Forsyningssikkerhet når det gjelder energi, er et tema som ikke bare opptar det norske stortinget, det er et tema som opptar omtrent samtlige land for øyeblikket. Energispørsmålet er i større og større grad blitt et grunnleggende internasjonalt spørsmål. Det er blitt et av de spørsmålene som Kina strever med i sin utenrikspolitikk. Det er blitt et av de spørsmålene som USA prioriterer høyt. I «State of the Union»-talen til George Bush var det å bli selvforsynt, eller bli forsynt fra mer sikre kilder, med energi noen av de viktigste temaene som ble tatt opp. Dette spørsmålet kommer også på dagsordenen i EU. Spørsmålet om forsyningssikkerhet er blitt viktigere og viktigere for både nye og gamle EU-land. Under situasjonen i januar måned når det gjaldt gassledningene gjennom Ukraina til deler av Øst-Europa, ble dette spørsmålet enda sterkere aksentuert. Norge er blant de store energiprodusentene inn til det europeiske markedet. Når Europa utformer en ny strategi for å møte sin energisikkerhet, sine behov, er det selvfølgelig viktig at også vi som land er på banen. Dette er altså ikke bare et utenrikspolitisk spørsmål, det er også et spørsmål om hvordan vi håndterer det i vår planlegging av energispørsmål. Da vil jeg få lov til å utfordre energiministeren til å fortelle hva hans strategi er i forhold til Europa når det gjelder spørsmålet om energi.