Denne type konflikter er komplisert. Fremskrittspartiet har også i denne saken vært i tvil om hvorvidt det ville være riktig å gripe inn med tvungen lønnsnemnd. Men de påstandene som kom fra SVs representant om at flertallet i komiteen gjør dette bare med bakgrunn i tradisjon, blir jo litt misvisende. Statsråden redegjorde for grunnlaget for at flertallet i komiteen også denne gangen støtter tvungen lønnsnemnd, selv om det kanskje kan betegnes som noe betenkelig å gjøre det i denne situasjonen. Når det er sagt, vil jeg også få lov til å utdype litt det som mindretallet i komiteen, men som sannsynligvis da er et flertall i salen, sier i sine merknader i innstillingen. Vi finner det rett og slett ikke nødvendig, og rett og slett uakseptabelt, at den politiske vinklingen skal brukes som et argument i denne typen innstilling. Men jeg registrerer at det er noen som i denne sammenhengen prøver å framstille det som om noen partier er fraværende i kampen mot sosial dumping. Det synes jeg er beklagelig, særlig ut fra de lange debattene og de tunge sakene som vi hadde til behandling i 2004. Da hadde alle partiene anledning og mulighet til å fremme – og gjorde det – sine synspunkter og sine forslag. Da fikk vi en avklaring i Stortinget i forhold til utvidelsen av EØS. Så kan man si at noen andre partier heller ikke nådde fram med sine hovedprioriteringer i forhold til den type utfordringer. Fremskrittspartiet tapte også på en rekke områder der, men vi ser ikke noe grunnlag for å ta det opp i forbindelse med en slik sak som denne. Hvis vi skulle gjort det, ville vi sannsynligvis bedt Regjeringen fremme en egen sak om det som går på sosial dumping. Og kanskje er det nødvendig snart, for jeg vil gjerne få mange partier til å definere hva som er sosial dumping. Det er kanskje her den store uenigheten er. Jeg må innrømme at da vi behandlet disse sakene i 2004, var Fremskrittspartiet og jeg meget betenkt – meget betenkt over den eventuelle utviklingen vi måtte få med økende arbeidsinnvandring fra de nye EU-landene. Sånn sett må jeg si at det er litt trøst i å se på statistikk og utvikling. Selv om vi altså opplever 40 pst. økning i arbeidsinnvandring fra disse landene i løpet av ett år, har de områdene i norsk næringsliv som vi kanskje trodde skulle få den største utfordringen – bygg, anlegg og teknisk – hatt en reduksjon i arbeidsledigheten på 16 pst. Rapportene sier ingen ting om hvordan prisutviklingen har vært i den samme perioden, det kunne det vært interessant å vite. Det kan kanskje være slik at det har kommet alle forbrukerne til gode. Det vet vi ingen ting om før vi får et bredere grunnlag å vurdere det på. Men hvis vi får rapporter om en enorm utvikling i forhold til sosial dumping, i den forstand at norske arbeidstakere mister arbeidsplassene rett og slett fordi utenlandsk arbeidskraft konkurrerer dem ut gjennom å jobbe for lavere lønn, da må det reageres. Det er også grunn til å nevne at det finnes verktøy i dag som faktisk regulerer det som mange omtaler som norske lønns- og arbeidsvilkår. Etter min oppfatning er det slik at hvis man jobber i Norge, så jobber man under norske lønns- og arbeidsvilkår. Og vi har lover som regulerer akkurat dette området, hvis arbeidsgivere eller arbeidstakere bryter disse forutsetningene.