Det har vært en mangfoldig og sammensatt debatt. Jeg oppsummerer den med noen få punkter. Den ene skillelinjen har gått mellom mangfold og det jeg kaller enfold. Det som er det utrolige, er at det såkalt liberale partiet Fremskrittspartiet står for en enfoldspolitikk både i forhold til nasjonale minoriteter – samer og sørsamer – og i forhold til hva slags samfunn vi skal ha med hensyn til innvandring. De har faktisk sagt at de kan tenke seg en ordning med statlige kontrollører som skal kontrollere offentlig religionsutøvelse i Norge. Det er helt utrolig og skremmende å sitte og høre på. Det er den ene skillelinjen som har vært ganske tydelig. Den andre har gått mellom statsstyre og lokaldemokrati. Noen av oss har tro på at det lokale vettet er ganske godt fordelt utover landet, og at det er bedre at en styrer lokalt enn at vi skal sitte og sentraldirigere her i Oslo. Derfor har vi lagt fram en forvaltningsreform som legger til rette for gode lokale prosesser, der lokale og regionale politikere i fellesskap kan finne gode løsninger, istedenfor at direktivene skal gå fra staten, og at vi må ha en massiv kommunesammenslåing som konsekvens av at vi ikke har noe mellomnivå. Det er også det som gjør at vi er så grunnleggende uenige med representanten Thomsen, for Fremskrittspartiets nestleder, Per Sandberg, har sagt at han ønsker 150 kommuner. Hvis vi regner på det, vil det bli ca. 7 000 færre lokalpolitikere og 700 færre regionalpolitikere i Norge – 7 700 færre personer til å bidra i et felles arbeid for å gjøre vårt land litt bedre, litt mer mangfoldig, og klare å fremme en god utvikling overalt. Den tredje skillelinjen synes jeg har vært mellom desentralisering og sentralisering. Der dagens regjeringspartier har tro på desentraliserte løsninger, tro på at vi skal ha en god befolkningsutvikling i hele Norge, at det er riktig å bruke midler på å få til en god befolkningsutvikling i hele Norge, ønsker enfoldspartiet Fremskrittspartiet, statspartiet Fremskrittspartiet, å kutte alle midler til distriktssatsing. I mitt eget fylke har vi gjeninnført differensiert arbeidsgiveravgift. Vi har hatt en historisk avgiftsreduksjon, men til de områdene av fylket som ikke har fått det, ønsker regjeringspartiene og de andre partiene å gi en kompensasjon for det, slik at de kan få til en god næringsutvikling også i de områdene som ikke fikk gjeninnført den lavere avgiften. Fremskrittspartiet, derimot, ønsker ikke at de områdene som ikke fikk lavere avgift, skal få kompensasjon for det slik at de kan drive en aktiv næringspolitikk. For eksempel i Solør i Hedmark vil de få mindre muligheter til å drive en aktiv og god næringspolitikk med Fremskrittspartiets opplegg enn med vårt opplegg. Det er den tredje skillelinjen – mellom desentralisering og sentralisering. I sum synes jeg vi har hatt en god debatt. Vi har klart å få fram klare skillelinjer, men jeg er skremt over de holdningene Fremskrittspartiet har vist.