Først om lønnsoppgjøret. Det mener jeg ble håndtert på en veldig god måte. Det bidrog til at vi har fått et lønnsoppgjør i havn, både for industrien, for kommunal sektor og for det meste av statlig sektor, som har sikret flere ting. For det første har det sikret ansvarlige rammer for lønnsoppgjøret, og det har sikret en god sosial profil. Og vi har fått et oppgjør som er forenlig med en fortsatt god utvikling i norsk økonomi. Det er helt riktig at Regjeringen har bidratt til det. Når det gjaldt oppgjøret i privat sektor, bidrog Regjeringen til at vi fikk en løsning i industrien, ved at vi sendte et brev om avtalefestet pensjon. Det at vi sendte det brevet, der vi gjorde det klart at vi ville videreføre avtalefestet pensjon til 2010, var et vesentlig bidrag, et ønsket bidrag, fra partene til at det ble enighet og man unngikk streik i privat sektor og fikk et ansvarlig oppgjør. Det er også riktig at Regjeringen har bidratt til å få på plass en avtale i kommunal sektor. Det gjorde vi gjennom å gi et bidrag til å finne en løsning på lærernes arbeidstidsbestemmelser. Regjeringen har selvfølgelig også bidratt til å finne en løsning i statlig sektor, der det etter at meklingsmannens forslag var lagt fram, var nødvendig å gjøre noen justeringer basert på den skissen – noen mindre justeringer – som samlet sett gjorde at vi også unngikk streik for de aller fleste grupper i statlig sektor. Det er ikke noe nytt at Regjeringen bidrar på denne måten. Det er heller ikke noe nytt – og jeg mener det er en styrke ved det norske systemet – at en statsminister kan ha kontakt med LO-lederen, og jeg hadde det i forbindelse med oppgjøret i privat sektor og også i oppgjøret i offentlig sektor. Jeg har også hatt kontakt med Akademikerne og de andre organisasjonene. Jeg har møtt dem. Jeg er villig til å møte dem om igjen. Men vi har lang tradisjon i landet for at vi ikke møter organisasjoner som er i streik, så møtene får skje på et annet tidspunkt.