Stortingsmeldingen som Regjeringen la fram i fjor vår, er den første gjennomgangen av utviklingspolitikken vi har hatt på åtte år. Derfor er det en svært viktig melding, som det har vært inspirerende å arbeide med i Stortinget. Det har vært et veldig bredt engasjement rundt Stortingets behandling. Vi har erfart at solidaritetstanken fortsatt står sterkt i Norge. Det sterke engasjementet i Norge for internasjonal politikk og givergleden i det norske folk har ikke minst kommet tydelig til uttrykk nå i forbindelse med flodbølgekatastrofen, som behandles senere i dag. Jeg vil benytte denne anledning til å gratulere utviklingsministeren med den viktige fredsavtalen i Sudan. Det er gledelig at vi nå har fått et gjennombrudd, og at Norge har bidratt. Samtidig er det en viktig påminnelse om at det er store utfordringer i flere områder av verden. Fra Arbeiderpartiets side er vi svært fornøyd med å ha fått flertall for en rekke av våre hjertesaker, som en mer rettferdig fordeling, behovet for nye finansieringskilder for å styrke FN, nødvendigheten av å fokusere på kvinner i utviklingspolitikken, vaksiner til barn, viktigheten av retten til arbeid og miljøets betydning for utvikling. Regjeringen legger opp til en viktig giverreform, som får Stortingets støtte. Fokuset ligger på mer effektiv og målrettet bruk av pengene, samordning mellom de ulike aktørene, mottakeransvar og overgang til mer bruk av budsjettstøtte. Forutsetningen er at landene selv fører en aktiv kamp mot korrupsjon og for ivaretakelse av menneskerettigheter. Flertallet er også i all hovedsak enig i at norsk langsiktig bilateral bistand skal konsentreres om de minst utviklede landene. Det er liten tvil om at det er i Afrika vi finner mange av de landene som henger mest etter i forhold til å nå FNs tusenårsmål. Jeg er samtidig glad for at komiteen har satt fokus på å løfte fattige og marginaliserte grupper også utenom de aller fattigste landene. IMF og Verdensbanken er to svært viktige aktører og premissleverandører i utviklingspolitikken. Jeg vil derfor ta til orde for at Stortinget til neste utviklingsmelding inviterer disse globale institusjonene på en åpen høring. Det ville kunne gi Stortinget direkte svar på spørsmål, samtidig som Stortinget kunne gi uttrykk for sine holdninger. En bærekraftig forvaltning av miljø- og naturressursene er en forutsetning for at utvikling skal kunne finne sted. I høringene ble det reist relativt sterk kritikk i forhold til miljøinnsatsen i bistanden. Miljøbevegelsen har bidratt til å løfte dette temaet høyt opp på dagsordenen. Regjeringen erkjenner også at det er et forbedringspotensial med hensyn til miljøinnsatsen. Jeg er derfor glad for at en enstemmig komite har gått sammen om å be Regjeringen utarbeide en handlingsplan for den samlede miljøinnsatsen. Fattigdommen er nådeløs og rammer hardt. Særlig vet vi at den rammer kvinner og barn. Ifølge Verdens helseorganisasjon dør om lag 1,5 millioner barn under fem år av sykdommer som en vaksine kan beskytte dem mot. GAVI er en målrettet metode for å bekjempe sykdom. Jeg håper utviklingsministeren merker seg at en enstemmig komite mener at Norge må fortsette med et høyt nivå på bidraget til alliansen. Utdanning for alle er en forutsetning for at vi skal få en varig effekt av bistanden. Utdanning rettet mot jenter viser seg å ha svært positiv virkning på utviklingen i samfunnet. Et stort flertall av verdens fattige er kvinner. På likestillingsområdet går utviklingen for sakte. Komiteen mener at kvinners rettigheter må få en langt høyere prioritet. Det er derfor nødvendig at Norge arbeider for at kjønnsperspektivet kommer sterkere fram i utarbeidelsen av de viktige nasjonale fattigdomsstrategiene. Komiteen ber om at Regjeringen prioriterer likestillingsperspektivet i alle prosesser på alle nivå. Vi har erfaring for at kvinnerettede tiltak virker, og slike tiltak bør videreføres og forsterkes. Hiv/aids er en av de alvorligste truslene mot utvikling verden står overfor i dag. En helhetlig utviklingspolitikk må ta opp i seg de omfattende konsekvensene av hiv/aids for folkehelse, samfunnsutvikling og stabilitet. Dette krever økonomiske midler, nytenkning og relevant kunnskap. Det er også viktig å arbeide for at billige medisiner kommer den fattige befolkningen til gode. Det knytter seg fordommer, fornektelser og tabuer til hiv/aids. Disse må brytes ned, og her må statsledere oppmuntres til å bidra. Her har Nelson Mandela nylig gått foran. Ett av hovedmålene på FNs konferanse om befolkning og utvikling i Kairo for ti år siden var universell tilgang til prevensjon. Likevel er det i dag fortsatt svært mange i utviklingsland som ikke har tilgang på prevensjon. Dette viser at det er behov for å styrke den seksuelle og reproduktive helsen og særlig bidra til økt tilgang på effektive prevensjonsmidler og kunnskap om korrekt bruk av slike. Det er også viktig å legge vekt på tiltak for å bekjempe vold og overgrep mot kvinner i konflikt. Her må tiltakene i Sikkerhetsrådets resolusjon om kvinner, fred og sikkerhet følges opp. Komiteen har løftet fram problematikken omkring illegitim gjeld enda mer. Vi ber Regjeringen om å arbeide for internasjonale konsultasjoner som kan bringe fram nye initiativ i denne saken. Slik kan Norge være aktiv i det videre arbeidet for å utvikle nye og forbedrede kriterier for gjeldslette. Utviklingslandene selv har i lang tid trukket fram behovet for en ny handelspolitikk og pekt på at en absolutt forutsetning for å lykkes i kampen mot den globale fattigdommen er en mer rettferdig handelspolitikk. De rike land må åpne sine markeder, og de fattigste må gis bistand til å utvikle en produksjon som tilfredsstiller kvalitetskrav. Doha-runden i WTO er også kalt utviklingsrunden, og resultatene i forhandlingene kan komme til å bety svært mye for utvikling i mange fattige land. Det er behov for et globalt forpliktende regelverk for bedrifters samfunnsansvar. Jeg vil peke på det arbeidet som nå skjer i FNs menneskerettighetskommisjon. Dette er et viktig arbeid og bør aktivt følges opp av Regjeringen. Jeg vil også be utviklingsministeren om å kommentere dette arbeidet. Arbeiderpartiet er fornøyd med den innretningen innstillingen har fått. Solidaritet har kommet med som et bærende prinsipp for norsk utviklingspolitikk, og fordelingspolitikken har fått en sentral plass. Fordi vi har satt fokus på behovet for utjevning, innad i land, men også mellom rike og fattige land, har vi på venstresiden fremmet forslag hvor vi ber Regjeringen om å utrede alternative former for global beskatning til inntekt for FN-systemet. Hvis vi ønsker målet, må vi også ønske virkemidlene. Ifølge en fersk rapport fra FN trengs det en fordobling av utviklingshjelpen for å nå tusenårsmålene. Jeg tror saksordføreren glemte å anbefale komiteens enstemmige forslag til vedtak om en handlingsplan for miljø, så det vil jeg gjøre nå. Så tar jeg opp forslaget fra Arbeiderpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet om global beskatning.