La meg bruke noen sekunder av de tre minuttene til saksordføreren, representanten Wickholm fra Arbeiderpartiet, bare for å slå fast at Fremskrittspartiet ønsker seks dagers ombæring – ikke fem dager, som jeg tror statsråden feiluttalte – og enhetsporto. Så når man fra Arbeiderpartiets side uttaler noe annet, er det faktisk både feil og mot bedre vitende. Denne saken bærer fra de sosialistiske regjeringspartienes side preg av en viss fundamentalistisk fortvilelse over en utvikling man ikke liker. Samtidig kan man snu det rundt og si at virkemidlet og løsningen faktisk blir en ganske puslete og pusete sosialisme. Det er slik at man har flertall, man har verktøy hvis man vil bruke verktøyet. Da kunne man faktisk sette bremsene på for fullt og si at Posten skal få tilbake sitt totale monopol i Norge. Da hadde man brukt flertallet, og brukt makten sin. Det vil man ikke, formodentlig fordi man innser at veldig mye av den omstillingen som Posten har gjennomført, takket være dyktige ansatte og god ledelse, er både viktig og riktig for kundene – brukerne av Postens tjenester. Og de er jo helt fraværende i denne debatten. Det kan vel kanskje være riktig og viktig å minne om at Posten selv gjennom sin omstilling har spurt sine brukere og sine kunder om hvordan de opplever prosessen. Så langt jeg har oppfattet, er det i hovedsak gode tilbakemeldinger. Det er en god omstilling, som alle har medvirket til i bedriften, og det er en god omstilling, som også kundene applauderer. Det er altså slik at Posten har fått ny eier med denne sosialistiske regjeringen. Det er tydeligvis en eier som ikke applauderer resultatene av omstilling, og som gjennom å stoppe og reversere denne sisten biten av liberaliseringen av Postens virksomhet faktisk uttrykker mistillit både til ansatte og til ledelse. Det er også slik at det er litt ulike regnestykker på hva det innebærer å ha dette siste gjenværende monopolområdet. Noen hevder at det dreier seg om en milliard, altså tre ganger så mye som Posten selv oppgir. Poenget er i alle fall at det er høyst tvilsomt om denne monopolgevinsten som trolig er der ved å ha enerett på brev under 50 gram, kommer brukerne til gode. Tvert imot er det grunn til å tro at Posten, slik virksomheten står i dag, bruker en del av monopolgevinsten sin til å kjøpe seg opp både i Sverige og også i annen virksomhet i Norge – konkurranseutsatt virksomhet i Norge. Hvis man har et kundeperspektiv, burde man absolutt oppheve resten av monopolet. Men kundeperspektiv og brukerperspektiv er jo fremmedord for den sosialistiske regjeringen utgått fra Arbeiderpartiet, Senterpartiet og Sosialistisk Venstreparti.