Jeg vil også takke for en god debatt. Jeg føler at det på de fleste områder er ganske brei enighet, og det borger jo bra for å kunne få til noe framover. Først vil jeg si meg enig med de talere som har sagt at forebygging selvfølgelig er veldig viktig på alle områder, som på dette, ja ikke minst på dette området. Men samtidig vet vi også – slik at folk ikke skal ha skyldfølelse – at sjøl de som gjør alt riktig, også kan bli sjuke. Så det er ingen garanti når vi snakker generelt. Derfor skal ikke folk ha skyldfølelse når de blir sjuke, men det skal heller ikke stå i veien for at vi skal drive et aktivt, forebyggende arbeid på alle områder. Så jeg er enig med dem som har vært inne på det. I forbindelse med denne saken er det viktig at sjukdommen blir oppdaget tidlig, for at man skal kunne iverksette de tiltak som er nødvendige. Det er veldig viktig at de – kanskje 120 000 mennesker – som i dag ikke vet at de har sjukdommen, får diagnosen, slik at det blir iverksatt tiltak, og at de som allerede er sjuke, får skikkelig behandling, slik vi har vært inne på. Jeg mener også at fastlegen er usedvanlig viktig her. Derfor er det å få implementert det nye programmet veldig viktig. Representanten Andersen spurte om hvor fort dette skal skje. Som jeg sa i hovedsvaret mitt, er Legeforeningen sammen med Sosial- og helsedirektoratet pålagt å gjøre det. Vi har ikke satt noen bestemt dato, men de har fått beskjed om at dette skal skje raskt. Jeg har forventninger til at dette nye programmet raskt vil bli tatt i bruk av alle landets allmennleger. Det er svært viktig. Jeg er helt enig i det representanten Mandt-Bartholsen tok opp i forhold til at det hele tiden er viktig å kunne mer, altså å bruke oppdatert kunnskap, både for dem dette gjelder, deres pårørende og ikke minst for dem som jobber i sektoren. Jeg mener også at lærings- og mestringssentra er viktige, og at vi må få bygd ut flere. Der vi har litt erfaring med det, ser vi at folk får bedre livskvalitet og hjelp til hvordan man skal leve med sjukdommen, både de det gjelder, og deres pårørende. Når det gjelder spørsmålet fra representanten Karin Andersen omkring de faglige retningslinjene, er det heller ikke satt noen fast dato for disse, men det vil ta noe lengre tid. Vi skal jo nå også sette ned et nytt nasjonalt råd som skal ta seg av kvalitet og prioritering, som er så veldig viktig. Jeg vil nok mene at de også bør ha en liten rolle i dette arbeidet, men det kan vi komme tilbake til. Jeg er også enig med representanten Dåvøy i at det først og fremst er for hver enkelt at det er viktig å gjøre dette, og at samfunnet kommer i andre rekke. Jeg er også enig i at eldresentre kan gjøre noe mer aktivt her, og at også andre kan drive med oppsøkende virksomhet. Til representanten Skjælaaens innlegg om at det ikke er ressurssvake mennesker vi her snakker om, vil jeg si at det er jeg helt enig i. Til slutt til representanten Christoffersen: Det er helt klart at alle som trenger medisiner, skal få riktige medisiner. Derfor er det viktig at vi har et system som ivaretar det. Per i dag er det ca. 14 dagers behandlingstid på individuell behandling av søknader. Dette er jo noe vi kontinuerlig følger med på, for folk skal ha de medisiner de må ha for å kunne ha en bedre livskvalitet og dermed et bedre liv.