Det er en merkedag i dag. Vi har i dag til behandling den første helhetlige forvaltningsplanen for ett av de viktigste havområdene våre. Trass i en viss uenighet, harde fronter og sterke interesser på begge sider har vi nå greid å få til en plan som vi kan være stolte av. Selvsagt kan ikke alle si seg helt fornøyde, men jeg registrerer at de fleste er rimelig godt fornøyde. Det vitner om at Regjeringen hadde gjort en god jobb da de kom med denne planen til Stortinget. Hva er så formålet med planen? Jo, det er å legge til rette for verdiskaping gjennom en bærekraftig bruk av ressurser og goder i Barentshavet og i havområdene utenfor Lofoten og samtidig opprettholde økosystemenes struktur, virkemåte og produktivitet. Dette er etter min oppfatning oppfylt i den planen vi har til behandling i dag. Jeg vil også sterkt understreke at alle typer næringsvirksomhet i disse havområdene skal være godt innenfor forsvarlige miljøpolitiske rammer. Prinsippet om å være føre var er helt sentralt i miljøpolitikken. Slik skal det selvsagt også være i framtiden. Forvaltningsplanen er en plan for sameksistens mellom ulike typer av virksomhet i disse havområdene. Aktivitet innenfor petroleumsnæringen skal f.eks. gå hånd i hånd med både fiske og reiselivsvirksomhet. Det er utfordringer knyttet til dette, men planen har vist oss at det er mulig å få til dette. Det er store muligheter i framtiden innenfor reiseliv og turisme. Nord-Norge er virkelig en perle i landet. Det er framtidige internasjonale muligheter knyttet til nettopp denne landsdelen som jeg tror vi bare har sett begynnelsen av. Disse mulighetene på tas vare på og utvikles videre. Blant annet av den grunn er det viktig å drive ulike næringer gjennom en god miljøforvaltning, slik at turistene også i framtiden kan oppleve rent hav og vakker natur. Havområdene i nord er spesielle på mange måter. Værforhold, økologi, fisk og annet dyreliv vitner nettopp om dette. Vi står også overfor store utfordringer knyttet til forurensing. FNs klimapanel har f.eks. synt oss det internasjonale alvoret i denne situasjonen. En god miljøforvaltning er og vil være helt grunnleggende i så måte, både i forhold til oss selv og ikke minst med tanke på våre barn og framtidige generasjoner. Vi har et moralsk ansvar for dette alle sammen – et ansvar som skal ligge i bunnen og være styrende for vår videre utvikling i området. Gjennom denne planen har vi lagt et grunnlag for videre vekst og utvikling i Nord-Norge, men ikke bare i nord. Videre utvikling av petroleumsnæringen gagner hele landet. Petroleumsnæringen er et fundament for vår framtidige velferdsstat slik vi kjenner den i dag. Helt siden oppstarten i 1970-årene og fram til i dag har denne næringen på en god måte vært med på å sikre verdiskaping for vår felles velferd. Vi ligger helt i verdenstoppen hva gjelder kunnskap og utvikling i høve til denne virksomheten. Det blir petroleumsaktivitet i store og viktige områder i Barentshavet utenfor Finnmark og utenfor det sørlige Nordland. Viktige felt som Snøhvit og Goliat skal videreutvikles. Alle områder med gitte lete- og utvinningskonsesjoner, inkludert 19. konsesjonsrunde, innenfor et 35 til 50 kilometers belte langs kysten fra russergrensen til Troms II skal fremdeles ha petroleumsvirksomhet. Oljeindustrien får med denne planen forutsigbare rammer å forholde seg til i framtiden. Ingen områder er varig vernet. Det skal foregå kunnskapsinnhenting, bl.a. skyting av seismikk i områdene utenfor Lofoten og Vesterålen. På bakgrunn av denne kunnskapen vil de få områdene som ikke er åpnet for noe aktivitet nå, vurderes på nytt i 2010. Dette er framtidsrettet og god forvaltning i områdene. Nord-Norge har framtiden foran seg. Vi kan ikke starte en prosess som tar sikte på petroleumsvirksomhet i de mest sårbare områdene, før vi har god nok informasjon om nettopp de områdene som jeg nevnte. Vi må først vite hva vi gjør. Da er kunnskap veldig viktig og helt avgjørende. Dette er grunnen til at vi