Jeg er usikker på i hvor stor grad Thore A. Nistad har bidratt til å styrke det nordiske samarbeidet, men han har iallfall bidratt til sitatsamlinga mi med dagens utsagn: Bil og bensin er velferd. Det var sikkert en forsnakkelse at han ikke tok med biff og brennevin i samme slengen. Her er det sannelig perspektiver i en stor og viktig debatt. Dagfinn Høybråten viste i sitt innlegg til Ingvar Carlsson og hans utsagn om at partiene også må samarbeide. Det er jeg hjertens enig med både Høybråten og Carlsson i. Gjennom mitt politiske virke er noe av det jeg har lært aller mest av og satt aller størst pris på, det samarbeidet jeg har hatt med mine partifeller i Norden. Det nordiske samarbeidet må nemlig også dreie seg om konkrete politiske saker. Det nordiske samarbeidet må bli mer enn konferanser og rapporter. Det skal være det også, men vi må ta opp og løse spørsmål og utfordringer som betyr noe for de nordiske borgerne i deres hverdagsliv. I Schlüter-rapporten, som mange har nevnt i debatten i dag, satte man fingeren på mange av de utfordringene folk har i sin hverdag i forbindelse med å krysse landegrensene i våre nordiske land. Det er viktig at vi følger opp dette med konkrete saker. La meg nevne et par eksempler på nordisk samarbeid, ett på godt og ett på vondt. Gjennom mange år har Arvika-regionen i Värmland og Kongsvinger-regionen i Sør-Hedmark samarbeidet. Dette samarbeidet faller helt naturlig, siden grensene for mange nærmest ikke eksisterer. Folk bor på den ene sida av grensa og jobber på den andre sida av grensa. Kommunene har utstrakt samarbeid, og Hedmark fylke og Värmlands län har utstrakt samarbeid. Det gledelige er jo at vi også på nasjonalt plan har klart å samarbeide, for her har norske Aetat og svenske arbeidsmyndigheter opprettet et felles arbeidskontor på grensa. Slik skal det nordiske samarbeidet fungere. Vi skal løse folks utfordringer i hverdagen nettopp ved å tenke på denne måten. Et eksempel som ikke er fullt så bra, er kommunikasjoner på tvers av grensa, og igjen snakker jeg om den mellom Norge og Sverige. I fjor feiret vi med brask og bram 100-årsjubileet for unionsoppløsningen. Det er bittert at det samme året ble det slutt på de daglige togavgangene mellom Oslo og Stockholm. Slik skal vi ikke samarbeide i Norden. Mener vi noe med det nordiske samarbeidet, må vi ha bl.a. et transportsystem som gjør at folk kan bevege seg over grensa. Jeg håper derfor at samarbeidsministeren kan ta en runde med sin kollega samferdselsministeren om nettopp den utfordringen, som også transport- og kommunikasjonskomiteen i Stortinget pekte på i sin budsjettinnstiling. Vi må gjøre noe med togforbindelsene mellom Norge og Sverige. Det siste konkrete eksemplet jeg vil nevne, er – og jeg er veldig glad for det foregående taler sa – det som tas opp av Ungdommens Nordiske Råd. På deres siste møte i Reykjavik ble en hel rekke konkrete forslag tatt opp. Ett av forslagene var innføringen av et felles ungdomskort i Norden, altså et felles ungdomskort med moderasjon eksempelvis på kollektivtrafikk og kulturaktiviteter. I dag er det et virvar av regelverk hvis man bor i Sverige og studerer i København, eksempelvis, eller om man bor i Norge og studerer i Sverige. Her bør vi alle sammen gjøre et arbeid for å få felles nordiske regler. Stortinget og de andre nordiske parlamentene har et ansvar for å følge opp de sakene som tas opp i Ungdommens Nordiske Råd, og forslag om et felles ungdomskort er et slikt godt, konkret eksempel som vi snarest bør følge opp.