Det Dokument nr. 8-forslaget som Fremskrittspartiet her fremmer, er veldig likt et forslag som Senterpartiet fremmet i forrige periode, i et forsøk på å bøte på et rovdyrforlik som vi ikke stilte oss bak. Jeg vil også minne om, når vi nå diskuterer rovdyrutfordringene og grenseulvene spesielt, at vi hadde et alternativ til rovdyrforliket som gikk atskillig lenger i å redusere antall ulv spesielt, men også antall rovdyr generelt enn det forsøket på endring som forslaget fra Fremskrittspartiet legger opp til. Det gjenspeiles også i vårt partiprogram. Det er heller ikke noen tvil om at rovdyrpolitikk er et viktig område for Senterpartiet, rett og slett fordi det til de grader påvirker folks hverdag. Det påvirker folks næringsgrunnlag, og det påvirker dyrevelferden rundt omkring i distriktene. Det er derfor ingen hemmelighet at Senterpartiet primært har ønsket seg en annen rovdyrpolitikk, og spesielt en annen rovdyrpolitikk når det gjelder ulv. Det er imidlertid slik at vi er en del av et regjeringssamarbeid, og i forbindelse med Soria Moria-erklæringen tapte vi slaget om grenseulv, og vi tapte slaget om bestandsmål. Men vi har også oppnådd en del i Soria Moria-erklæringen, det er en balansert regjeringserklæring. Vi fikk bl.a. på plass andre erstatningsregler for rovdyrtap. Vi har fått på plass bestemmelsen om at nødvergeparagrafen skal gjennomgås og presiseres. Vi har fått på plass formuleringer om at bestandstallet også skal vurderes opp mot effekten på beiting, beitedyr og livskvalitet hos folk rundt omkring i de områdene det gjelder. Jeg vil derfor utfordre miljøvernministeren til kanskje å si noen ord etterpå om status for dette viktige arbeidet og for arbeidet med å få fram balansen i regjeringserklæringen. Det er de fem partiene som står bak rovdyrforliket, som er nødt til å ta ansvar for bestandstallene, for grenseulven, for beitenekt og for rovdyrtap. Det er ikke Senterpartiets ansvar. Jeg synes det er bemerkelsesverdig at Høyre og Kristelig Folkeparti nå, et halvår etter at man selv satt i regjering, distanserer seg fra rovdyrforliket og prøver å gi inntrykk av at man ønsker en annen rovdyrpolitikk, spesielt i de områdene der rovdyrpolitikk er en viktig del av den offentlige debatten. De forholdene som man her tar opp, og som man viser til i merknads form, var kjent den gangen rovdyrforliket ble inngått, og var ikke minst kjent den gangen vi sist debatterte grenseulven, i forbindelse med behandlingen av Dokument nr. 8-forslaget fra Senterpartiet. Vi ble bryskt avvist av en miljøvernminister fra Høyre – som beleilig nok ikke er til stede i salen i dag – som har sagt at definisjonen på en grenseulv er: En grenseulv er en grenseulv. Det var så langt den forrige regjeringen ønsket å gå inn og diskutere denne alvorlige problemstillingen. Derfor tar jeg ikke spesielt inn over meg at Høyre og Ivar Kristiansen harselerer med Senterpartiet fra talerstolen i dag. Jeg tar imidlertid til etterretning at Høyre og Kristelig Folkeparti ikke ønsker å stå ved deler av det forliket som de selv inngikk, og som de selv var ansvarlige for for to år siden. Jeg håper at dette viser at de er i ferd med å ta innover seg at vi har hatt rett i deler av den kritikken som vi har fremmet mot den rovdyrpolitikken forliket nedfelte. Blant annet aner jeg at stortingsflertallets vedtak om at ulv, folk og beitedyr skal leve side om side i skjønn harmoni, er – i alle fall for store deler av forlikspartnerne – klart for en revidering. Vi har blitt angrepet fra flere hold her i dag fordi vi kommer til å avvise forslaget. Det er selvsagt fordi det er Soria Moria-erklæringen som ligger til grunn for Regjeringens politikk. Den erklæringen stiller vi oss bak så lenge denne regjeringen sitter, og vi er fornøyd med den balansen som regjeringserklæringen utgjør.