I Soria Moria-erklæringa lovet Regjeringa å gjennomføre et distriktspolitisk løft. Ambisjonene for dette løftet er klare. Folk skal ha reell valgfrihet når det gjelder valg av bosted, og vi skal ta hele landet i bruk for å styrke verdiskapinga. Dette vil etter Regjeringas vurdering bidra til det overordnede målet om å opprettholde bosettingsmønsteret i alle deler av landet, et mål det er stor oppslutning om i Stortinget. Innholdet i politikken for å nå disse målene ble konkretisert i stortingsmeldinga som blir behandlet i dag. Innsatsen er knyttet til tre sentrale strategier: 1. arbeidsplasser der folk bor2. likeverdige tjenestetilbud3. attraktive steder Regjeringa bygger disse tre strategiene på alle de mulighetene som fins i Distrikts-Norge, alle de ildsjelene som vil og kan i Distrikts-Norge, og ikke minst alle de kvinnene og ungdommene som vil i Distrikts-Norge. Distrikts- og regionalpolitikken må alltid være en blanding av innsats gjennom sektorpolitikken og særskilte distrikts- og regionalpolitiske virkemidler. Det er i samspillet mellom den såkalt brede og smale distriktspolitikken at vi kan gi folk i Distrikts-Norge likeverdige muligheter og dermed reell valgfrihet med hensyn til bosted. Regionalpolitikken, forstått som romlig politikk, angår alle deler av landet, men utfordringene ligger først og fremst i den sterke sentraliseringa. Vilkårene for å opprettholde hovedtrekkene i bosettingsmønsteret har endret seg i de siste tiåra. Tidligere ble det født flere barn i distriktskommunene. Dermed kunne disse kommunene opprettholde bosettinga, sjøl med netto utflytting. Nå er barnetallene mer jevnt lave over hele landet, og dermed har distriktskommunene merket utflyttinga sterkere i de siste tiåra. Flere kommuner kommer derfor til å oppleve en befolkningsnedgang i tida framover, sjøl uten fraflytting. Samtidig er vi inne i en periode med høy aktivitet i norsk økonomi, både i innenlandsk etterspørsel og i industri og bygg og anlegg. Tidligere erfaringer tilsier at sentraliseringa øker i perioder med høykonjunktur på grunn av økt tilbud av jobber i større byområder. Samtidig kan næringslivet utenfor de større byområdene få problemer med tilgang på arbeidskraft. Den sterke økonomiske veksten de siste åra har dermed bidratt til å forsterke en sentralisering som har pågått over lang tid. Det er på denne bakgrunn Regjeringa legger vekt på å ha en sterk distrikts- og regionalpolitisk innsats også når det er sterk vekst, nettopp for å motvirke sårbarheten i de berørte områdene på kort eller lengre sikt, knyttet til utviklingstrekk i demografi, sysselsetting, næringsstruktur og kompetansenivå. Det er dette Regjeringa for alvor tar tak i i distrikts- og regionalmeldinga. Regjeringa legger opp til at konkretiseringa av det distriktspolitiske løftet skal bli gjennomført gradvis hvert år i de årlige budsjettene. Stortingsmeldinga er derfor et handlingsprogram for hele stortingsperioden. Vi har levert mye allerede i budsjettene for 2006 og 2007. Vi har styrket kommuneøkonomien betydelig. Vi gleder oss nå enormt over å kunne gjeninnføre den differensierte arbeidsgiveravgiften fra 1. januar. Samferdselspolitikken er styrket. Vi etterlever Nasjonal transportplan. Vi har et godt jordbruksoppgjør på plass. Vi har en sterk satsing på kultur og frivillighet. Nordområdestrategien, som ble presentert på fredag, er i praksis distriktspolitikk satt i system. I tillegg til disse breie satsingene vil en ha merket seg at vi styrker de smale satsingene. Vektlegginga på småsamfunn er blitt behørig bemerket rundt i landet. Kultur og næring gis et ekstra puff, stedsutvikling blir tydeliggjort på en måte som ikke er gjort tidligere. Under disse mindre satsingene ligger det en tro på at vi må bygge på lokale initiativ, på ildsjelene. Det er bare ved å bygge på alle de sterke og gode kreftene som vil og kan, vi kan gi folk reell valgfrihet med hensyn til bosted.