Et hovedmål for Regjeringens politikk er at alle som har arbeidsevne, skal kunne delta i arbeidslivet. Deltakelse i arbeidslivet er viktig for å inkludere den enkelte i samfunnet, slik at man får utnyttet sine evner og sikret egen inntekt. Høg sysselsetting og lav ledighet vil være et avgjørende bidrag for å utjevne levekårene og et nødvendig fundament for å utvikle velferdsstaten videre. Regjeringen har varslet at den vil legge fram en helhetlig plan for avskaffelse av fattigdom i Norge. De høge målene for fattigdomsbekjempelse vil ha betydning for Regjeringens prioriteringer i hele stortingsperioden. Vi starter allerede i budsjettet for 2006 med en påplussing av tiltak mot fattigdom med nærmere 1/2 milliard kr i forhold til budsjettforslaget fra Bondevik II. Denne regjeringen har et bredere perspektiv på fattigdomsbekjempelse enn Bondevik II-regjeringen. Vi mener at fattigdom ikke bare kan bekjempes gjennom tiltak rettet mot dem som allerede har kommet i en livssituasjon med lav inntekt og sosiale problemer. Det er minst like viktig å unngå at mennesker havner i en slik situasjon. Forebygging på alle levekårsarenaer må stå sentralt. En politikk som skaper arbeidsplasser, og en aktiv arbeidsmarkedspolitikk er også en politikk mot fattigdom. Vi vil føre en politikk for å få flere i arbeid. Vi vil legge til rette for at flere kan leve av egen arbeidsinntekt og inkluderes i arbeidsfellesskap. Samtidig er det viktig at det offentlige tilbyr personer som midlertidig eller på mer varig basis ikke er i stand til å arbeide, stønader som det går an å leve av. Særlig viktig er det at stønadsordningene er utformet slik at barn ikke rammes og ekskluderes på grunn av foreldrenes økonomiske situasjon. Regjeringen foreslår å øke barnetilleggene for mottakere av attføringspenger og rehabiliteringspenger. Vi foreslår i tillegg økte bevilgninger for å bedre integreringen av innvandrere, bedring av tjenestetilbudet til rusmiddelmisbrukere, heving av boutgiftstaket i bostøtteordningen og styrket innsats mot barnefattigdom gjennom barnevernet. Arbeidsmarkedet er i bedring, og ledigheten har vært fallende de siste månedene. Ved utgangen av november var 72 300 personer registrert som helt ledige arbeidssøkere hos Aetat. Jeg registrerer også at langtidsledigheten har avtatt, og at utsiktene for 2006 er positive. Som følge av bl.a. en sterkere vekst i kommunesektoren ventes nå en sterkere vekst i sysselsettingen for 2006 enn det som framgår av nasjonalbudsjettet for 2006. Enkelte arbeidssøkergrupper har likevel problemer med å få fotfeste i arbeidslivet. For å øke overgangen til arbeid blant grupper som erfaringsvis blir hengende etter når arbeidsmarkedet er i bedring, vil Regjeringen føre en offensiv arbeidsmarkedspolitikk. Regjeringen har derfor foreslått drøye 2 000 flere ordinære tiltaksplasser enn det Bondevik-regjeringen foreslo. Jeg er tilfreds med at komiteens flertall også vil legge til rette for en målrettet og forsterket innsats overfor langtidsledige, innvandrere og ungdom. Dette er dessuten et godt utgangspunkt for å vurdere en mer systematisk tilnærming av innsatsen mot enkeltgrupper framover. Innenfor rammen av Regjeringens forslag om 2 000 flere tiltaksplasser i 2006 økes tildelingen til Oslo kommune. Det skjer i forbindelse med forsøket med kommunalt ansvar for gjennomføring av arbeidsmarkedstiltakene. Forsøket styrkes med midler tilsvarende 100 nye tiltaksplasser. I alt får Oslo kommune tilført midler tilsvarende 500 plasser i 2006. Regjeringen er opptatt av å styrke grunnlaget for et velfungerende arbeidsliv og vil derfor reversere svekkelser