Fengsling av unge under 18 år skjer i dag kun unntaksvis, og rettspraksis viser at det skal være begått svært alvorlige eller betydelig gjentatte lovbrudd før en ungdom under 18 år dømmes til ubetinget fengsel. Når fengsel idømmes personer under 18 år, er vedkommende altså som hovedregel funnet skyldig i drap, voldtekt eller grov vold. Det er nødvendig å ha dette som utgangspunkt for den debatten vi har når det gjelder St.meld. nr. 20. Det er også lett å glemme at ofrene for en alvorlig kriminell handling har en legitim forventning om at samfunnet både beskytter dem og klart tilkjennegir at handlingen er uakseptabel. Da Stortinget våren 2005 behandlet Ot.prp. nr. 90(2003–2004) om ny generell del i straffeloven, var Kristelig Folkeparti svært tydelig på to forhold. For det første ønsket vi sammen med resten av justiskomiteen at det fortsatt skulle være en høy terskel for å fengsle unge under 18 år. For det andre presiserte vi også at i de få tilfellene hvor det er nødvendig å dømme en ungdom til fengsel, skal fengselsmiljøet være kvalitativt annerledes enn om fengslingen gjelder en voksen. (2003–2004) Fordi det var, og fortsatt er, en tverrpolitisk erkjennelse at fengsling av unge under 18 år er uheldig, bad Stortinget om en egen sak om soningsforholdene for personer som er under 18 år på fengslingstidspunktet. Regjeringen har altså gitt oss St.meld. nr. 20. Dessverre – og jeg må virkelig si dessverre – gir ikke den et godt nok faglig grunnlag for at vi i Kristelig Folkeparti kan ta stilling til de konkrete forslag som finnes i meldingen. Vi vil derfor støtte forslaget om å sende meldingen tilbake til Regjeringen. Det gjør vi ikke med glede. Vi hadde oppriktig håpet at Regjeringen hadde klart å utarbeide et grunnlag for at Stortinget på forsvarlig vis kunne vedtatt prinsipper og gitt sin tilslutning til forslag som kunne gitt oss forbedrede straffereaksjoner for unge lovbrytere. Men denne meldingen gir faktisk flere spørsmål enn svar, og vi har derfor funnet det uforsvarlig nå å gi vår tilslutning til prinsippet om å overføre ansvaret for lovbrytere under 18 år fra kriminalomsorgen til barnevernet. I dag finnes det ikke barnevernsinstitusjoner som kan ta imot ungdommer som har begått drap, voldtekt eller svært alvorlig vold. Regjeringen sier at den ønsker å bygge opp slike alternativ, men har etter det vi kan se, ingen oppfatning av hvordan disse skal være. Man tar heller ikke stilling til om barnevernslovgivningen skal gjelde når barnevernet overtar ansvaret for ungdommer som har begått alvorlig kriminalitet, til tross for at dagens barnevernslovgivning er innrettet slik at den i stor grad gir barnet rettigheter, selvbestemmelse og frihet og i liten grad tillater restriksjoner og kontroll. Her kan vi åpenbart snakke om en kollisjon i forhold til de to nevnte formål. Et annet dilemma er at meldingen ikke gir en betryggende beskrivelse av hvordan en overføring til barnevernet skal kunne skje uten at det oppstår en uheldig isolasjonseffekt i det enkelte tilfellet. I brev fra ministeren til justiskomiteen av 17. november skriver statsråden at «det er ikke grunnlag for å opprette flere spesialtilbud i hver av regionene». Denne uttalelsen reiser et tredje dilemma: Hvordan har man tenkt å sikre den unge kriminelles mulighet til kontakt med familie og pårørende? Vi vet jo at slik kontakt er helt sentral for at målet om rehabilitering og et kriminalitetsfritt liv etter endt soning skal kunne nås. I Kristelig Folkeparti er vi helt enige med Regjeringen i at barn ikke hører hjemme i fengsel. Vi er også helt enige i at samfunnet må sette alt inn på å hjelpe ungdommer med alvorlige kriminalitetsproblemer. Vårt håp er at vi for framtiden vil kunne se konkrete og gjennomarbeidede forslag for Stortinget som følger opp dette. Vi i Kristelig Folkeparti vil imøtese den type forslag med en konstruktiv og positiv holdning. Når nå barnevernet tilsynelatende skal få nye oppgaver – selv om vi først skal ha et utvalg, og jeg er tross alt glad for de presiseringer flertallet gjør i forhold til utvalgets arbeid – må vi også peke på at barnevernet i dag er i en utrolig vanskelig økonomisk situasjon med bl.a. stillingsstopp. Det er altså det samme barnevernet som denne regjeringen nå ønsker å gi nye oppgaver.