Denne saken er et ledd i oppfølgingen av Regjeringens intensjoner i Soria Moria-erklæringen, der det slås fast at en skal gjøre en aktiv innsats for å hindre overfiske og uregulert fiske. Ikke minst sett i relasjon til Fremskrittspartiets begrunnelse for å gå imot lovforslaget vil jeg bare understreke at dette lovforslaget følger opp internasjonale anbefalinger om tiltak i havn. Særlig skal forslaget bidra til å hindre at utenlandske fiskefartøy kan kombinere lovlig virksomhet i norske områder med illegalt fiske i internasjonalt farvann. Det er viktig å understreke at Norge ikke kan vinne kampen mot ulovlig, grenseoverskridende fiske alene. Norge må benytte enhver korsvei til å være en pådriver for at også andre stater skal ta i bruk slike tiltak. Det har Regjeringen også gjort, gjennom at den har fått gjennomslag i Den nordøst-atlantiske fiskerikommisjon for tilsvarende regler. En har også i 2006 fått gjennomslag i FN for at statene skal arbeide for bindende avtaler om havnestatskontroll. Og situasjonen er akutt. Vi har behov for å få kontroll med fisket i Barentshavet. Overfisket har, som nevnt tidligere i dag, konsekvenser for enhver norsk fisker, for enhver fiskebåt og de økonomiske ressursene de har til rådighet. Derfor er det viktig at vi fatter vedtak nå og går i front, for på det viset å bidra til at det internasjonale samfunnet også skal følge etter og gjennomføre tilsvarende tiltak. Når det gjelder Den nordøst-atlantiske fiskerikommisjon, ble det allerede i 2004 fremmet forslag om en slik havnestatskontroll. Det ble vedtatt i årsmøtet i november og skal tre i kraft i mai 2007. Forslaget innebærer at fangst skal kunne nektes landet dersom flaggstaten ikke kan verifisere at fangsten er tatt som ledd i fiskeaktiviteter som ikke er i strid med ønsket beskatnings- eller fiskemønster. Fisket kan heller ikke være i strid med reglene om fiskeaktiviteter som er avtalt med en fremmed stat. Samtidig skal det kunne innføres forbud mot landing av fisk fra utenlandsk fartøy som har tatt del i slikt fiske. Det er også, som nevnt, og som diskuteres spesielt her i salen, foreslått endringer med hensyn til forbud mot omlasting og forsynings- og støttetjenester til og fra slike fartøy både i norsk havn og utenfor norsk havn gjennom tilbud fra fartøy. Det som er viktig her, er at reglene skal gjelde alle utenlandske fartøy og for all fisk i området som kontrolleres av Den nordøst-atlantiske fiskerikommisjon. Det betyr altså at vi skal kunne kontrollere russiske fartøy som lander torsk i EU, men også kontrollere norske fartøy som leverer i utlandet. Så det er gjensidig like regler, noe som er særdeles viktig. Jeg har lyst til å understreke at dette forslaget er et særdeles viktig steg i den internasjonale innsatsen for ressurskontroll for å sikre et bærekraftig fiske. Da er det, som flere har påpekt, særdeles overraskende at Fremskrittspartiet går imot disse forslagene, med den begrunnelsen at det ikke er ledd i et internasjonalt samarbeid for å få det til. For det er akkurat det jeg har prøvd å påpeke i innlegget mitt, at det er det internasjonale samarbeidet som er grunnlaget for at Norge nå kan innføre de reglene. Og det at en ønsker, som påpekt av Fremskrittspartiet, at en skal ha et slags fristed i norske havner, synes jeg på sett og vis blir en slags – hvis jeg tør å bruke begrepet – dobbeltmoral. Og Fremskrittspartiet er de fremste til å kritisere Regjeringen og Regjeringens innsats for å få kontroll med overfisket, og så skal de samtidig ikke være med på å ta i bruk de tiltak som det er nødvendig å gjennomføre for å få kontroll med det samme ulovlige fisket. Det henger ikke på greip, og det synes jeg bør gjennomtenkes av dem som er motstandere av lovverket. Så har jeg lyst til å spørre: Hva er det Fremskrittspartiet egentlig mener med sin politikk? Hva slags internasjonalt lovverk skal man avvente før de går inn for disse tiltakene?