Når representanten Trond Giske trekker Arbeiderpartiet med seg inn i regnbuekoalisjoner som ikke bare dekker fargenyansene i grønt og rødt, men også det ultrafiolette, nemlig Fremskrittspartiet, da er det grunn til å følge godt med i timen. Jeg minner om barnehageforliket i denne perioden, som minner inntil forveksling. Ikke noe vedtak har påført velgerne flere frustrasjoner og de politiske partiene i denne sal større hodepine enn akkurat det forliket. Det er en måte å drive politikk på som er lite anbefalelsesverdig, nemlig å basere en slik enighet mellom partier som alle vet er vilt uenige og har vilt forskjellig kulturpolitikk, på størst mulig uklarhet. Det er faktisk det som ligger i flertallsmerknadene i denne komiteinnstillingen. Det dreier seg om to grunnleggende problemer som må avklares. Det ene gjelder MP3-punktet og hvorledes flertallet selv oppfatter formuleringen at det skal være tillatt for private brukere å bruke det som «i allminnelighet oppfattes som relevant avspillingsutstyr». Presisjonsnivået i en slik formulering gjør at en seigmann fremstår som laget i betong, sammenlignet med dette. Jeg har ikke møtt en enste jurist som i det hele tatt antyder muligheten av at et vedtak med denne formuleringen er innenfor rammen av EU-direktivet. Nå er det selvfølgelig tillatt for Stortinget med åpne øyne å fatte vedtak som er i strid med et direktiv. Spørsmålet er om det er klokt å bestille en lang forsinkelse av saken og deretter få den tilbake og måtte revidere. Når det gjelder det annet punkt som er omstridt, nemlig opphavsmennenes rettigheter til materiale som gjøres tilgjengelig gjennom ny og moderne teknologi, må man konstatere at flertallsmerknadene helt klart er på kollisjonskurs med de sikkerhetsreglene som er inne i Bernkonvensjonen når det gjelder å sikre opphavsretten. Det er likeledes helt klart at det er noe som bryter opp den nordiske rettsenheten på dette området, og at det vil skape betydelig usikkerhet for den faglitterære produksjonen i Norge. Å gjøre det på en så lettvint måte, og med et så lavt presisjonsnivå, kan umulig være forsvarlig politikk.