Denne dagen har jeg gledet meg til veldig lenge – og da er det ikke kveldens julebord jeg tenker på. Men i dag skal innstillingen til kulturbudsjettet behandles, og det mener jeg er en veldig flott lesning. Aldri før har det blitt satset så mye på kultur, og aldri før har kommunene i Norge hatt en større mulighet til virkelig å satse på dette feltet. For det er faktisk ingenting annet enn en historisk satsing når vi ser på dette budsjettet – over en halv milliard kroner i økning i forhold til det forrige budsjettet betyr bare en ting: Vi holder det vi lovet i valgkampen. I Melhus, hjemkommunen min, har vi en veldig god kulturskole. Som gammel elev må jeg si at den gav meg opplevelser for livet. For de av oss som drev med amatørteater på denne kulturskolen, var det alltid et stort høydepunkt når Riksteatret kom på besøk. For oss ute i distriktene er nettopp Riksteatret ofte den eneste muligheten man har til å oppleve teaterkunst på et virkelig høyt nivå. Derfor synes jeg det er trist når Fremskrittspartiet – for så vidt blant en stor mengde kutt – ønsker å kutte i støtten til dette formålet. Når det gjelder å få kultur ut til folk flest, er Riksteatret et fantastisk verktøy. Det er jo ikke slik at vi som bor ute i distriktene, når som helst bare kan kaste oss på et fly og reise til Oslo for å få med oss et teaterstykke. I debatten har Fremskrittspartiet snakket mye om finkultur, om kultureliten som sløser med norske skattepenger på kunst og kultur som kun er for de få. Det må vel mildt sagt kunne kalles en grov generalisering av de prosjektene som får støtte over statsbudsjettet. Som statsråden har nevnt før meg, er kultur en veldig viktig del av folks liv. For mange ville nok hverdagen fortone seg langt mer grå og kjedelig hvis man kun skulle satse på kultur som er selvfinansierende. Det er viktig også å ta vare på de smale prosjektene rundt omkring i landet. Derfor har jeg gledet meg slik til denne dagen. Derfor er dette en gledens dag for alle som er glad i kultur.