Kravet om ny styreleder i Statoil kobles i debatten til ønsket om en aktiv eierskapspolitikk fra statens side. Det skal tas mer hensyn til samfunnsøkonomiske interesser, hevdes det. Dagens kunngjøring reiser flere spørsmål, men ett av dem er: Hvilken eierskapspolitikk er dagens skifte et uttrykk for? Skal Statoil selge billigere gass til norske gasskraftverk? Skal Statoil slutte å ta kommersielle hensyn? Skal Statoil tone ned sine internasjonale oppdrag? I det hele tatt ønsker jeg da å lande på spørsmålet: Hvilken eierskapspolitikk er dagens skifte et uttrykk for?