Venstre merket seg at utviklingsminister Erik Solheim i forbindelse med sin utviklingspolitiske redegjørelse framholdt at Bondevik II-regjeringen hadde gjort en god innsats på dette området, og at Regjeringen ville bygge videre på den. Dette synes å bekrefte at St.meld. nr. 35 for 2003-2004, lagt fram av Bondevik II, med fokus på fattigdomsbekjempelse og FNs tusenårsmål, fortsatt utgjør grunnlaget for norsk utviklingspolitikk. Hovedinntrykket fra redegjørelsen er stø kurs. Med dette som utgangspunkt synes Regjeringen innstilt på å markere sin egen utviklingspolitikk gjennom enkelte nye grep. Venstre vil spesielt peke på styringsredskaper for bistanden. Utviklingsministeren varslet at Regjeringen ville komme tilbake til Stortinget med et konkret forslag om dette. Venstre mener at det bør legges mer ressurser ned i en mer systematisk og løpende resultatrapportering, evaluering og kvalitetssikring av norsk bistand. Resultatrapporteringen bør være klar og entydig, og lett forståelig og tilgjengelig for alle. På denne måten vil man bedre kunne lære av erfaringer, gjøre nødvendige korrigeringer, og bidra til å heve kvaliteten på bistanden. I lys av dette vurderer Venstre Regjeringens arbeid med å opprette et konsultasjonsforum for bankspørsmål med norske frivillige organisasjoner som et skritt i riktig retning. Det samme gjelder etablering av et offentlig utvalg for å se på konsekvenser for utviklingslandene av norsk politikk i sin fulle bredde, inkludert handel, samferdsel, energi, landbruk og kultur. Venstre ser også behovet for å knytte utenrikspolitikken og utviklingspolitikken nærmere sammen. Norsk bistand og nødhjelp bør ikke gis løsrevet fra de politiske realitetene som råder på bakken i samarbeidsland. Etter vår mening er det av stor betydning å konkretisere innholdet i begrepet «godt styresett» – og understreke overfor myndigheter at de står ansvarlig overfor alle grupperinger i egen befolkning. Sultkatastrofer bør ikke få ramme politisk marginaliserte grupper. Venstre har merket seg at Regjeringen går inn for å konsentrere den norske bistanden om fire hovedområder – og satse på en god arbeidsdeling mellom giverland i tråd med Paris-erklæringen. Satsingen på fire hovedområder representerer en prioritering i forhold til St.meld. nr. 35 for 2003-2004, noe Venstre mener er fornuftig, da ressursene ikke bør spres for tynt utover. Venstre stiller seg i hovedsak bak de fire prioriteringene. Fred og forsoning og kvinner og likestilling er områder hvor Norge har mye kompetanse å bidra med. Blant annet står kvinner og likestilling sentralt, da kvinner spiller en viktig rolle for et lands utvikling. Når det gjelder satsing på energi, ser Venstre mulighetene knyttet til norsk kompetanse på utvinning og forvaltning av oljeressursene. Hver dråpe olje bør omsettes i velferd er et viktig mål å sette seg, men Venstre stiller seg noe skeptisk til utviklingsministerens noe ensidige betoning av olje. Nye fornybare energikilder som f.eks. vind, biobrensel, sol og bølgekraft bør også innlemmes i den norske energisatsingen. Det samme gjelder fremme av en fornuftig energimiks, hvor ulike energiformer til sammen skal dekke et framtidig og sterkt økende energibehov i mange utviklingsland. Dertil kommer at en ensidig satsing på olje ikke tar hensyn til behovet for å redusere framtidige CO2-utslipp. Når det gjelder miljø, som er det siste hovedsatsingsområdet, ser Venstre et tydelig forsøk på å sette prioriteringer i et offentlig tilgjengelig høringsutkast til en handlingsplan. Dette synes fornuftig, men det gjenstår å se om nevnte plan og Regjeringens samlede ressursbruk på dette området vil kunne nå målet nedfelt i Soria Moria-erklæringen om at Norge skal bli et ledende land med hensyn til miljørettet utviklingssamarbeid. Utviklingsministeren framholdt i sin redegjørelse at selv om Regjeringen definerer fire hovedsatsingsområder, kan Norge også gjøre en innsats på andre områder. Han pekte på forskning og utdanning, landbruk og fiske samt barnedødelighet. Venstre vil vektlegge fremme av en god folkehelse. Helse er en forutsetning for verdiskaping og fattigdomsbekjempelse, og inngår i tre av tusenårsmålene. Venstre anser en god folkehelse som en forutsetning