Det er en ting som har forundret meg i Fremskrittspartiets politikk, og det er at de anklager stater for ikke å fungere, men de vil ikke bruke noen virkemidler for å sørge for at stater fungerer. Det kan man nemlig bare gjøre gjennom stat til stat-bistand og selvfølgelig gjennom noen frivillige organisasjoner som fungerer som vaktbikkjer. Det beste og viktigste virkemiddelet er å bygge fungerende statlige institusjoner, bygge rettsstater, sikre at man har demokratiske prinsipper, og bistand er det aller beste virkemiddelet for å få det til. Det er faktisk også det beste virkemiddelet for å bekjempe og hindre det som heter «failed and fragile states», i kampen mot terrorisme. Det burde også Fremskrittspartiet tenke på, uten at det skal trekkes inn som et viktig argument fra min side. Det er absolutt mange eksempler på at vi har lyktes. Når Zimbabwe trekkes fram som ett negativt eksempel, betyr det faktisk at det går veldig bra i de aller fleste av de andre samarbeidslandene våre - veldig bra i den forstand at vi ser framgang og progresjon, ikke at det er perfekt. Det er langt fra perfekt, slik det heller ikke var perfekt i norsk historie da vi bygde opp vårt rettsstatssystem og vårt demokratiske system. Vi har alle en vei å gå, det har også samarbeidslandene våre - men framgang er det ingen tvil om at vi ser.