Også jeg vil takke utenriksministeren for en grundig redegjørelse, og støtte opp under den balansegangen han valgte når det gjelder våre norske interesser og interessene til utviklingslandene. Det er veldig bra at denne WTO-utgreiinga blir gitt i åpent storting, slik at WTO-spørsmålet kan debatteres i det offentlige rom. WTO-spørsmål handler ikke lenger bare om utenriks- og handelspolitikk, men det har direkte innvirkning på organiseringa av tjenester. Også på det innenrikspolitiske området er det utrolig viktig at det fortsatt er åpenhet, og at dette debatteres i offentlighet etter Hongkong-møtet. Om GATS-forhandlingene, altså forhandlingene om handel med tjenester, sa den tidligere generaldirektøren for WTO, Renato Reggiero, at GATS griper inn på områder som aldri før er oppfattet som handelspolitikk. Jeg vil tro at verken regjeringer eller næringsliv ennå har forstått den fulle rekkevidden av denne avtalen. SV og NGO-miljøene har sett det som kjempeviktig at vi får ut informasjon om konsekvensene for samfunnsmessige hensyn her i Norge, og ikke minst konsekvensene for u-landene. Her hjemme har, som utenriksministeren sa, debatten dreid seg om jordbruksforhandlingene først og fremst, mens det jo foregår viktige forhandlinger på andre områder som har avgjørende betydning for samfunnsutviklinga. Det er det viktig å få fram. Utenriksministerens redegjørelse her i Stortinget er et viktig bidrag i så måte. Utenriksministeren avsluttet med å si at vi vil opptre som troverdige støttespillere for fattige land, slik at Doha-runden blir en virkelig utviklingsrunde. Og det er en mulighet og et ansvar vi har som et rikt og lite land, som kan gjøre sjølstendige vurderinger. Jeg vil presisere at handel ikke er noe mål i seg sjøl. Det er et middel som under de riktige forutsetningene er avgjørende for økonomisk utvikling og dermed også for samfunnsutviklinga. Handel må etter SVs syn underordnes grunnleggende samfunnshensyn som sysselsetting, miljø , sosial og kulturell utvikling og matvaresuverenitet, og ikke minst utviklingslandenes mulighet til å beskytte nasjonale næringer inntil de er i stand til å konkurrere på de internasjonale markedene, slik vi hadde en mulighet til her oppe i nord. Jeg vil presisere at ikke et eneste land har maktet å utvikle rettferdighet og demokrati for de store befolkningsgruppene uten muligheten til å beskytte egne ressurser og egne interesser. Ja, verdenshandelen trenger spilleregler, men det må være spilleregler som kan tøyle grådige markedskrefter og baseres på interessene til vanlig folk, til de fattige og til miljøet. Representanten Jan Petersen sa at denne redegjørelsen ikke innebærer noen ny kurs. Jeg vil påstå at det er én opplysning som utenriksministeren kom med som det er grunn til å juble over, og som jeg mener er en ny kurs. I GATS-forhandlingene vil vi, som utenriksministeren sa, nå trekke alle krav overfor MUL-landene og alle de øvrige u-landene når det gjelder strømforsyning, vannforsyning og høyere utdanning – med andre ord grunnleggende infrastruktur. GATS-logikken innebærer at u-land ikke skal kunne gjøre som dagens industriland har gjort i mer enn 100 år, nemlig å holde deler av samfunnets virksomhet utenfor markedet. GATS, vil jeg påstå, vil presse fram liberalisering og privatisering, og det er de store multinasjonale selskapene som først og fremst vil tjene på det. Det er altså denne grunnleggende logikken Norge nå bryter med. Så er det rett at bestekårsprinsippet gjelder. Det Norge gjør i dag, er å gi et kjempeviktig politisk signal. Det er en seier for de NGO-miljøene som har hatt grundig og god kontakt med politikere, fagforeninger og NGO-miljøene i u-landene. Det er en vitamininnsprøytning overfor de mange som nå mobiliserer for en mer rettferdig handel. Jeg registrerer at det er flere og flere som kommer på banen på det området både her hjemme, i u-landene og ikke minst i Afrika. Så vil jeg støtte opp under det utenriksministeren sa om jordbruksforhandlingene. Jeg får ikke tid til å si noe særlig om det, men vil bare presisere at det aller viktigste nå er å få en dato for avvikling av eksportsubsidiene uten betingelser – og det har vi et spesielt ansvar for å se til.