I inneværende år markerer vi at det er 100 år siden Henrik Ibsen døde. Dette har vært en fantastisk spennende erfaring. Så langt ser vi et uttall av arrangementer på initiativ fra institusjoner, foreninger og organisasjoner på alle samfunnsnivåer. Norge har ved siden av Henrik Ibsen også noen andre store kunstnere – noen internasjonale navn som appellerer til et publikum utover våre grenser. Vi snakker selvfølgelig om navn som Knut Hamsun, Sigrid Undset, Edvard Munch og altså den personen som vi skal snakke om i dag, Edvard Grieg. I 2007 er det 100 år siden han døde, bakgrunnen for at Griegåret 2007 nå står på beddingen. Edvard Grieg var gjennom hele livet knyttet til Bergen by, og det er således naturlig at initiativet kommer nettopp fra Bergen. Imidlertid regner jeg med at det er bred enighet om at markeringen av Edvard Grieg er et nasjonalt anliggende, og at staten stiller opp med økonomisk bistand og med de ressurser statsapparatet for øvrig rår over. Regjeringen Bondevik gav i første omgang et tilsagn på 2,5 mill. kr samt klare signaler om å støtte orkestre eller andre institusjoner som ville engasjere seg. Dette tilsagnet må ses i lys av at planene og organiseringen på det tidspunktet var kommet relativt kort. Bergen kommune har senere fulgt opp arbeidet, og har nå på plass en organisasjon og et lovende rammeverk for programmet i 2007. Skal det være mulig å gjennomføre Griegåret 2007 i det format som må til for at markeringen skal fremstå på en god måte, bør nok også økonomien i prosjektet styrkes. Dette er nødvendig for å få til det volumet som må til for at det øvrige Norge skal kunne delta på en ordentlig måte. Jeg tenker da på andre institusjoner på orkestersiden og på utdanningssiden, og selvfølgelig også på Utenriksdepartementet. Vi bør kunne forvente at de tar tak i dette. Noen ekstra kroner i bunnen vil gi gode synergier i forhold til vesentlig økte ressurser totalt sett, fordi disse samarbeidspartnerne selvfølgelig vil bistå hver fra sin kant. Jeg er kjent med at Griegåret 2007 har søkt om ekstrabevilgninger fra staten, noe jeg håper kan bli imøtekommet. Høyre vil i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett i første omgang foreslå en ekstrabevilgning på 2 mill. kr, med signaler om ytterligere midler i forbindelse med statsbudsjettet til høsten. Utover de økonomiske bidragene er det selvsagt viktig at Utenriksdepartementet også benytter Grieg-året, kanskje særlig overfor de land der Edvard Grieg har en høy stjerne. Ved 150-årsjubileet for Griegs fødsel hadde vi viktige markeringer som vi har sett har hatt stor levedyktighet i ettertid, kanskje særlig prosjekter som ble gjennomført i tyske skoler på barneskole- og ungdomsskoletrinnet. Det er prosjekter som jeg tror man igjen kan ta tak i, bringe videre og nyttiggjøre seg videre. Ellers er det signalet som tidligere statsråd Svarstad Haugland gav om direkte støtte til institusjoner som ville delta, også en viktig sak å følge opp. Det er klart at her snakker vi om musikkinstitusjoner, de store orkestrene, og jeg tenker ikke minst på utdanningsinstitusjonene innenfor musikk – konservatoriene i Oslo, Trondheim, Bergen og Stavanger – som alle har meget gode ressurser og meget gode aktører som vil kunne spille inn når det gjelder det å gripe tak i Griegs musikk med en ny vinkling og i en ny sammenheng. Den effekten vi nå ser av Ibsen-markeringen i år, der mange aktører landet over tar tak i Ibsens tekster, burde være en interessant sak, også med hensyn til hvordan vi skal håndtere Griegs markering. Norge har et sterkt musikkmiljø, og her vil man kunne få mye ut av det. Ikke minst synes jeg det er viktig å tenke seg at dette bør rettes mot ungdom. Norge har et fantastisk grunnfjell av unge musikere, som selvsagt alle bør ha et forhold til Norges fremste komponist gjennom tidene, nemlig Edvard Grieg.