Debatten vi har vært vitne til her i dag, har tidvis vist oss politikk på sitt aller verste. Det skjer når vi legger vekk fakta og kunnskap fordi vi er mer opptatt av ideologi og retorikk. Jeg vil kort gripe fatt i noe av det som er blitt sagt. For eksempel lurer jeg på hvorfor Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet er så opptatt av å late som om friskoler kan være kommersielle og ta utbytte når de ikke kan det, og ikke minst hvorfor de samme partiene gir milliarder i statsstøtte til private barnehager, som kan ta utbytte hvilken dag som helst. Hvorfor er det sånn at man fortsatt prøver å overbevise om at det er sterkt segregerende effekter av friskoler. Nå har statsråd Djupedal måttet stå på talerstolen og avkrefte det Anniken Huitfeldt og andre har sagt i debatten i dag, om at det er entydig store sosiale ulikheter i land som har et visst innslag av friskoler. Det fins altså ikke forskning som kan påvise en sånn entydighet. Representanten Huitfeldt mente også at kommunene fikk mindre penger å drive skole for mens vi satt i regjering. Realiteten er jo at da vi overtok regjeringsmakt, hadde kommunene 58 052 kr å drive skole for pr. elev. Da vi gikk av, hadde kommunene 63 619 kr å drive skole for pr. elev. Det er en økning, ikke en nedgang. Det har vært oppe her at det er viktig at alle barn går på samme skole og med samme type elever. Det er altså sånn at i den norske såkalte fellesskolen er det fire ganger så stor sjanse for at du kommer til å begynne på universitet eller høyskole hvis foreldrene dine har gjort det, som hvis de ikke har gjort det. Vil et visst innslag av friskoler øke eller redusere det? Sannsynligheten er faktisk ganske stor for at det iallfall ikke vil øke segregeringen. Norsk forskning tyder tvert imot på at det kan ha en positiv effekt. Når Anna Ljunggren sier at det er viktig at alle elever går på den samme skolen og med den samme typen elever, er jo hovedårsaken til at foreldre ønsker seg til friskoler, at de ønsker en mer heterogen elevmasse. De ønsker mer forskjellige elever på vegne av sine barn, og det får de i friskolene. Det får de ikke i den offentlige skolen. Dette har vært en interessant debatt også, fordi den har stilt fram noen av de tingene som jeg tror det er viktig å gå nærmere inn i når man får den endelige loven til behandling. Blant annet skal det bli meget interessant å se hva som kommer til å være igjen av de religiøse og pedagogiske alternativene når vi ikke skal ha religiøse skoler som er spesielt religiøse, når vi ikke skal ha skoler for muslimer, og de pedagogiske alternativene blir så vanskelige å definere, fordi det nesten ikke fins noe som er alternativt nok lenger så lenge den offentlige skolen har større grad av frihet. Jeg er veldig spent på hva det kommer ut av det. Min spådom er at vi i Norge i framtida ikke engang kommer til å få se noe som helst som vil være i nærheten av den gamle privatskoleloven. Vi kommer til å se mindre mangfold, færre alternativer, færre muligheter for foreldre og elever til å velge noe annet – rett og slett færre muligheter til å være med og skape et bedre samfunn.