Jeg vil starte med å takke interpellanten for initiativet, for det er en viktig diskusjon som blir reist. Ikke minst takk for at representanten Tørresdal viser både interesse for å påvirke prosessen og engasjement i forhold til å få noe til. Så må jeg få lov til å si at det ikke er mange ganger jeg synes jeg opplever at det første ordet som slår meg når jeg hører en Kristelig Folkeparti-representant, er ordet «frigjort», men i denne saken må jeg virkelig si det. For det virker som om representanten Tørresdal i glede over endelig å ha sluppet fri fra det regjeringssamarbeidet som var, og den handlingslammelsen som var, og som i hovedsak skyldtes et annet parti, har blitt veldig utålmodig når det gjelder å få gjort det som den forrige regjeringen ikke klarte, forståelig nok. Men jeg synes kanskje, og det har statsråden svart på, at begrunnelsen for rekkefølgen, for at innholdet skal være avgjort før en mener noe om størrelse, er veldig logisk i forhold til det representanten Tørresdal selv sier om kommunenes innflytelse. Jeg er helt enig med representanten Tørresdal i at når det gjelder struktur og grenser, som for så vidt kan være to problemstillinger, vil kommunenes synspunkter være veldig avgjørende. Og frivillighet skal legges til grunn, noe som altså ikke betyr at ikke Regjeringen skal foreslå og Stortinget til slutt bestemme. Den lokale innflytelsen er viktig. Jeg vet i hvert fall med meg selv at hvis vi i kommunen hjemme hadde fått spørsmål om hvor mange regioner vi syntes vi skulle ha, og ikke minst hvor vi syntes grensene skulle gå hen, da jeg var ordfører, ville mitt første motspørsmål vært: Hva skal de drive med? Når jeg hadde fått svar på det, hadde jeg vært i stand til å mene noe. Vi bør legge opp en slik struktur som resultatet av det innholdet de regionene skal ha, tilsier. Derfor blir den rekkefølgen helt naturlig, ikke minst på grunn av at kommunenes synspunkter blir veldig viktige for konklusjonene. Så er jeg veldig enig med representanten Tørresdal i det hun sier om den regionale stat, at det er viktig i størst mulig grad å sørge for at vi nå får det samme regionkartet å forholde oss til, og at det er lettere å manøvrere, ikke minst for kommunene, for næringslivet og for private som skal ha kontakt med regionene, i den grad regioner likner på hverandre. I tillegg mener jeg også at det er viktig å få avklart et annet spørsmål, nemlig hvorvidt regionene på noen områder skal ha det som i fylkeskommuneverdenen heter overkommunefunksjon i forhold til kommunene, eller om de ikke skal ha det. Jeg er i hvert fall veldig opptatt av at hvis det er bestemt at regionene ikke skal kunne overprøve kommunene, må det følges konsekvent. I den grad de skal ha mulighet til å overprøve kommunene, må det være klart uttalt, slik at det ikke blir noe diffust i styringssystemet vårt. Jeg er altså veldig glad for at Kristelig Folkeparti viser det engasjementet i den kanskje viktigste demokratireformen siden 1976, noen sier helt siden 1837, for det er så viktig at vi får et så bredt grunnlag som mulig når vi skal fastlegge hvordan demokratiet og styringssystemet i Norge skal være framover. Jeg håper at også Venstre på samme måte ønsker å påvirke prosessen. Jeg synes det er interessant å se, som jeg så i et oppslag ganske nylig, at til og med Fremskrittspartiet, som i utgangspunktet er for to nivåer – noe som ville være veldig spesielt, det er ikke mange land i Europa som har det, og i hvert fall ingen land med tilsvarende geografi, men de mener nå det – også vil ha et rådslag når det er bestemt at det skal være tre nivåer, og faktisk vil være med og påvirke innholdet i den nye strukturen. Det synes jeg er konstruktivt, fordi vi har ansvar for å legge til rette for at demokratiet fungerer, og at det kan fungere over lang tid, og ikke endres med skiftende regjeringer. Mer usikker blir jeg da på Høyre, som i tillegg til gjennom kommunalministeren å ha hatt ansvar for det som skulle vært gjort i denne prosessen tidligere, uten at det har skjedd noe, i hvert fall her sentralt gir uttrykk for at nei, de vil ikke være med på å mene noe om innholdet i den reformen. Jeg synes det er interessant at Høyres fylkesordfører i Telemark holdt et glitrende innlegg på kommunedagene for regioner og for betydningen av regionsreformen, og jeg registrerer i hvert fall som veldig konstruktivt at Bærums ordfører, Reinsfelt, sier at når vi har sagt at vi vil ha tre forvaltningsnivåer og er ferdige med det, vil de påvirke så godt de kan. Men det som bekymrer meg, er at Høyres stortingsgruppe mer og mer gir inntrykk av å følge prinsippet til prinsesse vil ikke – jeg vil ikke, vil ikke, vil ikke! – og ikke vil være med og påvirke innholdet i en demokratireform. Det synes jeg er synd.