Norge er et land med store muligheter. Få regjeringer har kunnet overta med et så godt utgangspunkt som den påtroppende Stoltenberg-regjeringen. Sjelden har uttrykket «å komme til duk og dekket bord» vært mer riktig. Ikke minst er mange av mulighetene de kommende årene knyttet til utnyttelse av våre naturressurser. Norge har muligheten til å være Europas energistormakt, med vannkraft, vind og ikke minst olje og gass utenfor kysten vår som det sentrale. Samarbeidsregjeringen var svært opptatt av å tilrettelegge for utnyttelse av disse naturressursene til verdiskaping i Norge. Samarbeidsregjeringen la derfor stor vekt på stabile rammebetingelser og en forutsigbar balanse mellom hensynet til miljø og verdiskaping. Vi har sett resultatet av denne politikken. Snøhvit-utbyggingen har allerede skapt ny optimisme i Nord-Norge. Men dette er bare begynnelsen. Kanskje befinner så mye som 25 pst. av verdens framtidige olje- og gassressurser seg i nordområdene. Derfor er det helt nødvendig at vi fortsetter oljeleting også i Barentshavet. På Vestlandet – hvor jeg kommer fra – vet vi hva olje- og gassvirksomhet betyr for sysselsetting og verdiskaping, også for små og mellomstore bedrifter. Jeg er derfor glad for at den forrige regjeringen i 19. konsesjonsrunde i juni valgte å lyse ut 30 nye blokker i Barentshavet og 34 i Norskehavet. Jeg håper at tildelingen av disse blokkene fortsetter, med den framdrift den forrige regjeringen la opp til. Det er grunn til å tro, med en viss uro og usikkerhet, at den nye regjeringens politikk vil bremse dette. Hva vil skje i de neste konsesjonsrundene? Vil den nye regjeringen fortsette å lyse ut nye blokker i Barentshavet? Hva med havområdene utenfor Lofoten og Vesterålen? Her er det ikke positive signaler fra Soria Moria. Et av de mest lovende områdene for olje- og gassvirksomhet, Nordland VI, skal holdes stengt for olje- og gassvirksomhet i hele fireårsperioden. Det viktigste tiltaket for mer elektrisk kraft i Norge er å utnytte våre store gassressurser til kraftproduksjon. Jeg er derfor svært glad for at Naturkraft er i gang med å utnytte sin konsesjon til å bygge gasskraftverk på Kårstø som skal ferdigstilles i 2007. Men også her er det skjær i sjøen med den nye regjeringen. Her sier man at man vil kreve at alle gasskraftverk i Norge, også de som allerede har fått konsesjon og utslippstillatelse, slik jeg forstår det, skal ha full CO2-rensing. Regjeringen vil kreve at all CO2 skilles ut og fanges opp ved gasskraftverket. Deretter skal det transporteres over til dels store avstander til olje- og gassfeltene på sokkelen. Der skal CO2 pumpes ned i borehullene som trykkstøtte og forhåpentligvis gi økt oljeutvinning – dette til tross for at fagfolkene i Oljedirektoratet senest sist vår kom med en rapport som viste stor usikkerhet, både teknisk og økonomisk, rundt dette prosjektet. Hvem som skal betale for dette, framgår ikke av Soria Moria-erklæringen, bortsett fra at staten skal bidra i finansieringen. Det er derfor ikke klart for utbyggerne på Kårstø om de i tillegg til å finansiere selve gasskraftverket også må finansiere en del av de rød-grønnes luftslott i form av CO2-fangst, transport og deponering, eksempelvis på Gullfaks-feltet. Jeg frykter at ny usikkerhet kan føre til at Naturkraft utsetter hele ferdigstillelsen av gasskraftverket på Kårstø, at Industrikraft Midt-Norge legger til side sine planer om gasskraftverk på Skogn, og at de miljøvennlige energiverkene på Tjeldbergodden og Mongstad ikke vil se dagens lys på veldig, veldig mange år. Våre naturressurser, ikke minst på energiområdet, gir oss enorme muligheter til fortsatt vekst og velstand her i landet. Samarbeidsregjeringen var godt i gang med å utnytte våre energiressurser til ny verdiskaping. Jeg håper at den nye regjeringen ikke vil skusle bort disse mulighetene de neste fire årene. Det vil være en altfor høy pris å betale for husfreden mellom disse partiene.