På mange måter er det en historisk begivenhet det man vedtar i en ganske liten lovsak – først og fremst fordi man avkriminaliserer et forhold i Norge ved å fjerne et straffebud, samtidig som man lager et nytt straffebud. Jeg mener at den lovprosessen som har vært i forkant av disse to sakene, både når det gjelder løsgjengerparagrafen og spørsmålet om vold i nære relasjoner – hvor to regjeringer helt på lik linje har valgt å slutte seg til forslagene, og hvor to samlede storting også ser ut til å slutte seg til dem – helt klart viser at Stortinget står samlet i spørsmålet om hva slags type kriminalitet man faktisk ønsker å sette fokus på framover. Det forslaget og den loven som nå behandles, er etter min mening et godt uttrykk for hva slags kurs vi ønsker når det gjelder kriminalitetsbekjempelse i framtida. Jeg er derfor glad for at komiteen støtter forslaget i Ot.prp. nr. 15 om å oppheve løsgjengerloven og om å innføre et nytt straffebud mot vold i nære relasjoner. Regjeringa mener på tilsvarende måte som den forrige at mange av løsgjengerlovens bestemmelser er modne for oppheving. Det er i praksis bare § 17, om ordensforstyrrelser mv. i beruset tilstand, som brukes. Denne er derfor foreslått inkorporert og videreført i straffeloven § 350, mens § 24 er videreført i alkohollovgivningen. Regjeringa går inn for at alminnelig tigging, løsgjengerloven § 11, avkriminaliseres. Jeg mener det ikke er riktig å sette straff for å be forbipasserende om penger. Det ubehaget slik atferd kan vekke, kan ikke anses som skade og bør derfor ikke kvalifisere til bruk av straff. Sjøl om jeg anser tigging som et uønsket fenomen, løser ikke straff de underliggende årsakene, som også representanten Ballo var inne på. Det bør brukes sosialpolitiske virkemidler, ikke kriminalpolitiske, i arbeidet for å unngå at mennesker må ty til tigging. Tigging skyldes ofte rus og fattigdom – sosiale problemer og utfordringer som Regjeringa aktivt vil bekjempe. Regjeringa tar det voksende fattigdoms- og rusproblemet på alvor, noe som er sentralt også i vår politiske plattform og i vårt arbeid. Vi vil motarbeide den økende fattigdommen og samtidig bekjempe den voksende rusmiddelbruken, både den legale og den illegale. Fra politihold er det blitt reist innvendinger mot å oppheve straffebudet mot tigging, bl.a. fordi man mister en bortvisningshjemmel. Det er viktig å presisere at truende eller kvalifisert plagsom tigging fremdeles vil være straffbart etter andre straffebud, f.eks. om trusler, ordensforstyrrelse, hensynsløs atferd og tvang. I tillegg fins det andre bortvisningshjemler i lovgivningen. Utlendingslovens bortvisningsregler kan også være aktuelle i noen av tilfellene. Politiet har dessuten direkte hjemmel i politiloven § 7 til å bortvise tiggere som forstyrrer den offentlige ro og orden. Det kan også være aktuelt å la politivedtekter regulere truende og kvalifisert plagsom tigging. For øvrig – og på lik linje med representanten Syversen – ønsker jeg at tvangsmessig tigging skal avdekkes og bekjempes. Bakmennene her må tas, og som komiteen er kjent med, har Justisdepartementet sendt på høring et forslag til endring av straffeloven § 224 om menneskehandel, slik at det å utnytte eller forlede noen til tigging uttrykkelig rammes av bestemmelsen. Høringsfristen er satt til 6. januar neste år, og jeg vil sørge for en rask oppfølging og komme tilbake til Stortinget med dette. Jeg er også veldig tilfreds med at komiteen har tiltrådt forslaget om et nytt opprustet straffebud mot familievold. Vold i nære relasjoner er et alvorlig og ofte skjult samfunnsproblem, med store konsekvenser for dem som rammes. I den senere tid har det vært betydelig oppmerksomhet rettet mot vold som skjer i hjemmet, bl.a. var dette som kjent temaet for årets TV-aksjon. Regjeringa er svært opptatt av at denne typen vold skal forebygges og bekjempes gjennom en rekke ulike tiltak. Et effektivt straffebud som retter seg mot voldsutøveren, er et viktig virkemiddel i denne kampen og vil styrke ofrenes stilling i betydelig grad. Jeg vil likevel understreke at det å få et straffebud som helt klart fanger opp tilfeller av vold i nære relasjoner, ikke betyr at vi ikke har hatt straffehjemler tidligere i forhold til slike problemer, men dette er en tydeliggjøring. Så må vi heller ikke la dette bli en hvilepute i forhold til øvrige tiltak som vi kan sette i verk som politikere i forhold til vold i nære relasjoner. Det har strafferammer og lovparagrafer ofte fungert som. Jeg håper at denne lovbestemmelsen nettopp kan bli et startskudd for økt innsats mot vold i nære relasjoner. Vi er nødt til å få opp oppklaringsprosenten i disse typer saker. Vi er tvunget til å få politiet til i mye større grad å gå inn i disse sakene. Og vi er nødt til å ha et hjelpeapparat som i mye større grad kan fange opp dette, bl.a. med megling, rådgivning og behandling. I så måte forstår jeg at også komiteen er interessert i å være med på den jobben.