Det ser ut som om vår stortingspresident har hatt helt rett i at komiteene har godt av å reise. Flere har i dag snakket om hva vi lærte i Sør-Afrika, og der lærte vi faktisk ganske mye. Jeg må si jeg var imponert over den måten de hadde organisert mye av infrastrukturutbyggingen sin på. Blant annet brukte de i stor grad prosjektfinansiering, OPS-selskaper og annen type vegfinansiering. Jeg hørte på Steinar Gullvågs innlegg og må få lov å si at det er en elegant måte å foreta et mageplask på. Prosjektfinansiering ble lansert – såpass ærlige tror jeg vi skal være – fordi OPS-løsningene ble en så stor suksess som de ble. Da var det mange som reiste spørsmålet om ikke staten selv kunne realisere den type store prosjekter like raskt hvis de også hadde en oversikt over totalfinansiering av prosjekter som gikk over flere år – i og for seg et hederlig utgangspunkt, som også Høyre støttet i budsjettkommentarene i fjor. Men så kommer altså Finansdepartementet og sier i Gul bok at dette vil vi ikke ha, og da syns jeg Regjeringen skal være ærlig nok til å si: Nei vel, da får vi bygge på de løsningene vi har! Den løsningen vi har, er den som vi alltid har hatt, som Steinar Gullvåg så riktig sa. I realiteten har vi hatt prosjektfinansiering i Norge i alle bompengeprosjekter i alle år, for staten har aldri fulgt opp sine bevilgninger 100 pst. i de årlige budsjettene. Og dermed har bompengeselskapet måttet forskuttere, slik at dette har gått i hop – helt riktig! OPS-finansieringen er jo en helt annen type finansiering og kan for så vidt også være en form for prosjektfinansiering. Men den har jo det i seg at den også legger store deler av annet ansvar over på selskapet. Det tror jeg er en riktig utvikling. Jeg håper vi kan gå videre på den linjen. Og jeg håper faktisk vi kan komme så langt at vi lærer av den nye nasjonen Sør-Afrika på det feltet og kanskje kan komme så langt at vi får egne konsesjonærer også i Norge.