Da er tiden kommet for de partiene som ikke er representert i justiskomiteen. Men for å vise at vi har stor interesse for justispolitikk, har vi også sørget for å levere diverse Dokument nr. 8-forslag slik at komiteen har noe å arbeide med. Når vi skal diskutere denne meldingen som ligger til grunn for innstillingen, kan det være greit å slå fast at norsk politi nyter stor tillit. Dermed bygger også meldingen på et faktum som ikke alle land kan smykke seg med. Det sier noe om den tilliten politiet har opparbeidet over tid, det sier noe om rettsstaten Norge, og det sier noe om den stabilitet som faktisk preger vårt samfunn. Det er jo også utgangspunktet når vi skal se inn i glasskulen fem–ti år, som det sies i meldingen, med hensyn til hvilken politirolle vi ser for oss. For å bevare den store tilliten som politiet har, er det for Kristelig Folkeparti helt grunnleggende at vi må ha nærhet mellom politiet og de politiet skal tjene. Vi ønsker ingen svekkelse av politiets tilstedeværelse i lokalsamfunnene. Det, kombinert med en økende globalisering også når det gjelder kriminalitet, kan gi en stor utfordring i tiden framover. Vi har et politi som er generalister. Og så er spørsmålet: I hvilken grad må vi som følge av den kriminalitetsutvikling vi har, få en større grad av spesialisering? Jeg vil tro at det kanskje er en av de største utfordringene som ligger i politirollen i tiden framover. Vi ønsker et kompetent politi. Vi har en god politiutdanning. Behovet for etterutdanning vil antakelig også bli større i årene som kommer i takt med et stadig skiftende kriminalitetsbilde – det er bare å se på kriminalitet knyttet til Internett overfor barn og unge, vi har NOKAS-saken, som viser en helt annen situasjon når det gjelder hvilke virkemidler kriminelle er villige til å bruke, og vi har i denne byen sett en stadig økende utvikling når det gjelder trafficking og menneskehandel. Alt dette skjer i en raskere fart enn før, og disse endringene krever mer av politiet enn tidligere. På fem minutter er det ikke så mye man rekker å komme innom, men jeg har lyst til å trekke fram noen forhold i tillegg. Da har jeg lyst til å utfordre justisministeren på følgende, som for så vidt er tatt opp i merknadene, nemlig grensesnittet mellom politi og forsvar. Noe vi ser som en utvikling i våre nære områder, er større fare for terroranslag. Hvordan bruker vi de samlede ressursene best mulig i så måte, og hvordan er grensesnittet mellom politiets og Forsvarets oppgaver slik at vi står best rustet den dagen et slikt anslag måtte komme? Jeg vet det er kontakt, selvfølgelig, mellom politi og forsvar i så måte, men med de betydelige ressursene vi legger inn ikke minst i Forsvaret, er det god grunn til å spørre hvordan vi bruker disse ressursene best mulig i den konteksten jeg nevnte. En god politietat skapes ikke av økonomiske ressurser alene. Vi har mange dedikerte ansatte som gjør en stor innsats når det gjelder trygghet og sikkerhet for den norske befolkning. Det er det grunn til å trekke fram og takke for i dag. Jeg vil til slutt ta opp det forslaget vi fremmer: «Stortinget ber Regjeringen be Politidirektoratet om å innføre en ordning med barnevernkonsulent i alle politidistrikter.» Det har å gjøre med et forebyggende arbeid, det har å gjøre med å ta vare på barn og unge, og det har å gjøre med en utvikling innenfor den voldsbruk i familien som dessverre er økende, men hvor politiet har satt inn større ressurser enn tidligere, og vi håper forslaget også kan få bifall her i salen.