Svangerskapspenger ble innført som en rett i 1988. Folketrygdens ansvar for å dekke feriepenger av fødsels- og adopsjonspenger ble innført med virkning fra 1. januar 1990. Feriepengenes omfang ble satt til 12 uker, selv om fødselspengeperioden på den tiden var 20 uker. Reglene om feriepenger har siden ikke vært gjenstand for materielle endringer, selv om stønadsperioden har blitt vesentlig utvidet. Svangerskapspenger gir ikke opptjening til feriepenger. Det ytes feriepenger av sykepenger for de første sykepengedagene i opptjeningsåret. En kvinne som er sykmeldt under svangerskapet, vil derfor komme økonomisk bedre ut enn kvinner som mottar svangerskapspenger. Dette er et moment som virker uheldig inn på bruken av svangerskapspenger. Merutgiftene for folketrygden ved å gi rett til feriepenger av svangerskapspenger er tidligere beregnet til om lag 8 mill. kr. Dette er jo heller ikke riktig, for de flyttes bare fra sykepengebudsjettet over til et annet budsjett. Det er et meget lite beløp for å rette opp en urimelig forskjell mellom sykmeldte kvinner og de kvinnene som mottar svangerskapspenger. Denne urimeligheten fører til at det blir en overrepresentasjon på sykefraværsstatistikken av gravide, noe som også rammer sykepengestatistikken for kvinner generelt. Svangerskapspenger er en ordning som skal brukes når arbeidsgiver ikke kan tilrettelegge arbeidssituasjonen for kvinnen, og når barnet tar skade av kvinnens yrkesaktivitet. Det kan f.eks. være kvinner i malingsindustrien og andre utsatte yrker der de blir utsatt for en påvirkning som kan føre til skader på barnet. Mange arbeidsgivere vegrer seg i dag for å legge til rette for sine gravide arbeidstakere, og noen arbeidsgivere har ikke mulighet til å tilby annet arbeid. Disse kvinnene er ikke syke, og de skal heller ikke sykmeldes. Men det er det som blir gjort i utstrakt grad, fordi kvinnene taper økonomisk på å gå på svangerskapspenger. Dette gir et skjevt bilde av kvinners sykefravær, og det at kvinnene sykmeldes, fritar også arbeidsgiver for ansvaret for å tilrettelegge for kvinner i svangerskapet, noe som er en rettighet kvinnene har, og som kunne bidratt til at flere gravide kunne fortsette i jobb fram til permisjonstiden starter. I verst tenkelige fall kan en kvinne velge å fortsette i jobb av økonomiske grunner, selv om det er skadelig for barnet. I brev fra statsråd Laila Dåvøy av 26. november 2004 påpekes det at departementet arbeider med et forslag om endringer i fødselspengeordningen. Statsråden vil også få vurdert rett til feriepenger av svangerskapspenger. Komiteen finner det derfor riktig å avvente saken til Regjeringen fremmer en sak for Stortinget hvor hele fødselspengeordningen blir drøftet. Det syns jeg er defensivt. Dette har egentlig ingen ting med fødselspenger å gjøre. Dette er en ordning for å ivareta barnet i svangerskapet, for å beskytte det mot ytre påvirkning som kan skade det. Det er en meget god ordning som det har vært informert svært lite om. Et av de forslagene SV fremmer her i dag, er derfor å gjøre ordningen med svangerskapspenger bedre kjent. Det vi nå gjør i dag ved ikke å behandle dette forslaget, er å tvinge noen kvinner til fortsatt å sykmelde seg, med alle de negative konsekvensene det har for kvinners sykefraværsstatistikk. Man defineres som syk uten å være det. Det er diskriminerende, og det tildekker behovet for omplassering i svangerskapet. Jeg mener at statsråden og departementet kunne ha ryddet opp i dette nå, for det har ingen ting med feriepenger i henhold til fødselspenger å gjøre. Dette må sammenliknes med sykepenger. Jeg vil utfordre statsråden til å komme raskt på banen med forslaget om å endre fødselspengeordningen. Vi får gjennom pressen stadig se hvordan gravide blir utsatt for urimelige ordninger. Vi trenger en gjennomgang nå. Jeg tar opp forslaget. Jeg vil til slutt si at de partiene som er mest offensive på dette området i denne sal, faktisk er Senterpartiet og SV.