Arbeidet mot sosial dumping og andre uregelmessigheter i arbeidslivet blir prioritert av Regjeringen. Et av virkemidlene i så måte er overgangsreglene for arbeidstakere fra de nye EØS-landene, som vi behandler i dag. Da Stortinget behandlet konsekvenser av EØS-utvidelsen i 2004, forutså man at problemstillingene rundt sosial dumping først og fremst ville være en utfordring ved tjenesteyting, dvs. når arbeidere fra de nye EØS-landene arbeider på oppdrag i Norge for en hjemlig arbeidsgiver. Det ble likevel ansett som nødvendig å ha overgangsordninger for arbeidstakere fra de nye EØS-landene som på individuell basis ønsker å bo og arbeide i Norge. De vesentligste bestemmelsene er krav om oppholdstillatelse, at arbeidstakeren skal ha norske lønns- og arbeidsvilkår og heltidsstilling. Innenfor disse rammene har innvandringen fra de nye EØS-landene vært positiv og har bidratt med sterkt etterspurt arbeidskraft i Norge. Innvandringen fra de nye EØS-landene har siden 1. mai 2004 faktisk vært høyere i Norge enn i Sverige, som ikke har overgangsordninger. Dette viser at overgangsordningene ikke er til hinder for arbeidsinnvandring, men at de er gode virkemidler mot sosial dumping. Frykten for såkalt velferdsturisme har vært ubegrunnet, da det viser seg at velferdsordningene i bare liten grad blir brukt av innvandrere fra de nye EØS-landene. I sine merknader uttrykker likevel Fremskrittspartiet bekymring for at man skal få en negativ bruk av norske velferdsordninger. De ber om at man skal foreta en gjennomgang av velferdsordninger som arbeidstakere fra EØS-landene og deres familier kan bli omfattet av. De faktiske erfaringene vi har med dagens ordninger, viser at det er liten grunn til bekymring. Bruken av ordningene er liten, og vi må ha med oss i regnskapet at her har vi først og fremst med solide skatteytere å gjøre – voksne, ferdigutdannede mennesker som har heltidsstillinger og norsk lønn. Det som derimot kan bli en utfordring, er situasjonen som kan oppstå om Fremskrittspartiet får gjennomslag for sin familiepolitikk, der alle tilskudd og støtteordninger til barnefamilier skal deles ut i kontanter uten at de er knyttet opp til bruk av f.eks. barnehager. Komiteens flertall ser ikke i dagens situasjon behov for den gjennomgangen som Fremskrittspartiet foreslår. Jeg vil derimot anbefale Fremskrittspartiet å foreta en gjennomgang av sin egen politikk på feltet. Som nevnt innledningsvis er det slik at de største problemene knyttet til sosial dumping er de man ser i forbindelse med tjenesteyting av utsendte arbeidstakere. Vi har sett østeuropeiske bygningsarbeidere som må pante flasker for å få penger til mat, arbeidere som blir snytt for lønn, som blir tilbudt usle boforhold og lange arbeidsdager. Det er en samlet komite som ser behovet for tiltak mot sosial dumping. I brev til komiteen varsler statsråden at en rekke tiltak mot sosial dumping vil bli presentert i revidert nasjonalbudsjett for 2006. Dette er en håndfast oppfølging av Regjeringens prioriteringer i arbeidet mot sosial dumping, svart arbeid og andre uregelmessigheter og ulovligheter i arbeidslivet.