i arbeidstakernes vern og rettigheter som ble vedtatt i forrige stortingsperiode. Ferietillegget for dagpengemottakere er foreslått gjeninnført med opptjening fra 1. juli 2006. Forslaget sikrer personer med lange ledighetsperioder et grunnlag for ferie. Regjeringen går inn for at retten til dagpenger under permittering settes til 34 uker. Dette er åtte uker mer enn det Bondevik-regjeringens forslag for 2006 la opp til. Samtidig settes arbeidsgiverperioden ved lønnsplikt til ti dager, som er slik Bondevik-regjeringen foreslo. Med det lave omfanget av permitteringer og forventet bedring på arbeidsmarkedet framover gir forslaget et grunnlag for forutsigbarhet og stabile rammebetingelser både for ansatte og for bedrifter, selv om det er slik at vi skal ha drøftinger med partene i arbeidslivet om denne ordningen i tiden som kommer. Regjeringen foreslår å videreføre ventelønnsordningen slik den var før behandlingen av lovforslaget om statens embets- og tjenestemenn våren 2005. Hensikten med lønnsgarantiordningen er å sikre arbeidstakernes opparbeidede rettigheter i forhold til lønn og feriepenger. Bondevik-regjeringen foreslo å gjennomføre regelverksforenklinger som ville medført en reduksjon av de samlede utbetalingene til konkursrammede arbeidstakere på ca. 100 mill. kr pr. år. Regjeringen er enig i at rask saksbehandling og utbetaling til den enkelte er viktig, og mener dette kan gjøres uten at det medfører en kraftig svekkelse av opparbeidede rettigheter. Beslutningen om å overføre administrasjon av ordningen fra Arbeidstilsynet til Aetat fra 1. januar 2007 vil danne grunnlag for raskere utbetaling bl.a. gjennom en forskutteringsordning og fordi Aetat har et godt innarbeidet forvaltningssystem for utbetaling til brukerne. Økt arbeidsinnvandring er bra for Norge. Men vi kan ikke akseptere at utenlandsk arbeidskraft ikke tilbys skikkelige lønns- og arbeidsvilkår. Det avdekkes mange tilfeller av grov underbetaling og utnytting av utenlandske arbeidstakere, spesielt i byggebransjen, og ofte kombinert med arbeidsforhold som kan være helsefarlige. Regjeringen vil gå gjennom tiltakene mot sosial dumping for å se om endringer eller nye tiltak kan virke bedre. Som påpekt av komiteens flertall er etableringen av en supplerende stønadsordning for personer med kort botid i Norge en viktig reform. I lovproposisjonen og komiteinnstillingen om supplerende stønad ble det framhevet som vesentlig at Norge får unntak fra ordningen når det gjelder EØS-avtalens krav om utbetaling av ytelser i EØS-området. Spørsmålet ble behandlet i kommisjonen i mai, uten at det framkom innvendinger. Den formelle beslutningen i EØS-komiteen ventes å skje i februar. Regjeringen har etter omstendighetene ikke funnet tilstrekkelig grunn til å utsette ikrafttredelsen inntil det formelle vedtaket i EØS-komiteen foreligger. Loven om supplerende stønad vil derfor, som forutsatt, tre i kraft 1. januar 2006. Et arbeidsliv for alle, kamp mot fattigdom og integrering og inkludering av innvandrere er sentrale mål for Regjeringen. Regjeringen vil vurdere endringer i politikken på disse områdene i en stortingsmelding om arbeid, velferd og inkludering. Ved å gå gjennom eksisterende ordninger, snu alle steiner, er Regjeringens ambisjon å få et virkemiddelapparat som er bedre tilpasset de store utfordringene på feltet. I en slik gjennomgang vil det kunne vise seg riktig å redusere innsatsen på noen områder, fordi ressursene vil kunne nyttes bedre andre steder. Ambisjonene er høye, men det bør de også være, siden gevinstene for både samfunnet og den enkelte er store om vi lykkes bedre enn i dag.