Jeg tegnet meg egentlig på talerlisten fordi jeg i min replikk til statsråden fikk et spørsmål fra ham. Jeg trodde i og for seg at det var stortingsrepresentantenes privilegium å stille statsråden spørsmål etter statsrådens hovedinnlegg, men greit nok. Jeg fikk ikke anledning til å svare på grunn av at reglementet forbød meg det, så la meg da bare for ordens skyld bekrefte at ja, Høyre har store ambisjoner når det gjelder fattigdomsbekjempelse, men til forskjell fra de rød-grønne har vi aldri lovet å avskaffe fattigdommen. Det var i hvert fall det vi oppfattet at de rød-grønne lovet i valgkampen og frem til og med Soria Moria. Nå har man dempet seg betydelig, og det tror jeg er fornuftig. Å avskaffe fattigdom er fryktelig krevende, fordi fattigdom er et sammensatt og komplekst problem, med mange årsaker. Jeg tror alle gjør klokt i å ha ambisjoner om å redusere fattigdom. Det er nok det eneste som er realistisk i virkelighetens verden. Og da er hovedsvaret selvfølgelig at veien ut av fattigdom går gjennom arbeid. Ellers viser jeg til Høyres fattigdomspakke. Etter innlegget til representanten Sundsbø må jeg si at jeg blir både overrasket og faktisk litt oppgitt. Det innlegget avslører jo at representanten Sundsbø for det første ikke har satt seg inn i Høyres alternative statsbudsjett – det får så være, det kan man kanskje ikke forlange av alle de rød-grønnes representanter, de har kanskje nok annet å sette seg inn i. Men at han ikke engang har lest hva vi faktisk foreslår i komiteinnstillingen, hvor vi på punkt etter punkt har offensive poster som går utover Regjeringens forslag, må jeg si både skuffer og overrasker. Men ok, nok om det. Så til et tema som jeg synes er litt pussig i debatten. Jeg følte at statsråden i sin innstilling, sitt ordvalg og sin tone både var positiv, imøtekommende, inkluderende og glad for at det var bred politisk enighet om hovedgrepene i arbeids- og sosialpolitikken. Det setter jeg pris på, og den synes jeg det er viktig å ta vare på. Derfor synes jeg det er litt rart at representanter som Karin Andersen og Lise Christoffersen nærmest flyr i strupen på Høyre fra setning nr. 1 i sine innlegg. Det synes jeg er pussig. Jeg lurer i grunnen på om det er en slags arbeidsfordeling i de rød-grønnes leir, med en slik «good guy»-«bad girl»-rollefordeling. Jeg synes i grunnen det var litt pussig. Fattigdomspakken til Høyre er vi veldig stolt av og veldig fornøyd med. Det jeg har kritisert Regjeringens fattigdomspakke for, er at det har vært litt kreativ bokføring. Hvis det å redusere avgifter og skatter skal kunne kalles fattigdomssatsing, så er det veldig mange av de skattelettelsene vi gjennomførte i forrige periode, som også blir fattigdomssatsing. Så frekke har ikke vi vært.