Det er en fryd å høre på forrige taler. Det har stor underholdningsverdi. Økonomien er i fokus når vi snakker om kommunene. Vi har også en interessant kommunestruktur, med 433 kommuner som har forskjellig ståsted og forskjellige prioriteringer. Lokaldemokratiet handler om å akseptere forskjeller. Her skiller Fremskrittspartiet seg ut. Vi aksepterer ikke forskjeller når det gjelder grunnleggende velferdstjenester. Derfor ønsker Fremskrittspartiet at staten skal styre inntektene til grunnleggende velferdstjenester, slik at alle i hele landet skal få de samme tjenestene. Fremskrittspartiet har merket seg at Regjeringen ikke har kommet med nye grep eller tiltak når det gjelder inntektssystemet, en forpliktende flerårig opptrappingsplan for overføring til kommunene, altså en forutsigbarhet, eller når det gjelder konstellasjonsordningen mellom stat og kommune, slik det er varslet i Soria Moria-erklæringen. Dette var nok bare en festtale, og den ble framført i rus – valgrus. Fremskrittspartiet mener at det er skapt store forventninger i kommunene, som så langt ikke er innfridd. Det ble lovet en del – og mange varme hender. Det jeg har inntrykk av, er at ordførerne er de eneste som har fått varme hender på grunn av lønnsøkningen. Jeg vil også peke på at fylkesmannens rolle overfor kommunene er problematisk, særlig i skjønns-, areal- og plansaker. Jeg vil påpeke at selv enstemmige kommunestyrevedtak har blitt overprøvd fordi saksbehandlere hos fylkesmannen har foretatt en skjønnsmessig vurdering. Det er en utfordring for lokaldemokratiet når lokaldemokratiet vingeklippes av fagfolk og fagutdannede byråkrater. Fremskrittspartiet ønsker å gjeninnføre lokalpolitikernes reelle selvråderett. Jeg er meget fornøyd med at det ifølge Innst. O. nr. 54 for 2005–2006, om lov om endring i plan- og bygningsloven, er en enstemmig komite som ønsker å se på dette – og som faktisk har sett problemet. Fremskrittspartiet mener at eiendomsskatt og hytteskatt rammer skjevt. For de som sitter med arvede hytter, og for enker som har bygd opp enebolig sammen med sin partner, vil dette ramme skjevt. Det vil ramme helt skjevt for disse gruppene. Det er vanlige folk som nå får gedigne regninger dumpet ned i postkassen sin, og det er helt klart at de rikeste ikke rammes i samme grad. Eiendomsskatt er en uheldig dobbeltbeskatning. Fremskrittspartiet mener at fylkeskommunen er et unødig og fordyrende forvaltningsnivå. Jeg ser at stadig flere fylkeskommuner ikke har eksistensgrunnlag. Jeg er skuffet over at Regjeringen ønsker å opprette et nytt nivå. Nå har jeg forstått det slik at regjeringspartiene har litt ulikt syn på dette. Så vi får håpe at vi havner på to nivåer, som jeg mener er det optimale. Det mest fornuftige hadde vært å legge ned fylkeskommunen og fordele oppgaver mellom kommune og stat, og dermed redusere unødvendig byråkrati og ressursbruk. Det ville komme innbyggerne til gode. Senterpartiets representant påstod at ved stykkpris ville Fremskrittspartiet øke byråkratiet. Det er stikk i strid og stikk motsatt av det vi ønsker. Vi ønsker velferdstjenester til alle og likt over hele landet, og vi ønsker redusert byråkrati. Flere av talerne før meg har vært innom dette vedlikeholdsetterslepet på 40 milliarder kr i kommunesektoren. Kommunalbanken har også dokumentert dette og sier at det er et vedlikeholdsetterslep på 50 milliarder kr. Man sier man ønsker å gjøre noe med det, men man viser det ikke ved handling. Regjeringen har store utfordringer når det gjelder dette. Jeg har forstått det slik at statsråden ønsker å få folk tilbake til bygdene. Jeg tror ikke at dette er en gulrot for dem som ønsker å flytte tilbake til bygdene, når man kommer tilbake til en forfallen spøkelsesby. Så til finansieringsordningen for ressurskrevende brukere. Fremskrittspartiet ønsker at innslagspunktet skulle være på 400 000 kr. Her påstår SV at de har jobbet hardt og lenge for å få til denne ordningen, noe som vi ikke har sett noe til. Så vi håper at dette kan settes på dagsordenen igjen. Dette kan være det beste løftet for å styrke kommunene.