Da ordningen med studentsamskipnader ble vedtatt, var det en forutsetning at studentsamskipnadene skulle drive velferdsarbeid for studentene, og at det skulle betales en semesteravgift for den innsatsen. Flertallet valgte den gang å knytte retten til avleggelse av eksamen ved universiteter og høyskoler til medlemskap i studentsamskipnaden. I innstillingen framstår det som om alle, unntatt Fremskrittspartiet, og særlig saksordfører, tror at forslaget er et angrep på studentsamskipnadenes velferdsarbeid. Det er det ikke. Fremskrittspartiet er enig i at studentsamskipnadene driver mye viktig velferdsarbeid, og det er ingen grunn til å angripe det. Imidlertid er det manglende logikk i å knytte betaling av velferdsgoder til eksamensretten. Denne problemstillingen ble svært aktualisert da studentsamskipnaden i Trondheim vedtok å boikotte israelske varer tidligere i år. Det førte til at flere studenter ble tvunget til å betale penger til en organisasjon, eller en samskipnad, som hadde en politisk oppfatning som mange mente var helt uakseptabel. En av studentene valgte til og med å melde seg av eksamen, fordi han ikke kunne stå bak boikotten av israelske varer. Lov om studentsamskipnader er i dag ganske tydelig på at slike samskipnader ikke skal drive politisk virksomhet, men fokusere på velferdstiltak for studentene. Slik jeg ser det, er det et samlet politisk miljø som står bak den fortolkningen og den forståelsen. Utfordringen er at det ikke finnes noen gjennomførbare sanksjonsmuligheter overfor de studentsamskipnadene som likevel går utenfor rammene av det loven setter for virksomheten. Jeg er ikke veldig overrasket over saksordførers skepsis til forslaget. Jeg er imidlertid glad for at statsråd Djupedal har et betydelig mer aktivt forhold til denne problemstillingen. Han har i uttalelsesbrev til komiteen meddelt at han har ute til høring forslag om endringer i lov om studentsamskipnader. Vi er for så vidt fornøyd med at statsråden vil komme tilbake til Stortinget med en konklusjon etter høringsuttalelsene. Vi regner da med at statsråden har funnet en måte å skjerpe inn kravene til studentsamskipnadene på når det gjelder denne typen politisk engasjement. Som tidligere pekt på, er ikke forslaget noe angrep på velferdsarbeidet til studentsamskipnadene. Vi tror de aller fleste studentene fortsatt vil velge å være medlem av studentsamskipnaden, men det bør etter vår mening være mulig å melde seg ut, uten at det skal ha som konsekvens at man ikke kan avlegge eksamen. Det er eksempelvis mulig å etablere en ordning hvor studenter som ikke er medlem av studentsamskipnaden, betaler et beløp tilsvarende semesteravgiften direkte til universitetet eller høyskolen, slik at det ikke blir noen rabattordning for enkelte studenter, for det er heller ikke meningen. Når studenter er frivillige medlemmer, vil det i seg selv skjerpe virksomheten til studentsamskipnadene, fordi de vil stå overfor en trussel om utmeldelse fra mange medlemmer hvis de beveger seg inn på eller involverer seg i politiske spørsmål langt utenfor deres eget område. Denne skjerpede holdningen tror vi også vil virke positivt i forhold til velferdsarbeidet i studentsamskipnadene. Av innstillingen ser vi at det ikke blir flertall for Fremskrittspartiets forslag i denne omgang, men innstillingen og svaret fra statsråden gir i alle fall håp om at forslaget har bidratt til en viktig debatt. Det i seg selv virker skjerpende på studentsamskipnadene. Det er også et viktig bidrag når studentsamskipnadene skal utsette lov om studentsamskipnader for fortolkning, for det er ikke rom for å vedta boikott, protestopprop eller annet i studentsamskipnadens navn som ikke har med studentvelferd å gjøre. Studentene har en rekke andre arenaer for den typen aktivitet. I tillegg er det vår oppfatning at statsråden prisverdig har varslet en ny runde om dette ved en senere anledning. Jeg forutsetter at statsråden da vil være konkret i forhold til denne problemstillingen. Likevel vil jeg ta opp Fremskrittspartiets forslag i innstillingen, slik at vi tar stilling til prinsippet ved voteringen i dag.