Det er en opposisjonspolitikers privilegium å si at en situasjon er dramatisk. Det bør ikke en statsråd si, med mindre situasjonen er dramatisk. Jeg har i mitt svar på interpellasjonen redegjort for de tiltak som er iverksatt. Det er riktig at resultatet av evalueringen av sykepleierutdanningen er skuffende. Det betyr at vi har iverksatt tiltak, og at institusjonene nå iverksetter tiltak for å nå de mål som er satt. Vi har godt håp om at dette gjør at mange sykepleierutdanninger vil nå målene. Så er jeg også tydelig på at vi i dag vet at ikke alle vil nå disse målene, og det vil selvfølgelig være en veldig krevende situasjon. Det vil være en situasjon som vi i så fall må komme tilbake til. Men i utgangspunktet er det, som interpellanten vet, institusjonenes ansvar å skaffe seg den nødvendige kvalitet for å få den akkrediteringen som NOKUT gir. Det betyr selvfølgelig at vi følger dette tett. Det betyr også, som interpellanten hørte, at vi har skissert sju ulike tiltak – noen på kort og noen på litt lengre sikt – som vi mener vil bidra til å heve kvaliteten. Diskusjonen om akademisering av profesjonsutdanningene er en gammel debatt. Vi hadde den også i forbindelse med lærerutdanningen da den ble forlenget. Profesjonsutdanningene har et bein i to leire. De har et bein i den praktiske virkeligheten: på et sykehus, på et sykehjem, i en skole eller i en barnehage, og så har de et bein i det akademiske Norge, ved at det skal være en forskningsbasert undervisning som skal være bygd på det fremste vi har av kunnskap. Disse to beina er en viktig kvalitet ved vår profesjonsutdanning, nemlig at lærerne, sykepleierne, ingeniørene eller hvem det ellers måtte være vi har innenfor profesjonsutdanningene, har begge disse to tingene i seg. Det betyr at de i så måte skiller seg fra universitetsutdanningen på akkurat det at de er en del av – skal vi si – praksisretningen i dette. Hva som vil bli en del av evalueringen av Kvalitetsreformen, er det litt for tidlig å si – den er nå under evaluering. De første rapportene har allerede kommet, de vil fortsette med å komme, og vi vil legge fram en sak for Stortinget om det. Men spørsmålet vil uansett ha relevans. Enten spørsmålet vil komme i denne meldingen eller i en annen melding, eller i en generell debatt i Stortinget, er det interessant å diskutere hva vi ønsker med høyere utdanning, og i hvilken retning profesjonsutdanninger og universitetsutdanningen skal gå. Uten at jeg her vil gå noe inn på innholdet i dette, er det en interessant debatt også knyttet til at institusjonene nå i større grad kan definere sitt eget ståsted, definere sitt eget fagtilbud og definere sin egen framtid. Det er også en interessant debatt, som knyttes opp til det interpellanten her tok opp som en utfordring. Avslutningsvis vil jeg si at jeg synes dette er en spennende og interessant debatt, og jeg vil gi honnør til interpellanten for å ha tatt opp saken. Jeg tror det er nyttig, også for Stortinget, å forholde seg til en litt endret virkelighet, nemlig at NOKUT faktisk nå er de som akkrediterer utdanning. Dette er det første eksemplet på NOKUTs rolle innenfor høyere utdanning.