Statsråden sier at vi ikke må dramatisere i denne saken. Altså: Dramatikken oppleves lokalt. Utviklingen av lokalsamfunn langs kysten vår får ikke stor drahjelp fra sentrale myndigheter. Som det er blitt sagt flere ganger i dag inneholder Soria Moria-erklæringen store ord om lokalt selvstyre – og skulle være selve navnet på forutsigbarhet. Men i lokalsamfunnene våre opplever man det stikk motsatt – uforutsigbarhet og en overkjøring. Kysten vår har store verdier og skal ivaretas for allmennheten. Jeg har et eksempel fra Tjøme kommune, som ønsker å videreutvikle kommunen med nye og flere arbeidsplasser innen den største næringen på øya – turisme. De ønsker å unngå utflytting fra kommunen. De ønsker flere arbeidsplasser, og de ønsker å bli kvitt en økende arbeidsløshet. Dette er viktige lokale spørsmål som lokalpolitikerne jobber med, og som har stor støtte hos lokalbefolkningen. Hva skal de ellers leve av – tre gårdsbruk, fire fiskere? Det holder ikke til å holde liv i en kommune. Kommunen må utvikle seg i takt med samfunnet. Det er store hytteeiere fra Oslo sammen med SV og statsråden som klarer å stoppe utviklingen på Tjøme og i Distrikts-Norge, slik jeg opplever det. Det er en klar overkjøring av lokaldemokratiet. Men det må ikke være tvil om hva Fremskrittspartiet ønsker. Det er en styrking av kommunenes selvstyre ved å delegere makt og avgjørelsesmyndighet lokalt. Ekstra betenkelig blir det når skjønnsutøvelse fra Fylkesmannen – altså byråkratiet – kan overprøve en skjønnsutøvelse fra lokalpolitikerne, de folkevalgte, i den enkelte kommune. Jeg vil også understreke at Fremskrittspartiet er stor tilhenger av allemannsretten. Det er viktig å sikre areal langs strandsonen og fri ferdsel. Fremskrittspartiet har full tillit til at kommunene selv kan forvalte sin egen kystlinje til det beste for kommunen, allmennheten, turismen, grunneierne og samfunnet i sin helhet – og i et fremtidsperspektiv.