Vi lever i en spenning mellom på den ene siden de enorme mulighetene som ligger for utvikling av næringsaktivitet i kystsamfunnene, og på den andre siden erkjennelsen av at den sterkeste tilbakegangen i folketallet har vært i kystdistriktene, spesielt i Nord-Norge. Arbeiderpartiet mener derfor at det er behov for en ny og helhetlig kystpolitikk. Arbeiderpartiet mener at man må legge til grunn en tredelt strategi. For det første må vi styrke grunnlaget for ny utvikling gjennom økt satsing på kompetanse, økt satsing på nyskaping og næringsutvikling og økt satsing på bedre kommunikasjonstilbud. For det andre må vi skape nye arbeidsplasser gjennom en massiv satsing på kystens næringsmessige fortrinn innen fiskeri, olje, sjøfart og reiseliv. For det tredje må vi sette inn en ekstra innsats i de mest utsatte områdene. Gjennom en massiv satsing på fiskeri, petroleum, sjøfart og reiseliv vil Arbeiderpartiet gjøre kysten til en drivkraft for nasjonal verdiskaping. Det vil bidra til interessante arbeidsplasser og mer stabil bosetting i kystområdene, og det vil bidra til å finansiere velferdssamfunnet. Men mulighetene i kystnæringen utløses ikke av markedet alene. Utviklingen må skapes i et samspill mellom næringslivet og staten, og ringvirkningene må komme hele kysten til gode, ikke minst i områdene hvor ressursene finnes. Det løses heller ikke av markedet alene; staten må ha vilje til å styre utviklingen. Arbeiderpartiet mener at vi må legge en nasjonal strategi for utvikling av norsk fiskerinæring som bygger på vårt fortrinn med tilgang til ferskt råstoff av høy kvalitet. Det må legges til rette for en aktiv utvikling av havbruksnæringen. Vi må ha ambisjon om at Norge skal være verdens fremste sjømatnasjon. Derfor må marin forskning være høyt prioritert, sammen med forsterket innsats innen produktutvikling og økt markedsinnsats for norske fiskeprodukt. Arbeiderpartiet mener vi må ta et nasjonalt løft for utvikling av næringen. Vi vil ha en fornyelse av kystfiskeflåten. Som ledd i en strategi bygd på ferskt råstoff mener vi at leveranse av ferskt råstoff må ha prioritet framfor leveranse av råstoff som er frosset på havet. Vi må ha en nasjonal satsing på oppfôring av fisk og på oppdrett av nye arter ved at bevilgingene til forskning økes vesentlig. Vi må også utløse mulighetene for oppdrett ved å etablere en statlig garantiordning for driftskreditt til nyskapingsprosjekt innen oppdrett av nye arter. Gjennom et slikt samspill vil vi få en jevnere tilgang av råstoff til industrien, en jevnere utnyttelse av investeringene i industrien, en jevnere sysselsetting og en jevnere tilgang av produkter til markedet. Samtidig må vi styrke vår tillit i markedet gjennom krav om kvalitetssertifisering, øke forskningen på markeds- og produktutvikling, og vi må gi næringen sterkere muskler gjennom å etablere et statlig investeringsfond for marin sektor som kan gå inn med eierinteresser i oppdrett og foredling av marine produkter, herunder marin bioteknologi. Dette er noe annet enn høyreregjeringens ønsker om at markedet skal styre utviklingen. Den tydeligste motsetningen ser vi like fullt i forhold til Fremskrittspartiet. Jeg hører nå at Fremskrittspartiet vil gjøre seg mer spiselig i kystområdene ved å unnlate å formulere hva de egentlig står for. Men i Fremskrittspartiets program for denne stortingsperioden – som fortsatt finnes i trykt og ikke bare i tenkt versjon – ser vi hva Fremskrittspartiet foreslår: at deltakerloven skal fjernes og i beste fall svekkes – slik Solholm sa i dagat industrien skal eie fartøyene selvet fritt fiske for fartøy under 35 fotingen begrensning for fartøystørrelseat staten skal auksjonere bort kvoteneat råfiskloven skal oppheves Det er en politikk for en næring som er fullstendig markedsstyrt. Den sterkestes rett skal rå. Men det er også en næring uten et statlig og et offentlig engasjement. Dette er en ny og annen kystpolitikk. Det er en fundamentalt annen kystpolitikk enn det Arbeiderpartiet står for, men det er også en politikk for en fundamentalt annen kyst enn det Arbeiderpartiet står for.