Alle som er opptatt av likestilling, må også være opptatt av at kvinner får muligheten til å velge sin egen vei, også dersom den går inn i Forsvaret. Hvorfor er det vanskeligere for kvinner enn for menn å finne sin plass i Forsvaret? For det er åpenbart, det viser jo tallene. Til tross for mange års likestillingskamp er makt og ressurser ujevnt fordelt her i samfunnet. Kvinner tjener mindre enn menn, eier mindre og har færre ledende posisjoner. Glasstaket er mange steder hardt og ugjennomtrengelig for kvinner som velger seg andre veier, som velger karriere. Debatten rundt kvinner i styrer viser at det må politisk vilje til å velge drastiske tiltak til for å sikre kvinner likeverd i samfunnet. Jeg tror, uten å ha erfaring, at det er aller vanskeligst å nå fram i Forsvaret, fordi, som flere andre har vært inne på, mannskulturen er så sterk. Det er stor variasjon i verden på hva krig og forsvar har vært opp gjennom tidene. Men overalt har krig først og fremst vært en sak for menn. Det betyr ikke at kvinner ikke har deltatt i væpnede konflikter som aktører. Dagens forsvar i industrialiserte land omfatter store, permanente militære systemer preget av hierarkiske strukturer styrt av menn. Jeg synes da på den bakgrunn at det ikke er så rart at kvotering kanskje er et mer omstridt virkemiddel i Forsvaret enn mange andre steder i samfunnet. Jeg tror at dette er noe av bakgrunnen for en undersøkelse gjort av Forsvarsstaben i mars 2004. Den viste at så mange som 61 pst. av kvinnene over 30 år kunne tenke seg å si ja takk til avgangsstimulerende tilbud. Det er riktig at det er viktig ikke bare å rekruttere kvinner, men også å beholde dem. Jeg tror Signe Øye har rett i at når så få kvinner blir i Forsvaret, har det med holdninger å gjøre, men det er holdninger som tar utgangspunkt i maktstrukturer og i synet på kvinner. Jeg kan levende forestille meg hvordan det er å være minoritet i Forsvaret – for det er man når det er bare 7 pst. kvinner. Jeg kan forestille meg hvordan tvangen til å sosialiseres inn i en mannskultur er. Jeg tror det er aller viktigst å ta en diskusjon om hvilke verdier Forsvaret skal bygge på, hvilke oppgaver det skal ha. Fredsbygging, fredelig konfliktløsning sivilt og katastrofeberedskap må få større plass i et forsvarsbegrep. I SV som i mange andre miljø, er jeg ganske sikker på, har man hatt en debatt om det er rimelig og riktig å gå inn for en generell kvinnelig verneplikt. Dette spørsmålet er ikke avklart, men av mange grunner mener jeg at generell kvinnelig verneplikt ikke er en farbar vei. Det er ingen grunn til å legge flere byrder på kvinner, som bærer de største samfunnsbyrdene fra før, men det er rimelig at de kvinnene som velger Forsvaret, får bedre rammer. Det er helt riktig at en moderne organisasjon skal ha ambisjoner om å rekruttere flere kvinner. Jeg vil nevne én veldig god grunn til at det er viktig at flere kvinner velger denne veien. Som forsvarsministeren sa, har FN vedtatt resolusjon 1325 om kvinner, fred og sikkerhet. Det norske forsvaret deltar og kommer til å delta i internasjonale operasjoner med FN-mandat. Internasjonale operasjoner skal ikke bare stoppe konflikter, men også være med på å gjenopprette tilliten mellom partene. Økt kvinneandel i internasjonale fredsoperasjoner har derfor vært et mål i FN-systemet. Flere kvinner i uniform kan være brobyggere mellom de fredsbevarende styrkene og lokale kvinnegrupper og lokale kvinneorganisasjoner, og dermed øke tilliten. Norge har gjort seg noen erfaringer i NORDBAT-styrkene i Libanon. Det var som med kvinnelige dørvakter på fest, kvinnene bidrog til å senke spennings- og aggresjonsnivået i operasjonsområdet og var medspillere med de lokale kvinnene. Jeg tror at kvinner i fredsbevarende operasjoner kan bringe inn – og gjør det også – et bredere aspekt av egenskaper, verdier og kompetanse. Interpellanten sa at det er dobbelt så mange kvinner i ISAF-styrkene i Afghanistan som det er i Forsvaret her hjemme. Det bygger jo opp under en undersøkelse som er gjort i 2001, som viser at 61 pst. av de spurte kvinnene ønsket å delta i internasjonale operasjoner. De tiltakene som forsvarsministeren har satt i gang, tror jeg derfor, bl.a. ut fra dette perspektivet, er viktige. Det er også viktig det hun sier om å gå ut og spørre de kvinnene som enten har vært i Forsvaret, eller er i Forsvaret, om de tiltakene som skal settes i gang.