Denne saken har mye til felles med sak nr. 1 tidligere i dag. Dette handler om distriktspolitikk, og det handler om livskvalitet – men livskvalitet under ansvar. I mange kommuner som driver med turisme, landbruk og anleggstrafikk, er det god bruk for snøscooter. Spesielt for turistnæringen vil en utvidet tillatelse til snøscooterkjøring være et stort pluss. I dag reiser mange til Sverige og kjører der. De leier seg inn, kjøper tjenester av forskjellig slag og legger igjen mye penger. Dette merker bl.a. Trysil i Hedmark, der etterspørselen er stor, men der tilbud ikke finnes. Da reiser man noen kilometer inn i Sverige. Dette betyr at vi taper arbeidsplasser og inntekter. Det vanskeliggjør en god distriktspolitikk med allsidige tilbud – for dermed å kunne øke skatteinntektene. Slik sett skulle man tro at andre partier ville støtte forslaget – Senterpartiet er kanskje det partiet som burde støttet det mest. Det kan synes som om dette Dokument nr. 8-forslaget ikke får flertall i Stortinget. Det kan se ut som om alt som durer, er fy. Alt dette med motorsport og motorferdsel er for mange en stor hobby. Jeg kan nevne at arrangementet Gatebil, i Våler i Solør, i helgen samlet ca. 17 000 tilskuere. Man må lete lenge etter andre arrangement som ute i distriktene samler så mye folk. Tilbake til forslaget: Et ja til dette vil stimulere de forskjellige aktiviteter, som igjen vil føre til god distriktspolitikk og god livskvalitet. Avslutningsvis har enkelte av talerne nevnt barmarkskjøring. Det er ikke det det handler om. Det er ikke noe stort ønske om friere bruk av denne type kjøring. Her er det vinter/snøscooterkjøring det handler om.