Nordområdemeldingen fra Regjeringen var løfterik, men hadde behov for å bli styrket, og Fremskrittspartiet mener at utenrikskomiteens behandling har bidratt til denne styrkingen. Vi er tilfreds med at vi nå forlater denne stortingssesjonen med et styringsdokument for nordområdene, og det i seg selv har umåtelig stor verdi. For norsk utenrikspolitikk ligger noen av de største utfordringer og muligheter i Arktis og i Barentsregionen. Dette har både saksordføreren og utenrikskomiteens leder kommentert. Bevissthet og prioritering av problemstillingene i nord er svært viktig for fremtiden, og jeg er helt enig med dem som sier at dette må være en nasjonal innsats. Det må være en overordnet oppgave for Norge, og i særdeleshet for norsk utenrikstjeneste, å fremme våre interesser i nord. Vi vet at vi ikke alltid vil finne støtte, men vi vet også at uten kontinuerlig oppmerksomhet og arbeid risikerer vi mye. Den diplomatiske dimensjonen i meldingen er således viktig. Hva med alliansepartnere? Hva med EU? Hvem skal vi støtte oss på? Det viktige budskapet må være at vi skal forholde oss til alle relevante aktører. Vi skal søke støtte og samarbeid der det er fornuftig og mulig. Ville vi stått bedre rustet i nord med et EU-medlemskap? Jeg har hørt, og mener absolutt, at det er mulig å fremføre gode argumenter for både ja og nei til dette spørsmålet. Realiteten er imidlertid at vi er ikke, og vi kommer sannsynligvis heller ikke på en god stund til å bli, EU-medlem. Det betyr ikke at vi ikke skal diskutere hva norsk EU-medlemskap kunne ha betydd for nordområdene, men det betyr at vi nå og en stund fremover må bruke alle krefter på å fremme en politikk som ivaretar de nasjonale interessene, gitt dagens situasjon, og ikke bruke for mye energi på å diskutere hvor mye bedre eller verre situasjonen kunne vært om ikke folk hadde handlet som de gjorde i 1994. Ved siden av det overordnede utenrikspolitiske må våre interesser i nord først og fremst sikres ved aktivitet og tilstedeværelse, og dette er det utførlig pekt på i innstillingen. Jeg vil peke på noen områder som Fremskrittspartiet mener er vesentlige for å ivareta dette. Militær tilstedeværelse er viktig og vektlegges av mange. Fremskrittspartiet er bekymret for om vi fremover vil ha ressurser til å være tilstrekkelig til stede og hevde vår suverenitet. Det er gode målsettinger fra komiteens flertall knyttet til petroleumsaktivitet i Barentshavet, men vi er usikre på om denne positive holdningen vil overleve høstens valg. Vi registrerer at SV og Senterpartiet er kritiske til olje- og gassutvinning i Barentshavet, og vi er bekymret hvis dette synspunktet skulle få gjennomslag. Fremskrittspartiet ønsker å gå lenger enn de øvrige partiene i å signalisere at vi ønsker fortgang i aktiviteten i Barentshavet. Vi mener det er riktig å komme i gang, og at dette vil være den beste politikk for bedret sysselsetting, økonomi og velferd – for Finnmark i særdeleshet, men også for resten av landet. Ellers vil jeg henvise til det som representanten Jagland kommenterte om gassrørledningsnettet og de muligheter som ligger i det, ved å utnytte allerede eksisterende infrastruktur. Fremskrittspartiet mener viktigheten av nordområdene gjør at vi må styrke vår innsats på mange felt. Når det gjelder forvaltningen, mener vi at ved å etablere et eget nordområdedirektorat i Finnmark, vil vi ha et permanent organ til å ivareta aktivitet i nord og forestå nødvendig samordning, underlagt Statsministerens kontor. Dette direktoratet vil da få den nødvendige tyngde som kreves i de tverrsektorielle prosesser som vil måtte foregå. Vi mener ikke at dette er det avgjørende for om vi får en god nordområdepolitikk. Det avgjørende er politikken og den kraft politikken har, så jeg vil ikke gå så langt som til å gjøre organiseringen til et hovedspørsmål verken på den ene eller den andre måten. Det er politikken som må være i fokus. Russland er viktig for Norge på mange