Jeg synes det har vært en interessant debatt, med mange viktige innlegg der det har vært pekt på en rekke utfordringer. Jeg synes også det er positivt at de fleste partiene har understreket den viktige rolle de private høyskolene har i vårt utdanningssystem. Jeg registrerer nok med en viss forundring at det er såpass stor differanse mellom de rød-grønne partiene – på den ene siden Senterpartiet, som veldig sterkt understreket den positive rollen som de private har, og på den andre siden SVs representant, som fortsatt går inn for å bruke supplementsbegrepet. Jeg håper at det ikke er veldig bevisst. Dette dreier seg kanskje veldig mye om bruk av ord, og det trengs en viss modning fram til å kunne slå fast hva dette er. Jeg tror det kanskje egentlig handler vel så mye om ulik forståelse av virkeligheten, og at det er en forståelse man kan endre og vinne ny innsikt i. Jeg håper at det kommer til å skje både i departementet og ikke minst i SV. Statsråden gikk ganske langt i retning av å si at det i dag er likebehandling mellom de private og de offentlige, til tross for at Ryssdal-utvalget og tidligere regjering har sagt at det ikke er det. Et samlet storting har sagt at vi må ha større grad av likebehandling. I det ligger det jo nettopp at det er en ulikebehandling i dag. Riktignok er det likebehandling når det gjelder forskningskomponenten, den incentivbaserte delen, og undervisningskomponenten, men man må ta pengene fra basis for å oppfylle dette. Jeg er klar over at de statlige høyskolene i like stor grad også har hatt problemer med å få tilført de nødvendige forskningsmidler, men det står ikke til å nekte at det er kuttene i basis som er smertepunktet. Så lenge det blir salderingsposten, betyr det at kvaliteten på utdanningen ved disse institusjonene – til tross for økt studenttall og mer penger slik sett – blir dårligere og ikke svarer til det oppdraget som de har fått i oppdrag av samfunnet å skulle ta seg av. Jeg har til slutt lyst til å understreke at noe av det verdifulle ved det norske utdanningssystemet er nettopp det mangfoldet de private bidrar med. Sett utenfra har Norge et beskjedent utdanningsmiljø sammenliknet med mange andre land som har en helt annen flora av ulike miljøer innenfor høyere utdanning. Det er viktig at vi hegner om det lille verdimessige mangfoldet som vi har. For å oppsummere til slutt håper jeg at vi kan være enige om at det er viktig å se nærmere på dette. Jeg håper at den prosessen som nå pågår i departementet blir positiv med tanke på å nå fram til en større likebehandling. De kuttene som er kommet, understreker at det er mangel på påregnelighet og forutsigbarhet i rammevilkårene for disse institusjonene. Det hjelper ikke at det samme er tilfellet også for andre. Det er noe av det som jeg synes det er viktig å understreke, at upåregnelighet er vanskelig å forholde seg til. La oss gjøre noe med det.