Statsråden har i innlegget sitt i dag gjort greie for kor viktig ein god konkurransepolitikk er for næringslivet. Og det er det vel ingen i denne sal som er ueinig i. Det er viktig at me fører ein aktiv konkurransepolitikk som medverkar til auka og betre konkurranseevne for næringslivet. Det er òg viktig at den politikken me fører, kan medverke til at me får ein meir effektiv bruk av samfunnets samla ressursar og kan sikre gode og rimelege varer og tenester til forbrukarar over heile landet. Konkurranse er eit viktig verkemiddel, men ikkje på alle område. Det er forskjell på å drive butikk og å drive omsorg f.eks. Det er også ei kjensgjerning at konkurranse heller ikkje tek vare på ein del andre omsyn som er viktige for Arbeidarpartiet og for Regjeringa. Spørsmålet om rettferdig fordeling kan f.eks. ikkje løysast gjennom konkurranse, og heller ikkje spørsmål om like moglegheiter for alle til f.eks. utdaning og til eit godt helsevesen. Det var på denne bakgrunnen at eit fleirtal i næringskomiteen under haustens budsjettbehandling sa at me ikkje ønskte bruk av konkurranse og marknadsløysingar for offentlege tenester innanfor viktige velferdsområde som utdaning, helse og omsorg. Her er det stor forskjell på dei raud-grøne og interpellanten og dei borgarlege partia sin politikk. Konkurranse er sunt på mange felt. Eg er einig med interpellanten i det. Men éin ting er heilt klart: Arbeidarpartiet og Regjeringa seier nei til generell konkurranse og privatisering av våre basale velferdstenester, som skule, helse og eldreomsorg. Me er einige i at det offentlege tilbodet skal vere godt, og at det skal gjerast enklare å nå for innbyggjarane, men da skal ein samtidig vere klar over at det motsette faktisk kan skje med omfattande privatisering og konkurranseutsetjing. Bruk av konkurranse og anbodsutsetjingar kan føre til auka byråkrati, høgare kostnader og mindre langsiktigheit. Dette er faktorar som må inngå i ei reell vurdering av den økonomiske nytten av slike verkemiddel. I tillegg er regelverket for offentlege innkjøp komplisert, og til dels firkanta, og det er ofte prega av ulik praksis mellom forskjellige einingar. Eg er derfor glad for at statsråden har signalisert at ho no vil foreta ein ny og faktabasert gjennomgang av innretninga på konkurransepolitikken. Eit godt og fleksibelt verkemiddelapparat er viktig for at me skal kunne føre ein aktiv næringspolitikk. Eg er særs tilfreds med dei signala som kjem frå statsråden om at Regjeringa innafor dei rammene regelverket om offentleg støtte set, vil bruke dei verkemidla dei rår over, for å minske etableringshindringar og styrkje næringslivet i distrikta. Det at Regjeringa aukar støtta til næringsutvikling gjennom SIVA, gjennom Innovasjon Norge og dei regionale utviklingsmidlane, er svært viktig for næringsutvikling og nyskaping i heile landet. Dette stadfester ein næringspolitikk som er langt meir aktiv enn det me har sett dei siste åra.