Jeg tegnet meg til et nytt innlegg med bakgrunn i innlegget fra representanten Dørum, hvor han hadde en karakteristikk av det jeg hadde sagt med hensyn til kontoret for fri rettshjelp i Oslo – han brukte vel begrepet «science fiction». Nå er det slik at i den proposisjonen som Dørum hadde ansvaret for å legge fram, er det en ganske grundig omtale av Oslo kommunes rettshjelpskontor. Det er en ganske detaljert beskrivelse av en evaluering som har funnet sted, og hvordan sakene er blitt behandlet. Jeg kan ikke gå igjennom hele denne evalueringen her, men konklusjonen med hensyn til konsekvenser av evalueringen er følgende: «I lys av evalueringen vil blant annet en tilpasning av tilskuddets omfang til antallet saker innenfor lovens virkeområde være aktuelt å vurdere.» Det Dørum gir uttrykk for nå, er at selv om det måtte stå både det ene og det andre i dette dokumentet, ville en slik vurdering aldri hatt som konsekvens at det ble noen kutt – slik oppfatter jeg det. Det er en nokså spesiell måte å fortolke det dokumentet på som Bondevik I-regjeringen la fram. Det er vanskelig for andre å oppfatte dette annerledes enn at det har konsekvenser. Det gjorde da også en samlet komite. Man var opptatt av å ivareta kontoret. Derfor ble det også en komitemerknad ut av det – ikke med utgangspunkt i noe den påfølgende regjering gjorde, men med utgangspunkt i det som regjeringen Bondevik gjorde. Det er bra at man har fått det på plass, at kontoret er sikret videre drift, og at vi i tillegg får en rekke nye rettshjelpstiltak. Hvis vi nå lar det som jeg nå har nevnt her ligge, håper jeg at Dørum er med på at i stedet for å rive ned vel fungerende tilbud, vil det være bra hvis man kan få nye knoppskytingstilbud. Det står altså et betydelig beløp inne i forhold til frie rettshjelpsmidler for 2007, og hvis man klarer å få i gang aktivitet, kan det være midler å søke om. På den måten kan kanskje etter hvert store deler av resten av landet få et tilsvarende tilbud, slik man har klart å bygge opp, ikke minst med ideelle ressurser, i Oslo – med studenter, med jurister, som ikke nødvendigvis har tatt seg godt betalt, men som har stått på i forhold til de mest behovstrengende i befolkningen når det gjelder denne typen tilbud.