Jeg vil hevde at Norge under skiftende regimer – ikke alltid med full støtte fra Fremskrittspartiet, riktignok – har gjort en betydelig innsats for å fremme kvinnespørsmål internasjonalt. Gro Harlem Brundtland var den første som innførte det som ble kalt en kvinneregjering. Min forgjenger, Hilde Frafjord Johnson, gjorde en betydelig innsats for å fremme kvinnespørsmål i utviklingspolitikken. Så ja, Norge har vært i spissen på dette området, men det betyr ikke at vi ikke kan gjøre mer. Når vi skal bestemme oss for hva vi skal gjøre mer, så må vi ha en konkret, detaljert handlingsplan for hvordan vi skal ta dette opp i internasjonale fora, hvordan vi skal få det gjort i vårt direkte bistandssamarbeid med den tredje verdens land, og vi må også ha med det element at vi faktisk også kan lære noe tilbake, at vi ikke bare har noe å lære bort.