Representanten Sanner hadde en hilsen til Senterpartiet i forbindelse med budsjettet for 2006 – det gjaldt at vi hadde opptrådt i motsetning til det som var interessene til sjølstendig næringsdrivende. For å presisere det: En sjølstendig næringsdrivende som tjener mye, skal på samme måte som en lønnsmottaker som tjener mye, betale toppskatt, og etter Senterpartiets syn betale mer toppskatt enn det som Høyre la til grunn. På samme måte får en sjølstendig næringsdrivende eller lønnsmottaker som har mye formue i aksjer, dermed grunnlag for å betale økt formuesskatt. De er skatt etter evne som er vårt prinsipp. Det er et prinsipp som er under tungt skyts i dag. Det er et prinsipp som har stått i norsk skattepolitikk fra 1882. Da fikk vi en avløsning av matrikkelskyldskatten, altså en eiendomsskatt, til en skatt på inntekt og formue, og en formue av en betydelig størrelse. Formuen i sin opprinnelse var anslått til å kunne være så stor som tre til fire ganger brutto årsinntekt. Det var en formue som hver borger kunne ha uten at det skulle utløse en ekstraskatt på det som ble kalt en arbeidsfri inntekt. Det prinsippet ligger til grunn, og det prinsippet følger Senterpartiet, enten det gjelder sjølstendige næringsdrivende eller lønnsmottakere. Men det som var min utfordring – og det er en kjerneutfordring, og det er en utfordring som vil ha stor betydning for hvordan norsk næringsliv blir organisert framover – er utfordringen knyttet til beskatning av enkeltpersonsforetak kontra aksjeselskaper. For med den skattepolitikken som Høyre la til rette for ved sin finansminister Per-Kristian Foss, er det i dag slik at dersom et aksjeselskap har et overskudd av et visst beløp, tilsvarende overskuddet for et enkeltpersonsforetak, vil aksjeselskapet som beholder overskuddet i bedriften, komme betydelig bedre ut enn enkeltpersonsforetaket som beholder overskuddet i bedriften. Det kan Høyres nåværende skattepolitiske talsmann, Svein Flåtten, sikkert understreke korrektheten av. Det vil over tid kunne føre til at vi får omorganisering av virksomhet i dag knyttet til enkeltpersonsforetak over til aksjeselskapsforetak – fra ubegrenset økonomisk ansvar til begrenset økonomisk ansvar, og fra en tradisjon med langsiktighet til en tradisjon med større grad av kortsiktighet. Det er for Senterpartiet en uheldig utvikling. Er det ikke slik at her har Høyre en jobb å gjøre når det gjelder det en her snakker om, for å få økt delaktighet, økt ansvar, inn i næringslivet?