Et av statsbudsjettets og dermed finanspolitikkens viktigste oppgaver er å dele ressursene mellom ulike sektorer og mellom offentlig og privat sektor. Nå melder norske bedrifter om at det er 100 000 ledige jobber. Vi får rapporter om offentlige bygg som legges ut og hvor ingen har tid eller kapasitet til å bygge dem. Kanskje det er én tilbyder som tar den prisen han vil. Jeg hørte på nyhetssendingene i går at det er opptil ett års ventetid på helt elementære betongelementer til bygging. Det er ikke sement å oppdrive på mange måneder, fordi det ikke er arbeidskraft. I denne situasjonen velger Regjeringen gjennom sin kommunalminister under budsjettbehandlingen å gå ut og oppfordre norske kommuner til å ansette flere mennesker. Den sender penger, slik at kommunene kan drive opp lønninger og på den måten klare å konkurrere til seg flere mennesker. Mitt spørsmål til finanskomiteens leder og talsmann for regjeringspartiene er: Hva i dette budsjettet peker på en løsning av disse fundamentale utfordringene i vårt samfunn, og hva slags signal ligger i dette budsjettet til norske bedrifter som kan fortelle at de kan satse videre i Norge og på arbeidskraft i Norge?