Jeg vil takke interpellanten, og jeg vil også takke statsråden for det svaret han gav her i sted. Jeg har faktisk hatt gleden av å følge Nabohjelp helt fra starten. Jeg tror at den gangen det ble etablert, var vi alle veldig enige om at dette var en knallgod idé. Vi hadde sett en del positive erfaringer fra England, og statsråden nevnte også et par andre land som vi hadde erfaringer fra og hadde studert. Hvis vi ser tilbake, så ser vi at det også den gangen var veldig mange flere ildsjeler enn det var penger i det offentlige systemet. Jeg tror ikke det er å påstå for mye hvis man sier at uten at OBOS og Norsk Folkehjelp stilte opp den gangen, og uten at Vesta Forsikring også la en del penger på bordet, tror jeg faktisk ikke at stiftelsen hadde sett dagens lys. Jeg tror også det har vært en veldig viktig støtte i årene etterpå for at arbeidet skulle kunne fortsette. Med det mener jeg å si at jeg tror at Stiftelsen Nabohjelp fortsatt er et skjørt byggverk. Uansett hvor vi befinner oss i frivillig sektor, er det mange ildsjeler, og vi vet at ildsjeler kan brenne ut hvis de ikke får anerkjennelse for den jobben de gjør. I dette tilfellet tror jeg at alle vi som har hatt ordet i dag, gir stor anerkjennelse til Nabohjelp for den jobben som de har gjort, og for verdien av den jobben som gjøres. Jeg tror at den legitimitet som statsråden i dag gir Stiftelsen Nabohjelp, og som jeg også oppfattet at mine medrepresentanter her har gjort, er viktig for stiftelsen å ta med seg på veien videre. Så tror også jeg og Høyre at det har en egenverdi for oss som mennesker at vi i ulike sammenhenger faktisk kan være til hjelp og støtte for hverandre i et nabofellesskap. Men Stiftelsen Nabohjelp og nabosonene er også helt avhengige av bistand fra politiet. Politiet har jo vært en veldig viktig premissleverandør, veileder og hjelper i disse nabosonene. Da er vel det å si at dette også fra politiets side kanskje oppleves som litt ildsjelbasert. Vi er enige om at vi har en felles utfordring når det gjelder å gi forebyggende arbeid høyere status innenfor politiet. Justisministeren peker nå på Stiftelsen Nabohjelp som en aktuell medspiller til politi og kommuner ved opprettelsen av politiråd. Da tror faktisk jeg at Stiftelsen Nabohjelp kan være med på å gi konkret innhold til disse politirådene og gjøre noe av det arbeidet begripelig, og at det kan involvere Hvermannsen, altså folk flest på kommunalt nivå. Det tror jeg faktisk ville være med på å gi politirådene rundt om i kommunene den aller beste start, nemlig at folk flest kan se «what’s in it for me», altså at det er noe konkret som vil bety noe for dem å få etablert. Jeg tror også at det som er viktig med disse nabosonene, er at de i første rekke ikke er problemfokusert på den måten at man er ute etter å henge ut dem som eventuelt har gjort noe galt, men at man er opptatt av at fellesskapet skal ta vare på hverandre og bidra til at alle skal ha det trygt og godt i lokalmiljøet. Så opplever også jeg, med den erfaringen jeg har fra nabohjelpsarbeidet, at vi lever i en tid med stadig høyere mobilitet. Faktisk beskrives nabosonene på den måten også, at det var nabohjelpen som var det sosiale limet i nabolagene. De som hadde påtatt seg å være en slags ledelse i nabosonen, knakket på døren til nye naboer, ønsket dem velkommen og fortalte om det arbeidet som pågikk i nabolaget. Sånn sett kan vi jo si at dette også vil være et viktig tiltak i integreringsarbeidet, uansett hva slags bakgrunn man har når man flytter inn i et nabolag. Jeg oppfatter at statsrådens innlegg i dag egentlig er en utstrakt hånd til Stiftelsen Nabohjelp. Jeg har i grunnen lyst til å utfordre statsråden og spørre ham om Justisdepartementet vil legge til rette for at denne stiftelsen nå kan få noen ressurser for å spille en rolle og være en bidragsyter i arbeidet med etablering av politiråd i de respektive kommunene.