Det er alltid lettere sagt enn gjort, men etter store kriser er det viktig å løfte blikket. Vi må se framover, framfor å grave oss ned i fortidens feil og mangler. Men vi må kunne se tilbake i den grad det er nødvendig, for å lære av de feil og mangler fortiden bar preg av. Etter den kalde krigen har vårt samfunn møtt forsvarsutfordringer av en ny type. Vårt moderne samfunn har måttet omstille seg til nye trusler, og for å møte dem må vårt samfunn bruke våre felles ressurser på en annen måte. Forsvarskomiteen har i denne stortingsperioden behandlet to stortingsmeldinger om samfunnssikkerhet og på mange måter drevet beredskapsmessig nybrottsarbeid. I innstillingene knyttet til stortingsmeldingene om samfunnssikkerhet har forsvarskomiteen fremmet konkrete forslag og tatt opp viktige utfordringer. Ikke alle spørsmål har blitt besvart av St.meld. nr. 37, men noen har det. Regjeringen har f.eks. falt ned på at ansvarsprinsippet skal gjelde som før. Dette spørsmålet har vært reist av komiteen, men Regjeringen velger å legge seg på samme linje som før, nemlig at det er det departementet som har ansvar for et saksfelt til vanlig som også skal ivareta det samme saksfeltet ved krise. Dette støtter vi fra Arbeiderpartiet. Overfor Stortinget er det den enkelte statsråd som svarer for sine saker. Statsministeren svarer for regjeringen, i tråd med norsk skikk. Hadde man gitt Statsministerens kontor ansvaret for krisehåndtering, ville det blitt stilt spørsmål ved dette prinsippet. Det er likevel ikke slik at statsministeren kan dytte ansvaret foran seg. Statsministeren har det øverste ansvaret og må svare for sin regjerings handling – på godt og vondt. Regjeringen foreslår en eventuell ansvarsoverføring mellom departementene i omfattende krisesituasjoner, og fastholder at Justisdepartementet skal ha et overordnet ansvar. Justisdepartementet har også i dag ansvaret for hovedtyngden av de nasjonale rednings- og beredskapsressursene, men departementet bør ikke hvile på denne fullmakten. Arbeiderpartiet mener at det også er påkrevd med et styrket apparat for krisehåndtering i utlandet. Forhold knyttet til nordmenn i utlandet trenger mer oppmerksomhet. Forhold knyttet til utlandet har ikke vært vesentlig berørt i de to innstillingene knyttet til samfunnssikkerhet. Hver og en nordmann har krav på best mulig bistand når ulykken er ute. Penger vil det alltid være for lite av, det kan en forstå. Langt verre er det å tilgi dårlig organisering og umoderne teknisk utstyr. Derfor er det nødvendig å beholde vår evne til å organisere. Likevel er det for et lite land som vårt vanskelig å utstede garantier. Vi bør likevel strebe mot et mellomnivå som finnes et sted mellom situasjonen annen juledag 2004 og banksikre garantier. Norske borgere i utlandet må og skal sikres bedre. Jeg vil vise til Røde Kors’ innspill i høringene, som ble arrangert 3. og 6. juni, og spesielt om viktigheten av å være raskt på stedet der en ulykke har skjedd. Forsvarskomiteen har altså sluttet seg til de forslag som Regjeringen fremmer, herunder den foreslåtte styrking av Utenriksdepartementet og utenriksstasjonene og et bedre samarbeid med frivillige og private organisasjoner. La oss håpe at vi ikke får noen ny krise i fanget, for det er ikke sikkert at opinionen kommer til å være tilbakeholden ved neste situasjon som krever nasjonal koordinering. Slike situasjoner vil komme, vi vet bare ikke når, og i hvilken form de dukker opp.