Jeg tror det kan være klokt at man nå gir Kasakhstan mulighet til å utvikle seg, og at vi samarbeider med dem politisk, men det er andre land i denne regionen, f.eks. Moldova, med russiske styrker på sin jord. Vi har hele Vest-Balkan, hvor Norge nå har kunnet spille en rolle i forbindelse med Serbia. Nettopp fordi vi har vært der med prosjektmidler, har vi kunnet spille den rollen vi har. Å kutte dette vil sette oss dramatisk tilbake. Så vil jeg få nevne det samme jeg sa i innlegget mitt, at vi må lære av eksemplene og hele tiden evaluere, fornye og forbedre. I dag er det et interessant oppslag i Aftenposten, der journalist Tove Gravdal, som var valgobservatør for EU under valget i Kongo, skriver: «Gjennomføringen av folkeavstemningen der om ny grunnlov for ett år siden(…) har alene kostet nær tre milliarder kroner. Bare rundt 5 pst. er betalt av Kongo.» (…) Norge har der betalt med 135 mill. kr, for å bekjempe det som ble kalt for Afrikas verdenskrig, en av de største truslene mot fred og sikkerhet i Afrika, men også i verden. Med Fremskrittspartiet budsjett kan vi ikke gjøre denne type arbeid. Da må vi si at Kongo får klare seg selv. Det er ikke en trussel mot fred og sikkerhet. Men det har alle andre land, også USA, som Fremskrittspartiet er opptatt av å fordype samarbeidet med, sett, og de har investert massivt. Fremskrittspartiet vil gå andre veien.