Til grunn for artikkelen i Sunnmørsposten ligger en rapport utarbeidet i fellesskap mellom Havforskningsinstituttet, Fiskeridirektoratet og irske og britiske institusjoner i januar i år. Det er en foreløpig undersøkelse av praksis knyttet til garnfiske etter dypvannsarter vest i Nord-Atlanteren. Rapporten er rystende lesning. Den vitner om at noen har total mangel på respekt for det livsgrunnlaget som fiskere og fiskeriavhengige samfunn baserer seg på. Jeg nøler ikke med å karakterisere den praksis som her er avdekket, som forkastelig. Fra norsk side har vi internasjonalt lenge vært en pådriver i arbeidet med denne problematikken i forhold til det såkalte spøkelsesfisket, altså tapte garn som fortsetter å fiske. Slike garn representerer et problem både etisk og ressursmessig. De kan også utgjøre ødeleggende hindre for annen redskap, som trål og line ved redskapskollisjoner. I forhold til EU er dette problemet tatt opp en rekke ganger, senest gjorde jeg det under fiskerikommissær Borgs besøk i Norge i forrige uke. Et samarbeid om dette problemkomplekset er nå også formalisert i fiskeriavtalen mellom Norge og EU for 2005. Dette følges nå opp med tekniske konsultasjoner om disse spørsmål mellom Norge og relevante medlemsland. Dypvannsartene er på grunn av sin særegne biologi mer sårbare enn de tradisjonelle artene det fiskes på. Vi vet samtidig relativt lite om de dyptlevende artene og er derfor også dårligere rustet til å forvalte disse på en forsvarlig måte. Norge har på denne bakgrunn tatt initiativ til at Den nordøst-atlantiske fiskerikommisjonen, NEAFC, som er samarbeidsorganisasjonen for forvaltningen av de internasjonale havområdene i Nordøst-Atlanteren, innfører vern av visse hav- og bunnområder. På det siste møtet i NEAFC i 2004 vedtok organisasjonen å stenge fem områder i internasjonalt farvann for fiske med bunntrål, garn og line. Det er et steg i riktig retning for å forhindre det som vi har fått avdekket gjennom denne rapporten. Videre har Norge også besluttet å være med på å redusere innsatsen i form av fiskedøgn etter dypvannsarter med 30 pst. for organisasjonens medlemmer. Vi har oppnådd noe i arbeidet med å få bedre kontroll med denne typen fiske, men dette er opplagt ikke nok. Jeg vil følge opp det arbeidet som nå er gjort, for å belyse dette uforsvarlige fisket og løfte denne problematikken opp i aktuelle fora, både i EU og i NEAFC-sammenheng. Målet må være å sette i gang nye prosesser rettet mot teknisk regelverk og kontroll, og holdningsskapende arbeid. Det faktum at det er satt fokus på dette problemet i felleskap mellom flere land, som sammen har bidratt til at rapporten er blitt utarbeidet, gir meg håp om at vi kan komme videre i dette arbeidet. Det haster. Spøkelsesfisket, garnene som står igjen der, bidrar til å rive næringsgrunnlaget unna dem som skal leve av fiske. Det kan vi ikke leve med. Det har jeg også gjort helt klart for fiskerikommissær Borg, og han er enig i det.