Jeg takker utenriksministeren for kommentarene, som jeg velger å kalle det. I interpellasjonen var spørsmålet hvilke strategier Regjeringa vil basere seg på i sin nordområdepolitikk. Det fikk vi vel kanskje ikke så mye svar på, og derfor vil jeg utfordre utenriksministeren på et par punkter. For det første punktet der Nordområdetutvalget er veldig klart, og som går på at man ønsker å utvikle en forpliktende bilateral og helhetlig avtale om all virksomhet i barentshavsområdet med Russland for å sikre miljø og næringsutvikling. Jeg vil spørre utenriksministeren helt konkret om det er et forslag som utenriksministeren ser på som hensiktsmessig, og om det vil komme som et forslag i den meldingen som jeg forstår vil komme til Stortinget i vår. Det kunne vært interessant å vite mer presist når man forventer at meldingen kommer til Stortinget. Det andre jeg vil utfordre utenriksministeren på, er knyttet til det som går på distriktspolitikk og næringsutvikling, i forstand næringsutvikling i Nord-Norge. Vi skal sjølsagt være opptatt av den økte samhandelen på tvers av grensene, men nå er jeg mer opptatt av hvordan han ser på distriktspolitikken, næringspolitikken, i Nord-Norge som et virkemiddel for at vi på norsk side skal markere vår suverenitet. For det er ingen tvil om at Nord-Norge som landsdel, sjølsagt spesielt Finnmark, sliter, først og fremst på grunn av en uholdbar fiskeripolitikk, men også fordi det føres en næringspolitikk som ikke tar tilstrekkelig utgangspunkt i de mulighetene som fins, og at man ikke bruker de mulighetene man har til å trekke på den kompetansen som fins i landsdelen, og kobler det med den kapital som denne staten vitterlig har. I tillegg til spørsmålet om den helhetlige og bilaterale avtalen med Russland vil jeg også utfordre utenriksministeren til å si noe omkring Regjeringas tenkning knyttet til distriktspolitikk som et virkemiddel i forhold til suverenitetshevdelse.