La meg med en gang si at jeg ikke er fornøyd med situasjonen på dette området pr. i dag. Generelt gjelder det, som lederen av komiteen er godt kjent med, at de som er rettighetspasienter i henhold til det lovverket vi har, skal få sine rettigheter oppfylt. Derom skal det ikke være noen som helst slags tvil. Dette gjelder også de pasienter som trenger cochlea implantat, og som er rettighetspasienter. Som kjent har Rikshospitalet en landsfunksjon for cochlea implantater hos barn. Jeg kan opplyse at alle unger som trenger det, nå får tilbud om cochlea implantat på begge ører. Det er pr. oktober kun fem unger som står på venteliste. De vil få et tilbud om veldig kort tid. For voksne som trenger cochlea implantat, er spørreren kjent med at de opereres både ved Rikshospitalet, Haukeland og St. Olavs Hospital. En gjennomgang av situasjonen viser – det er riktig det som er påpekt – at vel 70 voksne pasienter vil få tilbud om cochlea implantat i år. Rett til nødvendig helsehjelp skal gis innenfor fristen for de pasienter som har fått fastsatt ei tid. For voksne som defineres som rettighetspasienter, og hvor fristen brytes, vil disse pasientene kunne få et tilbud ved et annet sjukehus, enten i Norge eller i utlandet. Særlig har det vært fokus på situasjonen knyttet til Helse Midt-Norge og St. Olavs Hospital. Ti pasienter som ikke blir behandlet ved St. Olavs Hospital i år, vil være rettighetspasienter. Helse Midt-Norge RHF har et ansvar for å sørge for at disse får behandling innenfor den fastsatte fristen. Hvis så ikke skjer, vil pasienten få bistand fra NAV Pasientformidling til å finne et annet sjukehus for operasjon. Jeg har også bedt Helsetilsynet om å gjennomgå disse sakene i Helse Midt-Norge. Operasjonskapasiteten for voksne vil bygges ut til et faglig behovsanslag på ca. 200 operasjoner i året. Dette gjelder både utrednings-, operasjons- og oppfølgingskapasitet. Helse- og omsorgsdepartementet har også bedt Helse Midt-Norge RHF og Helse Nord RHF om å komme fram til en avtale, slik at pasienter også fra Helse Nord kan opereres ved St. Olavs Hospital. Jeg har også gitt Nasjonalt kunnskapssenter for helsetjenesten i oppdrag å vurdere behandlingseffekten av cochlea implantat og gjøre en kost–nytte-vurdering i forhold til prioriteringsforskriften, herunder også vurdering av en tosidig operasjon for voksne. Jeg er sikker på at spørreren og jeg er enige om at oppfølgingen er like viktig som sjølve CI-operasjonen. Sosial- og helsedirektoratet har derfor fått i oppdrag å finne løsninger for hvordan personer med cochlea implantater skal følges opp framover. Dette gjøres i samarbeid med Utdanningsdirektoratet og Statlig pedagogisk støttesystem. Jeg deler ikke framstillinga i Dagbladet om at sjukehusene taper penger på CI-operasjoner. Jeg vil vise til at det fra i år er gjort endringer i DRG-systemet for finansiering av implantater. Tilleggsrefusjonen har bortfalt, og det er opprettet en egen DRG for innsetting av cochlea implantat. Den aktivitetsbaserte refusjonen er i 2006 lik 147 000 kr. 100 pst. DRG-finansiering tilsvarer dermed 370 000 kr, hvor 200 000 kr må dekkes over basisbevilgninga til helseforetaket. Men også på dette området har jeg en åpen holdning. Hvis det skulle vise seg at dette ikke er tilstrekkelig, får vi gå gjennom det en gang til. I oppdragsdokumentet for 2007 – det som før het bestillerdokumentet – til de regionale helseforetakene vil jeg be om at operasjonskapasiteten blir trappet kraftig opp, til det behovet som er anslått fra faglig hold, dvs. opp mot 200 operasjoner pr. år. Dette har foretakene sammen et ansvar for å sørge for. Hånd i hånd med økning i antall operasjoner må både utrednings- og oppfølgingskapasiteten for disse pasientene økes tilsvarende.