La meg bare ta et for mange ubehagelig utgangspunkt for denne diskusjonen som ikke kan la seg bortforklare av noen, og det er at jo mer tilgjengelig alkohol er, enten man får kjøpt det på hvert gatehjørne eller i form av en lavere pris, jo mer konsumerer samfunnet i sum. Og jo større alkoholforbruket er, jo større er misbruket. Det er meget enkle sammenhenger, og det må være utgangspunktet for denne debatten. Så er det selvfølgelig riktig at alkohol er en lovlig salgsvare, men vi har altså hatt denne balansegangen når det gjelder å begrense forbruket, med tilgjengelighet, vinmonopol, begrensede taxfree-kvoter og en pris som er forholdsvis høy i Norge, og på den måten har vi klart å ha mindre problemer med alkoholmisbruk i Norge enn det veldig mange andre land har. Det er utgangspunktet for denne regjeringens alkoholpolitikk. Det finnes også andre argumenter i denne saken, og det er at alkohol for de fleste ikke bare dreier seg om høyest mulig prosent på færrest antall flasker, men at det er kultur, tradisjon og lokal produksjon knyttet til alkohol som det også er verdt å ta vare på. I andre sammenhenger kaller man det f.eks. for lokal næringspolitikk. Så må jeg si at det mest oppsiktsvekkende ved dette Dokument nr. 8-forslaget og de forslagene som fremmes her i dag, er jo at det som Fremskrittspartiet har reist land og strand rundt og sagt at de vil foreslå for Norge, nemlig å innføre de interne reglene i EU-land – 10 liter sprit, 90 liter vin og kjempemye øl – det gjør de ikke. Fremskrittspartiet har et lite pusleforslag, nemlig om å innføre de samme reglene for taxfree-salg som det er mellom EU-landenes yttergrense og tredjeland, ikke det som er internt mellom EU-land. Det kan jo alle merke seg, at det har visst blitt en viss edruelighet over den diskusjonen. Fakta i denne saken er at taxfree-kvotene avgjøres av Finansdepartementet ved en forskrift. Jeg har nå lyttet nøye til debatten og hørt hvilket oppdrag jeg har fått. I innstillingen står det at flertallet i finanskomiteen, dvs. Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet, «ser at dagens innførselskvote ikke er tilpasset de fysiske enhetene i salg og at dette kan føre til redusert forståelse for kvotereglene.» Flertallet ber derfor om at Regjeringen «i sitt videre arbeid vurderer om det er hensiktsmessig med en moderat justering for å øke legitimiteten til et strengt alkoholregime i Norge». Det skal jeg gjøre. Jeg vil gå gjennom de eventuelt fornuftige og moderate justeringene som trengs, for å få oppslutning om at det skal være visse grenser, som må være forståelige og ha legitimitet. Det er den andre viktige balansegangen vi skal ha i dette spørsmålet. Slik sett har jeg hørt på debatten med interesse, og jeg tar med meg de synspunktene som har kommet her. Og så kommer jo svaret i det øyeblikket jeg eventuelt foreslår å endre forskriften. Men det kommer altså ikke til å bli noe frislipp med hensyn til å kunne ta inn betydelig større taxfree-kvoter, for vi ønsker nettopp å ha denne balansegangen, å ha en restriktiv alkoholpolitikk, men som det er forståelse og legitimitet rundt. Så har jeg et par kommentarer til debatten, for det er jo denne balansegangen som har vært SVs politikk bestandig. Hvis man anklager representanten Holmås fra SV for å være «tåkete» i denne saken fordi man avveier ulike hensyn, må jeg si at det må være første gang man hører etter når SV forklarer sin alkoholpolitikk, og hva som det er en bred oppslutning om i Regjeringen når det gjelder alkoholpolitikk. Det er rett og slett slik at det er forskjellige hensyn som må avveies. Så enkelt er det! Og siden representanten Holmås er en ung og reflektert mann i disse spørsmål, tror jeg noen og hver av de andre representantene burde lytte nøye etter når han snakker.