Jeg ble avlagt en visitt fra SV, og det kunne være veldig mye interessant å diskutere med SV når det gjelder miljøpolitikk. Skal en være litt generell, gjelder det bl.a. viljen til både å trekke ut gass og olje fra Nordsjøen og deres ubendige vilje til å bruke penger, bruke de samme pengene, når man først har et behov for å finansiere. Nå skal jeg ikke provosere SV. Jeg skal bare møte det ene poenget som Heidi Sørensen nevnte for meg, og det gjelder Marka. For oss i Oslo Høyre er Marka et av våre mest kjærkomne arvestykker. Allerede på slutten av 1800-tallet så våre politiske forfedre at rundt byen lå det et potensial for naturopplevelse, for rekreasjon, for helse, for mosjon, og de fikk jo til de grader rett. De er heldige, de som har så visjonære evner at de greier å skue vår enigma når det gjelder immaterielle verdier. Derfor synes vi faktisk at det er en verdi i seg selv å minne oss i Oslo på disse immaterielle verdiene, at vi stendig tar den debatten, og vi har greid det uten statens hjelp. Hvorfor skal staten komme og regulere noe vi i Oslo har greid perfekt? Antakelig har man for bymarkene i de andre byene greid det samme. Men dette er vårt arvegods, vi vil ikke ha staten der. Så skal jeg bare til slutt strekke ut en hånd til representanten Sørensen, ved å si at hvis det nå skulle vise seg at det blir nødvendig for de 20 Marka-kommunene å forsyne seg av dette arvestykket, så er jeg villig til å vurdere det en gang til, men hittil har vi greid det utmerket godt, og vi trenger altså ikke staten til å overstyre lokale myndigheter på et område hvor vi er stolte over hva vi har gjort.