Hvis statsministeren i stille stunder skulle komme til å tenke tilbake på denne spørretimen uten spesiell begeistring, vil jeg minne ham om at neste gang han skal møte Stortinget i muntlig spørretime, har han et betydelig forbedringspotensial når det gjelder presisjonsnivå. Det må jo være oppmuntrende. Det statsministeren overser i sine svar i denne runden, er at i Soria Moria-erklæringen har man skrevet inn en helt generell målsetting om at man på helsesektoren og når det gjelder rehabilitering, skal trappe ned bruken av private tilbydere. Det er et prinsipielt, ideologisk betinget standpunkt. Nå melder de private sykehusene i dette land om at stadig flere betaler nødvendig helsehjelp selv, og at det har vært en dramatisk økning i salg av private helseforsikringer. Vi er, som resultat av dette, på vei mot et klassedelt helsevesen. Når det gjelder rehabilitering, har en av de største og tyngste pasientorganisasjonene, Landsforeningen for Hjerte- og Lungesyke, sagt at dette budsjettet er en dramatisk kalddusj for alle dem som hadde håpet på en virkelig sterkere satsing på rehabilitering. Hvordan forklarer statsministeren dette?