La meg først få lov til å arrestere statsråd Storberget for hans kreative, men fullstendig uredelige fremstilling av Fremskrittspartiets alternative statsbudsjett når det gjelder integrering. Man må ha helheten i bunnen for vår politikk når man skal vurdere virkningene av vår integreringspolitikk. For det er klart at når Fremskrittspartiet dramatisk reduserer antallet innvandrere som kommer til Norge, er selvfølgelig behovet for penger til integrering tilsvarende mindre. Og i vårt alternative statsbudsjett reduserer vi langt mindre på integreringstiltak i forhold til antall personer som ville ha kommet som følge av vår politikk. Dermed vil altså beløpet vi bruker til integrering pr. hode, pr. innvandrer, med vårt alternative statsbudsjett være langt høyere enn med Regjeringens politikk – bare så det er helt klart. Men jeg hadde egentlig tenkt å snakke litt om kommuneøkonomi. Jeg blir jo litt rørt når jeg hører Arbeiderpartiets, Senterpartiets og SVs representanter male sitt rosenrøde bilde av kommuneøkonomien. Hvis vi ser litt på hva Regjeringen opprinnelig foreslo, var det altså for 2007 snakk om 2,4 milliarder kr. Men da hadde man ikke tatt hensyn til NAV-reformen, som kommer til å koste kommunene 300 mill. kr, til økte sosialhjelpssatser på 200 mill. kr, eller til innlemming av øremerkede tilskudd til minoritetsspråklige elever på 840 mill. kr – en rekke poster som ikke kom frem i de tallene. Men så var det altså slik at Regjeringen plutselig kom frem med litt ekstra penger, og den totale økningen til kommunene var på 3,7 milliarder kr. Jeg vet ikke om dette er all verdens å skryte av, for samtidig som Regjeringen lover på vegne av kommunene, er det altså ingen forpliktelse om at pengene blir brukt slik som statsråden og Regjeringen ved en rekke anledninger hevder at de blir brukt. Derfor er det slik at Fremskrittspartiet i sitt alternative statsbudsjett faktisk øker bevilgningene til kommunene med 1,5 milliarder kr, vi bedrer kommuneøkonomien med 1,5 milliarder kr i forhold til Regjeringens forslag. Det gjør vi bl.a. ved å øremerke penger til eldreomsorg, til pleie og omsorg, til skole – på 600 mill. kr – og ikke minst styrker vi finansieringen av ressurskrevende brukere. Ressurskrevende brukere har vært en post som Regjeringen ved en rekke anledninger har lovt å komme tilbake til, har lovt å styrke, har lovt å gjøre noe med, for det er et fullstendig urettferdig system som slår veldig tilfeldig ut mellom kommunene. En liten kommune kan få snudd et overskudd til et underskudd bare fordi det flytter brukere til kommunen. Det er selvfølgelig et håpløst system, som det må gjøres noe med. Det har Regjeringen lenge bebudet, men Fremskrittspartiet er i sitt alternative statsbudsjett alene om å foreslå å gjøre det slik som FFO ønsker: Vi senker innslagspunktet til 600 000 kr, og vi øker statens andel til 80 pst. – nesten 1 milliard kr ekstra til kommunene bare der, og 1 milliard ekstra som faktisk betyr noe, for det er ingen rettferdighet i det systemet som finnes i dag. Samtidig har jeg bare lyst til å komme med et lite hjertesukk. Når vi snakker om «ressurskrevende brukere», er det en formulering som ikke er spesielt heldig. Jeg skulle ønske at Regjeringen i neste omgang tar til orde for kanskje å bruke en litt annen ordlyd. Det har vært foreslått en rekke andre formuleringer her, bl.a. «ressurskrevende tjenester», «brukere med særskilte behov». Jeg tror at det er et stigmatiserende uttrykk man legger opp til der. Uansett: Med Fremskrittspartiets alternative statsbudsjett styrker vi kommunene betydelig. Vi øremerker pengene dit hvor pengene blir lovt av Regjeringen – til eldreomsorg, til skole – og vi gjør det konkret i vårt budsjett. Samtidig er det ikke til å stikke under stol at dette selvfølgelig er ett skritt på veien mot det systemet som vi virkelig ønsker oss, nemlig et differensiert stykkprissystem der behovet styrer utbetalingene fra staten.