Representanten Sanner har i debatten svinga seg opp til tilnærma store retoriske høgder ved å insinuere at statsråden og eg som saksordførar i det stille har gått forbi to viktige tema i innstillinga, nemleg spørsmålet om IPA og livrente. Vi kunne omtrent lese mellom linjene at korkje statsråden eller eg hadde ønske om – eller torde – å debattere det temaet. Eg gjer merksam på at dersom representanten Sanner hadde teke seg bryet med å følgje med, ville han ha høyrt at ein av representantane frå Arbeidarpartiet hadde eit eige innlegg nettopp om dette temaet. Ho belyste vårt standpunkt og Regjeringa sitt syn i full breidd. Slik er det når ein deler på oppgåvene og det ikkje er slik at somme skal ta alt. Elles er det slik at i skattepolitikken kjem regjeringspartia til å skuffe representanten Sanner opptil fleire gonger, for vi har andre synspunkt og andre prioriteringar i desse sakene. Derfor trur eg at representanten Sanner må leve med at det kan bli eit klårt konfliktnivå når vi debatterer skattepolitiske spørsmål i Stortinget og i Odelstinget.