Jeg takker helseministeren for svaret. Så langt jeg kunne bedømme, var det svært liten uenighet mellom helseministeren og meg når det gjelder å beskrive den situasjonen som vi i øyeblikket har. Derimot er jeg ikke enig med helseministeren i at det er mangel på kvalifisert hjelp som er det største problemet. Vi har jo nylig lest en rapport som kunne fortelle at 8 pst. av kvalifiserte omsorgsarbeidere i sykehjemmene nå var meldt ledige, dvs. de var oppsagt på grunn av den vanskelige budsjettsituasjonen i mange kommuner. Da sier det meg at de kommunene hvor dette har skjedd, ikke har prioritert den lovpålagte oppgaven de har i forhold til å gi forsvarlig pleie og omsorg i offentlige sykehjem. Det må være andre ting som man må kunne kutte på, enn pleie og omsorg for de aller sykeste av de syke i dette landet. Det er positivt at departementet har tatt opp problemet, som er særlig stort i storbyene. Så fort vi får resultater fra dette programmet, forventer jeg at det blir meddelt Stortinget på en egnet måte, slik at vi kan føle oss trygge på at den kvalifiserte omsorgen som Stortinget vitterlig har vedtatt, også eksisterer, ikke bare enkelte steder, ikke bare for det meste, men over det hele. Når helseministeren bruker uttrykket å bidra til at hjulene går rundt, og det er snakk om en sykepleier på vakt om natten for 180 pasienter, da går med respekt å melde ikke hjulene rundt. Det er uforsvarlig omsorg og pleie i en offentlig institusjon. Ellers er jeg helt enig med helseministeren i – og jeg tror vi kan påvirke det alle og enhver – at kommunene må stimuleres til å etterutdanne og videreutdanne ufaglært hjelp. Det er gjerne eldre kvinner som har gått som ufaglært hjelp, kanskje i mange år. Med en skikkelig etterutdannelse for disse vil vi få virkelig gode omsorgsarbeidere med stor empati for pasientene. Så det arbeidet bør intensiveres i de fleste kommuner. Da vil vi kunne komme noe lenger enn tilfellet er i dag.