Venstre vil berømme Regjeringen for å ha konsultert nært med Stortinget om utstasjonering av norske FN-soldater i Sør-Libanon. Det er av stor betydning at det er en bred politisk enighet om slike bidrag, ikke bare av hensyn til denne konkrete operasjonen, men også av hensyn til framtidige operasjoner. Venstre ønsker en betydelig norsk deltakelse i FN-operasjoner, noe vi ser på som en viktig arena for vår utenrikspolitikk. Et klart FN-mandat er en hovedregel i forbindelse med internasjonale operasjoner. Videre er det ønskelig at de ledes av FN, som har den beste kompetansen på å gjennomføre integrerte operasjoner. Med det mener jeg operasjoner hvor så vel militære som humanitære og utviklingsmessige elementer inngår. Venstre er spesielt opptatt av det humanitære aspektet og ønsker å prioritere operasjoner hvor de humanitære behovene er størst. Dersom NATO skal iverksette operasjoner utenfor NATOs område, må det foreligge et FN-mandat. Militær intervensjon uten FN-mandat vil Venstre bare kunne støtte i ekstreme tilfeller, som å hindre folkemord. Etterspørselen etter FN-operasjoner forventes å tilta i framtiden. Sett i lys av dette mener Venstre at vi på norsk side bør vurdere om vi skal prioritere utvidelse av vår kapasitet til å delta med mannskaper og materiell. Regjeringens forsvarspolitiske utvalg, utnevnt i august, bør se nærmere på dette, herunder om en økt deltakelse i FN-operasjoner kan gå på bekostning av andre prioriterte oppgaver for Forsvaret. Darfur er et nytt mulig innsatsområde for FN hvor et norsk bidrag kan bli aktuelt. Da den politiske og humanitære situasjonen i området er svært prekær, kan en FN-innsats bli meget krevende – og farlig. Dette understreker alvoret forbundet med å sende norske FN-soldater inn i konfliktområder i fjerntliggende land. Det er Regjeringens ansvar å vurdere anmodninger fra FN, NATO eller OSSE om styrkebidrag, med hensyn til målene for operasjonen, hva norske soldater kan bidra med for å nå målene, og – ikke minst – hvilke farer vi utsetter våre mannskaper for. Vår kompetanse har først og fremst vært å møte lokalbefolkningen på et menneskelig nivå, bygge tillit – og å bidra med humanitær innsats og gjenoppbygging. Å delta i skarpe oppdrag hvor vi utsetter våre soldater for mer fare, er imidlertid en problemstilling vi trolig i større grad blir nødt til å forholde oss til. Når det gjelder den norske innsatsen i Sør-Libanon, stiller Venstre seg bak Regjeringens opplegg, dvs. fire MTB-er og 100 FN-personell. Et klart FN-mandat gjennom FN-resolusjon 1701 gir operasjonen en trygg folkerettslig forankring, også med hensyn til engasjementsregler og operasjonskonsept. Venstre hadde helst sett at FN-styrken inngikk som en brikke i en bred politisk prosess med sikte på en varig fred i området. Da det ikke synes å være tilfellet, håper vi at styrken kan være med på å berede grunnen for en slik utvikling. Vi oppfordrer Regjeringen til å bruke alle muligheter til å bidra til dette. Venstre er opptatt av opplæringen for våre FN-soldater som skal sendes ut. Selv om tiden nå er knapp for dem som skal til Sør-Libanon, bør de få en grundig innføring i alle folkerettslige aspekter knyttet til tjenesten. Dette gjelder spesielt hvordan man skal forholde seg til flyktninger og lokalbefolkning, og rettighetene til dem som pågripes innenfor mandatområdet. Venstre er også opptatt av soldatenes ve og vel. Alle som skal ut, bør forberedes på vanskelige opplevelser som kan møte dem. De bør videre gjøres oppmerksomme på farene de utsetter seg for, noe som spesielt gjelder de vernepliktige mannskapene. Venstre går inn for at hver enkelt soldat etter endt tjeneste skal følges bedre opp enn tidligere. Psykiske ettervirkninger av militær utenlandstjeneste ble først allment kjent etter 2000, selv om det i 1993 ble gjort en stor undersøkelse der det ble rapportert om «stressreaksjoner, som skvettenhet, søvnvansker, mareritt, skyldfølelse og gjenopplevelser av hendelser fra tjenesten». Undersøkelsen viste også at antall selvmord og andre voldsomme dødsfall var høyere enn forventet. Angstlidelsen posttraumatisk stresslidelse er videre blitt mer klarlagt. Venstre går derfor inn for at alle hjemvendte soldater får et tilbud om samtaler med psykolog. De kan her bearbeide sine opplevelser og få kartlagt behovet for eventuell videre oppfølging. Å sende norske soldater til utlandet for innsats i en internasjonal styrke er en svært alvorlig beslutning å ta, både for Norge og for den enkelte som berøres av denne beslutningen. Venstre er opptatt av at soldatene som sendes ut, har full støtte i det norske folk, noe som bør komme klart til uttrykk her i Stortinget. Soldatene våre bør videre gjøres i stand til å løse alle oppgavene de er satt til, på best mulig måte og innenfor gjeldende mandat. Dette innebærer bl.a. at hvis de skulle ende opp i skarpe situasjoner, bør de ha et tilstrekkelig romslig mandat og nok maktmidler til å kunne forsvare seg. Dette er ikke alltid blitt uttrykt like tydelig fra alle representanter i forbindelse med tidligere beslutninger om å sende norske FN-soldater i internasjonal tjeneste. For Venstre gjelder imidlertid at når vi sender soldater for tjeneste i utlandet, så stiller vi opp 100 pst. for dem.