Det kunne vært veldig fristende å gå inn i den type debatt som våre gode venner i SV legger opp til her, men jeg skal unngå å gjøre det. En må jo bruke vettet, den som har det. Det som er poenget med det forslaget som er fremmet her, er at målet må være klart, nemlig at ventetiden innenfor barne- og ungdomspsykiatrien skal ned. Så sier vi at det er uklarhet om hva slags virkemidler som skal brukes for å nå det målet. Det kan være at en sterkere juridisk forpliktelse er veien fram. Hvis det er konklusjonen, er vi villige til å benytte det. Men det kan også være at veien fram til dette målet er å bruke andre virkemidler innen lovverket. Målet er det viktigste, ikke virkemiddelet. Derfor ber vi Regjeringen nå sørge for å få fram en sak der veien fram til målet klargjøres. Hvis vi mener at det nødvendige virkemiddelet er jussen, vil vi bruke det. Hvis det nødvendige virkemiddelet ikke er jussen, men andre virkemidler, må vi bruke dem. Jeg føler meg ganske trygg på at hvis vi via en slik sak får et godt grunnlag for en behandling, vil vi nå målet. Jeg er veldig klar over at det ofte ikke er det viktigste for SV, men det er det viktigste for Arbeiderpartiet.