I NAV-reformen legges det opp til at det skal være to forvaltningsledd som har ansvar. Den ene delen er staten, og de kommunale sosialkontorene er det kommunene som skal styre. De skal styre dette gjennom kommunale vedtak, kommunale budsjetter, dvs. at de har full kommunal handlefrihet. Statsråden sa at dette var «en forvaltningspolitisk nyvinning». Det er det ikke tvil om at det er, men et av spørsmålene mine blir da: Hvor lurt er det, når man gjennomfører en så stor reform, med de store kulturforskjellene som er mellom trygdeetaten og arbeidsmarkedsetaten, samtidig å legge byrder til gjennom en forvaltningspolitisk nyvinning ved at også en annen etat skal inn, som også er styrt fra et annet forvaltningsledd? Saksordføreren sa også i sitt innlegg at det skulle være et likt tilbud i landet. Hvordan kan det bli et likt tilbud når det blir forskjellige lokale satser på sosialhjelpen rundt omkring i landet?