plan. Vi forvalter felles fiskeressurser, vi deler et hav som forventes å bli gjenstand for stor petroleumsvirksomhet, og vi kan fremme hverandres interesser ved konstruktivt og aktivt samarbeid. Vi applauderer den fornyede vitamininnsprøytning som nå skjer i Barentssamarbeidet. Vi er glad for at Barentssekretariatet fortsetter å være en motor i samarbeidet, og etableringen av et barentsinstitutt i Kirkenes vil gi en ny dimensjon til det faglige arbeidet med nordområdespørsmål. Vi er meget godt fornøyd med at grensestasjonen på Storskog nå blir døgnåpen og håper dette ytterligere vil stimulere handelen med Russland. Utfordringene i forhold til Russland er mange, også på problematiske områder som miljø, helse og trafficking. Disse områder må vies stor oppmerksomhet. Vi har i tidligere debatter etterlyst muligheten for å bruke noen av våre bistandskroner på å avhjelpe fattigdom og nød i Nordvest-Russland, men må dessverre registrere at dette er det ikke støtte for. Men vi håper jo da at vi på andre måter kan bidra til det viktige arbeidet som mange norske, frivillige organisasjoner er involvert i, for å bedre vilkårene for befolkningen i Nordvest-Russland i særdeleshet. Det bringer meg over på noe av det komiteens leder, Thorbjørn Jagland, tok opp i sitt innlegg: vårt fravær når det gjelder merknadene om urfolk. Ja, det er riktig. Det vi nok får ta kritikk for, er at vi ikke sier konstruktivt hva vi mener, men bare hopper av disse merknadene. Vi mener at dette ikke er de store problemstillingene og utfordringene knyttet til denne meldingens dimensjon. Det betyr selvfølgelig ikke at vi ikke har respekt for minoriteter og svake gruppers stilling. I et utenrikspolitisk perspektiv har vi bl.a. i forbindelse med utviklingsmeldingen og globaliseringsmeldingen behandlet dette utførlig, og jeg vil vise til våre synspunkter og merknader der. Vi mener således at det representanten Jagland her fremfører, ikke holder. Han fremfører en forståelse for at regjeringspartiene vil holde Fremskrittspartiet utenfor, med det synet vi her måtte ha. Samenes rettigheter i Norge ble diskutert i denne sal for ikke lenge siden, ved behandlingen av finnmarksloven. Vi registrerte også her at det ikke kun var representanter fra Fremskrittspartiet som var enig i vårt syn. Hvis man så mener at vi skal settes på siden i norsk politikk, tror jeg man skal gå noen runder i ulike fora i så måte. Jeg fant denne bemerkningen merkelig, og ikke i samsvar med de holdninger og synspunkter vi har gitt uttrykk for – og det vi har lagt ned av arbeid – i utenrikskomiteen og i andre komiteer på Stortinget. Så til noen andre dimensjoner som kanskje ikke har vært så mye kommentert i debatten så langt. Forskningsdimensjonen er svært viktig. Jeg tror også forskning viser tilstedeværelse. Jeg tenker da på forskning i de polare områder og forskning på Svalbard. Også forskningen i Antarktis er viktig, selv om det ikke er en del av denne meldingen. Vi opplevde ved besøk i Ny-Ålesund at Norge er i ferd med å bli forbigått bl.a. av Tyskland når det gjelder antall forskningsdøgn. Det bør man ta til etterretning, og se om det er i tråd med den tilstedeværelse vi ønsker å ha, f.eks. på Svalbard. Komiteen peker på ønsket og behovet for utdanningsutveksling mellom norske og russiske studenter. Jeg tror at å få ytterligere fart på det og få til nye, spennende måter å fremme utveksling mellom studenter på, vil være viktig i et fremtidig samarbeid. Helt til slutt peker komiteen på at man ønsker en ytterligere og nærmere vurdering av muligheten for å koble Kirkenes på det russiske jernbanenettet i Nikel. I meldingen vurderer Regjeringen det slik at dette er noe industrien får ivareta. Men jeg er glad for at komiteen enstemmig ber Regjeringen gå en runde på dette for å se om det ikke er mulig å få til en tilknytning som kan være regningssvarende, og som kan være et viktig bidrag i et fremtidig og tett samarbeid mellom Norge og Russland.