Gjennom statsbudsjettet må vi prioritere. Vi må vise vår stillingtaken til de utfordringer som krever lederskap – ja, vi må vise vår ideologiske plattform i praktisk politikk. Norges befolkning i dag høster av tidligere generasjoners planmessige bygging av Norge gjennom bevisst samfunnsorganisering, med en blandingsøkonomisk balanse mellom markedskrefter og folkevalgt korrigering av markedet. Dette vil Senterpartiet videreutvikle. Statens økonomiske politikk er et viktig instrument for å sørge for langsiktige beslutninger. I dag har børsnoterte private selskaper og interesser en iboende, nærmest ubønnhørlig tendens til å prioritere det kortsiktige. I dagens økonomiske situasjon framstår det som en av den moderne markedskapitalismens aller svakeste sider. Stortinget har derfor et stort ansvar for å sikre handlefrihet til å bruke det offentlige eierskapet i et langsiktig samfunnsbyggende arbeid, altså faktisk bruke det offentlige eierskapet som det redskap det skal være. Det å la være å bruke statens eiermakt er for oss i Senterpartiet å gi fra oss makt på bekostning av allmenne samfunnsinteresser. Fordeling av aktivitet og en balansert inntektsfordeling utover i territoriet vårt er en stor utfordring i ethvert demokratisk samfunn som på noen områder i økende grad blir innvevd i en globalisert markedsøkonomi. Det gjelder ikke minst i vårt langstrakte land. Regjeringa og spesielt Senterpartiet har som mål at det skal bo folk og drives virksomhet over hele landet. Det offentlige har et særskilt ansvar for å tilrettelegge for moderne kommunikasjoner som binder landet sammen. Det er på telekommunikasjonsområdet vi har de største mulighetene og de største behovene for endring. Vi må snarest få en tilbudsstyrt utbygging av mobil-, fjernsyns- og bredbåndsdekning av framtidsrettet kvalitet fram til alle husstander. Når denne fysiske monopolinfrastrukturen – på linje med den til våre veier og vårt strømnett – er åpen for alles konkurrerende bruk, medvirker vi til å realisere det beste i vår blandingsøkonomiske tradisjon. Vårt eierskap i Telenor må brukes for å sikre dette. Et alternativ kan være at fysisk telekommunikasjonsutstyr inngår i et eget statsforetak, på linje med eksempelvis Statnett. Dagens manglende utbygging i geografiske områder hvor utbygging ikke er forretningsmessig lønnsomt, kombinert med parallelle linjer i bystrøk, er ikke god samfunnsøkonomi, men innebærer store velferdsmessige tap. Vi må bli flinkere til å så. Det er lett å høste. Våre områdevise fortrinn gjennom rike naturressurser og en kunnskapsrik befolkning må systematisk videreutvikles. Både for store deler av næringslivet og for en befolkning som lever i et barskere klima enn de fleste i andre deler av Europa, er det avgjørende viktig å ha stabil og sikker energiforsyning fra fornybare kilder som gir oss et økonomisk fortrinn internasjonalt. Satsingen i statsbudsjettet på fornybare energikilder er svært gledelig, men ikke tilstrekkelig når vi kjenner behovet for å redusere forbrenninga av olje i næringslivet. Gjennom dette budsjettet kraftsamler Regjeringa for fellesskapets velferdsinteresser. Det er en viktig ny kurs, som det er stor oppslutning om langt utover regjeringspartienes rekker. Kommunenes tilrettelegging for bedre skole, barnehage og eldreomsorg blir økonomisk mulig å realisere gjennom Regjeringas budsjett. Få med høy inntekt roper lenger etter mer skattelette. Regjeringas prioritering er framtidsrettet og gledelig. Som følge av svært store geografiske avstander, mange unge familiers ønske om å bo mer landlig og en bygdebefolkning som har tradisjon for og kunnskap om å bosette og forvalte hele landet, har vi spesielt store og avgjørende utfordringer i å redusere avstandsulempene både for næringsliv og for befolkning. Nasjonal transportplan oppfylles i år når det gjelder vei og bane. Det er en viktig etappeseier, men ikke noe mer, for behovet for vedlikehold av baner, kaier og veier er enormt, samtidig som mange distrikter ikke har sett snurten av nyinvesteringer på flere tiår. Norge skal videreutvikle sin åpenhet mot det internasjonale samfunn og samtidig sikre herredømme over ressursene i eget hus. All erfaring fra andre lands ensidige satsing på internasjonalisering viser at det er en glatt stein å stå på. Samfunn står tryggere på sin egen plattform, hvor en har herredømme over naturressursene og fører en aktiv eierskapspolitikk, med tilhørende plikter og rettigheter. I Senterpartiet står hjemfallsinstituttet når det gjelder våre vannkraftverk fjellstøtt. Dette må uansett utfall av behandling i EØS-avtalens organer videreføres som i dag, da det sikrer det norske fellesskapets råderett over en framtidsrettet og stadig mer verdifull fornybar energikilde. Da EØS-avtalen ble inngått, ble det positivt sagt at den ikke skulle berøre vårt lovverk for eierskap til kraftverk. Regjeringa må nå gi klar beskjed til de viktigste