Rett til habilitering og rehabilitering er hjemlet i rett til nødvendig helsehjelp, slik de fleste partier sier. Det er litt interessant, syns jeg, at Høyre og Kristelig Folkeparti, som har regjert sammen i fire år, er uenige om hvorvidt rehabilitering og habilitering er hjemlet i denne retten. Vi har jo registrert at representanten Dåvøy har fremmet et forslag i Stortinget om rett til rehabilitering. Derfor er det kanskje ikke så underlig at den forrige regjeringen, Samarbeidsregjeringen, på et vis etterlot et kaos på dette området da den forlot regjeringskontorene. Ansvaret for rehabilitering ble overført til de regionale helseforetakene, og da Stoltenberg-regjeringen overtok, var det kaos i forbindelse med anbudsrundene, som ekskluderte mange institusjoner, også de institusjonene som representanten Inge Lønning talte så varmt om tidligere. I tillegg valgte denne regjeringen å ikke gjøre noe med hensyn til fordelingen helseregionene imellom. Denne regjeringen og helsestatsråden sier i statsbudsjettet at en skal sette ned et utvalg som skal se på fordelingen av rehabiliteringsmidlene til de regionale helseforetakene. Det er åpenbart at deler av landet kommer svært dårlig ut etter den nyorganiseringen som den forrige regjeringen, Samarbeidsregjeringen, foreslo. Rehabilitering er et ansvar som ligger på kommunehelsetjenesten, og det ligger innenfor spesialisthelsetjenesten. Jeg syns det er beroligende at statsråden så tydelig sier hvordan dette skal følges opp gjennom det årlige rundskrivet til kommunene og i oppdragsdokumentet til de regionale helseforetakene. Statsråden forteller at det skal legges fram en strategi for rehabilitering på nyåret, og det er viktig. Jeg syns det blir litt patetisk at det fører til et ordkløveri om hvorvidt det er en handlingsplan eller en strategi. Det vesentlige – enten man kaller det en handlingsplan eller en strategi – er jo at denne strategien eller handlingsplanen blir synlig i de årlige budsjettene, hvor man bestemmer nivået på rehabilitering framover.