Jeg registrerer at representanten de Ruiter er mer opptatt av egne retoriske poeng enn han er av saken. Det synes jeg er bekymringsfullt, men jeg setter selvfølgelig pris på at de Ruiter er opptatt av hva Fremskrittspartiet mener, i stedet for å gjøre rede for hva han og hans eget parti mener om dette. Jeg tror de Ruiter har rett i at Fremskrittspartiet tenker på likestilling på en litt annen måte enn Arbeiderpartiet og SV har gitt uttrykk for bl.a. i denne debatten. Vi mener nemlig at vår oppgave som politikere er å legge forholdene til rette for at alle, uavhengig av kjønn, skal kunne velge selv, hva de selv ønsker. Jeg registrerer at det er flere representanter fra den rød-grønne alliansen som har åpnet for en form for kvoteringstenkning. Vi mener i likhet med representanten Dørum at det er feil vei å gå. Man bidrar ikke til å bedre kjønnsbalansen ved eksempelvis å redusere kravene for professorater ved en kvoteringsordning. Vi ble utfordret av representanten de Ruiter på om vi ønsker likestilling. Vi ønsker likeverd. Vi ønsker like muligheter. Vi har skrevet det i et ganske stort antall innstillinger i denne sal, og vi har sagt det i ganske mange debatter i denne sal. Det er sånn innenfor akademia at det tar noe tid å gjennomføre endringer. Man kan ikke knipse med fingrene og tro at en får en 50-50 pst. fordeling på professorater. Det tar tid å gjennomføre utdanning, og det tar tid å bygge kompetanse. Derfor er disse debattene litt spesielle, for virkemidlene som vi som politikere har til rådighet, er egentlig ganske få. Jeg tror både representantene Lønning og Dørum i ganske brede ordelag gav uttrykk for akkurat det, nettopp politikernes rolle: å legge til rette for at enkeltindividet selv skal kunne ta de valg som for dem faller naturlig. At vi i denne sal skal diskutere hvordan vi skal – nær sagt – pålegge kvinner å velge annerledes, synes jeg er underlig. Det er sånn at innenfor legestudiet, som er et tradisjonelt mannsdominert studium, er det nå et klart flertall av kvinnelige studenter. Det viser at denne utviklingen er på vei, helt uavhengig av de ordninger som vi snakker om i dag i retning av kvotering. Jeg håper at vi kan droppe kvoteringsdebatten, og heller fokusere på de virkemidlene som er av positiv karakter for dem det gjelder.