Slik statsråden kommenterer det, er det ikke noe formelt som er til hinder for forsøk. Forsøket må være reelt, og det må handle om reelle forhold. Et slikt forsøk som har vært drøftet i Oslo, handler om Oslo-skolen, som er spesiell og spennende i den forstand at Oslo-skolen har 35 pst. elever med minoritetsbakgrunn. Det er ikke noe annet sted i Norge som er i en slik situasjon. Det skjer veldig mye bra i den skolen – mye av det kan mange være stolte av, både lærere, foreldre og elever. Det forsøket jeg spør om nå, har en viss interesse fordi det også berører muligheten til en integreringspolitisk sammenheng, ved å si f.eks. at det andre fremmedspråket ikke trenger å være tysk, spansk eller fransk, det kan være arabisk eller urdu. Ved å uttrykke seg på den måten sier man rett ut til dem som går i skolen, at deres ressurser er viktige. Når jeg tillater meg å stille spørsmålet, er det fordi jeg oppfatter at kunnskapsministeren er for å anerkjenne kunnskap på bred basis, for å se folk på bred basis og å gjøre dem stolte av det de står for. Det var derfor jeg formulerte meg på den måten jeg gjorde.