Aller først har jeg lyst til å gi litt ros til statsråden, som offentlig tar de aller fleste dagsaktuelle problemstillinger på alvor og lover handling fremover, ikke minst på politiets vegne. Flesteparten av de politiske programerklæringene i budsjetteksten er mål som de fleste av oss kan slutte opp om. Utfordringen for politiet er imidlertid at det ene prioriteringssignalet slår det andre i hjel, og det enkelte politidistrikt begynner å lure på om vi i det hele tatt har fått med oss hvordan virkeligheten er utenfor stortingssalen, departementet eller Politidirektoratet. For de økte kravene som politiet møter, er vel kjente, men ikke gratis. Dette politibudsjettet er ikke en styrking, uansett hvor mange ganger man sier det, og det er heller ikke et hvileskjær i forhold til alle de forholdene som statsråden på vegne av Regjeringen har lovet å gjøre noe med. Ved evalueringen av Politireformen må det ligge i bunnen og danne utgangspunktet for den tverrpolitiske opptrappingsplanen som vi bør ha som mål å få vedtatt da. I forhold til at dette er det viktigste styringsdokumentet i justissektoren, har jeg tenkt å stille noen konkrete spørsmål til statsråden. En enstemmig komite uttaler at arbeidet som er igangsatt mot gjengkriminalitet i Oslo-området, er et eksempel til etterfølgelse for god samhandling over distriktsgrenser. Nå har Dagsavisen sagt at det delvis er det allerede i dag. Men jeg har lyst til å gjenta spørsmålet jeg stilte til representanten Bjørnflaten, om hvordan denne videreføringen konkret skal skje. Er det forutsatt at videreføringen skal skje innenfor de rammene som f.eks. Oslo er tildelt i budsjettet, eller ligger det inne en tanke om at de titalls millionene dette vil utgjøre på helårsbasis, skal bli tilført som friske midler som ikke går på bekostning av annen aktivitet i Oslo? Det spørsmålet er ganske høyaktuelt, ikke minst sett i lys av at politiet i Oslo nå opplever rekrutteringsproblemer som til dels er betydelige, og det er en ny utfordring som vi først og fremst har sett i andre deler av landet. Problemet i Oslo er nå at motivasjonen til å søke jobb her, er mindre enn på mange år, og på enkelte politistasjoner står en mengde stillinger ledige. Fra de kriminelles ståsted er dette en drøm. Taper vi i Oslo, så taper vi også i resten av landet. Hvilke konkrete tiltak utover å øke antallet klasser på Politihøgskolen har man tenkt å igangsette i forhold til å gjøre noe med rekrutteringsproblemene i Oslo. Vekterbransjen har vært omdiskutert. Den er ikke behandlet i budsjettet. Jeg har to konkrete spørsmål i forhold til det. Vil statsråden sørge for at arbeidet mot dette knyttes direkte til det pågående arbeid som skjer i forhold til å bekjempe annen organisert kriminalitet, og sørge for at de stillingene som skal besettes, skjer sentralt i POD, for å sikre at dette skjer effektivt? Jeg har også nettopp fått melding om at politireserven heller ikke skal brukes under fredsprisutdelingen i år. Dette følger, som Høyre ser det, opp den spekkhoggervirksomheten som vi så i forhold til tausheten under budsjettet i fjor. Man har ikke funnet disse verdige til å utføre øvelser og oppdrag som tidligere, og det mangler en avklaring i budsjettet for neste år. Spørsmålet er: Planlegger Regjeringen rett og slett å legge ned politireserven? Mange oppgaver kan løses av sivilt ansatte til en billigere penge, men det aller viktigste er at politiutdannede først og fremst brukes til det de er utdannet til. Vil Regjeringen sørge for en gjennomgang med sikte på økt bruk av sivilt ansatte der hvor det er tjenlig, og også ta initiativ til en reform av politiutdanningen som er mer modulbasert, for å imøtekomme behovet for politikapasitet i årene fremover og unngå misbruk av ressurser? Datasystemet SIAN har, slik jeg ser det, vært en komplett skandale. Det har gjort at ansatte har revet seg i håret, blitt syke og brukt tre–fire ganger så mye tid på grunn av innføringen av dette prosjektet og den misforståtte prestisjen som har vært knyttet til det. Vil Regjeringen sørge for at dette prosjektet gjennomgås og ansvaret plasseres, slik at vi i hvert fall har lært noe for fremtiden? Til slutt har jeg lyst til å gjenta et spørsmål som ble stilt til representanten Borten Moe: Hvordan har man tenkt å komme i kontakt med de mannlige prostituerte som man ikke har greid å komme i kontakt med til nå, og som man ikke aner noe om, rett og slett fordi man har fordommer mot menn som er prostituerte, og som er utsatt for overgrep? Hvordan har man tenkt å endre de grunnholdningene som antakeligvis gjør at det som står om disse, ikke er verdt papiret det er skrevet på? Ellers registrerer jeg ut fra debatten at representanten Ballo tydeligvis aspirerer til å overta posisjonen til permittert representant Schjøtt-Pedersen som kreativ historieforteller i denne salen, med beskrivelsen av Fri rettshjelps kontor i Oslo. Vi er alle glade for at det har gått bra. Med arrogansen og feiltolkingen av rapporter osv. som har pågått i flere måneder, synes jeg det var en veldig merkelig beskrivelse av den situasjonen som har vært, ikke minst av den manglende dialogen som har vært fra Regjeringens side inntil nylig. Helt til slutt. Statsråden er opptatt av integrering. Hvordan har Regjeringen tenkt å følge opp i forhold til khat-problematikken, som man ser blant en del somaliere i Oslo, som hindrer integrering og bidrar til mer kriminalitet og vold mot f.eks. hustruer til disse?