har valgt å drive kartlegging og kunnskapsinnhenting istedenfor konsekvensutgreiing. Vi vil fatte avgjerdene våre i framtiden på et fakta- og kunnskapsgrunnlag. Jeg vil òg sterkt understreke at en økologisk forsvarlig forvaltning av området i dag ikke er det samme som en forsvarlig forvaltning i framtiden. I dag mangler vi kunnskap vedrørende de sårbare områdene på mange punkter. Ulike typer faginstanser, bl.a. Havforskingsinstituttet og Norsk Petroleumsinstitutt, vil bli sentrale i søkingen etter mer kunnskap om disse områdene i framtiden. Også gjennom det arbeidet SEAPOP og MAREANO er tiltenkt i planen, vil vi få viktig kunnskap for å treffe beslutninger i framtiden. Planen skal rulleres hvert fjerde år. Dette vil sikre at planen til enhver tid er tidsaktuell og oppdatert for framtidige beslutninger vedrørende områdene. Ny kunnskap om miljøverdiene i havet og økosystemenes sårbarhet samt den teknologiske utviklingen vil på denne måten kontinuerlig kunne bli en del av de oppdaterte og framtidige planene våre. I Arbeiderpartiet vil vi også peke på at forvaltningsplanen er et viktig og sentralt verktøy i forbindelse med Regjeringens nordområdesatsing. Regjeringen har pekt ut nordområdene som et viktig strategisk satsingsområde i årene som kommer. Nordområdene vil utvikle seg fra å være et sikkerhetspolitisk oppmarsjområde til å bli et energipolitisk kraftsentrum. Dette innebærer at området blir stående overfor store miljøpolitiske utfordringer. Planen vil bli et viktig verktøy for å ivareta norske økonomiske, miljømessige og sikkerhetspolitiske interesser i nord, som skal prioriteres høyt i tiden som kommer, og som må sees i nær sammenheng med hverandre. Oljevernberedskapen i området, både med omsyn til skipstrafikk og med omsyn til annen petroleumsvirksomhet, skal til enhver tid være oppdatert og i fremste rekke internasjonalt. Beredskapen mot akutt forurensing skal først og fremst beskytte naturmiljøet mot skade eller ulempe. Dette gjøres både gjennom skadeforebyggende og skadeavgrensende tiltak. Det er av den grunn viktig å se tiltak for å styrke sjøsikkerheten i sammenheng med oljevernberedskapen. Fiskeriforvaltningen i dette området er helt sentral. Framtidig næringsvirksomhet, f.eks. innenfor petroleumssektoren, må skje i nært samarbeid med fiskerne og deres organisasjoner. Havområdene i nord er et skattkammer – et stort skattkammer fullt av fisk. Fisk er god og sunn mat. Fisk er òg en viktig eksportartikkel. Fisken er og har historisk vært viktig for Nord-Norge. Vi må legge til rette for å sikre den næringen også i framtiden. Gjennom en god og ansvarlig forvaltning er fisk en fornybar ressurs. All framtidig virksomhet i havområdene må derfor foregå innenfor de rammene som er gitt og blir gitt av natur og økologi i området. Vi har ikke råd til å skusle denne store rikdommen vår bort. Jeg vil peke på at Norge òg skal sette den internasjonale miljøstandarden i området, bl.a. med krav om nullutslipp for hele området i tiden som kommer. Jeg ser òg fram til en snarlig ratifisering av ballastvannskonvensjonen, og at Regjeringen sørger for nødvendig lovgrunnlag for tiltak. Jeg har også merket meg Regjeringens planer om tiltak i forbindelse med problematikken knyttet til miljøgifter. Arbeiderpartiet slutter seg til Regjeringens politikk fullt ut på dette området. Avslutningsvis vil jeg si at energi som internasjonal maktfaktor blir stadig mer framtredende. Den internasjonale debatten som i dag foregår, viser oss dette med all tydelighet. Vi lever i dag i en verden der etterspørselen etter energi øker langt raskere enn produksjonen. I dette perspektivet har Norge en stor og viktig rolle. Vi har et ansvar for å forvalte våre energiressurser på en slik måte at det kan komme flere enn oss selv til gode. Hva vi foretar oss i havområdene i nord, vedkommer oss alle av den grunn, og vi er i samme båt. Nord-Norge er virkelig en mulighetens landsdel nå framover. Denne muligheten skal vi ta vare på i fellesskap.