De siste dager har vist at regionsreformen, som statsråd Åslaug Haga har ansvaret for, møter motstand ikke bare i Høyre, men også langt inn i hennes eget parti og i de andre regjeringspartiene. Flere og flere av lokalpolitikerne har begynt å våkne og ser at dette er en reform som kan føre til en betydelig sentralisering. Tidligere leder i Senterpartiet Anne Enger Lahnstein sier at hun er redd for at store regioner kan føre til en sentralisering innad i regionen. Lederen i Østfold Senterparti sier at han er motstander, og ser ikke hva en kan vinne med reformen. Det samme sier lederen i Møre og Romsdal Senterparti. Og ordføreren fra Senterpartiet i Nord-Aurdal sier at «for Sp sin del er man i ferd med å lede den største sentraliseringen av makt på hundre år». I dagens Verdens Gang har stortingsrepresentant Olav Gunnar Ballo fra SV en meget god og oppsiktsvekkende artikkel om regionsreformen. Han sier at han er redd for at denne reformen kan føre til en betydelig sentralisering, men ikke minst peker han på det grunnleggende spørsmålet, nemlig: Hva er årsaken til at Regjeringen går inn for en reform uten at det er avdekt noe åpenbart behov for å gjennomføre denne reformen, som faktisk blir en av de største reformene i den siste tiden. Og han stiller et veldig sentralt spørsmål, nemlig: Hva er spørsmålet, hvis store regioner er svaret? Jeg vil gjerne gjenta det spørsmålet til den ansvarlige statsråden i dag, for veldig mange ser ikke behovet for denne reformen, og jeg frykter nå konsekvensen av den, både at en udemokratisk reform gjennomføres på en udemokratisk måte, og at konsekvensene av reformen vil være en betydelig sentralisering. Hva er spørsmålet, hvis store regioner er svaret?