Det har vært en interessant debatt. Men det mest interessante – om enn ikke så oppsiktsvekkende, for det var i og for seg kjent fra før – er kanskje Fremskrittspartiets holdning i saken. Innenfor samferdsel andre steder i verden er noe av det mest framskrittstypiske man kan tenke seg, høyhastighetsjernbane – nettopp fordi den bedrer komforten til de reisende. Den bedrer tidsbruken deres, og den er i de fleste tilfeller også billigere. Fremskrittspartiet har tydeligvis ikke sett denne dimensjonen ennå. Vi får bare håpe at den kommer etter hvert. Det kom en liten åpning da Sandberg sa at Fremskrittspartiet ikke er imot høyhastighetsbane, men at de er imot at staten betaler. I neste setning fikk vi igjen høre den gamle saken om at Fremskrittspartiet vil bevilge langt mer til veiformål enn det alle andre partier i denne salen vil. Ja, jeg har hørt beløp på over 200 milliarder kr. Jeg synes det blir litt underlig når man ikke er i stand til å se at andre ønsker å prioritere både vei og jernbane. Spørsmålet om det er handlingsrom eller ikke, må ses i lys av om man ønsker å foreta nye og store samferdselspolitiske grep, som vi har gjort i dette landet i flere generasjoner. Det burde det ikke være grunn til å minne om her. Så et lite innspill til sakens ordfører, som sier at hun synes det er underlig at Høyre i opposisjon kommer med dette forslaget. Da skylder jeg å minne representanten om at det faktisk var den forrige regjeringen som tok initiativ til denne utredningen. Det tror jeg kan være greit å ha med seg. Jeg tror kanskje at sittende regjeringspartier, etter å ha regjert i et år, står seg på å slutte med å si at det nærmest er umulig å komme med nye forslag siden man har hatt regjeringsansvar for noen tid tilbake. Jeg tror denne debatten alt i alt viser at samferdselspolitikerne i dette hus har et oppriktig ønske om å se på radikale løsninger som bedrer både miljøet og fremkommeligheten for de reisende.