Jeg kan slutte meg til det representanten Solberg her sier. Jeg vil si at vi med den posisjonen vi nå er i, kan gjøre det på en mer markert måte. Den norske ambassaden på Cuba har, som jeg sa, et bredt kontaktnettverk inn mot menneskerettighetsmiljøer. Jeg nevnte til representanten Vallersnes at vi nå har utarbeidet en veldig praktisk håndbok for hvordan ambassadene kan støtte menneskerettighetsforkjempere. Den vil selvfølgelig også bli nyttig på Cuba. Jeg tror da, for å oppsummere, at dette er et bedre tiltak enn symbolske årlige markeringer ved å invitere folk til 17. mai-mottagelser. Vi kan gjøre dette 364 andre dager i året på ulikt vis. Og vi står her på linje med EU, som jeg vet at representanten Solberg ellers vektlegger i utenrikspolitisk sammenheng. La meg også nevne at de har den situasjon på Cuba at de er utsatt for en embargo fra USA. Norge har siden 1993 stemt for en opphevelse av den embargoen, samtidig som vi hele veien tar avstand fra menneskerettighetsbrudd. Det tror jeg vi nå kommer i en bedre posisjon til å gjøre på en måte som blir markert og som blir lyttet til.