Jeg takker statsråden for svaret. Jeg mener det er en vesentlig forskjell mellom et krisesenter og et bokollektiv. Innvandrerkvinner som har vært utsatt for vold og må bryte ut av et ekteskap, mangler ofte norskkunnskaper, og de mangler ofte kunnskaper om det norske samfunn, så et bokollektiv er midt i blinken for dem. Og kanskje kan vi i mange tilfeller også unngå at de må søke ny identitet, hvis vi klarer å lage et slikt tilbud. Derfor blir det litt rart at statsråden nå bruker den nye finansieringsordningen for krisesentrene, der statens andel har gått opp fra 50 pst. til 80 pst. fra 1. januar i år, som begrunnelse for at nå skal dette gå bra. Det var jo noe som opposisjonen, altså Arbeiderpartiet, SV, Fremskrittspartiet og Senterpartiet, påla Regjeringen, men det Regjeringen svarte med da dette skulle settes i verk, var at man bare tok de samme pengene fra kommunene. Det gjør at kommunene ikke vil ha mer penger til å drive disse nye tiltakene. Ser ikke statsråden at dette gjør at kommunene ikke er mer positive enn de var før tilskuddet ble økt?