Det har lenge vært bred politisk enighet om at den differensierte arbeidsgiveravgiften er det mest treffsikre regionalpolitiske virkemiddelet for å opprettholde bosetting og sysselsetting i distriktene. Derfor har det vært en felles målsetting å få aksept for et regelverk som vil gi grunnlag for en ordning med regionalt differensiert arbeidsgiveravgift, som i størst mulig grad kan omfatte det området som ordningen tidligere omfattet, og som i størst mulig grad vil være på samme nivå. Vi synes derfor at det er bra at en lang prosess har ført fram til dagens resultat. Dette er svært viktig for store deler av Distrikts-Norge. Arbeidsplasser og verdiskaping er en forutsetning for bosetting i hele landet. Gjennom redusert arbeidsgiveravgift kan noen av ulempene, bl.a. avstand til markedene, kompenseres. Arbeidet med å bygge allianser og påvirke EU-kommisjonen startet allerede med Bondevik II-regjeringen i 2002–2003. Jeg er glad for at Regjeringen i dag klarer å være ærlige om denne prosessen i redegjørelsene og viser til at hovedprinsippene lå klare før Stoltenberg II-regjeringen overtok. Vi har i de siste månedene sett en tendens til det motsatte, spesielt statsministerens artikkel i Dagens Næringsliv lørdag 3. juni, der hans tidsregning startet med at finansministeren og kommunalministeren reiste til Brussel én uke før kommisjonen tok den endelige beslutningen. Hvis de to statsrådene ærlig mener at de forandret kommisjonens standpunkt i dette møtet, bør møtet med en så dynamisk og åpen organisasjon umiddelbart ha ført til at de to har endret standpunkt i EU-saken. Det er grunn til å ha forståelse for at denne regjeringen tørster etter seier, men når statsministeren skriver at dette resultatet er en stor seier for den sittende regjeringen, er det på høyde med at den svenske landslagssjefen er fornøyd med lørdagens 0–0 mot Trinidad og Tobago. Som EØS-ekspert sier Paal Frisvold i Nationen fredag den 9. juni: «Hvis noen på norsk side fortjener heder, er det den forrige regjeringen, som var aktiv overfor EU-kommisjonen i forkant av at regelverket ble utformet.» Høyre mener at dagens redegjørelser burde ha kommet for en måned siden. Når vi nå kjenner resultatet, innebærer det at Stortinget, og dermed de berørte samfunnene, ikke har fått være med i de avveiningene som førte fram til dagens kart og dagens system. Innenfor de retningslinjene som ble lagt fra EU, har det vært avveininger i Regjeringen, bl.a. i forhold til hva som skal vektlegges i distriktsindeksen. Vi mener at det er et slag mot den åpenhetslinjen som Regjeringen varslet ved sin tiltredelse, at ikke denne diskusjonen ble tatt i Stortinget før saken ble sluttført. Dette dreier seg faktisk om helt vesentlige rammebetingelser for enkelte lokalsamfunn. Hvilke prioriteringer og avveininger som førte fram til hvem som ble valgt, er derfor veldig viktig. Slike spørsmål burde Regjeringen ha drøftet med Stortinget i plenum – åpent – før de endelige beslutningene ble fattet. Men i dag er det absolutt grunn til å være enige om at denne seieren først og fremst er en seier for de distriktene som igjen får en god og virkningsfull ordning. Dette er en felles politisk seier for et samlet politisk Norge, som har stått på og bak den samme målsettingen, som vi er overbevist om at også den sittende regjeringen har arbeidet hardt for å oppnå.