Tidligere i dag hadde vi en debatt om personvern. Da snakket jeg om det begrepet som Datatilsynets leder bruker, nemlig de gode hensikters tyranni. Jeg må si at jeg er glad for at denne debatten kom i dag, men den måten den er taklet på av både statsråden og statsrådens parti, syns jeg er litt skremmende. Jeg savner å ha en justisminister som går inn i de vanskelige grenseoppgangene som dette fører til, slik at det ikke bare blir en ren kriminalpolitisk debatt. Interpellanten er glad for at statsråden ser helheten, og da lurer jeg på hvilken helhet det er man egentlig ønsker å se. Jeg er betrygget over at Ballo faktisk har noen betraktninger om personverngrensesnittene her, og jeg håper at de også får noen gjennomslag i Regjeringa. Venstre er veldig betenkt hvis man ikke klarer å sette klare grenser for hvordan man er villig til å bruke DNA. Hvis man går på flertallets innstilling her, er ikke Ballos eksempler kuriøse, for da er det snakk om at 40 000 mennesker hvert år skal inn i et DNA-register. Og da beveger man seg sakte, men sikkert inn i et DNA-register som til slutt skal gjelde absolutt alle, og man vil stadig vekk se folk som ikke skal være der, urettmessig komme i politiets søkelys. I Venstre mener vi at man skal bruke harpun og ikke snurpenot når man skal bevege seg inn i de justispolitiske virkemidlene. Og nye metoder gir nye muligheter. Vi syns man skal ha klare grenser for hvordan man skal bruke DNA. I Venstre mener vi at det bør være ved minst seks måneders fengsel, det må være domstolenes beslutning at vedkommende skal registreres, og det skal være fare for gjentakelse for å komme innunder beslutningen. Da betyr det at vi er åpne for å bruke dette virkemiddelet mer, men det skal bare brukes i de tilfellene hvor det er viktig å gjøre det. Og så mener vi det må settes grenser for hvor lenge man er i registeret, og for hva det skal brukes til. Det er viktig å sette grenser, for en DNA-profil er noe helt annet enn et fingeravtrykk og kan brukes utrolig mye bredere til å finne informasjon om folk. Vi mener det er klart at en slik regel må sette grenser for at det bare skal brukes til identifisering i forhold til kriminelle handlinger, ikke til opplysninger om hudfarge, sykdommer og hårfarge og til alle andre personopplysninger man kan få ut av en DNA-analyse. Full rehabilitering er målet for hele straffesystemet vårt. Derfor mener Venstre også at fem år etter at en dom er ferdig sonet, bør vedkommende slettes fra registeret, om det ikke ved dom er sagt at vedkommende bør stå i registeret fordi faren for gjentakelse er så stor. Vi mener også det er viktig at alle som er registrert, vet at de er registrert og ved forespørsel med enkelhet skal få en bekreftelse på hvorvidt de er registrert, eller hvorvidt de er tatt ut av registeret. Jeg tror etter å ha hørt innledningen til noen her at når det gjelder de groveste voldsovergrep, og spesielt mot kvinner, er absolutt alle enige. Men hvis man ikke klarer å se forskjell på grove voldsovergrep mot kvinner og det at en 17-åring gjør noe dumt med naboens båt og aldri får muligheten til å begynne på nytt igjen, kommer vi veldig rart ut med justissystemet vårt. Da er vi tilbake til de gode hensikters tyranni, og da klarer man ikke å skille mellom en ergerlig nabo og en voldtatt kvinne. Og da bør man gå hjem og lese George Orwells 1984.