for en demokratisk og bærekraftig utvikling. Landbruk er et annet sentralt område hvor forsyningssikkerhet og mulighet til å brødfø egen befolkning står sentralt. Når det gjelder Verdensbanken og de internasjonale finansieringsinstitusjonene, har Regjeringen markert seg. Den går inn for at de ikke lenger skal kunne stille krav om liberalisering og privatisering for å få slettet gjeld, eller for å kunne ta opp nye lån. Ønsket om liberalisering og privatisering skal komme fra samarbeidslandene selv. Venstre stiller seg bak en slik tilnærming, men vil samtidig advare mot å styre norsk bistand bort fra alt som har med liberalisering og privatisering å gjøre, av ideologiske grunner. Det er resultatene som teller, og i en del tilfeller vil private aktører kunne oppnå bedre resultater enn en svak og korrupt statsadministrasjon. Når det gjelder Verdensbanken og de internasjonale finansieringsinstitusjonene, er Venstre mest opptatt av at de skal fremme demokratiske og sosiale reformer i mottakerland samt en bærekraftig utvikling. Også Venstre legger stor vekt på å reformere og effektivisere FN-systemet, og er enig i at Norge skal bruke sin tyngde og troverdighet for å oppnå dette. Samtidig er det viktig å huske at det er gjennom et samspill med mange mer eller mindre likesinnede land at man kan få på plass nødvendige reformer. Den norske innsatsen for å reformere FN bør derfor i hovedsak rettes mot å bygge strategiske allianser, med både i-land og u-land. I sin redegjørelse tok utviklingsministeren oss med på et sveip over verden og redegjorde for sitt verdensbilde. Jeg vil i det følgende kommentere hans syn på Sør-Amerika og Kina. Han viste til venstrevinden som blåser over Sør-Amerika, og at maktbasen til de gamle elitene er i ferd med å svekkes til fordel for brede folkelige bevegelser. Det ble samtidig advart mot populistiske elementer i nevnte venstrevind. Venstre ønsker en demokratisk utvikling i Sør-Amerika velkommen, men vil samtidig mane til en viss forsiktighet med hensyn til raskt å kanalisere betydelige norske bistandsmidler til regionen. Dette bunner i at norsk bistand bør bygge på solide faglige vurderinger og ikke en umiddelbar begeistring for den nye venstrevinden. Den er ikke bare sammensatt, men synes å bygge på ulike grader av antiamerikanisme – og kan ut fra tidligere erfaringer i Sør-Amerika fort snu. Venstre ser videre behovet for å fokusere på Kina, som sammen med India, Brasil og Sør-Afrika er i ferd med å innta en ny rolle som globale ledere, noe utviklingsministeren omtalte som «en akse av håp». Venstre deler dette håpet. Samtidig ser Venstre et klart behov for å påvirke flere av disse landene til i større grad å respektere menneskerettighetene og fremme en bærekraftig utvikling i utøvelse av sin nye rolle. Herunder kan nevnes at Kina har en stor etterspørsel etter råvarer og ønsker nye markeder for sine billige ferdigprodukter, noe de, via et nærmere samarbeid med regimer av ulik karakter i utviklingsland, kan få adgang til. Venstre legger for sin del stor vekt på en sunn økonomisk utvikling i den private sektor som en viktig forutsetning for et lands utvikling. Små og mellomstore bedrifter spiller her en viktig rolle. De er som regel basert på lokale ressurser og kjøpekraft og ikke storstilte satsinger som kan medføre omfattende naturinngrep, avhengighet og sårbarhet gjennom en ensidig næringsutvikling. Mange små og mellomstore bedrifter kan dessuten bidra til å bygge opp en mellomklasse, noe som fremmer politisk stabilitet. Venstre går inn for å styrke framveksten av slike bedrifter ved å tilby mikrokreditter, akseptere oppfostringstoll samt stimulere norske bedrifter til å engasjere seg i utviklingsland for å fremme lokalt næringsliv. Venstre vil snart legge fram et forslag om at inntil 1 pst. av Pensjonsfondet over tid skal kunne investeres i fattige lands virksomheter for å fremme utvikling og sysselsetting. Investeringene er tenkt å skje på forretningsmessige vilkår, og bør også gå til land som er kommet godt i gang med sin utvikling – såkalte «emerging markets». Videre vil Venstre støtte Regjeringens arbeid for å slette ensidig gjeld fra utviklingsland, herunder gjeld fra den norske skipseksportkampanjen.