Ethvert engasjement for økt utbygging av høyhastighetstilknytning til Internett i Norge er prisverdig. Jeg oppfatter også dette som forslagsstillernes intensjon. SV mener likevel at etablering av en bredbåndsdefinisjon ikke er veien å gå for å gi bedre tilgang til Internett i Norge. Digitale nett er viktig infrastruktur og burde derfor forvaltes deretter. Det er derfor synd at mange mener at dette bør overlates til markedet. Jeg skulle like å se den regjeringen som overlot til markedet all utbygging av veier i distriktene. Problemet er at bredbånd er et litt diffust begrep. Å definere det utelukkende som en bestemt hastighet vil sannsynligvis ikke gjøre situasjonen noe bedre. Det foregår en stadig utvikling av netteknologi som fører til at økte hastigheter etter hvert blir mer og mer tilgjengelig. Samtidig vil hastighetsbehovet til forskjellige aktører variere veldig, avhengig av antall brukere og bruk. En skole med 300 elever vil f.eks. ha langt større behov for overføringskapasitet enn en skole med 50 elever. Dette forslaget bærer preg av at forslagsstillerne tror opplevelsen av Internett kun avhenger av hvilken tilknytningshastighet man har til tilbyderen. Dette tar oppmerksomheten bort fra mange andre faktorer som kan være vel så viktige. En bredbåndsdefinisjon basert på hastighet vil f.eks. ikke si noen ting om denne løsningen leveres med en trådløs ruter, eller om det er lovlig å dele tilknytningen med alle datamaskiner i husstanden. En bredbåndsdefinisjon som er knyttet til en spesifikk hastighet, vil dessuten fort kunne ta oppmerksomheten bort fra utbygging av stamnettet. Hvis en bruker har en tilknytning på 2 Mbit/s til leverandøren, betyr ikke det at brukeren alltid vil oppleve den hastigheten. Den opplevde hastigheten kommer an på hvor stor båndbredde tilbyderen har inn til resten av Internett, og antall brukere som deler på denne båndbredden. Samtidig må vi ta innover oss at det allerede eksisterer mange definisjoner på bredbånd. Ifølge OECD er bredbånd mer enn 256 Kbit/s i én retning. Jeg oppfatter det slik at forslagsstillerne mener at bredbånd har en høyere hastighet enn dette. Det vi trenger, er derfor ikke en særnorsk definisjon på bredbånd, all den tid norske leverandører fortsatt vil kunne markedsføre sine produkter som bredbånd med referanse til internasjonale definisjoner. Det vi trenger, er økt informasjon til forbrukerne om hva de kan forvente seg av de forskjellige hastighetene, og informasjon om hvilke tilleggstjenester de bør forlange. SV er ingen varm forsvarer av Regjeringens bredbåndspolitikk. I bredbåndsmeldingen stod vi sammen med Senterpartiet og Fremskrittspartiet om en mer aktiv og ambisiøs bredbåndspolitikk. For eksempel var vi enige om opprettelsen av et bredbåndsfond med 3 milliarder kr i fondskapital. Utbygging av bredbånd er et meget viktig og nyttig distriktspolitisk virkemiddel. Regjeringen har gitt fra seg flere slike virkemiddel gjennom knefall for EØS-avtalen, bl.a. den differensierte arbeidsgiveravgiften. Da er det litt overraskende at det ikke satses hardere på de få virkemidlene vi har igjen, og der er bredbåndspolitikk et viktig virkemiddel. Teknologiarbeidsplasser kan legges nesten hvor som helst i landet, bare de har gode muligheter for høyhastighetstilknytning til Internett. Vi trenger i Norge i dag en langt større satsing på høyhastighetstilknytning til Internett. En bredbåndsdefinisjon vil ikke løse dette problemet. SV ønsker en økt utbygging av høyhastighetsnett. Hva som kalles bredbånd, vil ikke være avgjørende for om vi klarer å få til det.