Regjeringens forskningsmelding uttrykker vilje til å utnytte muligheter og møte fremtidige utfordringer for norsk forskning. Meldingens utgangspunkt er at forskning er et gode i seg selv, men også at økte investeringer i forskning er nødvendig for å møte fremtidige muligheter og utfordringer samfunnet står overfor. Den er gjennomgående meget godt mottatt. Komiteens innstilling tyder på at meldingen også får bred tilslutning i Stortinget. Det lover godt for den videre oppfølgingen. Jeg vil takke komiteen for det omfattende og krevende arbeidet som er gjort. Meldingen har høye ambisjoner for norsk forskning. Det er det også grunn til. Vi har opparbeidet et godt utgangspunkt. Det er optimisme og nytenkning i norsk forskning. Kvaliteten er på vei opp, og de offentlige ressursene har økt betydelig de siste fem årene. Forskningsmeldingen fra 1999 har på mange måter bidratt til et tidsskille i norsk forskning. Men vi har også utfordringer. Fagevalueringer viser at kvaliteten er varierende, at faglig og strategisk ledelse mangler, at miljøene er fragmenterte, og at tilgangen på frie midler er for liten. Forskning og forskningsbasert virksomhet blir stadig mer internasjonal. Andre land har også høye ambisjoner for sin forskning. Våre ambisjoner og prioriteringer kan derfor ikke være upåvirket av det som skjer utenfor landets grenser, men må anrettes for å gripe de økte mulighetene internasjonaliseringen gir, og for at vi skal ta det moralske ansvar vi har for det globale samfunn. Regjeringen foreslår internasjonalisering, grunnforskning og forskningsbasert nyskaping og innovasjon som gjennomgående prioriteringer. Gjeldende tematiske satsinger videreføres i stor grad gjennom områdene energi og miljø, hav, mat og helse. Vi definerer IKT, bioteknologi og nanoteknologi som prioriterte teknologiområder, og vi legger særskilt vekt på å styrke den realfaglige forskningen. Disse prioriteringene kombinerer hensynet til bredde, kontinuitet, nasjonale behov og fortrinn, og gjør norsk forskning i stand til å delta aktivt i det internasjonale forskningssamarbeidet. Prioriteringene skal realiseres gjennom vekst og ikke gjennom omprioritering. Humaniora og områder som ikke er direkte prioritert, vil derfor få vekst i ressursene. Meldingen inneholder da også konkrete tiltak for å styrke humanistisk forskning, i tillegg til at humanistisk og samfunnsvitenskapelig forskning vil være helt nødvendig for å realisere prioriteringene i meldingen. Videre skal kvalitet stimuleres og belønnes uavhengig av fagområde. Det er gledelig at komiteens flertall støtter både vekstmålet og innretningen av veksten. Jeg merker meg at komiteen ber om at Regjeringen legger frem en opptrappingsplan for den offentlige innsatsen. Regjeringen vil følge opp dette i statsbudsjettet for 2006. Norge har et særlig behov for å øke forskningsinnsatsen i næringslivet. Meldingen svarer med å foreslå prioriteringer som treffer næringslivets behov og muligheter, og den varsler betydelig opptrapping av tiltak som vi vet virker. Det betyr likevel ikke at all vekst skal gå til næringsrettet forskning. For det første har forskningen flere formål enn å bidra til økt verdiskaping. For det andre er næringslivet tjent med at det foregår god, nysgjerrighetsdrevet grunnforskning og utdanning ved universitetene og høyskolene. Økte investeringer i grunnforskningen står derfor ikke i motsetning til økt næringsrelevans, men er snarere en forutsetning for et mer verdiskapende næringsliv. En viktig del av veksten vil derfor kanaliseres til universitetene og høyskolene, og såkalt frie midler skal styrkes. Dette kommer i tillegg til de 1 470 mill. kr i rene forskningsmidler som ble tilført fra 2001 til 2005, en realvekst på 24 pst. Utover vekst i ressurser varsler meldingen en rekke tiltak for å styrke forskningen ved universitetene og høyskolene. Fortsatt styrking av den faglige ledelsen er nødvendig, og det samme er bedre tilrettelagte og mer forutsigbare karriereveier. Jeg merker meg med tilfredshet at et flertall i komiteen gir tilslutning til opprettelsen av en ny midlertidig mellomstilling på vei mot fast tilsetting som professor. Denne er etterspurt av fagmiljøene og har fått tilslutning fra organisasjonene. Samtidig vil jeg understreke at en ikke skal øke den samlede graden av midlertidige ansettelser i sektoren, men tvert imot bidra til at særlig bruken av korte og uforutsigbare engasjementer og prosjekter går ned. Jeg merker meg og deler komiteens vurdering av behovet for individuelle stipender, og har allerede for en tid tilbake avtalt møte med Aksjonsgruppen «Ung og lovende?» for å drøfte hvordan dette behovet best kan møtes. Jeg konstaterer at komiteen går inn for å utvide den foreslåtte ordningen for private donasjoner med flere mottakerinstitusjoner. Regjeringen vil utarbeide konkrete retningslinjer for ordningen i tråd med dette. Forskningsmeldingen gir grunnlag for gode vilkår og setter høye mål for norsk forskning i årene fremover. Men det er ikke nok i seg selv. Skal vi nå målet om å heve Norge til en ledende forskningsnasjon, kreves det en felles vilje fra myndigheter, forskningsmiljøer, næringsliv og samfunnet for øvrig. Jeg drister meg til å spå at dagens stortingsbehandling vil vise at det er felles vilje på politisk nivå.