Jeg vil først takke for en god debatt, der alle partiene har deltatt. Jeg må bare si at hvis noen oppfattet meg slik i starten at jeg kritiserte SV, var ikke det tanken, men jeg var veldig tankefull etter den debatten om hvorfor man ble så sint som man ble, for det var tydelig en følelse som oppstod. Jeg føler at de aller, aller fleste her i debatten har hatt en litt tankefull, tilbakelent rolle, og det syns jeg har vært bra. Jeg må også si at jeg syns det har vært veldig bra at vi har hatt en debatt om seksuelle overgrep med et flertall menn som deltakere. Da har vi også kommet et stykke på vei. Det som jeg også syns har vært fint, er at vi har kunnet bruke Stortingets talerstol til å drepe noen tabuer. Dette er jo et tema der det ikke bare er politiske grep som trengs, men også en offentlig debatt. Jeg syns at Olemic Thommesens bilde av brorskap og søsterskap viser hvor vanskelig dette er, for alle ser for seg at det er litt lettere å fortelle hvis det er to venninner som sitter i sofaen med et rødvinsglass, eller to kompiser som sitter i sofaen med ei ølflaske. Vi ser for oss at bildet av situasjonen der det er lett å fortelle noen noe, er forskjellig i den sammenhengen. Jeg for min del skrev særoppgave i tredje gym om Tora-trilogien. Jeg, som hadde hatt en beskyttet oppvekst og nesten ikke forsto hva det var snakk om engang, oppdaget virkelig at en forfatter kunne åpne en verden som gjorde at jeg fikk forståelse for noe, fikk et politisk engasjement for noe, og at jeg faktisk også følte et ansvar for å gjøre noe. Jeg syns at vi bør bruke den muligheten vi nå har, til både, som Inga Marte Thorkildsen gjorde, å hedre pionerene på området som har jobbet for det, og å åpne en debatt som kanskje kan få andre på banen, både for å få gjort noe politisk, få gjort noe faglig og også å få gjort noe i en samfunnsdebatt der dette ikke må ses på som tabu lenger. Da trenger vi kanskje også en forfatter som er villig til å skrive trilogien om Tore.