Man har gjennom debatten belyst saken som utvilsomt alvorlig. Det er et faktum, og den krever en seriøs behandling. Statsråden har vist til handlingsplanen for Midt-Norge som han kommer til å legge fram. Den skal belyse akkurat de temaene som nå berøres, og ikke minst klargjøre en del usikkerhetsmomenter i det faktagrunnlaget som vi har pr. dato. Handlingsplanen kommer tidlig i høst, og jeg tror da, med respekt å melde for den debatten som nå pågår, at det kanskje er grunn til å avvente denne før man tar i bruk de altfor sterke ordene. Det fortjener Midt-Norge, og det fortjener den alvorlige situasjonen. Derfor er jeg litt forundret over at opposisjonen nå velger å framstå nærmest som bedrevitere, og når de også bruker ord som at det ikke er forsyningskrise, men beslutningskrise, så blir det med respekt å melde useriøst. Som et eksempel: Den foregående regjeringen klarte på fire år å øke vannkraftproduksjonen i Norge med 1 TWh – ikke akkurat mye å skryte av. Fram til i fjor høst ble det ikke gjort noe for å bedre situasjonen, men nå skal det gjøres noe, og handlingsplanen kommer. Jeg ble også litt forundret over Kristelig Folkepartis skyts mot situasjonen dersom man i ytterste konsekvens måtte velge å bruke mobile gasskraftverk. Det var faktisk daværende olje- og energiminister Steensnæs som i forrige periode brakte det alternativet på banen. Derfor synes jeg også at Kristelig Folkeparti burde ha en litt edruelig holdning til akkurat den problemstillingen dersom den dukker opp. Noen peker også på ordningen med grønne sertifikater, som om det skulle være et betydelig bidrag til den situasjonen som er i Midt-Norge. Det er med respekt å melde også å sette perspektivene i situasjonen litt på siden av virkeligheten. Jeg har stor tiltro til den handlingsplanen som energiministeren skal legge fram når det gjelder Midt-Norge, og jeg tror og håper på en konstruktiv opposisjon, som på en måte har fått brukt tiden fram til handlingsplanen kommer, til å ta de populistiske utspillene sine, og at de da er ferdige med det.