Forslagene i det dokumentet vi behandler i dag, syns jeg er gode. Det er derfor jeg i mitt brev til familie- og kulturkomiteen av 15. mai gav uttrykk for at jeg i utgangspunktet støtter forslagene. Samtidig skrev jeg at norske myndigheter har begrenset handlefrihet når det gjelder merking av mat, fordi – som også flere talere har vært inne på – regelverket for matmerking i svært stor grad er harmonisert på EØS-nivå. Det betyr at egne norske systemer eller regler for merking av mat må holde seg innenfor rammene som er fastsatt i det EØS-baserte regelverket. Problemet med mindretallets forslag til innstilling er at forslaget trolig vil være vanskelig å forene med Norges EØS-rettslige forpliktelser. Mindretallet foreslår riktignok at Regjeringa skal se på ordninger innafor EØS-regelverket. Etter min mening, ut fra det vi vet i dag, vil det likevel være vanskelig å få til den type ordninger som mindretallet foreslår, uten at ordninga kommer i konflikt med EØS-regelverket. Men som jeg skrev til familie- og kulturkomiteen, vil dette regelverket trolig bare tillate at norske myndigheter bidrar til utvikling av frivillige merkeordninger. Det gjelder bare dersom ordninga ikke har som formål å fremme produksjon eller omsetting av norske varer på bekostning av varer med opprinnelse fra andre EØS-land. Det vil derimot være enklere for norske myndigheter å bidra dersom ordninga utvikles av andre grunner. En slik grunn kan f.eks. være at en vil informere forbrukerne om en matvares kvalitet for å sikre forbrukeren mot villedning. Norske myndigheters muligheter til å delta i utforminga av frivillige ordninger for merking av mat avhenger også trolig av om ordninga utvikles på grunnlag av forbrukerinteresser eller på grunnlag av næringsinteresser. I mindretallsforslaget kan det se ut som om disse hensynene blandes noe sammen, for mindretallet ber Regjeringa se på ordninger som ivaretar intensjonen i Dokument nr. 8-forslaget, hvor det står: «(…) i forbindelse med utviklingen av en ny merkeprofil for norsk matproduksjon.» (…) Dette kan være problematisk i forhold til EØS-regelverket. For øvrig vil jeg nevne at jeg i løpet av juni kommer til å oversende et norsk høringssvar til EU-kommisjonen. I dette svaret har jeg innspill til kommisjonens arbeid med å revidere det felleseuropeiske merkeregelverket. Det norske innspillet er utviklet i samarbeid med de øvrige matministrene og med Mattilsynet. Her peker vi på at Norge mener at det bør bli obligatorisk å merke matvarer med pakkedato og innfrysingsdato. Vi vil også anbefale at EØS-regelverket for opprinnelsesmerking utvides til å omfatte flere produkter enn det som er tilfellet i dag. Vi foreslår dessuten at opprinnelsesmerking bør gjøres obligatorisk, eller at det bør utarbeides felleseuropeiske retningslinjer for frivillig opprinnelsesmerking. Norske myndigheter arbeider altså allerede i dag med å forsøke å få innlemmet regler om merking med pakke- og nedfrysingsdato og opprinnelsesmerking i regelverket.