Veipartiet Høyre drømmer om høyhastighetsjernbane i Norge – en sørnorsk høyhastighetsring for jernbane, med reisetider som kan konkurrere med fly, for å redusere CO2-utslipp. I presentasjonen av prosjektet gjennom media fremgår det at drømmen innebærer to timers togtur fra Bergen til Oslo, en ny jernbane mellom Bergen og Stavanger, 1 000 km med nye jernbanespor til 100 milliarder kr fordelt over ti år. Jeg har særlig merket meg at togføreren for dette prosjektet – representanten Halleraker fra Høyre – har finansieringen på plass. Han sier til regionsavisen Bergens Tidende – en avis som reservasjonsløst lar seg besnære av enhver luftig samferdselsdrøm – at 10–12 milliarder kr i året er ikke mer enn at det kan finansieres innenfor handlingsregelen for oljeinntekter. Høyres syn på finansieringen av drømmen er derfor den mest interessante side av saken. Fremskrittspartiet deler ikke Høyres og de øvrige partienes jernbanedrøm. Vi verken ønsker eller ser behov for utredning av høyhastighetsjernbane i Norge. Høyhastighetsjernbane må ha fullstendig nye traseer også der jernbanen går i dag, sier Jernbaneverket. Høyhastighetstrasé vil koste nærmere 150 mill. kr pr. km, dvs. nærmere 150 milliarder kr for 1 000 km. Dagens jernbane har store utfordringer når det gjelder infrastruktur. Både investeringsprosjekt og vedlikeholdsprosjekt står i kø ved hvert statsbudsjett. Vi klarer ikke engang å drive en effektiv normalhastighetsjernbane i Norge. Det er viktig å drømme – drømmer skaper visjoner som kan bli mål og gjennomførte tiltak. Heldigvis drømmer vi forskjellig. I Fremskrittspartiet har vi også en drøm for samferdselssektoren. Det er en drøm om gode og sikre veier over hele landet, en drøm for Fremskrittspartiet, men en drøm som faktisk deles av mange, fra folk flest til ordførere fra Høyre, Arbeiderpartiet og Senterpartiet. Transportkomiteen var i forrige uke på reise i Oppland og Hedmark. Mange av de kommunepolitikerne og fylkespolitikerne vi møtte, og mange av representantene fra næringsliv og organisasjonsliv, har nok også den drømmen. De kunne nok tenke seg både 10 og 12 milliarder kr mer til veibygging og veivedlikehold i Norge hvert år. For Fremskrittspartiet er ikke dette bare en drøm. Det er en visjon, det er et mål for oss – gode og sikre veier for folk flest i hele landet, bygd av staten, betalt av staten 100 pst., ikke 10 pst., og ikke 0 pst. En viktig ting som blir belyst i saken, er behovet for uavhengig faglig utredning. Miljøet i Norge er både for lite og for lite uavhengig. Fremskrittspartiet slutter seg begeistret til tanken om en utredning innenfor samferdselsområdet utført av utenlandsk fagkompetanse. Men vi vil bruke slik fagkompetanse på utredning av veier, særlig på utbygging av stamveinettet. Fagetatene har nettopp lagt frem sine egne forslag til stamnettutbygging. Derfor passer det særlig godt, slik Fremskrittspartiet ser det, å få gjennomført en uavhengig utredning om utbygging av nettopp stamveinettet. Utrederne skal etter vårt syn på fritt grunnlag vurdere betingelsene for et moderne stamveinett i Norge. Med utgangspunkt i de viktigste transportmarkedene skal samfunnsøkonomisk nytte ved å bygge ut et nasjonalt stamveinett med større kapasitet, større hastighet, bedre trafikksikring og lavere høydeprofil enn dagens stamveinett utredes. Ulike former for offentlig fullfinansiering skal også inngå i utredningen. Resultatet av arbeidet ønsker vi fremlagt i en egen stamveimelding til Stortinget senest høsten 2007. Dette er Fremskrittspartiets drøm – drømmen om et godt veinett, et moderne stamveinett. Den kan også realiseres. «Jernbane er viktig, men veier er livsviktig.» Utsagnet er ikke mitt, men stammer fra ordfører Henning Myrvang i Sør-Odal i Hedmark fylke. Det tiltredes. Jeg tar opp Fremskrittspartiets forslag i saken.