Kristelig Folkeparti står sammen med Høyre og Venstre om et annet helhetlig budsjettopplegg for 2006 enn det regjeringspartiene går inn for. Vi ønsker bl.a. mer penger til kontantstøtte, til samlivstiltak, til forskning og til friskoler. Vi prioriterer også lettelser i skatten, og det gjør vi først og fremst for å sikre arbeidsplasser og verdiskaping. Vi vil dessuten stimulere til økt aktivitet i frivillig sektor, og øker derfor det såkalte gavefradraget. Regjeringen Stoltenberg følger imidlertid ikke opp på noen av disse viktige områdene, og det beklager vi i Kristelig Folkeparti. Når det gjelder kommuneøkonomien, går Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre inn for å øke overføringene til kommunene med 3,2 milliarder kr neste år. Flertallet i denne sal ønsker å styrke kommuneøkonomien med ytterligere 4,3 milliarder kr. Vi i Kristelig Folkeparti er i utgangspunktet positive til at kommunenes økonomi styrkes med 7,5 milliarder kr i 2006. Det gir kommunene økt mulighet til å utvide og forbedre tilbudet til barn, skoleelever, ungdommer og eldre. Det er bra! Vi ønsker gode barnehager, en sterk skole og mange varme hender i eldreomsorgen. Vi må skape for å dele! Derfor har Kristelig Folkeparti de siste årene støttet skattelettelser til næringslivet. Vi har lagt forholdene til rette for at flere har fått jobb, og for at eiere har tort å satse på nye produkter og konsepter. Dette reduserer statens inntekter på kort sikt, men vi ser nå at statens skatteinntekter samlet sett er større enn noen gang. Det skyldes rett og slett at bedriftene tjener mer penger og dermed bidrar med mer til fellesskapet. For å sikre fortsatt optimisme og vekst i næringslivet er det nødvendig å holde et lavt rentenivå og en lav kronekurs. Vi håper at den nye regjeringen vil bidra aktivt til det. En nøktern, målrettet og effektiv offentlig sektor er imidlertid også avgjørende for at det private initiativ skal ha mulighet for å vokse. Regjeringen forutsetter at de økte overføringene til kommunene vil medføre flere ansatte i kommunal sektor. Isolert sett er dette vel og bra. Vi vet imidlertid at Norge på sikt vil få mangel på arbeidskraft. Allerede i dag er det flere steder i landet vanskelig å finne ledig helsepersonell. Dette kan i noen grad løses ved at vi åpner for arbeidsinnvandring, men for å sikre nok hender til å skape verdier må veksten i offentlig sektor holdes på et moderat nivå. Kommunene har de siste årene gjennomført effektiviseringer. På kommunehuset skal det, etter Kristelig Folkepartis mening, være en liten og kompetent administrasjon, slik at mest mulig ressurser kan brukes til å gi innbyggerne et godt tjenestetilbud. Når nå Regjeringen gir kommunene en så vidt betydelig inntektsvekst, kan man spørre seg om disse effektiviseringsprosessene vil stoppe opp. Jeg håper ikke det. Jeg håper heller ikke at inntektsveksten vil danne grunnlag for lønnsfest i offentlig sektor. Målet må være mer og bedre tjenester for hver krone. Kristelig Folkeparti mener at samfunnet bygges best nedenfra. Vi tror på lokaldemokratiet, på at de som har skoen på, vet hvor den trykker. Det betyr at vi stoler på våre lokale folkevalgte, og tror at de gjør en helhjertet innsats for å sikre en god barnehage, kvalitet i skolen, en verdig eldreomsorg og et bredt kulturtilbud til alle kommunens innbyggere. Derfor vil vi gi kommunene gode rammevilkår. Dilemmaet er: uten verdiskaping, ingenting å dele. Foreløpig har Stoltenberg-regjeringen vært mest opptatt av å dele. Fortsetter dette, kan arbeidsplasser trues. Vi trenger modige næringslivsledere som tør å satse, og myndighetene må derfor legge til rette for innovasjon og nyskaping. Kristelig Folkeparti vil følge nøye med for å sikre at vi har midler til å fordele også i