Aller først – for å starte med det siste først: Når vi nå legger til grunn at Statens vegvesen vil ha en større funksjon som byggherre enn det de hadde tidligere, er jeg også opptatt av at det i enkelte tilfeller da vil kunne være mer utgifter til administrasjon enn det var tidligere. Jeg er selvfølgelig også opptatt av at vi sammenlikner de samme typer tall, at det er nettoeffekten man kommer fram til, og at vi ikke ser bare på hva det koster for den utøvende part – altså den entreprenør som får oppdraget. Vi må se på hele prisen. Det er det som ligger i våre betraktninger. Det som var utgangspunktet for oss, var at vi samlet skulle ha en nettogevinst. Når jeg har operert med tallet 850 mill. kr, skal det være den nettogevinst som man regner med å hente ut av denne reformen. Når det gjelder strategisk kunnskap, vil jeg også understreke at en slik kunnskap skal ligge nettopp i regionvegkontorene, men man vil i stor grad ofte bygge på kompetanse mer lokalt. Derfor er man avhengig av en dialog mellom dem som sitter nærmest utfordringene, og dem som sitter på regionnivå. Forskning og utvikling er viktig. Det er fryktelig viktig i denne sektoren generelt, noe som forvaltningssiden vil ha et ansvar for. Det er noe vi er opptatt av både i Statens vegvesen og i departementet. Derfor har vi valgt å legge tung vekt på forskning og utvikling fra departementets side. Så til spørsmålet om konsulenter skal trekkes inn: Av og til har vi fra myndighetenes side gitt føringer for når det skal trekkes inn ekstern bistand. Kanskje det er behov for å få en balansert vurdering av spørsmål som skal legges fram for Stortinget, eller det kan være spørsmål hvor kanskje kompetansen i utgangspunket ikke ligger inne i Vegvesenet. Da vil Vegvesenet kunne gå ut og hente konsulenter. Det er nok viktig å følge med på at det ikke er et overforbruk av konsulentbruken, utover det som er nødvendig. Men jeg mener at slik det brukes i dag, er det både nødvendig og fornuftig. Jeg vil også understreke at når vi setter i gang en så stor reform – og dette er en stor reform – har jeg en grunnleggende tro på at det er en riktig og en viktig reform. Jeg merket meg jo at Arbeiderpartiet var med på å ta initiativ til reformen, og det understreker at vi alle sammen har et felles syn på at dette har det vært et stort, stort behov for. Så mener jeg vi kontinuerlig alle sammen må være på vakt: Gjør vi de rette tingene i henhold til de målsettingene vi har satt oss i dette?