La meg først få si at det har vært veldig interessant å sitte og følge med i en god debatt om viktige spørsmål. For meg er det viktig å understreke at Regjeringen vil bidra til et arbeidsliv med plass for alle. Et styrket vern av arbeidstakerne, en god regulering av forholdene i arbeidslivet og trygge arbeids- og ansettelsesforhold er viktige bidrag til det målet. Denne regjeringen fremmet forslag om endringer i arbeidsmiljøloven i tråd med målet om et inkluderende arbeidsliv. Vårt forslag befester at arbeidsmiljøloven er og skal være en vernelov. Endringen vi foreslår i formålsparagrafen, tydeliggjør dette. En god vernelov for arbeidstakerne er minst like viktig som før. Arbeidslivet blir tøffere, tempoet øker, og av og til kan man få inntrykk av at virksomhetene oftere enn før setter kortsiktige lønnsomhetshensyn foran langsiktighet og forebygging. I en slik situasjon vil det være feil å svekke arbeidstakernes vern. Større tempo, press og kortsiktighet i næringslivet krever en oppdatering og sikring av vernekravene, ikke en nedbygging. Arbeidstakerne må selvsagt sikres mot å bli tvunget til uverdige arbeidsforhold. Men en god arbeidsmiljølov vil jo også få virksomhetene til å gjøre det som er best for dem selv på lengre sikt. Det gjør at de er nødt til å ta forebygging på alvor. Arbeidsgiverne vil jo selv, over tid, tape stort på at arbeidstakerne sliter seg ut, blir mindre produktive og i økende grad må over på trygd. Den kraftige liberaliseringen av adgangen til midlertidig ansettelse som den forrige regjeringen fikk inn, fjernes dersom vårt forslag får flertall i dag. Én av ti er allerede i dag midlertidig ansatt – det er nok. Fast ansettelse skal være hovedregelen. Fast ansettelse gir trygghet, slik at det er mulig å planlegge livet. I tråd med regjeringserklæringen har vi også fremmet forslag om endringer i lovens regler om retten til å fortsette i stillingen under en oppsigelsestvist, om overtid og om gjennomsnittsberegning av arbeidstiden. Videre tar vi sikte på å komme tilbake med en ny proposisjon i løpet av våren 2006 om regulering og ikrafttredelse av varsling/ytringsfrihet i arbeidsforhold. Eksempler på temaer som også vil kunne bli drøftet er reguleringen av passivt arbeid og hjemmevakt og valgretten ved virksomhetsoverdragelse. Videre vil jeg si noe om diskusjonen knyttet til arbeidstid for arbeidstakere med særlig uavhengig stilling. For det første viderefører vi gjeldende rett. Det som nå foreslås, er ikke noe nytt. Den innstramming i rammene for overtid som Regjeringen har foreslått, styrker arbeidstakernes vern. Regjeringen fant det i denne omgang ikke riktig å foreslå både å stramme inn rammene for arbeidstid og å utvide virkeområdet for arbeidstidsreglene, men mener det er mer hensiktsmessig å avvente de undersøkelser som er varslet. Det er hevdet at rådgivere, konsulenter, ingeniører, advokatfullmektiger osv. nå vil unntas fra arbeidstidsreglene. Dette er ikke riktig. Det må vurderes konkret for den enkelte stilling om den er å anse som særlig uavhengig. Og ikke minst: Både forarbeidene til loven og komiteens flertallsinnstilling viser tydelig at denne bestemmelsen skal forstås strammere enn det som omtales i media. Det er usikkert hvor mange som faller utenfor. Denne usikkerheten var også en av grunnene til at et enstemmig storting bad Regjeringen om å sette i gang en undersøkelse om spørsmålet. Når en slik undersøkelse er gjennomført, vil vi ha et bedre grunnlag for å vurdere hvilke virkninger en eventuell endring vil medføre. Regjeringen har med disse forslagene tatt et langt skritt i å gjennomføre noen av de viktigste punktene i vår regjeringserklæring. Jeg er glad for å kunne si at vi nå får en moderne vernelov for arbeidstakerne i dette landet.