Dette utvikler seg jo til en fargerik og mangfoldig debatt. Jeg forstår på siste taler at han egentlig mener at det var en feil å rive Berlin-muren, det hadde vært ryddigere hvis den hadde blitt stående. For øvrig deler jeg representanten Jacobsens oppfatning: Denne interpellasjonen er grunnløs. Den var grunnløs da den ble innlevert, og i dag er den dobbelt grunnløs. Det interpellanten holder på med, er faktisk å insistere på det man i Norge pleier å kalle å diskutere den snøen som falt i fjor. Men i dette tilfellet er det jo den snøen som ikke er falt, man insisterer på å diskutere, og attpåtil forlanger man at den norske regjering skal delta i øvelsen. Det er jo slik at det vi har vært vitne til når det gjelder ratifikasjonen av grunnlovstraktaten i EU, med overtydelighet bekrefter at det fugleskremselet som interpellanten forsøker å holde i været slik at hun kan klippe biter ut av det til innvortes bruk i Norge, det er ikke noe annet enn akkurat et fugleskremsel. Ratifikasjonsprosessen viser at hvert enkelt medlemsland suverent for egen maskin og ut fra sin egen bestemmelse må ta stilling til traktaten. Likeledes inneholder forslaget til grunnlovstraktat en paragraf som uttrykkelig fastslår at hvert enkelt medlemsland suverent kan avgjøre om de ønsker å fortsette å være medlem av unionen. Det er jo vanskelig å skjønne at det skulle være en «superstat», i noen normal språkbruk i denne verden. Det er også vanskelig å skjønne at interpellanten kan hevde at det er et uttrykk for manglende demokratisk sinnelag når noen ledere i EU-landene sier at man vil fortsette prosessen slik at folk i alle medlemslandene kan få anledning til å ta standpunkt, eventuelt de folkevalgte politiske organer. Etter interpellantens oppfatning ville det være forbilledlig demokratisk sinnelag dersom et flertall av velgerne i ett av landene har tatt det standpunkt å frata alle de andre muligheten til å vurdere saken. I Norge bruker man ofte uttrykket «demokratisk underskudd». Jeg må si at tankegangen hos interpellanten virkelig er et radikalt uttrykk for demokratisk underskudd – en tankegang som legger eget standpunkt til grunn og sier at hvis eget standpunkt får gjennomslag, er det ingen grunn til at andre skal få anledning til å ta standpunkt i det hele tatt.