Denne debatten har tatt en litt rar vending. For nå er det plutselig slik at det er regjeringspartiene og statsråden som er opptatt av prosedyren, dvs. hvor fort det var nødvendig å få stortingsmeldingen fram til Stortinget. For det første er det jo riktig at forrige storting bad om å få en stortingsmelding om alternative straffereaksjoner for unge lovbrytere. Men det betyr jo ikke dermed at Stortinget er forpliktet til å rose meldingen opp i skyene når innholdet ikke er tilfredsstillende. Det er mulig at Regjeringen mener å ha levert i tide, men det endrer jo ikke på det faktum at de prinsipielle drøftelsene som vi etterlyser i meldingen, ikke er der, men glimrer med sitt fravær. Det er jo dette en samlet opposisjon har påpekt og kritisert, og som mange av dem vi har snakket med etter høringen, faktisk er helt enig i. For det andre: Det er ikke slik at det er Høyre som synser om at forbudet mot pågripelse og varetekt for 15-åringer oppfattes som en introduksjon av en ny høyere kriminell lavalder. Det er faktisk slik at det er politiet som har slått full alarm. Ifølge lederen i Politiets Fellesforbund, Arne Johannessen, var forslaget helt uakseptabelt i møte med tungt belastet kriminelle 15-åringer. Politiet ville stått uten mulighet til å gripe inn, og resultatet ville antakelig ha vært at en da ville ha kastet disse 15-åringene rett i klørne på organiserte kriminelle, som vet å utnytte barn som ikke skal kunne pågripes og fengsles. I samtaler med lederen i Politiets Fellesforbund har han gitt klart uttrykk for at Regjeringen ville droppe dette forslaget. Dersom justisministeren nå mener noe annet, synes jeg det er viktig at han sier fra om det, og at Stortinget blir klar over at han i så fall har snudd i forhold til det lederen i Politiets Fellesforbund har gitt uttrykk for. Det er ikke slik at Høyre har meldt seg ut av denne debatten. Tvert imot har jeg understreket behovet for et større repertoar av straffereaksjoner, og at disse må vurderes løpende for å forvisse seg om at de faktisk har den ønskede forebyggende effekt i forhold til unge lovbrytere. Det var faktisk poenget mitt med å nevne eksemplet med bøtestraff i narkotikasaker, som etter kriminalomsorgens erfaring faktisk bare bidrog til å øke kriminaliteten. Høyre deltar i debatten i en erkjennelse av at saken kjøres nå, selv om vi er svært kritiske til at Regjeringen inviterer Stortinget til å ta stilling til en serie med halvtenkte tanker. Det kan ikke ha noe med raushet å gjøre at Regjeringen legger fram en delvis ferdig stortingsmelding. Og jeg synes vel ikke at jeg har fått overbevisende svar på hvorfor barnevernet skal ordne straffegjennomføring, når kompetansen på dette feltet ligger hos kriminalomsorgen. Det er en selvfølge for Høyre at kriminalomsorgen kan og må sikres ressurser for å kunne drive bedre skreddersøm av alternative soningsopplegg for unge lovbrytere der også barnevernskompetanse trekkes inn. Regjeringspartiene har lagt stor vekt på betydningen av klokere, raskere og bedre tilpassede reaksjoner. Det vil jeg si meg hundre prosent enig i. Men det er når prinsippene utfordres, at opposisjonen og Høyre skiller lag med Regjeringen.