Det er nå engang et faktum at samtlige land som har hatt en god økonomisk utvikling gjennom de siste tiårene, har vært de landene som har beveget seg bort fra planøkonomi og over til markedsøkonomi. Hvorfor i all verden skal vi da dytte på de fattige landene rundt omkring i verden en planøkonomi som de selv har forlatt fordi den ikke virker? Jeg må si at de siste innleggene som har vært her, tyder på at angrep åpenbart er det beste forsvar for noen. Men det er altså ikke Fremskrittspartiet som har bevisbyrden i utviklingspolitikken. Det er de partiene som gjennom mange, mange år har holdt fast på tradisjonell tenkning rundt dette. Det undrer meg jo litt når man framhever problemene i de afrikanske landene sør for Sahara, som kanskje er de landene som har mottatt mest i tradisjonell bistand og støtte fra Norge gjennom lang tid, og som likevel ser ut til å gå i stikk motsatt retning av det FNs tusenårsmål tar til orde for. Da må man klare å ta en saklig og velfundert diskusjon om de virkemidlene man tradisjonelt har brukt, virker. Alt annet blir jo meningsløst. Det er ikke sånn at Fremskrittspartiet ikke ønsker å hjelpe verdenes fattige. Men vi har altså pekt på alternative løsninger, vi har lansert alternative forslag, og vi har lansert alternative måter å utvikle og hjelpe nasjonene på. Det er godt mulig at flertallet i denne sal ikke er enig i det. Men det er ganske stor forskjell på å være uenig i alternative virkemidler og å beskylde andre partier for ikke å bry seg. Klungland brukte i sitt første innlegg betydelige ressurser på å snakke om hvordan det skulle gå med miljøet i verden hvis kineserne begynte å bruke toalettpapir. Det er en ganske god illustrasjon på hvordan man kanskje tenker i en del partier. Jeg ønsker at alle verdens fattige skal få tilgang til den forbruksutviklingen som vi nyter godt av i dette landet, og som vi har fått som følge av økonomisk vekst og utvikling gjennom lang tid. Det ønsker jeg for alle kinesere, og det jeg ønsker jeg for alle afrikanere. Hvorfor i all verden skal vi frata dem den muligheten? Og hvordan kan man påstå – som enkelte gjør i denne sal – at nøkkelen til suksess kun er å omfordele den rikdommen som er skapt i vår del av verden, til den del av verden som ikke har lyktes. Nei, nøkkelen til suksess er å sørge for at også de andre landene som vi og mange av våre medallierte i bistandspolitikken har holdt effektivt unna, får muligheten til å delta på handelspremissene våre innenfor markedsøkonomiske prinsipper Det er de debattene vi må tørre å ta. Og bevisbyrden ligger ikke hos Fremskrittspartiet. Den ligger hos de øvrige partier i denne sal.