En stadig større andel av befolkningen i Norge lever alene. I 1960 bestod 15. pst. av norske husholdninger av én person, mens andelen i dag er på hele 38 pst. I Oslo består over halvparten av husholdningene av én person. Enpersonshusholdninger er særlig vanlig i bykjernene og i enkelte spredtbygde strøk. Mens det tidligere var mest vanlig at en inntekt skulle forsørge hele familien, har de fleste familier nå to inntekter å leve av. De som bor alene, kommer i snitt dårligere ut økonomisk enn de som bor sammen med noen. Ifølge Statistisk sentralbyrå har en som bor alene, i gjennomsnitt 200 000 kr i utgifter hvert år. Par uten barn har kun 160 000 kr hver, dvs. at aleneboende har 40 000 kr mer i utgifter hvert år enn par uten barn. En framtidsrettet familiepolitikk må ta hensyn til alle typer familier og også ivareta de aleneboendes situasjon. Tidligere barne- og familieminister Laila Dåvøy inviterte derfor aleneboende til å gi innspill til departementet om sin livssituasjon og sine levekår. Innspillene skulle danne grunnlag for å vurdere på hvilke områder samfunnet bør ivareta de aleneboendes situasjon på en bedre måte. Bondevik II-regjeringen startet et arbeid med sikte på å legge fram en stortingsmelding om de aleneboende våren 2006. Det er viktig at den sittende regjering følger opp dette arbeidet. Aleneboende er den eneste gruppen som har fått mindre økonomisk handlingsrom de siste årene. Mye av dette skyldes den store økningen i boligprisene, som særlig har slått ut for mindre leiligheter. Andelen av de som eier sin egen bolig, er også lavest blant de aleneboende og enslige forsørgere. Det er nesten tre ganger så vanlig for aleneboende å leie bolig som det er for par. Flere enn hver tredje aleneboende leier bolig. Bondevik II-regjeringen iverksatte noen tiltak for å hjelpe enslige inn på boligmarkedet. I 2002 ble boutgiftstaket hevet med 5 000 kr i Oslo, Bergen, Stavanger og Trondheim. Pr. tredje termin 2004 hadde 900 flere husstander fått bostøtte som følge av at boutgiftstaket i storbyene var blitt hevet. Sammen med lav boligrente er Startlån også en ordning som gjør det enklere å komme inn på boligmarkedet. Problemet til mange unge lånsøkere i dag er at de mangler egenkapital. I Startlån-ordningen blir det lagt opp til en samfinansiering, der det private markedet yter grunnfinansiering og kommunene toppfinansiering. Dermed vil kommunene og det private kredittmarkedet sammen spille en aktiv rolle med hensyn til å sette flere unge i stand til å kjøpe egen bolig. Kommunene administrerer låneordningen. Det betyr at lånesystemet blir mer treffsikkert og fleksibelt i forhold til de lokale utfordringene på boligmarkedet. En undersøkelse utført av ECON for Husbanken viser at Startlånet er et viktig virkemiddel for å hjelpe ungdom og vanskeligstilte til å få egen bolig. I 2004 fikk om lag 7 000 innbyggere utbetalt startlån for nærmere 3 milliarder kr. Det er viktig at alle som har behov, får tilbud om startlån for å komme seg inn på boligmarkedet. I tillegg til problemer knyttet til boligkjøp må de aleneboende betale for mange utgifter alene som andre kan dele på to. Det gjelder kommunale avgifter som vann, kloakk, renovasjon samt strøm. I tillegg er det fasttelefon, forsikringer og avisabonnement. Prisen er den samme enten det er en eller flere i husstanden. Kristelig Folkeparti ønsker gjennomgang av alle kommunale avgifter med sikte på å gjøre dem mest mulig forbruksavhengig i stedet for husstandsavhengig. Noen kommuner tilbyr i dag sine innbyggere å levere halv søppelsekk til halv pris. Dette bør enkelt kunne gjøres over hele landet og utvides til å gjelde andre kommunale tjenester. Jeg vil oppfordre alle kommuner til å ta tak i dette. Både vannavgift, kloakkavgift og renovasjonsavgift kunne med fordel bli gjort forbruksavhengig. Da hadde avgiftene reflektert det reelle forbruket i stedet for å belaste aleneboende for samme forbruk som husstander med mange medlemmer. En viktig bieffekt av et slikt system vil være økt fokusering på ressursbruk og kan på sikt gjøre oss til mer bevisste forbrukere og gi en positiv miljøgevinst. Det er ikke bare det offentlige tilbudet som er avgjørende for aleneboendes hverdag. Et privat tiltak som gjør livet enklere for mange enslige, er f.eks. bildeleordninger. Det er kostbart å eie bil alene, og mange storbyer i Norge har bildeleordninger som man kan være med på. Nettstedet «Grønn Hverdag» gir en god oversikt over ordningen. Frivillighetssentralene har også mange tilbud til bl.a. aleneboende. For å bedre de aleneboendes situasjon ønsker Kristelig Folkeparti å se på ordninger som bedre imøtekommer denne gruppens interesser. Vi vet at mange sliter med å komme inn på boligmarkedet, og vi vet at mange sliter med å klare de faste utgiftene knyttet til boligen sin. Vi vet også at de aleneboende er den eneste gruppen som har fått mindre økonomisk handlingsrom de siste årene. Derfor vil vi oppfordre kommunene til å gjennomgå sine avgiftssystemer med sikte på å gjøre avgiftene mer forbruksavhengige. Det vil også kunne gjøre at alle innbyggere blir mer bevisste forbrukere. Kristelig Folkeparti ønsker samtidig å vurdere endringer i skattesystemet. Hva vil Regjeringen gjøre for å kartlegge de ensliges situasjon, og hvilke tiltak mener statsråden kan være aktuelle for å utjevne levekåra mellom dem som bor alene, og dem som bor i lag med noen?