Først vil jeg gi ros til representanten Nybakk, som setter frem denne interpellasjonen og tar opp dette viktige spørsmålet. Som representanten Trettebergstuen helt treffende sa: Menneskehandel er vår tids slaveri. Menneskehandel krenker grunnleggende menneskerettigheter og må bekjempes i all sin form. Det dette innebærer, er at på en eller annen måte berøres så godt som alle land – enten de landene hvor disse ofrene kommer fra, eller de landene som er destinasjonsland, som Norge. Noen land opplever å være begge deler. Dette har mange fasetter – og er en tragedie som rammer både den tradisjonelt rike delen av verden og den fattige delen av verden. Mens man rent historisk kanskje har oppfattet det slik at slaveriet ble endelig bekjempet av Abraham Lincoln i den amerikanske borgerkrigen, har det aldri opphørt. Fravær av slaveri er dessverre ikke oppnådd. Vi opplever nå kanskje heller en økning når det gjelder slaveri, enn en reduksjon. Dette må vi ta tak i. Det er et internasjonalt problem. Jeg er veldig glad for at dette er et viktig tema for utenriksministeren, og at han tar det opp i flere settinger hvor det tradisjonelt kanskje ikke har vært normalt. Han nevnte selv et NATO-møte og en samtale med Ukraina. Jeg synes det lover godt. Som i naturkatastrofer, i krig eller i andre tragedier er det også her kvinner og barn som i første rekke rammes, og som er ofrene. Det gjør det ikke mindre alvorlig. Men det gjør det også svært vanskelig – når vi vet at i mange land er ikke holdninger til og rettigheter for kvinner og barn på det nivået som vi skulle ønsket. Lovverket står ofte tilbake å ønske. Vi er helt enig i at det må arbeides på bred basis, og at vi må arbeide gjennom relevante organisasjoner. FN og OSSE har vært nevnt. Andre organisasjoner er også aktuelle. Vi må også poengtere at ansvaret ligger hos hvert enkelt land. Landene må implementere nødvendig lovverk. De må ta innover seg et riktig sett av holdninger, ikke minst til kvinner. Man kan ikke gjemme seg bak et mangelfullt utbygd rettssystem. Man må ta tak i de mafiakulturer som dessverre preger mange land som har frigjort seg fra kommunismen. Det er mye å ta tak i med hensyn til det som tas opp i denne interpellasjonen: Det handler om trafficking, om menneskehandel. Det handler om narkotika, om våpensmugling og om omfattende, kriminelle nettverk. Når det gjelder vår hjemlige prostitusjon og de utenlandske kvinnene som er her, har det vært nevnt – helt sikkert med rette – at det er mange som er ofre for denne type menneskehandel og denne type organisert kriminalitet. Samtidig vil jeg forsøke – det er kanskje farlig – å nyansere dette bildet noe. Det er kanskje farlig å si at det gjelder alle og plassere alle i samme bås, selv om tragedien er like stor om det skulle være én, flere hundre eller flere tusen. De som er ofre, skal vi ta tak i, og dem skal vi ha omtanke for. Men bildet kan nok være ganske komplekst. Den interesse som nå vies dette temaet, ikke bare ved hjelp av denne interpellasjonen, men også den interessen, som representanten Nybakk viste til, hos dem vi møter når vi er ute og reiser – de temaene vi diskuterer, de organisasjonene vi møter, den fokusering som det er på dette på internasjonale organisasjoners møter, på konferanser – får vi håpe gir resultater og snur denne negative trenden. Jeg tror f.eks. at den fokuseringen vi nå har på fotball-VM i sommer – dette er jo ikke helt ukjent, det har skjedd ved andre idrettsarrangementer tidligere – kanskje vil være med på å snu dette, for er det noe folk er interessert i, så er det nettopp sport og fotball. Dette vil også kunne berøre og nå ut til folk på en helt annen måte. Vi ønsker Regjeringen lykke til med sitt arbeid, og håper at Stortinget kan være en konstruktiv medspiller i det videre arbeidet med å bekjempe dette.