Som det er sagt tidligere, omhandler begge disse lovforslagene «personar utan samtykkekompetanse» som «openbert ikkje er i stand til å forstå kva samtykket inneber». Heldigvis har det vært stor grad av enighet i komiteen under behandlingen av saken. Det forslaget som er fremmet av flertallet i komiteen – Fremskrittspartiet, Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre – dreier seg ikke om lovteksten eller innholdet i loven som sådan, men om selve finansieringen av Helsetilsynet som tilsynsmyndighet. Flertallet i komiteen mener at Helsetilsynets ressursbehov her er helt åpenbart. På denne bakgrunn er følgende forslag fremmet: «Stortinget ber Regjeringen fremlegge forslag om økte bevilgninger til Helsetilsynets arbeid med nytt kap. 4 A i lov om pasientrettigheter i forbindelse med Revidert nasjonalbudsjett for 2007.» De uenighetene som har vært i denne saken, dreier seg om ikke helt uvesentlig ordbruk. Der regjeringspartiene bruker ordlyden at «spørsmålet skal drøftes med pårørende der det er mulig», bruker flertallet – Fremskrittspartiet, Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre – formuleringen at «spørsmålet skal drøftes med pårørende, og at deres synspunkt skal tas hensyn til i vurderingen». Det er en liten nyanse, men den er faktisk viktig. Med andre ord: For flertallet – Fremskrittspartiet, Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre – er det ikke nok at helsepersonell tar en telefon til pårørende «der det er mulig». Hva nå om det er opptatt? Hva nå om vedkommende man skulle ha tak i, var ute? Da har i prinsippet helsearbeideren oppfylt kriteriene som regjeringspartiene legger til grunn. Dette er etter vårt syn ikke en god nok løsning. Nettopp derfor ønsker vi en sterkere binding, og at «spørsmålet skal drøftes med pårørende, og at deres synspunkt skal tas hensyn til». Det må også nevnes at flere høringsinstanser, som Fremskrittspartiet slutter seg til, påpeker at det er uheldig at regler for tvangsbruk hjemles i lov om pasientrettigheter. Fremskrittspartiet er ikke enig i at bruk av tvang anses for å være en rettighet. Det er tvert imot en metode som skal bli brukt i samråd med pasientens pårørende som en siste utvei. Skal pasienten stå i fokus, tror jeg det er svært viktig at man tar inn over seg at dette må bli oppfylt. Så til forslaget fra Kristelig Folkeparti. Som forrige taler også sa: Når man får et slikt forslag på bordet den dagen man skal votere, istedenfor å få det til behandling i komiteen, velger vi å la være å støtte forslaget.