Siden jeg avla den forrige statsråd som hadde ordet her, en visitt angående at han ikke snakket om saken, så vil jeg berømme denne statsråden for at han gjorde det og ikke gikk til angrep på partiene i salen. Av og til når vi møter denne kirkestatsråden, opplever jeg at det er to ulike utgaver av kirkestatsråden vi møter. Ved åpningen av Kirkemøtet holdt statsråden en tale hvor han bl.a. sa: «Mange vil ha sterke meninger. Mange vil påvirke dere. Men det er dere som avgjør, og med dialog og respekt er jeg sikker på at dere tar det ansvaret.» Denne statsråden inviterer også til en bred dialog, det har vi hørt i dag i stat–kirke-debatten. Den «andre» statsråden så vi i Vårt Land to uker senere ta et oppgjør med Kirkemøtet, som i spørsmålet om å skille stat og kirke hadde kommet til en annen konklusjon enn det et flertall av menighetsrådene hadde. Denne statsråden syntes allerede å ha konkludert i stat–kirke-debatten da vi så ham i «Best in Show» på Menighetsfakultetet. Jeg må si at jeg liker den første utgaven av kirkestatsråden best. Hvilken statsråd skal vi egentlig lytte til – den som har tillit, og som vil ha dialog, eller den andre?