Jo, jeg synes at dette var en veldig god replikk fra representanten Dørum, simpelthen fordi det skal en landsby til for å oppdra et barn. I en landsby er det fullt av familier, det er fullt av hjem. Det betyr at både tanter, onkler og andre selvfølgelig skal bistå og ha ansvar for barnet. I en vanlig norsk by eller en vanlig norsk bygd er det mange som er borte på dagen. Det betyr at mitt utgangspunkt når det gjelder barnehager, er at barn har godt av kontakt med barn på samme alder, for at de kan leke, lære og utvikle seg sammen. Jeg har ikke noen moralske anfektelser overhodet. Jeg er veldig enig i at det å lage gode samfunn er noe av det aller viktigste. Og det å lage gode samfunn er selvfølgelig også en oppgave for politikere, men det er ikke primært en politisk oppgave. Det å lage gode samfunn er et ansvar som hviler på hver enkelt borger i dette landet – alle skal bry seg, engasjere seg, ta tak i de problemene man ser rundt seg, uten nødvendigvis å bringe alt til kommunestyre eller stortingssal og si at det er politikerne som må rydde opp. Derfor vil jeg være enig i utgangspunktet: Det å bygge gode samfunn gjør vi sammen, og det er primært en individuell oppgave, men det er også en kollektiv oppgave og dypest sett, til slutt, også et politisk ansvar.