Jeg har i grunnen forståelse for at Høyre har behov for å angripe med litt grovkornet ammunisjon i denne saken. Det ville vel alle partier hatt etter fire år med ansvaret for en sektor med det resultatet vi står overfor i dag. Når hr. Lønning ønsker å avblåse debatten om et merforbruk på over 1 milliard kr i 2004 ved å henvise til at Riksrevisjonens rapport for 2004 er mer nyansert enn tidligere, blir jeg overrasket, all den tid Riksrevisjonens rapport fra året før faktisk underkjente regnskapet. Da skal det ikke mye til før den neste rapporten blir litt mer nyansert. Jeg skjønner for øvrig at Høyre har behov for å angripe. Jeg skjønner også at de trekker fram de ulike regjeringsalternativene. Men da er spørsmålet tilbake sjølsagt: Hvorledes har Høyre tenkt å forholde seg til et fremskrittsparti som de fram til i dag har latt som ikke eksisterer? Det er jo et parti som er der som en realitet, som kanskje vil komme tilbake etter valget og være større enn det største partiet i regjering, og som Høyre må forholde seg til også i neste periode. Hvordan skal de forholde seg til et slikt fremskrittsparti? Det jeg stiller spørsmål ved, er følgende: Sjøl om en er for omstilling, hvilken privat bedrift med samme type resultat som det man har oppnådd i Forsvaret, ville ikke være villig til å se på tempoet i omstillingen, på kravene som er stilt, på måten nedbemanningen er foregått på, og på måten omstillingen er foregått på? Men her i huset og innenfor Forsvaret – nei.