unionslandene om at vi oppfyller våre energiforpliktelser gjennom stabile og store leveranser av olje og gass. Vi skal ikke påtvinges utsalg av vår vannkraft. Et viktig kjennetegn ved Norge er samarbeidsforholdene i arbeidslivet. Vi må ikke oppgi vår modell forankret i hevdvunne norske verdier som respekt og jambyrdighet mellom ulike fag og ansvar i arbeidslivet. I dagens arbeidsliv er det etter Senterpartiets oppfatning en for stor import av overdreven tro på ledelsens betydning. Framtidas nøkkel til å lykkes vil tvert imot ligge i respekt for ulike gruppers kompetanse og interesser og samarbeid på tvers av disse. Dagens utvikling i retning av sosial dumping er et skritt tilbake til en tid vi trodde vi hadde lagt bak oss. Spesielt har situasjonen innenfor deler av bygg og anlegg samt renhold vært i fokus. De fleste familier erfarer i sin midte at noen føler seg utsatt for en urettferdig konkurranse på arbeidsmarkedet. Som et hverdagseksempel kan nevnes en drosjesentral i Drammen hvor det nå bare er én etnisk norsk drosjeeier igjen. Inntektssituasjonen er som følge av myndighetenes konkurransepolitikk slik at det bare er våre nye landsmenn som finner det økonomisk forsvarlig å arbeide i næringa. Vi får altså en segregering i arbeidslivet. Noen yrker skal ikke tilrettelegges for å være økonomisk gode nok for etnisk norske ungdommer. En slik utvikling må vi motarbeide. Vi trenger ikke nå en ytterligere liberalisering av tjenestesektoren, slik eksempelvis EUs tjenestedirektiv legger opp til. Det vi derimot trenger, er konkrete tiltak for å få lovlydigheten tilbake i alle deler av arbeidsmarkedet. Det snakkes ofte om svart arbeid og useriøse selskaper for å beskrive problemene vi strir med i deler av arbeidslivet. Dette blir, slik Senterpartiet ser det, for milde begreper for å beskrive sakens realiteter. Dette handler i mange sammenhenger om en kamp mot økonomisk kriminalitet, der mektige bakmenn står bak – alt fra hvitvasking av penger og trafficking til import av arbeidstakere på slavekontrakter. Gjennom tiltakspakken mot sosial dumping har Regjeringa allerede kommet med tiltak. Arbeidstilsynet har fått utvidet sanksjonsmyndighet, bl.a. til å utskrive tvangsmulkt. I tillegg skal tilsynet få økte ressurser. Det innføres krav om ID-kort på norske byggeplasser. Senterpartiet vil gi honnør til det arbeidet som fagbevegelsen gjør ved å ta fatt i forholdene på den enkelte arbeidsplass. Spesielt gjør Fellesforbundet en stor innsats. Nicholas Stern har nettopp levert en veldokumentert rapport om klimaendringene til den britiske regjering. Det er ikke lenger tvil hos dem som vil ta innsikten inn over seg. De vitenskapelige bevisene er nå entydige og overbevisende: Klimaendringene er en alvorlig global trussel. Det er et akseptert prinsipp at forurenser skal betale. Men nivået må stå i forhold til de samfunnsmessige virkningene, og ikke bare målt etter økonomenes regnestykker. Avgifter, kvotehandel og reguleringer må kombineres med positive incentiver. Lokalsamfunn, bedrifter og folk flest må få mulighet til å tilpasse seg nye og mer framtidsrettede løsninger. Mangfold er viktig i naturen, i finansverdenen, i næringslivet og i arbeidsmarkedet. I Senterpartiet er vi opptatt av at en framtidsrettet miljøpolitikk ikke skal få negative konsekvenser i form av et ensidig næringsliv, og dermed et ensidig arbeidsliv. Vi må ikke innrette oss slik at norsk økonomi hovedsakelig kommer til å bestå av en høyteknologisk og effektiv petroleumssektor i tillegg til offentlig og privat tjenestesektor. Det vil være et elendig politisk håndverk, noe denne Regjeringa ikke vil være bekjent av. Det kan ikke være tvil om at en rekke av miljøproblemene kan løses ved fornyelse av teknologi og produksjonsløsninger. Som land har vi en stor mulighet for å få en betydelig andel av dette markedet med framtidsrettet miljøteknologi. I min hjembygd, Øvre Eiker, er OSO, som lager varmtvannsberedere, et glitrende eksempel på dette. Et stabilt, langsiktig familieeierskap og dyktige arbeidsfolk skaper et stadig mer energieffektivt produkt, med et stort internasjonalt marked. Det er sentralt å avveie de ulike interessene. Vi er i dag inne i en lånefinansiert etterspørsel på privatmarkedet som skaper betydelige problemer. Det er et tema vi må gå sterkere inn i. Vår internasjonale satsing i budsjettet er forbilledlig. Vi viser at vi vil dele med andre. Vi viser vår internasjonale solidaritet. Til slutt: Etter Senterpartiets syn er Regjeringas budsjett et nøkternt, ansvarlig og godt budsjett, som viser kursendring på viktige områder. Mange har store forventninger til det videre arbeidet med å oppfylle Soria Moria-erklæringa. Det er en fordel for Regjeringa å ha utålmodige støttespillere som inviteres til å se helheten og delta i debatten om prioriteringene. Da vil vi også kunne utmeisle nødvendige kursendringer på flere viktige samfunnsområder.