Bakgrunnen for lovforslaget som blir behandlet i Odelstinget i dag, er to forhold. For det første lovte Regjeringen i Soria Moria-erklæringen å reversere vedtak som var fattet om økt adgang til midlertidige ansettelser. For det andre bestilte Stortinget i forbindelse med stortingsbehandlingen av universitets- og høyskoleloven 4. mars 2005 en vurdering av om det er behov for egne bestemmelser i universitets- og høyskoleloven om bruk av åremål og andre midlertidige ansettelser. Lovforslaget som blir behandlet i dag, er altså svar på en bestilling fra Stortinget. Universitets- og høyskoleloven fra 2005 er felles for både statlige og private institusjoner. I utgangspunktet er det arbeidsmiljøloven som regulerer stillingsvernet for de ansatte ved de private institusjonene, mens tjenestemannsloven gjelder for ansatte ved de statlige institusjonene. Ved å beholde de bestemmelsene om åremål og midlertidige ansettelser som er spesielle for universitets- og høyskolesektoren i universitets- og høyskoleloven, sikrer vi at både statlige og private institusjoner har samme regelverk for åremål og andre midlertidige ansettelser, når disse særreglene er begrunnet i institusjonens egenart. I universitets- og høyskoleloven er det bestemmelser som regulerer ansettelsesprosessen, dvs. regler om utlysning, sakkyndig bedømming og innstilling. Med hjemmel i universitets- og høyskoleloven er det fastsatt forskrifter om framgangsmåte og kriterier for ansettelse og opprykk i undervisnings- og forskerstillinger. Det er også fastsatt forskrift om ansettelsesvilkår for stillinger som postdoktor, stipendiat, vitenskapelig assistent og spesialistkandidat. Ved å ha de særlige reglene om åremål og andre midlertidige ansettelser som er spesielle for denne sektoren, sammen med andre særregler om ansettelser, i én lov, sikrer vi at brukerne lettere kan finne de særegne reglene som gjelder i sektoren. Jeg er glad for at komiteen slutter seg til departementets vurdering, at det lovteknisk er best og enklest å samle disse bestemmelsene i universitets- og høyskoleloven. Når det gjelder vurdering av behovet for midlertidige ansettelser og åremål i de stillingene som er regulert i universitets- og høyskoleloven, er jeg glad for at komiteen deler vår vurdering, at det er gode og saklige grunner for å kunne benytte åremål eller midlertidighet ved ansettelser i stillinger som leder for avdelinger og grunnenheter, postdoktor- og utdanningsstillinger, i bistillinger og når det ikke er søkere som er kvalifisert for fast ansettelse. Når det gjelder forslaget om å styrke stillingsvernet ved å oppheve anledning til å ansette på åremål i undervisnings- og forskerstilling når vedkommende skal delta i prosjekt, er jeg glad for at komiteens flertall er enig i vår vurdering. Jeg ser imidlertid at komiteens mindretall har en annen vurdering. Denne bestemmelsen kom inn i loven i 2002 og har skapt usikre arbeidsforhold for de arbeidstakerne dette gjelder. For å styrke stillingsvernet har vi altså foreslått å oppheve denne bestemmelsen. Jeg kan ikke se at det skulle bli vanskeligere å nå det nasjonale målet om økt forskningsinnsats fordi forskerne får bedre og tryggere arbeidsvilkår, snarere tvert imot. Jeg mener at gode og forutsigbare arbeidsvilkår vil lette rekrutteringen. I rekrutteringssammenheng er det ikke attraktivt å være forespeilet et halvt liv uten å få fast ansettelse. Jeg ser at mindretallet er bekymret for Sentre for fremragende forskning og Sentre for forskningsdrevet innovasjon. La meg da bare nevne at universitets- og høyskoleloven ikke gjelder for alle disse, det er avhengig av hvilke vertsinstitusjoner disse sentrene har. Mindretallet er videre bekymret for at det må innledes oppsigelsessaker, men mindretallet har selv pekt på at for personer med relevant forskerkompetanse er det liten grunn til å være bekymret for tilgangen på arbeidsoppgaver. En noe større grad av ansettelsestrygghet kan bidra til å øke mobiliteten i sektoren. I høringen har flere av institusjonene gått mot å oppheve bestemmelsen, men mange av institusjonene har støttet forslaget eller ikke hatt merknader til det. I avveiningen mellom arbeidstakernes behov for forutsigbarhet og sikkerhet i sine arbeidsforhold og enkelte institusjoners ønske om fleksibilitet har vi lagt størst vekt på arbeidstakernes behov for ordnede ansettelsesforhold. La meg til slutt også bare nevne at ved stortingsbehandlingen av universitets- og høyskoleloven ble det tatt inn en bestemmelse om at administrerende direktør kan ansettes på åremål. Det ble imidlertid ikke tatt inn bestemmelse om åremålets lengde. Vi har benyttet denne anledningen til å foreslå å lovregulere åremålsperiodens lengde også for direktører som ansettes på åremål. Vi har foreslått perioder på fire til seks år, og at man maksimalt kan inneha stillingen sammenhengende i tolv år. Jeg er glad for at komiteen også har sluttet seg til dette forslaget.