Jeg vet ikke hvor lenge vi skal forlenge debatten om hvorvidt Fremskrittspartiet bør finnes opp eller ikke, men jeg ser det slik at det Fremskrittspartiet tilfører debatten, er en del vettug kritikk av bistanden. Det er helt avgjørende at man, punkt én, svarer på dette og, punkt to, også endrer bistanden, for det er sannhetskorn i denne kritikken. Derimot har jeg ikke sett at Fremskrittspartiet har framlagt noe eget alternativ for hvordan man skal kunne bidra til det Olav Akselsen er ute etter, nemlig å få Afrikas millioner av fattige ut av fattigdommen. For det kan vanskelig være tvil om at hvis det er målet, trenger man ikke bare en vesentlig bedre politikk, men også mer og bedre bistand, ikke mye mindre bistand, og jeg imøteser en videre debatt om disse tingene. Som sagt: Fremskrittspartiet er nyttig som kritiker, men det ville være veldig farlig om de skulle få makt til å gjennomføre sitt program, slik situasjonen er nå. Men det er 3 år fram til neste stortingsvalg, så vi kan bidra fornuftig i den diskusjonen. Så er jeg enig med Siv Jensen på et viktig punkt, om det nærmest å holde oppe en moralistisk fane og si at alle andre land i verden skal nektes det vi har fått. Jeg ville ikke reise rundt med det budskapet. Ingen kommer til å se meg reise til Kina for å fortelle at det er livsfarlig at kineserne får biler, mens vi skal få beholde våre. Det kommer tusen nye biler ut på veien i Peking by hver dag. Det er 300 000–400 000 i én by pr. år. Men med mindre vi gjennomfører vesentlige og drastiske reduksjoner i vårt forbruk, har vi ikke noe grunnlag for å kreve det av andre. Så vi må se på vårt eget forbruksmønster, men framfor alt må vi se på hvordan vi kan få til en teknologisk endring og en mer fornuftig politikk totalt sett i verden der kollektive løsninger selvfølgelig må stå i sentrum, ikke bare privatbilisme. Jon Lilletun utfordret meg på å være raskt på ballen, som det Hilde Frafjord Johnson var, i internasjonale fora. Ja, det vil jeg forsøke å være. La meg ta et eksempel på hva vi har gjort: En del frivillige organisasjoner med engasjement for urbefolkninger i Kongo bad oss ta opp i Verdensbanken de negative virkningene av skogprogrammene. Vi fikk den nordiske gruppen til å avstå fra å stemme, noe som i norsk målestokk er en veldig forsiktig reaksjon, men som altså i Verdensbanken er så sjeldent at dette ble det virkelig lagt merke til. Det har ført til at Verdensbanken har satt folk til å studere disse programmene, gå gjennom dem på nytt, og de har inngått i en dialog med de frivillige organisasjonene som var kritiske. Det besøket vi hadde fra Verdensbanken i Oslo i går, må delvis ses i lys av nettopp den stemmegivningen. Dette er et eksempel på at vi ønsker å være raskt på ballen. Når det gjelder illegitim gjeld, vil jeg se på den innstillingen vi får fra det felles embetsutvalget før jeg tar stilling til det. Takk for en konstruktiv og god debatt. Det ble litt temperatur på slutten, men det var sikkert bare av det gode.