Jeg vil begynne med å takke utenriksministeren for en meget grundig og omfattende utenrikspolitisk redegjørelse. Vi lever i en urolig tid. De siste dagers begivenheter i en del muslimske land er meget alvorlige, og det er en dramatisk tid for hele verden. Angrep på våre ambassader og andre lands ambassader er helt uakseptable, og vi fordømmer disse handlingene. I dag ser vi at de fattige og mest hjelpetrengende igjen betaler prisen for konflikten ved at hjelpearbeidere må trekke seg ut av flere områder. Den situasjonen vi har opplevd den siste tiden, kan bare løses gjennom dialog. Arbeidet for å bygge fred og forsoning må fortsatt være vårt viktigste bidrag til en bedre verden. Regjeringen har satt nordområdene meget høyt på dagsordenen, og jeg vil bruke min taletid til å gå nærmere inn på dette. Regjeringen har et helhetlig og bredt perspektiv på nordområdene. Det skal satses i nord. Det skal bygges i nord. Disse nye tonene har skapt en ny optimisme i den nordlige landsdelen. Perspektivet på nordområdene har endret seg, fra den kalde krigens tid med et ensidig sikkerhetspolitisk perspektiv til vi i dag ved siden av suverenitet og sikkerhet fokuserer på næringsutvikling og miljøutfordringer basert på forskning og utvikling, samt på levekår og kultursamarbeid. Med nordområdene som Regjeringens viktigste strategiske satsingsområde skapes naturligvis spesielle forventninger i Nord-Norge. Men en positiv utvikling i nord har uten tvil i seg et stort potensial til beste for hele nasjonen. Dette er altså ikke en regional satsing, men en nasjonal satsing. I nord finner vi og utvinner vi petroleum. I nord finner vi også de største fiskeressursene. Men på den annen side, det er i nord vi også finner alvorlige tegn på at klimaendringene er over oss. Og i nord har vi fortsatt uavklarte spørsmål med andre land om havområder og fiskeressurser. Regjeringen har også besluttet å sette i gang en langsiktig og tverrsektoriell satsing på forskning og utvikling i nordområdene, kalt Barents 2020. Barents 2020 skal fungere som et bindeledd mellom internasjonale kompetansemiljøer, akademiske institusjoner, næringsliv og organisasjoner i ulike land som er opptatt av nordområdene. To felt vil være meget sentrale for Barents 2020: for det første utvikling av petroleumsteknologi for nordlige områder der vi kan trekke på våre erfaringer fra Nordsjøen, og for det andre tiltak for å gi bedre kunnskap om hvordan vi kan mestre utfordringene knyttet til miljø- og ressursforvaltningen i nord. Folk til folk-samarbeidet er en viktig drivkraft i nord. Barentssamarbeidet har fra begynnelsen av 1990-tallet bidratt sterkt til å utvikle folk til folk-samarbeidet. Dette må det nå bygges videre på. Nordområdene utvikler seg til å bli en av Europas nye store energiregioner. De beslutningene som Norge og Russland fatter om petroleumsvirksomhet i Barentshavet, følges med stor interesse verden over. Petroleumsvirksomheten er i startgropa i Barentshavet. Den norske forvaltningsplanen for Barentshavet kommer i løpet av våren. Men uavhengig av norske beslutninger vil russerne gå i gang med omfattende olje- og gassutvinning i Barentshavet. Og det er umåtelig viktig at vi bidrar til at russisk olje- og gassvirksomhet i Barentshavet foregår innenfor de aller beste miljøstandarder og med den aller ypperste petroleumsteknologi. Jeg er veldig glad for at utenriksministeren så klart sier at vår petroleumsaktivitet i nord skal følge verdens høyeste miljø- og sikkerhetsstandarder. Verdifulle fiskebestander i et sårbart havmiljø skal sikres. Som kyststat og fiskerinasjon har Norge et stort ansvar i så måte. Forholdet til vår store nabo i øst er og blir viktig. Norge og Russland må jobbe sammen i og om Barentshavet. Vi er igjen i gang med forhandlingen med Russland om delelinjen i Barentshavet. En klar delelinje i havet vil utløse nye muligheter for Norge og nye muligheter for samarbeid med Russland. Det bilaterale samarbeidet med Russland er også avgjørende for å komme miljøkriminalitet og tjuvfiske til livs. Klimaendringene vi ser komme, vil i løpet av få tiår innebære betydelige utfordringer for miljøet på kloden, og aller sterkest vil trolig virkningene bli i de arktiske strøk. Forskningen viser at temperaturøkningen i Arktis sannsynligvis vil være opp til åtte-ti ganger sterkere enn den gjennomsnittlige globale temperaturøkningen. Dette vil føre til endringer av miljøet i nord. Havtemperaturen vil øke, med de konsekvensene det vil få for det biologiske mangfoldet. Det vil direkte påvirke menneskenes levekår. Spesielt vil urbefolkningen i arktiske strøk være utsatt. Vi trenger derfor en sektorovergripende politikk for å møte dette. Den må basere seg på kunnskap og dialog, og Norge må være i forkant. Vi må være fremst i verden på forskning og kunnskap om den utviklingen vi ser i vår del av verden. Slik må vi møte de store utfordringene og de spennende mulighetene som vi ser i nord.