Jeg tror det er viktig at vi fra tid til annen kan reise debatter i denne salen uten nødvendigvis å gjøre det til politikk – drøfte problemstillinger og paradokser uten at svarene nødvendigvis foreligger. Derfor syntes jeg det var litt unødvendig av representanten Foss å beskylde meg for å ose av mistillit når jeg reiser en problemstilling som er høyst relevant. Jeg tror vi alle er enige om at i det alt vesentlige er embetsverket i Norge særdeles profesjonelt. Men vi har ofte situasjoner som skaper tvil, uro, usikkerhet og irritasjon. Det er nettopp fordi de situasjonene oppstår at vi er nødt til å ta disse debattene, og også klargjøre om vi er tilfredse med det systemet vi har, eller om det er behov for å gjøre endringer. Det er helt åpenbart at vi trenger et dyktig embetsverk og byråkrati i Norge. Jeg synes det derfor er relevant og interessant å drøfte hvorvidt man f.eks. skal gå over til å bruke åremålsstillinger i større grad. Jeg er jo selvsagt klar over at det får konsekvenser for lønnspolitikken i staten, men hvorfor skal det ikke få det? Vi ser jo i større og større grad at dette skjer i Kommune-Norge. Der opplever man stadig vekk at rådmenn og andre som blir tilsatt på åremål, for det skjer jo i hvert fall i noen kommuner, avlønnes høyere og bedre enn de høyest lønnede folkevalgte i kommunene. Det er fullt ut akseptert, fordi man erkjenner at det er slik det må være. Jeg ser ikke at det skal være et problem, så lenge det er et spørsmål om hvordan man skal rekruttere de beste menneskene til de beste jobbene. Men da må man også være villig til å gå igjennom hele lønnspolitikken og vurdere om man har ansettelsesvilkår også i staten som er i takt med tiden. Det er det nemlig ikke sikkert at man har. Vi har en del ordninger som er etterlevninger fra gamle tider av, med ventelønn og det ene med det andre, som er stivbente og firkantede, og som åpenbart ikke er et bidrag til et fleksibelt arbeidsmarked som vi trenger i et moderne samfunn. Akkurat på samme måte med lovene, som statsråden selv sa. Er lovene i takt med tiden? Vi må til enhver tid gå igjennom dette for å være sikre på at vi har kontroll på disse situasjonene. Det må være konsekvenser, det må være sanksjoner, og det må være synlig at det betyr noe hvis man begår overtramp. I UDI-saken, som også flere har vært innom, var det helt åpenbart at det ikke fikk konsekvenser. Til tross for at man hadde et lederansvar, var det eneste som skjedde at man gikk fra stillingen sin og rett over i en annen. Jeg tror ikke folk opplever det som sanksjon. Derfor må vi diskutere dette mer.