Det viktigste formålet med å lage den norske grunnloven var å sikre landet en styreform preget av nasjonal selvstendighet. Vi har senere bygd opp et lovverk som styrker denne intensjonen i Grunnloven, og som bl.a. har gitt oss kontroll over våre naturressurser. Men etter at enkelte partier ønsket å åpne for norsk medlemskap i EU, er det kommet viktige endringer i Grunnloven som svekker dens intensjon. Det er særlig bestemmelsene i § 93 om avgivelse av suverenitet på et saklig begrenset område som har skapt problemer i forhold til å hevde norsk suverenitet. Paragrafen er brukt til å tilpasse Norge til EU på en rekke sentrale områder. Vi har fått en veterinæravtale som forbyr grensekontroll av mat og en Schengen-avtale som forbyr passkontroll på grensen mot EU. Vi har fått en EØS-avtale som blir stadig mer omfattende, og vi har fått EU-godkjenning av biler, osv., osv. Kystpartiet ønsker at vi stopper den gradvise EU-tilpasningen. Norge bør melde seg ut av EØS og Schengen. Grunnloven bør endres på de punkter hvor det kan innebære avgivelse av suverenitet. Derfor foreslo Kystpartiet i fjor høst at Grunnloven § 93 strykes, da den er et utskudd av nyere dato. Kystpartiet tok i Stortingets spørretime nylig opp spørsmålet om Grunnlovens forhold til norsk EU-medlemskap. Vi er glade for at det nå fremmes et formelt forslag om å få dette vurdert juridisk. Vi håper at en slik vurdering kan gi et mer realistisk bilde av hva EU-medlemskapet innebærer for den norske grunnloven. Fagekspertene er ofte uenige i kompliserte juridiske saker der også politiske vurderinger spiller inn. I slike saker er det ekstra viktig å få fram premissene for de enkelte ekspertenes standpunkter. Bare på den måten kan folk flest få en grundig og oversiktlig framstilling av saken. God folkeopplysning er en forutsetning for et reelt folkestyre. EU er i rask endring, men det er ikke noe godt argument for å utsette en eventuell vurdering av EU-medlemskapets konsekvenser for Grunnloven. Så lenge vi risikerer at et flertall på Stortinget om få år sender en EU-søknad, har det en stor egenverdi å være løpende oppdatert på virkningene av et EU-medlemskap. Det er naturlig at grunnlovskommisjonen først og fremst vurderer et eventuelt norsk EU-medlemskap i forhold til bestemmelsene i den nylig vedtatte grunnloven i EU. Men det gjenstår en krevende ratifikasjonsprosess i de ulike medlemslandene før EU-grunnloven er endelig i havn. Det kan derfor også være nyttig å få en parallell vurdering av et EU-medlemskap basert på de eksisterende EU-traktater. På denne måten kan man også tydelig få vist forskjellen på EU-grunnloven og de andre traktatene. Det er stortingspolitikerne som har det endelige ordet i spørsmålet om norsk EU-medlemskap, men prinsippet om rådgivende folkeavstemning har vært i funksjon lenge. Nylig er det også kommet inn i selve Grunnloven. Derfor er det beklagelig at Arbeiderpartiet, Høyre og Fremskrittspartiet stemmer imot forslaget om å etablere en grunnlovskommisjon nå. Kristelig Folkepartis forslag om å vente med å nedsette en kommisjon til det blir tatt initiativ til søknad om et norsk medlemskap, er heller ikke bra. En grundig utredning krever tid. Det kan jo til og med vise seg at den nye kunnskapen om de konstitusjonelle virkningene av et EU-medlemskap fører til at det ikke blir sendt noen søknad! Det ville vel være positivt, også sett fra Kristelig Folkepartis synspunkt, eller hva? Kystpartiet vil støtte mindretallets forslag.