Som finnmarking med planer om å dra hjem i morgen og gå på ski har jeg sansen for at denne debatten ikke blir altfor lang. Jeg har forståelse for det. Jeg skal heller ikke lage noen lang debatt med mitt innlegg, men jeg vil likevel fokusere på noen forhold. Fremskrittspartiet gjør et stort poeng av at det verken er mulig eller nødvendig å finsikte økonomien, slik som det gjøres i Stortinget ved budsjettbehandlingen. Etter min mening må alle forvaltningsnivåer, enten det gjelder kommune, fylkeskommune eller stat, budsjettere ut fra den informasjonen en har på det tidspunktet budsjettforslagene behandles. Det samme må jo gjelde endringer som senere må gjøres ved revideringer, og endringer som kommer i løpet av året. Jeg kommer selv fra en liten kommune der vi har vært nødt til å leve med usikkerhet og gjøre endringer når vi har faktisk informasjon som sier at dette er nødvendig. Dette gjelder ikke minst der en opererer med anslagsposter og usikkerhet rundt rente- og prisutvikling. På samme måte som staten justerer kommuner og fylkeskommuner kursen underveis for at budsjettet skal bli et effektivt styringsverktøy. Jeg tror det ville være et dårlig signal dersom staten ikke skulle anse det som nødvendig å finsikte økonomien, slik jeg oppfatter Fremskrittspartiets merknader. Så skjønner jeg – og jeg skjønner det veldig godt – at det er stor forskjell på et statsbudsjett og et lite kommunebudsjett. Iallfall vet jeg at det er atskillig færre nuller i et kommunebudsjett enn i et statsbudsjett. Hovedinnvendingen mot Fremskrittspartiets skatte- og avgiftspolitikk er at de vil ha endringer i skatte- og avgiftssatsene i samsvar med konjunktursvingningene. Det er vanskelig å forstå at dette kan være til gunst for dem som skal investere og drive næringsvirksomhet i landet. Bedriftene ønsker et stabilt og forutsigbart system. Inntektene fra skatter og avgifter varierer. Det så vi i siste treårsperiode, fra 2002. Det kan ikke være slik at når det er gode tider i norsk økonomi, skal man på død og liv øke utgiftene eller sette ned skatte- og avgiftssatsene. Tilsvarende vil jo være at når det er dårlige tider, må man øke skatte- og avgiftssatsene eller få ned utgiftene. Jeg har lyst til å komme inn på et par forhold som Fremskrittspartiet har tatt opp, og det gjelder bompengegjelden. Samferdselsdepartementet har regnet ut at gjelden ved utgangen av 2005 var på 11,4 milliarder kr. Så er det slik av mye av de midlene som kreves inn i bompenger, går direkte til finansiering av prosjekter som ikke er til betaling av gjeld. En avvikling av alle bompengeprosjekter vil ikke bare kreve dekning av gjelden, men staten må også ta på seg bompengeselskapenes framtidige forpliktelser. Det kunne kanskje være interessant å høre om Fremskrittspartiet er for eller imot bomring rundt Oslo. 29 pst. av alle bompengeinntektene i 2005 kom fra bomringen rundt Oslo. Og Fremskrittspartiet i Oslo går inn for at Oslopakke 3 skal videreføres. Det er altså tidenes største bompengeprosjekt. Så er det slik at prislappen på de endringsforslagene som Fremskrittspartiet har i innstillingen, er på 15 milliarder kr, og det må en vel på en forsiktig måte kunne si er mer enn «en pølse i slaktetida». Høyre og Venstre har en merknad der de bl.a. viser til at rentebanen har økt, og hevder at Regjeringen driver en ekspansiv finanspolitikk i kombinasjon med dårlige incentiver til privat sparing. Det er også gjentatt tidligere i debatten av Sanner. Når det gjelder statsbudsjettet for 2006, ble det anslått til å være om lag nøytralt i forhold til den økonomiske utviklingen. Det var altså ikke ekspansivt. Økningen i renten skyldes simpelthen at det går godt – det går veldig godt – i Norge, samtidig som renten ligger et stykke under nøytralt nivå. Vi er enig med Norges Bank i at det er uansvarlig å drive ekspansiv pengepolitikk når det er høykonjunktur, og det gjør vi heller ikke. Når det gjelder påstanden om utilstrekkelige tiltak for å øke arbeidstilbudene, er det kjent at Regjeringen jobber med dette på flere arenaer og tar knapphet på arbeidskraft på alvor. Det kan nevnes, som sikkert er kjent i denne salen, krav til offentlig sektor om også å ansette folk som ikke har full yteevne. Det arbeides med en strategi for innvandring både fra EØS-land og andre land. Det kan også nevnes at velferdsmeldingen har en rekke tiltak for å få folk fra trygd til arbeid. Gjennom pensjonsreformen gir Regjeringen incentiver for å få pensjonister til å stå lenger i arbeid. Jeg vil gi Regjeringen honnør for at den tar tak i disse tingene.