Jeg må få lov til å starte med å svare på det flammende innlegget Sverre Myrli hadde om Fremskrittspartiets minstepensjonister. Det er totalt feil det han sier. Vi har sagt vi skal ha lik pensjon for alle. Men vi har også sagt at vi skal ha en lik pensjon som man kan leve av, ikke være sultefôret som med den pensjonen som representanten Sverre Myrli har lagt fram for Stortinget som minstepensjon – altså en pensjon som er på det nivået at man må gå på sosialkontoret for å få hjelp. Vi skal ha en lik pensjon for alle, men det skal også være en pensjon som alle kan leve av. Det var egentlig ikke derfor jeg tok ordet. Jeg tok ordet for å belyse den debatten som foregikk her i forbindelse med replikkordskiftet mellom Lise Christoffersen og Åse Gunhild Woie Duesund, og jeg lurer på om slitasjen i Regjeringen allerede er blitt så stor at det er et behov for å forandre regjeringsfraksjonen og det parlamentariske grunnlaget for denne regjeringen. Selv i salen i dag fikk vi i Karin Andersens og statsrådens svar til Martin Engeset innblikk i dette, i statsrådens uttalelser og debatten i media etterpå – et krast og aggressivt svar fra lederen i arbeids- og sosialkomiteen. Stortingsrepresentanter fra SV har framvist sitt hat mot USA på plassen foran Stortinget, der de har demonstrert mot sin egen Regjering. Ja, til og med har hatet mot USA vært så sterkt fra SVs side, at det i finansinnstillingen har kommet til uttrykk motstand mot amerikanske biler. Det er jo ganske godt gjort! Men selvfølgelig må man ha utløp for sitt hat når man ikke får gjennomslag i Regjeringen for det. Det har også gitt seg utslag for Senterpartiet ved at Lars Peder Brekk i forskjellige medier har slaktet Regjeringens skattepolitikk. Det jeg kunne tenke meg, var å få en liten redegjørelse fra Lise Christoffersen om hvorvidt behovet for å skifte representanter i Regjeringen nå er akutt, slik at man må gjøre det snarest mulig, eller om det er en langsiktig strategi for å legge til rette for at Kristelig Folkeparti skal gå inn i Regjeringen, enten ved utskifting av Senterpartiet eller ved utskifting av SV. Det hadde vært veldig greit å få en slik redegjørelse, samtidig som jeg synes det er forunderlig at Arbeiderpartiet bruker energi på å gå til angrep bl.a. på kjernesaken til Kristelig Folkeparti – kontantstøtten. Men det kan jo også være slik at hvis man kvitter seg med SV i regjering, er det rom for å videreføre kontantstøtten – så det hadde vært veldig greit å få redegjort for om det er en langsiktig strategi eller et akutt behov for å skifte ut.