Miljø og bærekraftig utvikling har vært fyrlykter for Bondevik-regjeringen. Aldri har en regjering ført så aktiv miljøpolitikk. Reparasjon, kontroll og vedlikehold er viktig for vern av våre omgivelser. Men de visjonære og generasjonsrettede anslag i vår miljøpolitikk finner vi i planleggingsfasen. Arealbruk er eksempel på det. På min lokale scene i Oslo har Høyre gjort et pionerarbeid. Vårt credo har vært konsentrert byutvikling. Bolig, arbeid, rekreasjon og kulturaktiviteter i fysisk naboskap til hverandre krever mindre infrastruktur og mindre transport. Det betyr bedre ressursbruk og spart energi, og vårt fotavtrykk blir enkelt og greit mindre. Intet sted i Oslo er det langt til nærmeste skogdrag. I ulike politiske konstellasjoner har Høyre maktet å bevare markas jomfrudom. Naturperlen har gitt oss frihetsfølelse, naturopplevelse og helse. Vernet av Oslomarka representerer byutviklingens immaterielle høydepunkt i Norge og betongsosialismens nederlag. Oslo og et tjuetalls omegnskommuner har lagt sin kjærlige arm rundt skogene – uten statlig hjelp. Kontinuerlig ruller debatten om marka. Vi tåler den, og på noen få unntak nær lever vi vel med den. Debatten bidrar også til å minne oss om en menneskelig verdiportefølje frigjort fra CO2, NOx, kroner og øre. De store byene makter ikke miljøet, ikke barns oppvekstvilkår og ikke transporten uten effektiv kollektivtransport. Mer enn noen annen før har denne regjeringen satset på fellestransport. Kvantitativt satses det 9,4 milliarder kr på kollektivtrafikk – 1,7 milliarder kr høyere enn i arbeiderpartiregjeringens siste år. Men det er på det kvalitative Regjeringens nybrottsarbeid ligger. Belønningsordningen for høyere kollektivandeler er ett element. Det er satset bredt på kvalitetsreform av forvaltningen. Forvaltningsorganer som NSB, Avinor og Posten er satt fri som AS-er. Det gir bedre ressursutnyttelse. Produksjonsavdelinger på kyst, vei og på bane konkurranseutsettes fordi konkurranse er den beste kvalitetskontroll på det brukerne skal få av gode tjenester. Selskaper som er best på menneskebehandling, best på økonomistyring, best på energihåndtering og gjerrigst på ressursbruk, skal gjøre jobben. Det gir en styringsdynamikk til beste for miljøet og begaver brukerne med bedre fellestransport og mer infrastruktur for samme ressursbruk. Offentlig ressursbruk er en viktig del av forvalteransvaret. Det er synd at sosialistene er mer opptatt av offentlig eierskap enn de er av effektiv kvalitetskontroll og mer kollektivtrafikk for pengene.