Representanten Høglund vil legge merke til at vi ikke bruker ordene «humanitær stormakt». Det er ord som ikke kler oss. Det er to tilnærminger til svar på spørsmålet. Det første er veldig enkelt: Ja, vi kommer fortsatt til å evaluere og styrke mekanismene for å kontrollere at innsatsen vår er viktig. På spørsmålet om å vurdere om dette er Norges rolle, tror jeg at svaret er: Det svaret har vi allerede. Ja, det er Norges rolle. Det er Norges plikt, og det er Norges ansvar å spille en slik rolle. Selv om vi ikke har veikartet og alle svarene, er det Norges rolle å arbeide for å finne dem, fordi vi er et rikt land. Gir dette resultater? Jeg nevnte Kongo som et aktuelt eksempel. De norske tjenestemenn og -kvinner som reiste med penger på innerlomma for å støtte ANC i Sør-Afrikas vanskelig år, drev nybrottsarbeid for fred. Erik Solheim har gjennom sin innsats på Sri Lanka tatt opp en hanske, en meget krevende og vanskelig en, og drevet en fredsprosess videre. Han har fortsatt med det under denne regjeringen. Hvis alternativet er å si at dette ikke er Norges rolle, tror jeg at historien vil komme til å vise at det var en gal tilnærming. Slik er det på mange andre områder der vi er engasjert.