Det virker som om interpellanten og jeg er helt enige om målet, og det handler om en gruppe mennesker som pr. i dag dessverre faller mellom to stoler. Da er det en del dilemmaer vi står overfor, helt åpenbart. For det første må jo også de psykotiske lovbryterne behandles på en verdig og human måte. Vi vet at straffen har veldig liten preventiv effekt dersom den som straffes, ikke kan klandres for det han eller hun har gjort, fordi de ikke vet hva de har gjort. Så er det også viktig å ivareta den beskyttelse og de behov som samfunnet som sådant har i denne sammenheng. Så må det også være slik at dom til psykisk helsevern skal ha en nyttefunksjon utover det å være en ren oppbevaring for psykotiske lovbrytere. Det må også være slik at behandling av psykotiske lovbrytere må være en effektiv og hensiktsmessig bruk av helsetjenesten. Jeg har nå store forventninger både til den kartleggingen som er gjort, slik at vi vet hvor mange det er – jeg er helt enig i at selv om det er få, er det en kjempestor utfordring som vi må finne en løsning på, og som jeg mener det må være mulig å finne en løsning på – og til arbeidsgruppa, som nå arbeider veldig fort. Den ble nedsatt i april og skal presentere en innstilling nå tidlig i høst. Etter det kommer vi til å komme med operative og ganske klare forslag til hva som bør gjøres. Så er det også helt klart at vi pr. nå står oppe i en del situasjoner som vi selvfølgelig håndterer løpende på best mulig måte, og vi bruker også mye tankekraft, som interpellanten var inne på, med hensyn til hva vi kan og bør gjøre for å møte dette. Jeg har ikke lyst til å forskuttere hva Regjeringa kommer til å lande på. Men det er helt åpenbart at vi nok er nødt til å gå en del nye veier, og her må både justissektoren og helsevesenet ha ansvar. Vi må finne ut hvem som helt klart har ansvar for hva, og sikre at de som trenger å bli tatt hånd om, faktisk blir tatt hånd om, både av hensyn til seg sjøl og også av hensyn til samfunnet. Da vil jeg ikke utelukke at det kan være behov for noen nye former for behandlingstilbud som er en kombinasjon av behandling og straff, når det er riktig. Om det da må bygges opp noen nye tilbud, eller om vi kan bruke noe av det eksisterende, vil ikke jeg svare på i dag – det får vi se på. Men jeg tror nok vi alle sammen må konstatere at vi ikke har tilstrekkelig gode tilbud, slik situasjonen er i dag. Det har Regjeringa til hensikt å gjøre noe med, og jeg er glad for at det er flere partier i Stortinget som ser ut til å støtte det.