Som en av forslagsstillerne vil jeg si meg svært fornøyd med komiteens innstilling og arbeid i denne saken. Dokument nr. 8:10-forslaget om spesifiserte rettigheter til grunnskoleopplæring har sin rot i et svært alvorlig samfunnsproblem og et svært alvorlig problem for dem dette omfatter. Bakgrunnen for forslaget er at OECD-undersøkelsen Adult Literacy and Life Skills Survey viser at over 400 000 av den voksne norske befolkningen i gruppen 16 til 65 år er så dårlige i lesing av tekst og forståelse av tall at de scorer under det nivået som internasjonale leseforskere ser som nødvendig for å kunne fungere godt i et moderne arbeidsliv. Gruppen lesesvake er overrepresentert blant arbeidsledige og støttemottakere, og er – som naturlig er – spesielt sårbare for omstillinger i arbeidslivet. Det er intet godt utgangspunkt å ha, når vi vet hvilke utfordringer nye økonomier som Kina og India, og globaliseringen, kommer til å stille oss overfor når det gjelder omstilling og tilpasning i det norske arbeidslivet framover. Det finnes knapt den arbeidsplass som ikke kommer til å kreve at arbeidstakeren har evne til å tilegne seg ny kunnskap og nye rutiner i årene framover. Norge har som strategi at produkter og tjenester må fylles med kompetanse og kunnskap for at Norge skal sikre sin konkurransedyktighet. Det er kompetansen til hver enkelt av oss som avgjør om vi lykkes. 400 000 er et stort tall. Det får utfordringen til å framstå som så stor at enkeltmennesket bak tallene står i fare for å drukne i de store talls lov. Jeg har møtt noen av menneskene bak disse tallene på Åsnes Opplæringssenter i min egen hjemkommune. Det er sterkt å høre om voksne mennesker som gjør en god jobb, blir forfremmet og flyttes til anleggsarbeid i Oslo, men som til slutt bryter sammen fordi det blir for slitsomt å reise fire-fem timer hver dag for å komme hjem til samboeren slik at arbeidsrapporten kan skrives på slutten av dagen. Mange har antakeligvis havnet utenfor, og flere kan komme til å havne utenfor arbeidsmarkedet, om en ikke tar tak i denne utfordringen. Dette dreier seg om å gi mennesker en ny sjanse. Det gjelder allerede lovfestede rettigheter, som tidligere sagt, som det gjelder å gi et reelt innhold for den enkelte. Det er med glede jeg registrerer den store enigheten i komiteen omkring problemet. Da får det stå sin prøve at enigheten ved en inkurie nok er dratt en bisetning for langt. Vi i Høyre mener selvfølgelig ikke at dette «først og fremst handler om økte økonomiske ressurser til feltet» som det står i innstillingen. Men iveren etter å få størst mulig enighet overskygget oppmerksomheten om denne setningen under sluttbehandlingen av innstillingen. Det bør imidlertid ikke overraske at vi ikke ønsker å gi vår tilslutning til akkurat dette. Høyre har fremmet et forslag om at Stortinget ber Regjeringen komme tilbake til Stortinget med en egen sak om hvordan man kan sikre voksnes rett til grunnskoleopplæring. Mange vil mene at dette forslaget er unødvendig, siden det er en enstemmig komitemerknad som sier akkurat det samme. Men en komitemerknad, enstemmig eller ikke, er ikke forpliktende. Jeg tar med dette opp forslaget for sikkerhets skyld. Hvis kunnskapsministeren, som det kanskje er grunn til å regne med, i sitt innlegg vil forsikre Stortinget om at han vil komme tilbake til Stortinget med en egen sak om dette viktige spørsmålet, er vi innstilt på å trekke forslaget. Samtidig henstiller vi til kunnskapsministeren å fremme saken så raskt som mulig, og helst i løpet av året. Det kan gjentas: Det er hyggelig å ha vært med på å lose forslaget igjennom i komiteen til en såpass klar innstilling om et så alvorlig problem. I Høyre mener vi at en gjennom Kunnskapsløftet har utviklet et kartleggingsverktøy som gjør det mulig å avdekke svake ferdigheter, og at det å utstede et kompetansekort som beskriver rettigheten og starten for opplæringen av den enkelte, vil være en god løsning. Denne diskusjonen får vi imidlertid ta når departementet fremmer en egen sak. Den brede enigheten i komiteen gir håp om at vi kan finne løsninger som gir dagens lovfestede rettigheter et mer reelt innhold for den enkelt. Det er vi alle tjent med.