Siden statsbudsjettet ble lagt fram har fiskeriministeren sagt at hun ønsker en dialog med fiskerinæringen om utformingen av NOx-avgiften. Det har hun fulgt opp, og jeg synes det er underlig at representanten Solberg kritiserer Regjeringen for å ha lyttet til næringen. Måten NOx-avgiften utformes på, vil både ivareta hensynet til lønnsomhet i flåten og sikre et godt havmiljø, som hele næringen og kystbefolkningen skal nyte godt av på sikt. Deltakerloven slår fast at fiskeflåten skal være eid av aktive fiskere. Så er det slik at ulike industriforetak gjennom tidene har fått dispensasjon fra deltakerloven slik at de kan eie fartøy. Til gjengjeld er de – logisk nok – pålagt en leveringsplikt til definerte områder eller bedrifter. Ordningen med leveringsplikt er med andre ord innrettet for å sikre råstoff til fiskeindustrien i visse områder, for derigjennom å ivareta hensynet til sysselsetting og bosetting. I 2005 ble det iverksatt en bred evaluering av denne ordningen. Det var det den forrige fiskeriministeren som satte i gang, så det kan jo tenkes at han også hadde noen betenkeligheter rundt hvorvidt leveringsforskriften fungerte etter hensikten. På bakgrunn av den evalueringen og de erfaringene man for øvrig har gjort med praktisering av ordningen, har Fiskeri- og kystdepartementet hatt på høring et forslag til innskjerping i leveringsvilkårene. Forslaget skal sikre at mer av råstoffet som er omfattet av leveringsplikt, faktisk går til bearbeiding i de begunstigede bedriftene eller områdene, og sånn sett sikre både bedriftsøkonomisk lønnsomhet og en samfunnsmessig gevinst. Høringsuttalelsene er nå til vurdering i departementet, og vi vil i løpet av kort tid fastsette det endelige regelverket. Interpellanten påpeker også at nettolønnsordningen truer rekrutteringen til flåten. Da må jeg minne om at nettolønnsordningen ble innført som en midlertidig ordning i 1993, og den har blitt evaluert og endret flere ganger siden den gangen. Det har vært bred enighet i Stortinget om at denne ordningen er viktig for å sikre sysselsetting av norske sjøfolk og opprettholde en sterk norsk maritim næring. Regjeringen Bondevik II behandlet refusjons- og nettolønnsordningene i skipsfartsmeldingen i 2004. Det ble varslet en omlegging av refusjonsordningen for sjøfolk innenfor eksisterende rammer, og ingen reduksjon eller avvikling ble antydet. I skipsfartsmeldingen ble også fiskeflåten spesielt omtalt. Det ble der slått fast at det er sentrale forskjeller mellom fiskeflåten og handelsflåten hva angår konkurransesituasjon og støtteregelverk, og det ble ikke foreslått at fiskeflåten skulle omfattes av refusjons- og nettolønnsordningene. Bondevik II-regjeringen hadde med andre ord samme holdning til spørsmålet om nettolønn for fiskeflåten som det dagens regjering har gitt uttrykk for.