Mitt poeng var at jeg har lovet meg selv at jeg ikke skal la meg irritere av representanten Åslaug Haga, og jeg tror faktisk også at jeg har greid det. Mitt eneste poeng var å si at den utlegging av mine standpunkter representanten Haga har i sin interpellasjon, er hinsides. Hvorfor, synes jeg ikke er så forferdelig viktig, men bare la meg gjenta det som var min beskjed til avisen: Vi må ta innover oss at Doha-mandatet ligger der. Jeg refererte til det i mitt innlegg, og jeg tror ikke det er veldig produktivt å bruke mye tid på å prøve å lage omkamp på den type ting. Det er lagt føringer i dette mandatet som vi ikke kan eller bør forhandle oss vekk fra. Det er også slik at landbruk er et svært viktig område, men det er også tre andre viktige, offensive områder. Mitt poeng er at vi nå må begynne å fokusere på dem. Landbruket har dominert i åpningsfasen, og det har vært slik fordi det var forutsetningen for å komme noe videre i forhandlingene. Men det er også viktig for Norge at vi får et balansert resultat. Det er det som er selve nøkkelordet her. Det betyr nemlig at med Doha-mandatet i bakhodet – og det skal gjennomføres – er det viktig å huske at det er mer enn landbruk, og at vi må oppnå noe, slik at resultatet blir balansert. Det er det vi må forholde oss til. Det var den beskjeden jeg gav til Dagens Næringsliv. Jeg skal ikke blande meg opp i hvordan journalister skriver det hele ut, og jeg sier ikke at jeg var helt fornøyd med måten dette var skrevet ut på, men det gir altså ikke grunnlag for Åslaug Hagas konklusjon i interpellasjonen. Det som jo er det underlige, er at det vet hun utmerket godt. Så hvorfor interpellasjonen da skrives slik, er litt uklart for meg. Men, som sagt, jeg skal love ikke å irritere meg over det. Så var det de rent konkrete spørsmålene, og de gikk for så vidt på tallfestede og målfestede ting. Vi er ikke kommet dit at jeg nå vil legge på bordet helt konkrete tall og konkrete synspunkter. Arbeidet er på det stadiet hvor vi skal sørge for at tekstene gir oss muligheter for å gjøre det vi ønsker. Hva det praktisk og operasjonelt vil bety, er det rett og slett litt tidlig å gå inn i. Jeg vil bare advare mot noe som var mer tydelig i det første enn i det siste innlegget til Åslaug Haga. Jeg tror det er svært viktig at vi nå ikke fører disse forhandlingene med krav om å legge alle kortene med billedsiden opp under forhandlingene. Ulempen er da at man viser hvor mye man vil akseptere. Det man da forteller andre, er at man kan gå helt til yttergrensen. Det er jo forunderlig at det gamle hestehandlerpartiet, Senterpartiet, virkelig vil ha det som behandlingsform i slike spørsmål.