Dette ble plutselig en debatt om Hviterussland. Jeg skjønte at spørsmålet var om vi også skulle ha en dialog i forhold til Hviterussland. Det kan selvfølgelig være en idé, men hvis jeg skal besvare spørsmål om Hviterussland, tror jeg vi skal gå nærmere inn i det litt mer forberedt enn det et treminuttersinnlegg gir mulighet for å gjøre. Når det gjelder konsekvensene, er jeg ikke helt sikker på om jeg følger Rise fullt ut. Jeg tror det er svært viktig at man behandler landene ut fra de forutsetninger som er, og ikke minst ut fra en vurdering av årsakskjeden, nemlig hvilke virkemidler overfor et konkret land det er som fører raskest frem til resultatet, og mest konsekvent frem til resultatet. Det betyr at vi må være pragmatiske i den forstand at noen virkemidler kan være mer velegnet i enkelte land enn i andre. Det ene ekskluderer jo ikke det andre. Som jeg antyder i mitt innlegg, er det jo slik at å ha omfattende kontakter med Kina på en rekke områder, også på de økonomiske, nettopp gir oss inngang og troverdighet i de dialogene som vi har. Derfor er det ikke noen motsetning mellom å ha et økonomisk engasjement og samtidig reise menneskerettighetsspørsmål. Tvert imot, det kan vel hende at det er mer effektivt nettopp ved at vi har omfattende kontakter med et land, og slik leser jeg på mange måter også Rises spørsmål om Hviterussland, nemlig om det ikke ville være klokt å ha flere kontakter enn dem vi har. Det kan godt være, men jeg må få komme tilbake til det spørsmålet med en egen vurdering.