Regjeringa har to ambisjoner i forhold til dette. Det viktigste er barnets beste, at man får en løsning som bidrar til at barnet ikke begår ny kriminalitet og får et liv som er verdt å leve framover. Det andre er at samfunnet sikres mot den kriminelle aktiviteten som barn og unge faktisk begår, at vi har den nødvendige sikkerheten. Det er det avgjørende. Jeg hører at Høyre stadig trekker fram prinsipielle diskusjoner om barnevernets grensedragninger. Ser man ikke at kriminalomsorgen også kommer i en dobbeltsituasjon, ved at de skal være en omsorgsbase for barn samtidig som deres prinsipielle hovedoppgave er å straffe? Det kan være vel så problematisk som det som skisseres fra barnevernets side. Vi sitter i regjering, vi har regjeringsmakt først og fremst for å forme det offentlige Norge slik at man særlig kan møte barn og andre som trenger hjelp og bistand, på en bedre måte enn man gjør i dag. Det skal reflekteres både i våre lovforslag og i våre budsjettforslag i tida som kommer.