Så er vi i den situasjonen at vi etter noen timers søvn i natt skal møtes igjen i morgen. Da vil det være den forskjellen at vi har et ganske likt utgangspunkt for debatten. Da har vi en felles plattform, og da har vi alle fått se hva vi skal diskutere, og vi har ikke den skyggeboksingen som kollega Høybråten gav uttrykk for at det har vært så langt. Jeg er enig i at det har vært en veldig underlig trontaledebatt. Etter å ha vært med på mange av dem må jeg si at jeg ikke har vært med på noe liknende. Det er veldig rart å få denne todelingen i salen når det gjelder hvilke informasjoner man har om de debattene som foregår, og det er rart av og til å gå ned på kontoret, slå på Internett og lese hvordan listen over et summert budsjett begynner å bli ganske fullstendig ved hjelp av bekreftede lekkasjer på en dag som denne, hvor folk i denne sal kommer med informasjon. Det er slik at dette springer mer og mer ut i offentligheten før det går til Det norske storting og det folkevalgte parlament, og da er det grunnlag for å bruke ganske store ord. Jeg har sittet i noen regjeringer, og jeg innrømmer at jeg nok har vært med på noen budsjettlekkasjer. Men dette systematiske og – jeg vil si – også formelle lekkasjeregimet vi har sett den siste tiden, gir grunnlag for å stille noen spørsmål fra Stortingets side om vi ikke skal prøve å holde fast på noen viktige prinsipper, nemlig at Stortinget må få lik mulighet til å diskutere forside og bakside av budsjettet, og vi må få dette samtidig med offentligheten. Det er grunnlag for å ha en slik debatt. Mange vil tro at jeg i denne situasjonen vil svinge meg til de veldig store høyder, med store ord. Jeg vil ikke ennå ta i bruk ord som forakt for Stortinget, men det må være lov til å undre seg over om vi er tjent med dette fra Stortingets side – og det burde gjelde alle. Jeg må også gi uttrykk for en refleksjon på tampen av debatten som er knyttet til det som tydelig ble sagt fra statsministerens side før budsjettet framlegges i morgen, nemlig at de 2,5 milliarder kr i inndekning ved kutt i sykelønnsordningen ligger i budsjettet, men at samarbeidet med partene går. Noen av oss har hatt gleden av å snakke med disse partene i løpet av denne dagen også. Da er vi kommet i den underlige situasjonen at når Stortinget i morgen formelt får budsjettet, vil den mest spennende del av budsjettbehandlingen ikke foregå i dette huset, men i det såkalte Stoltenberg-utvalget som skal se på hvordan man skal klare å framskaffe de 2,5 milliardene utenfor dette huset. Det er ikke i samsvar med hva Venstre gjennom historien har oppfattet som det rette forholdet mellom storting og regjering. Og så er vi selvsagt spent på: Hvor er den store x-en i alle disse godbitene som nå er kommet ut, som er helt fundamental for å kunne gi den balanserte budsjettkommentaren? Men vi fortsetter i morgen, og da har vi nye krefter til å gå løs på mange av de samme problemstillingene. Jeg vil helt til slutt, som en stemmeforklaring, gi uttrykk for at Venstre vil støtte forslag nr. 5, fra Fremskrittspartiet, og selvsagt vårt eget forslag.