Jeg vil takke kulturminister Trond Giske for et godt og fyllestgjørende svar. Han kom her inn på så å si alle de områdene som er viktige for implementering av det kulturelle mangfoldet. Han nevnte skolen, kulturskolene og Den kulturelle skolesekken, som er svært viktige arenaer for å nå barn og ungdom. Han nevnte at det er viktig å styrke disse også med tanke på tiltak som skal fremme minoritetskulturen. Frivillighet og Frifond-ordninga, som jo også er styrket, er gode redskaper for denne politikken. Jeg noterte meg at kulturministeren holdt fram to viktige tiltak: en stortingsmelding om språk – som også skal omhandle minoritetsspråk – og en brei undersøkelse av kunstneres arbeids- og inntektsforhold. Her vil man kunne få viktig kunnskap om minoritetskunstnernes situasjon, slik at man kan sette inn de rette tiltakene. Jeg er også glad for at kulturministeren nevnte de profesjonelle nasjonale utdannings- og kunstinstitusjonenes ansvar, og at det også kan være en vei å gå å gi noen av de nettverksbaserte mindre, flerkulturelle institusjonene mer faste økonomiske rammer. For kunstnere innen det frie kulturfeltet peker kulturministeren naturlig nok på Norsk kulturfond og Kulturfondet som redskap for Norsk kulturråds oppfølging av sitt eget flerkulturelle utviklingsprogram Mosaikk, som ble avsluttet for et par år siden. Jeg vil avslutningsvis kommentere kulturministerens vektlegging av arkiv-, bibliotek- og museumsfeltet og det ansvaret man der har for formidling av minoritetskulturer. Her er det særlig viktig at kvinner og barns liv og historier kommer til uttrykk. I den forbindelse har jeg lyst til å trekke fram det lille museet Perspektivet Museum i Tromsø, som har satt seg som mål å dokumentere vår samtid og nære fortid. For en tid tilbake dro man fra museet ut for å finne noen av kvinnene fra de 120 nasjonene som er representert i Ishavsbyen. Det resulterte i en vakker utstilling under overskriften «Min drakt – min historie», med et stort antall folkedrakter fra ulike nasjoner og regioner, skapt av kvinner fra de samme områdene. Med utstillinga fulgte fortellinger om draktenes opphav, med dokumentasjon av kvinners kunnskap og kompetanse gjennom generasjoner. Utstillinga ved Perspektivet Museum ble et bilde på den ofte skjulte kulturen som kvinner forvalter. En av de virkelig store utfordringene for vår tid er derfor å gjøre kvinners stemme hørbar generelt på de kulturelle arenaene, og ikke minst innenfor det flerkulturelle feltet.