Jeg har hatt gleden av å følge deler av debatten i dag. Jeg hadde egentlig ikke tenkt å ta ordet, men jeg må få lov til å kommentere noen av Fremskrittspartiets påstander med hensyn til norsk landbrukspolitikk. Det fins sikkert elementer i Fremskrittspartiets politikk som er bra for det norske samfunnet. Det vil jeg tro, uten å ha gått inngående inn i det. Men å tro at Fremskrittspartiets landbrukspolitikk vil være bra for det norske samfunnet, det blir som å tro på julenissen. Og sjøl om vi nærmer oss den tida da julenissen kommer, vil i hvert fall ikke jeg være med på det. Fremskrittspartiets landbrukspolitikk vil rett og slett bety at de aller fleste gårdene i Norge må legges ned. Det er et faktum! Det vil ikke være noe jordbruk i Norge i de marginale områdene der vi har jordbruk i dag. I dag er det limet i mange lokalsamfunn, både på Vestlandet, på indre Østlandet, i Trøndelag, i Nord-Norge osv. Vi ville nok ha igjen noen få bruk rundt Mjøsa, rundt Oslofjorden og på Jæren. For øvrig ville norsk landbruk være lagt ned. Dette er fakta om Fremskrittspartiets landbrukspolitikk. Jeg syns ikke vi – når vi står i stortingssalen – skal innbille det norske folk at Fremskrittspartiets landbrukspolitikk er med på å tjene distriktene og på å tjene norsk landbruk. Derfor følte jeg at jeg var nødt til å ta ordet. Fremskrittspartiet kan ha bra politikk på noen områder – det er mulig! Men når det gjelder landbrukspolitikk og distriktspolitikk, er partiets politikk en katastrofe for det norske samfunnet. Det betyr rasering og nedleggelse.