De grupperingene som nå har skrevet et brev og tatt til orde for forbud mot reklame, har i grunnen tatt opp to ting. Det ene er lovregler når det gjelder sponsing av skoler, og det andre er det de kaller forbud mot reklame i skolemateriell. Når det gjelder sponsing, mener jeg at det langt på vei er regulert i opplæringsloven, for der heter det at skolene nå, som de har hatt i hele vår historie, har anledning til å ta imot gaver, men at man ikke har anledning til å stille betingelser for å kunne gi disse gavene, dvs. at man ikke kan kreve gjenytelser. Dessuten står det også i opplæringsloven at slike gaver skal komme alle angjeldende elever til gode, man kan altså ikke forfordele noen. Jeg mener derfor at sponsespørsmålet langt på vei er regulert. Indirekte har man etter min oppfatning også sagt noe om reklame. Det andre de tar opp, er reklame i skolemateriell. Så er spørsmålet: Hva er skolemateriell? Det må man bestemme seg for hvis man skal lovregulere dette. Skolemateriell kan være lærebøker – det er en veldig smal definisjon. Jeg har fortalt om konsekvensen av det. Det kan nesten være å betrakte som en symbolsk lovregulering. Skolemateriell kan også være alt annet materiell. Der tror jeg ikke vi ønsker å lovregulere eller forby alt. Dessuten er det viktig, som representanten Sortevik sier, at systemet er slik at man bestemmer bruken av skolemateriell lokalt.