Statsråden har etter min mening på en utmerket måte besvart de temaene som jeg sa at jeg ikke kom til å ta opp i min interpellasjon. Hun har kommentert det som må til dersom man skal få til aktive utviklingsmuligheter i Groruddalen. Da må man gjøre alt det som statsråden skisserte, mellom ulike departement og Oslo kommune, enten det nå gjelder miljø, kultur, bolig, transport osv. Statsråden var også inne på samarbeidsforhold når det gjelder enkeltetater i staten. Det som har vært mitt anliggende i dette spørsmålet, er kun ett, og det er å være helt sikker på at statens eiendomsinteresser blir sett i en total sammenheng og ikke bare departement for departement. Det fikk jeg ikke et klart svar på. Departementene vil alltid bestyre sine porteføljer. De vil alltid lage sine programmer. Det er bra, men jeg har kun én hovedvinkel, og det er: På hvilken måte sørger man nå for at det fargelagte kartet, som jeg sitter med her, og som er et resultat av Oslo kommunes utmerkede planarbeid, som altså viser planskissen over hva som er på NSBs – ROM Eiendomsutviklings – hånd, på Jernbaneverkets hånd osv., faktisk blir en helhet den dagen dette skal gjøres opp? Bit for bit presenterte statsråden at man hadde en innfallsvinkel her. Jeg synes det er positivt at man har det. Jeg tillater meg likevel å si at det ikke bare må etableres et departementsvis samarbeid mot Oslo kommune, som er bra, men jeg legger til grunn, slik jeg forstår statsråden, at de som bor lokalt, skal få stor innflytelse på dette. Det er de som har skoen på, så det er jo de som vil vite hvilke nærmiljøtiltak de trenger. Så tilbake til mitt spørsmål: Når det gjelder summen av de eiendomsinteresser som statsråden var innom i sin grundige redegjørelse, og de spørsmål jeg spesielt tok opp, som gjelder områdene fra Breivoll, som statsråden også var innom, til områdene rundt Grorud stasjon, ville det ikke være egnet og klokt å utvikle et eiendomsutviklingsselskap som et viktig redskap, slik at statens interesser faktisk blir en helhet – ikke bare en idéfase, men også en praktisk gjennomføringsfase? Det var mitt konkrete spørsmål, og det forblir mitt konkrete spørsmål også etter at jeg har fått en solid og skikkelig redegjørelse av det som jeg regnet med var i gang, basert på Soria Moria-erklæringen og på alt det andre som er tatt opp. Men jeg har alltid uro når ulike statlige etater skal samarbeide, departement for departement. Det som har vært styrken andre steder, er at man nettopp har funnet arenaene på tvers, og at de arenaene på tvers har vært så sterke at man har fått helhetlige løsninger. Om man fullt ut skulle følge statsrådens skissering rundt Nyland Syd – jeg er selvfølgelig tilhenger av å flytte mest mulig til bane – er det fortsatt store eiendomsressurser som skal utnyttes på en klok og helhetlig måte. Så mitt spørsmål er: Er statsråden beredt til å vurdere opprettelsen av et utviklingsselskap når det gjelder de betydelige eiendomsmasser som vi her snakker om?