framtiden. Kommunalkomiteen har også ansvar for innvandrings- og integreringspolitikken. Dette er spennende og utfordrende politikkområder, som vil kreve rett rygg og masse mot fra politiske myndigheter i årene som kommer. Norge er et flerkulturelt og mangfoldig samfunn. Utfordringen framover er å sikre at vi med hver våre særegenheter kan leve godt og fredelig sammen. En forutsetning for et godt samfunn er toleranse for annerledeshet. En annen forutsetning er nulltoleranse for overgrep, undertrykkelse av enkeltpersoner eller grupper. Balansegangen mellom hva som både skal og må aksepteres, og hva som verken bør eller skal tolereres, kan være vanskelig. Men debattene om dette må vi ta – igjen og igjen. Det er viktig at vi inkluderer representanter med minoritetsbakgrunn i disse diskusjonene. På visse områder trengs både lovgivning og endring i holdninger og tradisjoner. I Kristelig Folkeparti ser vi med forventning fram mot åpningen av det nye Integrerings- og mangfoldsdirektoratet. Vi håper og tror at denne etaten vil bidra konkret til en styrket og mer samordnet integreringsprosess. Jeg vil påpeke at det i denne sal går et tydelig skille mellom de partiene som ønsker likeverd mennesker imellom, og det partiet som utelukkende forholder seg til firkantede prinsipper om likt tilbud til alle uavhengig av forutsetninger og behov. Fremskrittspartiets politikk på innvandrings- og integreringsområdet preges av forbud, påbud, straff og mistillit. Partiet hevder å være imot diskriminering, men erkjenner ikke at for å oppnå reelt likeverd mellom mennesker trengs av og til særtiltak. Konsekvensen av Fremskrittspartiets politikk på dette området er ulike muligheter for mennesker, avhengig av etnisk opprinnelse og religiøs tilknytning. En slik politikk er fjernt fra det Kristelig Folkeparti står for. Det er vår plikt som politikere og som borgere å forholde oss til innvandrerbefolkningen med et individfokus. Det er selvsagt at en person med funksjonshemming skal gis et tilrettelagt tilbud. Tilsvarende tilnærming må man også ha til utlendinger som får opphold i Norge. Det er bekymringsfullt at Fremskrittspartiet ikke anerkjenner dette. Selv om Kristelig Folkeparti og Fremskrittspartiet er uenige om flere spørsmål i innvandrings- og integreringspolitikken, er vi enige om viktigheten av mangfold blant organisasjoner som arbeider med problemstillinger på innvandrings- og integreringsfeltet. Utfordringene knyttet til integrasjon er mange og kompliserte, og derfor er det nødvendig med samfunnsaktører i frivillig sektor som kan gi kunnskap og komme med forslag til tiltak ut fra forkjellige innfallsvinkler. I fjor høst ble Høyre, Kristelig Folkeparti, Venstre og Fremskrittspartiet enige om at organisasjonen Human Rights Service bør videreføres som en fast ordning. Bakgrunnen for dette var nettopp ønsket om mangfold, som nevnt. Vi håper Regjeringen vil følge opp denne intensjonen under fordelingen av midlene på post 71. Merknadene i budsjettinnstillingen fra kommunalkomiteen viser uenighet mellom regjeringspartiene og opposisjonen på flere punkter. Stikkordsmessig vil jeg nevne at vi er uenig i at Husleietvistutvalget videreføres. Ordningen er fryktelig dyr, og betales ved kutt i bostøtten til alle. En slik prioritering er vanskelig å forsvare. Vi er uenig i regjeringspartienes kutt på 10 mill. kr i overføringene til SIVA, og er bekymret for at dette vil innebære redusert støtte til viktige innovasjonstiltak. Vi er også uenig i at man prioriterer å forlenge driftsperioden til eksisterende næringshager framfor å etablere nye. Vi vil også framheve at komiteen i mange saker har funnet sammen. Det er positivt og gir et godt grunnlag for videre samarbeid om viktige saker. Jeg vil avslutte med å vise til innstillingen.