Debatten i dag vil nok bli preget av mange store visjoner og mange honnørord, både om hvor viktig kulturlivet er for folk flest, og hvor viktig kulturhovedstaden vil være for Stavanger, Rogaland og Norge. Kulturlivet vil nok blomstre både før, under og etter dette arrangementet. Folk skal bli lykkeligere, mer reflekterte, og som rogalendinger kan vi jo håpe at til og med silda kommer tilbake igjen, med en så vakker kulturhovedstad. Jeg opplever kulturlivet i Stavanger og Rogaland som ganske rikt allerede. De av oss som bor der, og de som kommer på besøk, tror jeg opplever at det skjer noe hele veien, i form av både festivaler og kulturarrangement for store og for små. Der er et stort mangfold. Der er mange muligheter, og der er ikke minst mange brukere, både når det gjelder bredde, og når det gjelder på den mer eliteaktige kultursiden. Stavanger Brass Band er jo et godt eksempel på at kulturen har blomstret i Stavanger fram til nå. Korpsbevegelsen er jeg – som en aktiv musiker gjennom 20 år – gjerne inhabil til å uttale meg om. Stavanger Brass er blant verdens ledende. De har en stor grasrotbevegelse som de kan hente sine unge musikere fra. Dette viser at kulturlivet fungerer, at det blomstrer. Ja, det blomstrer faktisk i FrP-fylket Rogaland, der Fremskrittspartiet er det største partiet. Stavanger Brass blir derimot ikke dratt fram særlig ofte i slike fine kulturdebatter, for Stavanger Brass er en litt for folkelig kultur i slike sammenhenger. Det viser likevel at det skjer veldig mye i Stavanger, også før en kulturhovedstad blir et faktum. Festivaler, f.eks. Glad Mat-festivalen, har overlevd og blomstret lenge før Stavanger blir en kulturhovedstad. Folk drar dit i hopetall, fra både nord og sør. Det er en feststemning der hvert år. Dette synes jeg er flott. Det viser engasjement. Det er slikt en kan forvente i et FrP-fylke. Nå skal vi altså bruke 400 mill. kr pluss på å markere at Stavanger er en kulturby og en kulturhovedstad. Det er ikke tvil om at Fremskrittspartiet har vært skeptisk til dette hele veien, men vi skal ikke bruke denne anledning til å ta en omkamp, for vedtatt er vedtatt. Så får vi se hvilket resultat vi får når dette er gjennomført. Likevel tror jeg ikke det er så mye nytt å hente for Stavanger på dette området, og det er det som bekymrer meg. Dette blir en litt gigantisk markering i en relativt kort, intensiv periode, sjøl om ett år kan virke lenge der og da. Det er da jeg spør meg: 400 mill. kr – sjølsagt vil det skje veldig mye, men det ville ha skjedd veldig mye nesten uansett hva en brukte 400 mill. kr på. Det er det en burde sett på. Hvis en først bestemmer seg for å bruke 400 mill. kr på kultur i et begrenset geografisk område, er det nødvendigvis en kulturhovedstad som vil gi mest langvarige ettervirkninger for befolkningen? Det tror jeg ikke. Det som jeg håper at debatten i dag kan fokusere litt på, er dette: Hva er det som skjer med kulturlivet i Rogaland, altså breddekulturlivet, der folk flest er med og ikke bare den lønna kultureliten der politikerne inviteres på kanapeer? Hva er det som skjer når plutselig 100 mill. kr av næringslivets sponsormidler kanaliseres til et slikt arrangement som dette i stedet for å brukes år for år på breddekulturen? For å få svar på det er det nok å lese Stavanger Aftenblad eller å høre på en del andre medier i Rogaland. Da viser det seg at f.eks. medlemmer i Sandnes kulturskole sier at deres aktiviteter nå begynner å lide fordi de ikke er med i den store kulturhovedstadsatsingen. Ergo: Mye av det de gjør av frivillig engasjement – noen av dem er lønnet, men jobber veldig mye dugnad på kveldstid – får ikke de samme levevilkårene, for de får ikke midler fra næringslivet på samme måte som de gjorde før. Nå skal alle pengene gå inn i kulturhovedstaden. De har ikke de samme støtteordningene fra kommunen som de hadde før, for nå skal alle midlene inn i kulturhovedstaden for å markere ett år, 2008. Er de skikkelig uheldige, blir de heller ikke invitert til å være en del av aktivitetene i kulturhovedstadmarkeringen. Sjøl om det skal skje veldig mye i løpet av det året, vet man at det er ikke plass til alt. Det vil i alle fall ikke være publikum til alt, sjøl om jeg håper det! Jeg håper at statsråden, og gjerne etterkommende talere, forteller litt om følgende: På hvilken måte skal Sandnes kulturskole prøve å få penger fra næringslivet for å overleve de neste årene fram til kulturhovedstaden er et faktum? Og ikke minst: Hvordan skal vi sikre at man ikke utarmer næringslivet i mange år etter 2008, fordi de nå forskutterer sine sponsormidler for å kunne sole seg i glansen av et politisk skapt kulturengasjement?