Dette har vore ein svært interessant debatt, om ikkje spesielt avklarande. Vi har fått ein del svar og sit vel igjen med kanskje litt fleire spørsmål. Eg vil kommentere nokre av dei tinga som har kome opp. Som eg sa i mitt hovudinnlegg, stilte eg spørsmålet: Treng vi verkeleg «ein ny og meir aktiv næringspolitikk» når det går svært bra i store delar av norsk industri? Representanten Oppebøen Hansen sa i sitt innlegg at industriutviklinga har vore negativ i mange år. Ja, det er heilt korrekt, men som eg har sagt tidlegare: I oversikta frå Statistisk sentralbyrå i januar 2006 viser det seg at den noverande industripolitikken, den som har vore ført det siste året, har fungert. I januar var industriproduksjonen på det høgaste nivået sidan januar 2000, altså er det ein trend som har vore veldig positiv, ikkje berre i næringslivet generelt, men også i industrien, som mange har sagt ville få veldig store problem. Så osar fleire av representantane av dårleg samvit for dei kutta som har vore gjorde på forsking og utvikling og på avskrivingar. Både næringsministeren og fleire av representantane frå den raud-grøne sida prøver å vekkforklare og seie at dei faktisk ikkje har kutta. Men dersom det er slik at dei som har prøvd å påvise desse kutta gong etter gong, ikkje er gode nok sanningsvitne, har eg lyst til å sitere det som Kjell Bjørndalen i Fellesforbundet sa til Dagens Næringsliv den 16. desember 2005: «De rødgrønne kuttet nær 100 millioner til forskning og utvikling på Næringsdepartementets budsjett i forhold til forslag fra Bondevik-regjeringen. Det er ingen kjempesum, men feil vei å gå på et viktig område. Vi er også skuffet over at Bondevik-regjeringens forslag om lavere avskrivningssatser for maskiner ble strøket.» Det er altså ikkje berre vi i opposisjonen som ser dette, men også sentrale folk i næringslivet. Så seier Gullvåg at vi er nokså frimodige som prøver å framheve vår politikk. Når representanten Gullvåg seier han har vore rundt i mange bedrifter og ikkje høyrt meir enn ei bedrift som spør etter lågare skatt, er det grunn til å be representanten Gullvåg kome seg meir ut. Samtidig som han sjølv skryter av å ha vore med og gitt skattelette til ei enkeltgruppe, er det inga interesse elles i næringslivet. Då har ikkje representanten Gullvåg vore med til alle dei plassane i norsk industri og til dei enkeltbedriftene der det blir sagt at den skatteauken som dei raud-grøne påførte gjennom endra avskrivingssatsar, dei 1,6 milliardane, er blitt peika på gong etter gong. Eg håpar vi får litt meir klarleik framover, uklarleik er det farlegaste.