Representanten reiser flere spørsmål her, og de er interessante og viktige. La meg først si at det er klart at det som skjedde i februar, var en belastning for vårt bilaterale forhold. Det er ingen tvil om det. Det er dessverre ikke slik at vi kan diktere hvordan man skal rettsforfølge dette i det syriske regimet, men vi har gitt klart uttrykk for vårt syn. Jeg velger å tro at når det gjelder erstatningen, skal vi få den på plass. Min reise til Damaskus var jo et uttrykk for nettopp det representanten legger vekt på, at vi ønsker å trekke Syria inn i en dialog som forplikter dem, snarere enn at de ikke har ansvar. Det å ha den type dialog er ikke en lettvint løsning. Det som har skjedd i Libanon de siste timer, er jo et uttrykk for hvor sårbar denne situasjonen er. Men nettopp det eksemplet som representanten Vallersnes nevner, at Iran nå ønsker å ta diplomatisk initiativ for å lage grupperinger, understreker etter mitt skjønn betydningen av at Vesten er rask med å engasjere Syria, forplikte dem, ansvarliggjøre dem og også holde trykket oppe. Det ønsker Norge å bidra til i tråd med den tradisjonen vi har i regionen.