Med «Hjarte for heile landet» legger vi nå på plass verktøy for en aktiv distriktsutvikling. Det hersker en tverrpolitisk enighet om at Oslo og store byer trenger støtte fra staten for å håndtere utfordringene de står overfor. Det er bra. Men jeg skulle ønske at det var like bred enighet om det samme når det gjelder distriktene våre. Det er her mye av verdiskapingen skjer, og det er her vi har de områdene som gjør at Norge er et attraktivt reisemål. Distriktene klarer seg på mange måter godt, men staten har i lengre tid båndlagt areal uten tilstrekkelig kompensasjon til områder som får begrensninger på seg, og det legges også for lite til rette for at folk i distriktene kan ta områdene sine i bruk, slik at det skapes både bolyst og nye næringer. Jeg kan nevne et eksempel fra Ytterøya i Tronheimsfjorden, hvor jeg selv kommer fra. Omtrent hele øya gikk sammen for å etablere en småbåthavn, støttet av kommunen, som et godt utviklingstiltak på den øya. Men fylkesmannen gikk inn og overprøvde kommunens støtte, med grunnlag i at det var et tiltak som var etablert for nærme sjøen. Det ble avslag på en søknad om å etablere småbåthavn, fordi den lå for nærme sjøen! Det er bra med regulering, men det er også viktig med en god porsjon folkevett i forbindelse med reguleringer. Jeg er glad for at det legges stor vekt på kommunenes, og særlig fylkeskommunens, rolle i det regionale utviklingsarbeidet. I Nord-Trøndelag spiller fylkeskommunen en helt sentral rolle i et lagspill sammen med kommunene for å legge til rette for utvikling. I mange sammenhenger blir kommunene hver for seg for små til å heve røsten opp mot sentrale myndigheter. Her er fylkeskommunen viktig som kommunenes beste venn. Etter å ha hørt Høyres representant beskrive fylkeskommunene, skal det være en glede å ta med Høyre opp til Nord-Trøndelag for å vise fram hvor sentral fylkeskommunen er i utviklingsarbeidet der, og hvor stor oppslutning det er om det arbeidet fylkeskommunen driver med. Å overlate samfunnsutviklingen til markedet alene er uansvarlig. Vi ser at markedet ikke er i stand til å gi folk et likeverdig tilbud alle steder i landet. Vi ser det innenfor bredbånd, vi ser det innenfor telefoni, vi ser det innenfor tv-signal, framskritt som i utgangspunktet skulle virke desentraliserende. Tilbake til Ytterøya, Trodheimsfjordens perle, et paradis på jord som byfolk elsker å reise til når de skal på rekreasjon. Men heller ikke et paradis er noe blivende sted hvis ferjen legges ned og man må ro dit, hvis lokalbutikken blir nedlagt, hvis det ikke fra samfunnet side blir lagt bedre til rette for næringsutvikling. Skal de kunne tilby et livskraftig område i framtiden, må de ha hjelp av en robust kommune, en tilretteleggende fylkeskommune og en stat som ser verdien av slike steder. Nå har vi slike verktøy. Vi har en regjering som ser verdien.