La meg komplimentere statsråd Bjarne Håkon Hanssen med en velferdsmelding som inneholder mange gode og fornuftige forslag. La meg derfor understreke at den nåværende opposisjonen i Stortinget møter Regjeringen med en helt annen holdning enn den statsminister Stoltenberg uttrykte var den forrige opposisjonens holdning, nemlig å gå mot alt for sportens skyld. Nå kan vi altså samarbeide om mye, og det er mye fornuftig i meldingen. Det står bl.a. beskrevet en veldig fornuftig måte å formidle og møte unge sosialhjelpsmottakere på: med aktivisering, med jobbsøking og med arbeidstrening, som vi har god praktisk erfaring for virkelig gir resultater, både for etniske nordmenn og for dem som vi ofte så vakkert kaller våre nye landsmenn, som det dessverre er for mange av både på trygd og på ulike andre former for støttetiltak. Disse forsøkene er bl.a. hjemlet i lov om arbeids- og velferdsforvaltning, som åpner for å gjennomføre såkalte oppgavedifferensieringsforsøk i kommunene. Da Bjarne Håkon Hanssen var i opposisjon, var han også i Stortinget med på å uttrykke sterk støtte til dette gjennom Innst. S. nr. 198 for 2004-2005, hvor det bl.a. står: «Dette flertallet vil understreke betydningen av at en slik rammeavtale stimulerer til utprøving av ulike samarbeidsmodeller mellom den statlige etaten og kommunene med tanke på at det totale virkemiddelapparat kan brukes på en mest mulig effektiv måte sett fra brukerens side.» Men nå er varselet fra Regjeringen at disse forsøkene skal stoppes når perioden er over. Før det nye NAV-kontoret er kommet på plass, skal f.eks. flere bydeler i Oslo, slik det står godt beskrevet i dagens utgave av Dagsavisen, stanse forsøkene. Mitt spørsmål er: Hvorfor stanse noe som virker godt, og virker i tråd med velferdsmeldingen?