Jeg takker for gode råd. Det er helt åpenbart at vi har felles utfordringer. Men det er ingen tvil om at Regjeringa står samlet i arbeidet mot denne type overgrep som forslagsstillerne her foreslår å sette i verk tiltak mot. For Regjeringa er forebygging av seksuelle overgrep generelt og mot barn spesielt et av de aller viktigste innsatsområdene. Dette er da også understreket i Regjeringas erklæring fra Soria Moria. Sjøl om man i løpet av de siste 10–15 årene suksessivt har iverksatt tiltak for å styrke stillingen til barn som utsettes for seksuelle overgrep mv., ser jeg likevel at det er behov for ytterligere forbedringer på flere områder når det gjelder denne form for overgrep og vold. Og la meg ile til: Jeg syns alle ideer, innspill og forslag er verdt å ta med seg i debatten. Jeg oppfatter også debatten – og for så vidt forslaget fra flertallet – som ikke å sette bom for noen gode forslag, men det handler litt om prosess. Nettopp det at mye er gjort, tolker jeg som en bred tilslutning til arbeidet for å bedre stillingen for disse ofrene vi her snakker om. Jeg kan her kort peke på Barne- og familiedepartementets plan «Strategi mot seksuelle og fysiske overgrep mot barn(2005-2009) (2005-2009) Jeg merker meg med tilfredshet mindretallets merknad om støtte til etablering av Barnas hus som et mer helhetlig tilbud til barn som har blitt utsatt for overgrep eller vold. Stortinget har bedt om at Regjeringa vurderer etablering av et pilotprosjekt med Barnas hus. Dette har vært utredet og etter mitt skjønn lagt så mye press på som vi kan gjøre fra regjeringshold, bl.a. har vi selvfølgelig sørget for den nødvendige tid til høringsinstanser osv. Men Barnas hus er nå absolutt under planlegging og klart for iverksetting i løpet av 2007 som et pilotprosjekt i tråd med de retningslinjer som er gitt fra Stortinget, og med sikte på en bedre og mer samordnet håndtering av seksuelle overgrep mot barn. Jeg mener at slike sentre som Barnas hus kan bli, også vil være viktig i forhold til kompetanseheving. Et samarbeidsprosjekt som Barnas hus, der flere profesjoner skal samarbeide til barnets beste, krever også en avklaring av reglene om taushetsplikt og informasjonsplikt – jeg understreker det siste – og en vurdering av spørsmålet om det er behov for regelendringer, slik at ikke taushetsplikt skal stå unødvendig i veien for samarbeidet, enten den er godt juridisk forankret eller i så måte bare blir hevdet fra dem som står i situasjonen. En slik vurdering er Justisdepartementet nå i ferd med å foreta. Jeg mener at det kanskje er noe av det aller viktigste man kan gjøre for ikke bare å bygge et hus, men for at huset faktisk skal få en reell funksjon for de miljøer og de ofre som det skal ha funksjon overfor. Det er nødvendig med en bred tilnærming og stor kompetanse på flere områder for å kunne videreutvikle innsatsen mot overgrep. Som nevnt i mitt svar til justiskomiteen av 10. mai i år, har jeg nedsatt en arbeidsgruppe med bred erfaring fra flere fagområder med mandat til å fremme forslag for å forebygge Internett-relaterte overgrep mot barn, herunder vurdere tiltak som justiskomiteens mindretall nevner i Innst. S. nr. 38 for 2006-2007. Arbeidsgruppen skal samle kunnskap om barns bruk av Internett og kartlegge i hvilken grad barn har erfaring med henvendelser fra voksne, samtidig som gruppen også skal ha dialog med driverne av chattekanaler og andre aktører i bransjen. Mange av de innspillene som kommer her, mener jeg det er naturlig at også denne arbeidsgruppen vurderer i sitt arbeid. Arbeidsgruppen er i ferd med å avslutte sitt arbeid og skal etter planen levere sin utredning til meg like over nyttår. Det ser jeg fram til. Jeg vil derfor avvente arbeidsgruppens utredning og forslag før jeg tar stilling til slike spørsmål som et eget nasjonalt kompetansesenter for bekjemping av overgrep mot barn etter mønster av det engelske Child Exploitation and Online Protection Centre. Jeg vil også nevne at informasjon både til barn og foreldre om bruk av Internett og forebygging av overgrep mot barna, er en viktig oppgave. Jeg vil ta initiativ til å gjennomføre en informasjonskampanje som retter seg både mot barn og deres foreldre, og vil i den sammenheng vise til at man i Storbritannia har gjennomført en vellykket kampanje på dette området. Når det gjelder spørsmålet om «grooming»-paragrafen, ser jeg at man i forslaget fra mindretallet kommer med en henstilling til oss om å legge til grunn Riksadvokatens vurderinger. Slik det er formulert i innstillingen, er det litt uklart for meg hva som er mindretallets forslag – jeg tillater meg å si det. Men på et så viktig felt hvor det er ganske store juridiske utfordringer, som også representanten Dørum pekte på, syns jeg det ville være rart om man legger en sånn føring på lovarbeidet i departementet og i Regjeringa. Jeg tror det er viktig at vi nettopp får frihet til å vurdere alle høringsinnspill, og så får Stortinget når loven kommer til behandling, vurdere hvordan den skal være. Så det er et forslag som jeg ikke kommer til å følge videre.