er det min oppgave å vurdere utviklingen i forhandlingsrunden med henblikk på Norges totale interesser. Jeg tror vi alle er enige om at det er i Norges interesse å bidra til at man kommer frem til en bred forhandlingsløsning. Representanten Haga mener det er grunn til å tro at mye av innholdet i en ny WTO-avtale vil falle på plass under hovedrådsmøtet i juli i år. Målsettingen blant medlemslandene er at man skal kunne bli enig om de mest sentrale spørsmålene under ministerkonferansen i Hongkong i desember. Det er også enighet om at forutsetningen for å få dette til er at forhandlinger utover høsten blir ført på grunnlag av konkrete tekster. Formennene for forhandlingene om landbruks- og industrivarer, inkludert fisk, tar sikte på å presentere sine første utkast til avtaletekster, dvs. en såkalt «first approximation», i løpet av juli måned. Disse utkastene vil danne grunnlaget for de videre forhandlingene frem mot ministerkonferansen i Hongkong i desember. Formennenes tekstutkast vil være basert på innspill fra medlemslandene i forhandlingsrundene i Genève i fjor sommer. I dette arbeidet kan også prinsipper og politiske føringer fra de såkalte miniministermøtene spille en viktig rolle. I alle disse prosessene har Norge vært, og vil fortsatt være, aktivt involvert. Jeg tror trygt jeg kan si at formannen for landbruksforhandlingene er godt kjent med de norske posisjonene og begrunnelsene for disse. Representanten Haga stiller konkrete spørsmål om hvilke krav Regjeringen har fremmet knyttet til tollvern og interne støtteordninger. Til dette vil jeg fremheve at Regjeringens målsetting står fast. Vi arbeider for å bevare et handlingsrom til å føre en nasjonal landbrukspolitikk som er i samsvar med våre behov, herunder i form av et importvern som fortsatt sikrer norsk produksjon på viktige områder. Man har imidlertid ikke kommet så langt i de drøftelser som har pågått siden i fjor sommer, at man har begynt å diskutere f.eks. nivået på tollreduksjoner. Vi samarbeider nært med våre allierte i G10-gruppen om utformingen av konkrete forhandlingsutspill samt om vurderingene av mer taktiske spørsmål, noe som også gjelder spørsmålet om på hvilke tidspunkt våre ulike forslag bør fremmes. Regjeringen vil fortsette sitt målrettede arbeid i alle relevante fora og i samarbeid med nærstående land på de ulike forhandlingsområdene. Målsettingen er at en ny WTO-avtale på best mulig måte skal ivareta Norges samlede interesser. Jeg kan forsikre representanten Haga om at Regjeringens målsetting om å sikre nødvendige forutsetninger for å opprettholde et levedyktig landbruk i Norge ligger fast. Representanten Haga reiste også spørsmål om kontakten med Stortinget. Som jeg har sagt mange ganger før – jeg både redegjør for og diskuterer WTO-spørsmål med stor glede, og jeg tror det er viktig å holde en nøye kontakt. Jeg vil minne om at jeg redegjorde for dette umiddelbart før Stortinget gikk fra hverandre i fjor så langt som det var klart på det tidspunktet da jeg holdt redegjørelsen. På det tidspunktet Stortinget gikk fra hverandre, var informasjonen brakt så langt som det var mulig. Jeg vil selvfølgelig ta sikte på å redegjøre igjen i det formatet som måtte ønskes, når det er nye, faktiske forhold å redegjøre for, og nye valg som må tas. Det er noe jeg har ønsket å gjøre og har gjort gjennom de siste årene. Det vil jeg selvfølgelig også fortsette med.