Når alarmen går om at skipet har problemer, er både Hovedredningssentralen og Kystverkets beredskapsorganisasjon beredt til å håndtere det. Første prioritet er å berge liv og helse, og deretter å gjøre det som er mulig for å unngå skade på miljøet, det være seg på grunn av oljeutslipp eller annen last, så vel som bunkersolje. Det er da slik at Kystverket nå skal evaluere hendelsen med «Fjord Champion», et 174 meter langt fartøy som gikk i ballast, som fikk motortrøbbel, som kom i brann – og flere av disse tingene bidrog til å vanskeliggjøre redningsaksjonen. Vi kan da konstatere at aksjonen var vellykket i den forstand at ulykken ikke medførte tap av liv og helse, og det kom heller ikke skade på miljøet. Vi er ikke like tilfreds med andre sider ved aksjonen, og derfor har vi også igangsatt en evaluering av den. Det er klart at det hadde vært ønskelig at en slepebåt hadde nådd havaristen tidligere, slik at grunnstøting hadde vært avverget. Derfor går vi igjennom aksjonen, derfor går vi også igjennom og evaluerer hele sakskomplekset, inklusiv slepebåtberedskapen. Men det at vi også innenfor slepebåtberedskapen bygger på en kombinasjon av private og offentlige ressurser, er ikke noe nytt. Det har vært grunnleggende i beredskapen til alle tider. Men, som sagt, det gikk lang tid – skjønt det gikk ikke 15 timer, det gikk tolv og en halv time – fra havaristen begjærte slepebåt, til bistanden kom. For man skal da være klar over at på ett tidspunkt, ca. 2 timer etter at hendelsen inntraff, meldte kapteinen at faren var over – brannen var under kontroll. Så blusset brannen opp igjen. Men alle disse sider skal vi nå evaluere, og Stortinget vil på en egnet måte få seg tilstilet den evalueringen. For som vi alle vet, ligger det en stortingsmelding til behandling om disse spørsmålene, slik at Stortinget skal bli orientert og få se og gjennomgå den evalueringen som vi gjennomfører.