Det første incestsenteret ble etablert i Oslo i 1986. Dette er, på lik linje med krisesentrene, en type tiltak vi skulle ønske var overflødig i Norge. Vi tenkte at hvis vi bare satte fokus på problematikken, skulle vi greie å bekjempe den. I dag har vi 18 sentre i Norge fordelt på 15 fylker. Vi trenger et mangfold av tiltak for å hjelpe dem som har vært utsatt for incest og seksuelle overgrep. Jeg har som jordmor i mange år arbeidet med kvinner som har vært utsatt for overgrep, og jeg vet at de har ulik problematikk og ulike symptomer, som må behandles ulikt. Det er viktig at vi ser, og at vi har et behandlingstilbud som kan gi hjelp og støtte. Incestsentrene er et lavterskeltilbud som er et støttetilbud på dagtid for voksne som har opplevd seksuelle overgrep. De gir også et tilbud til pårørende til barn og ungdom som har opplevd seksuelle overgrep. Sentrene kartlegger behov og bistår med formidling av tilbud gjennom det offentlige hjelpeapparatet. I tillegg driver sentrene forebyggende arbeid og informasjon til andre instanser. Både kompetanse og tilbud er forskjellig fra senter til senter, og når vi nå går inn med en finansiering på lik linje med krisesentrene, med 80 pst. statlig og 20 pst. kommunal finansiering, er det viktig at det bygges opp kompetanse for i størst mulig grad å gi et likt tilbud utover hele landet. SV ønsker av den grunn å lovfeste sentrene fra 1. januar 2006, og vi vil understreke at alle fylker skal ha et incestsenter. Dette er et godt og velfungerende lavterskeltilbud som må være tilgjengelig for brukere over hele landet. Sentrene har, på lik linje med krisesentrene, vært preget av en uforutsigbar økonomi, som særlig har blitt tydeligere når kommuneøkonomien rundt omkring i landet er presset. Flere kommuner har problemer med å bidra til finansiering grunnet dårlig økonomi. Enkelte kommuner sier også at denne problematikken ikke finnes i deres kommune. En lovfesting vil forplikte kommunene til å yte sin del av tilskuddet og dermed sikre tilbudet lokalt. Komiteen vil at spørsmålet om lovfesting skal vurderes i forbindelse med evalueringen innen utgangen av 2009. SV mener i utgangspunktet at det er for dårlig, og foreslår en lovfesting i dag, men vi vil selvfølgelig subsidiært støtte dette forslaget hvis vårt forslag faller. Vi må sette i gang ulike tiltak for å ivareta dem som er utsatt for seksuelle overgrep i Norge, og vi må også ha større fokus på at også gutter er ofre. Derfor er jeg veldig glad for at vi får flertall for å gjøre en nasjonal kartlegging av omfanget av seksuelt misbrukte barn i Norge. Jeg er også veldig glad for at Høyre signaliserer at de vil støtte det. Jeg tror det er helt nødvendig for å iverksette målrettede og hensiktsmessige tiltak og behandlingstilbud at vi har oversikt over omfanget og hvilke barn og unge som er utsatt. Dette har man nå nettopp gjort i Sverige, og det er viktig å se Norge i sammenheng med sammenliknbare land. Jeg er også veldig glad for at en enstemmig justiskomite under behandlingen av Dokument nr. 8:86 for 2003-2004, forslag fra Inga Marte Thorkildsen og undertegnede, har støttet intensjonen i dette forslaget og ønsker å styrke rettssikkerheten til barn som har vært utsatt for vold og/eller seksuelle overgrep. Justiskomiteen har bedt Regjeringa komme tilbake til opprettingen av et Barnas Hus i revidert nasjonalbudsjett for 2005. Med Barnas Hus menes en ny modell for avhør av barn og et helhetlig, tverrfaglig hjelpetilbud til barn utsatt for overgrep og vold på ett sted. Dette fungerer utmerket i mange andre land. Til slutt vil jeg understreke at SV mener det vil være riktig å legge en landsdekkende, døgnåpen og gratis telefon til incestsenteret i Vestfold. Incestsenteret i Vestfold har allerede en døgnåpen telefonlinje og har lang erfaring med dette viktige arbeidet. Jeg tar opp vårt forslag.