En av grunnene til at vi har fått et regimeskifte i Sverige, og til at sosialdemokratene tapte valget der, var at statsminister Göran Persson ikke håndterte situasjonen med et inkluderende arbeidsliv på en god nok måte. Det ble en svær diskusjon om hvor stor arbeidsledigheten egentlig var, og statsministeren bagatelliserte spørsmålet om alle dem som stod utenfor. Det gjør ikke vår statsminister! Han har tvert imot i dag lagt hodet på blokken og sagt at ett av de spørsmål som vil avgjøre om denne regjeringen lykkes, er om man lykkes med å inkludere ikke bare dem som er arbeidsledige, men dem som står utenfor arbeidslivet på grunn av sykdom, funksjonshemning eller av annen grunn. Det er jeg glad for at Regjeringen fokuserer så sterkt på. Vi har i dag fått vite at det er en ventetid på opptil tre år når det gjelder attføringstiltak, og det er om lag 30 000 ventende i køer i dette systemet. Det burde vi få gjort noe med i en situasjon hvor arbeidsmarkedet skriker etter arbeidskraft. Når budsjettet kommer i morgen, er det av de ting vi fra Kristelig Folkepartis side særlig vil se etter. Har man lyktes med å få tatt noen kraftfulle grep i forhold til det? Ellers må jeg si at denne debatten har vært preget av en litt pussig skyggeboksing mellom posisjon og opposisjon når det gjelder det som kommer i morgen, og som altså halve Stortinget ikke kjenner, mens den andre halvdelen av Stortinget i debatten oppfører seg som noen sprekkeferdige skoleunger og sier at vi andre kan glede oss til det som kommer. Vi skjønner at vi har noe å glede oss til, men vi skjønner også at medaljen må ha en bakside. Vi er veldig interesserte i å få vite hva som står med liten skrift, og hva som er gjemt bort i hjørnene i budsjettproposisjonene. Det skal vi nok få rikelig anledning til å komme tilbake til i morgen. Det som jeg synes er alvorlig, er at Regjeringen denne gangen systematisk og offisielt, med statsminister og statsråder i spissen, lekker sentrale godbiter fra budsjettet, samtidig som Regjeringen stiller her til en av de viktigste debattene i Stortinget. Statsråd Enoksen har sågar holdt pressekonferanse mens vi har hatt debatt her, om en viktig sak som Stortinget ikke blir kjent med før i morgen gjennom budsjettproposisjonen. Det kaller ikke jeg respekt for Stortinget! Jeg synes at nasjonalforsamlingen bør tenke gjennom om vi er tjent med å ha en trontaledebatt opp mot budsjettbehandlingen på den måten som vi har hatt nå. Og Regjeringen bør tenke gjennom om dette er en verdig måte å behandle budsjettmaterialet på, både i forhold til velgerne som bare får vite oppsiden, og i forhold til Stortinget som holder en debatt hvor halve Stortinget vet, og halve Stortinget ikke vet.