Jeg vil først bare takke interpellanten Svein Flåtten for denne debatten, fordi det er en nyttig og god debatt. Men jeg føler på mange måter at representanten beskriver feil virkelighet. Det beskrives en virkelighet der vi i Norge har et spesielt høyt skattenivå, og der dette er en stor konkurranseulempe for Norge. Men virkeligheten er jo ikke slik! Det er en annen virkelighet som gjelder, nemlig at vi er helt på linje, rundt snittet, når det gjelder bedriftsbeskatning, som er det mest sentrale, og det som er det avgjørende for både etablering og muligheter for bedrifter og investorer i Norge. Uansett vil det ikke være på den banehalvdelen vi skal konkurrere på. Vi vil alltid kunne bli utkonkurrert av en del av de østeuropeiske landene på skattenivå. Vi er nødt til å ha andre områder der vi er best på næringsliv og tilrettelegging. Det som kjennetegner vårt næringsliv, er at vi har høy kompetanse. Vi har høy kompetanse til en relativt rimelig betaling, vi har selvstendige arbeidstakere, og derav følger at vi har en av verdens – om ikke verdens, ifølge en del undersøkelser – høyeste produktivitet pr. arbeidstime. Vi har svært høy omstillingsevne i Norge, og vi har en ansvarsdeling mellom det offentlige og det private på den måten at vi har en offentlig sikring av arbeidstakere og en offentlig sikring av bedrifters utgifter til en god del ting. Det er en overdrivelse å si at Høyres politikk har vært en suksess, for ikke engang blant Høyres egne velgergrupper, som er veldig opptatt av disse tingene, var det slik at folk gikk mann av huse ved valget og gav Høyre god kreditt for den politikken som har vært ført de fire siste årene. Jeg synes også at det er en overdrivelse å si at det er den forrige regjeringens politikk som nå fører til at vi har en sterk nedgang i arbeidsløsheten. Det er en kjensgjerning – det var vi inne på i forbindelse med debatten om statsbudsjettet også – at nedgangen i arbeidsløshet ville komme til å bli større med vår regjerings budsjett i forhold til det budsjettet som den forrige regjeringen la opp til. Hvis vi går rundt og snakker med næringslivsfolk i Norge, fra bedrifter av forskjellig størrelse, er det ikke skatt de er aller mest opptatt av. Nei, de sier at det ikke er det viktigste. For dem er det viktige stabile rammebetingelser, et virkemiddelapparat som er på plass og sørger for å være der slik at de kan komme i gang og få smurt hele maskineriet og hele oppstarten av nye bedrifter, muligheter for videre utvikling, forskning osv. og god tilgang på godt utdannet og kvalifisert arbeidskraft. Da er det slik at vi er nødt til å gjøre jobben med å skaffe til veie folk, ha arbeidstakere som er ved god helse, som er klare for å gjøre en jobb, og som har den utdanningen som trengs. Det vi vil gjøre, er nettopp å satse på det offentlige, som høyresiden nedprioriterte i løpet av alle de fire siste årene. Da var mantraet at veksten i de offentlige utgiftene skulle være mindre enn veksten i det samlede nasjonalproduktet for Fastlands-Norge. Vi har sagt at det som trengs de neste årene, er en satsing nettopp på folks utdanning, fordi det er bra og viktig både for omstilling og for videre utvikling av en kunnskapsindustri. Det er også viktig å satse på barnehager, fordi det er bra både for ungene og for foreldrene, og fordi det i tillegg øker arbeidstilbudet. Jeg har venner som ikke er sikre på om de kommer seg i jobb igjen etter fødselspermisjonen på grunn av at det ikke er barnehager nok her i denne byen. Vi er nødt til å satse på utdanning, på etterutdanning og på forskning. Og vi er nødt til å satse mer på de menneskene som havner i arbeidsløshet. Jeg var nylig på et seminar som viste hvordan en god del av de menneskene som støtes ut av industrien, har trøbbel med å komme seg tilbake igjen i jobb og istedenfor havner i uføre, fordi vi ikke har et tilbud til de arbeidsløse som er godt nok til å sørge for at de kommer seg tilbake igjen i jobb. For å få til alle disse tingene trenger vi en aktiv offentlig sektor for å komme på plass, for å smøre næringslivet og for å sørge for at det fins nok folk. Så finnes det skaperkraft nok der ute til å klare å dra dette landet videre med verdens høyeste produktivitet i årene som kommer også.