Vi kan slå fast at med unntak av Fremskrittspartiet, som har et helt annet system for finansiering av kommunene, er det bred enighet om nivået på kommunenes økonomiske handlefrihet i 2007. Den positive økonomiske veksten som har vært i kommunesektoren fra 2004, videreføres. Regjeringen skriver i kommuneproposisjonen: «De gjennomgående gode driftsresultatene i 2005 indikerer at kommunesektoren langt på vei har oppnådd økonomisk balanse.» Videre slutter Regjeringen seg til Det tekniske beregningsutvalgs presentasjon av situasjonen i aprilrapporten for 2006. I denne står det følgende: «Opplegget innebærer at den relativt høye inntektsvekten i 2004 og 2005 blir videreført i 2006.» For å bruke statsråd Hagas egne ord når det gjelder kommuneøkonomien i 2004 og 2005, innebærer opplegget fra den rød-grønne regjeringen at sultefôringen av kommunene fortsetter. Men med referanse til forrige taler, tror jeg at kommunene foretrekker denne kosten, framfor Fremskrittspartiets tvangsfôring. De tre tidligere regjeringspartiene mener at en større andel av kommunenes penger må komme som frie inntekter. Derfor sier vi at vi vil gi kommunene minst 2–2,5 milliarder kr i vekst i frie inntekter i 2007. Vi er også glade for at vi i Regjeringen har fått gjennomslag for å få en ytterligere gjennomgang og avvikling av øremerkede tilskudd. Selv om vi kan slå fast at det er bred politisk enighet om det samlede nivået til kommunene, er det stor uenighet om både fordeling, innretning og hva som er kommunenes utfordringer i årene som kommer. Noe av det verste i denne proposisjonen er at Regjeringen fjerner gevinsten for de kommunene som har vært flinke til å tilrettelegge for næringslivet. Hele hensikten med dette systemet var å belønne de flinke ja-kommunene som gir muligheter for bedriftene. Men denne gevinsten må de nå se langt etter. Regjeringen endrer reglene midt i konkurransen og går over til konkurranse på idealtid – i god sosialdemokratisk ånd. Det at kommunene får om lag like mye som i 2006, er ikke poenget. Kommuner som har gjort en god jobb, mister gevinsten med Regjeringens opplegg – og kanskje også motivasjonen. Dette er uheldig når landet vårt er avhengig av næringslivet for å sikre inntekter for vår felles velferd. Norges og kommunenes store utfordring i årene framover vil ikke være mangel på penger, men mangel på kvalifisert arbeidskraft. Årets lønnsoppgjør er en forsmak på at hvis ikke denne utfordringen tas på alvor, vil kommunenes økte økonomiske handlefrihet ikke resultere i bedre tjenester, men i høyere lønninger. Mange grupper i kommunal sektor som jobber med barn, omsorg og kommunale tjenester, fortjener bedre lønn. Men hvis dette ikke møtes med kutt i byråkrati og administrasjon, kommer dette til å gå galt. I pleie- og omsorgssektoren er det ikke minst behov for flere kvalifiserte medarbeidere. Høyre har fremmet et eget helhetlig forslag om hvordan vi kan møte dette behovet. Denne utfordringen klarer ikke kommunene å takle alene. Staten og Regjeringen må komme på banen. Norge er et overadministrert land. I Aftenposten tirsdag ser vi at Regjeringen har planer om å gå i feil retning. Vi kan nå risikere å få fire forvaltningsnivåer i dette landet. I et lite land som Norge trenger vi ikke fylkeskommune og regioner. Vi har nok byråkrati. Høyre vil heller bruke folk og penger på omsorg og skole. En av hovedbegrunnelsene statsråden bruker for å ha regioner, er å beholde dagens kommunestruktur. Det å utvide kommunenes ansvarsområde er etter statsrådens mening det samme som å legge til rette for kommunesammenslåing. Høyre mener at kommunene må bli større og sterkere for å kunne gi innbyggerne tjenester av høy kvalitet og ta ansvar for å skape nye muligheter lokalt. Den sentraliseringen i regioner som vi nå ser konturene av, er i motsetning til dette en politikk for utarming av Kommune-Norge. Kommunene er sultefôret på ansvar og større armslag. Å la dette være en gulrot for å få til frivilling sammenslåing er den riktige medisinen – ikke smilekurs, slik som Regjeringen foreskriver. Jeg tar herved opp de forslag som Høyre er med på i innstillingen.