Representanten Ellingsen hadde en undring som fortjener en respons. Han lurte på om en av begrunnelsene for å gå imot folkeavstemning var at denne saken var avgjort. Ja, saken er avgjort. Vefsna blir vernet. Det slo forrige regjering fast, og det slår dagens regjering fast. Da vil det gi dem som skal gå til folkeavstemning, falske forventninger og et feil inntrykk hvis man inviterer dem til å gi uttrykk for sin mening i en sak hvor en kjenner utfallet. Jeg synes tvert imot det er slik at det er viktig for politikerne å vise at de er til å stole på, og det er nemlig nettopp ved å gjøre det en har sagt en skal gjøre. Så den begrunnelsen for å gå imot folkeavstemning synes jeg er god. Under debatten er det noen som har vært inne på at Venstre og Høyre har hatt ulike syn, slik det er kommet til uttrykk her i dag. Det er rett, men i regjering kom vi fram til et felles syn. Det kom til uttrykk i suppleringen av verneplanen, hvor en la opp til vern av 50 nye vassdrag og bebudet en innstilling med en egen vernesak om Vefsna. Så registrerte jeg at Arbeiderpartiets representant Torny Pedersen avsluttet sitt innlegg med det en nærmest må kalle et siste hjertesukk, der hun sa at Vefsna blir nok vernet. Jeg kunne nok ha foretrukket at ordet «nok» var tatt ut, men i lys av de klare forsikringer som er kommet fra statsråden, regner jeg med at vi i denne debatten har fått den nødvendige avklaring.