Jeg vil innledningsvis understreke at en bærekraftig forvaltning av ressursene vil være et helt sentralt mål for Regjeringen i de fiskeriforhandlingene vi hvert år fører med andre land. Jeg har lest komiteens innstilling, Innst. S. nr. 72, med interesse og hørt på innleggene her, og jeg må si at komiteens merknader viser at det er bred enighet om hvilke mål vi bør ha i disse forhandlingene, og hva som er våre utfordringer. Merknadene synes i stor grad å være i overensstemmelse med det synet jeg og Regjeringen har. Jeg merker meg at komiteen viser til hendelsene i Barentshavet sist høst og peker på hvor viktig det er for Norge å ha avtaler som regulerer fisket i farvann vi deler med andre land, og man er spesielt bekymret for ulovlig fiske. Dette er en bekymring som jeg fullt ut deler. I forhandlingene med Russland i fjor høst var derfor det ulovlige uttaket av torsk i Barentshavet det sentrale temaet, og Norge og Russland ble enige om ytterligere tiltak for å få bukt med problemet. For å bedre kontrollen med uttaket av fisk fra Barentshavet ble partene enige om å opprette et nytt underutvalg bestående av representanter fra begge lands kontrollorganer, representanter fra politi- og påtalemyndigheter samt toll og skattemyndigheter. Utvalget skal bidra til bedre oppfølging av saker der det er mistanke om fiske utover tildelte kvoter, klargjøring av dokumentasjonskrav for rettsforfølging og koordinering av etterforskning. Partene ble også enige om å utvide ordningen med utveksling av informasjon om fiske og å utvide samarbeidet med tredjelands myndigheter for bedre å kunne avdekke landinger av uregistrerte fangster. Det er mitt håp at dette skal bidra til at vi får bukt med det ulovlige fisket i Barentshavet. Når det gjelder samarbeidet med Spania, er jeg blitt invitert til Spania av den spanske fiskeriministeren og håper at det møtet skal kunne finne sted om kort tid. For øvrig forfølger Regjeringen aktivt de norske posisjonene i forhold til fiskevernsonen rundt Svalbard. Den blandete norsk-russiske fiskerikommisjonen har fastsatt en totalkvote for norsk arktisk torsk for 2006 på 471 000 tonn, noe som samsvarer med den vedtatte beskatningsstrategien. Strategien har som mål å ivareta hensynene til en bærekraftig utnyttelse av torskebestanden og stabilitet i uttaket. Basert på avsløringene av landinger av uregistrert norsk arktisk torsk i EU-land var kontroll et sentralt tema også i forhandlingene med EU om en fiskeriavtale for 2006. Jeg er tilfreds med at vi har oppnådd aksept for at dette ulovlige fisket er uakseptabelt, og at partene er enige om å arbeide for å etablere et robust regime for havnestatskontroll. I tillegg skal partene forsterke samarbeidet vedrørende kontroll med landinger av hvitfisk rundt Nordsjøen samt videreføre fokuset på kontroll med pelagiske landinger. I den bilaterale fiskeriavtalen med EU har vi også på plass langsiktige forvaltningsplaner for sild, sei, hyse og torsk i Nordsjøen. Målet er å ivareta hensynet til en forsvarlig forvaltning og bidra til stabile rammebetingelser for næringen. Situasjonen for torsk i Nordsjøen er fremdeles vanskelig, og totalkvoten har vært på et meget lavt nivå de siste årene. Kvoten for denne bestanden er ytterligere redusert i 2006 til 23 205 tonn, noe som er den laveste kvoten noensinne. Komiteen peker på problematikken rundt spøkelsesfiske og ber om at dette blir tema for fiskerisamarbeidet med andre nasjoner. Dette har vært tatt opp med EU i flere år. Det er svært positivt at Skottland og Irland i fjor for første gang bevilget penger til et opprydningsprosjekt. Jeg vil også nevne at Norge og EU i fiskeriavtalen for 2006 er enige om både at det er behov for å innføre reguleringstiltak, og at det skal foretas årlige tokt etter tapte garn. Norge har også vært en pådriver i Den nordøstatlantiske fiskerikommisjon for å utarbeide regler for garnfisket i internasjonalt farvann. Jeg merker meg at komiteens medlemmer fra Fremskrittspartiet er forundret over det lave norske totaluttaket av kongekrabbe for 2006. Jeg vil i den sammenheng peke på at anbefalingene fra forskerhold var en norsk kvote på 163 000 individer for 2006, og at den vedtatte norske kvoten er langt høyere. Med en kvote på 300 000 individer har vi økt beskatningsgraden betydelig utover de 20 pst. som vi opprinnelig var enige med Russland om i henhold til forvaltningsstrategien. Jeg har likevel forståelse for at spørsmålet blir stilt, og vi vil komme tilbake til dette spørsmålet i forbindelse med at Regjeringen skal gå gjennom hele kongekrabbepolitikken. Komiteen refererer også til den internasjonale forvaltningen av kolmule og norsk vårgytende sild. Som det framgår av stortingsmeldingen, har disse problemstillingene vært gjenstand for betydelige utfordringer gjennom flere år. Vi har ennå ikke lyktes i å få til en fempartsavtale om forvaltningen av norsk vårgytende sild, men Norge og EU har inngått en bilateral avtale om fiske etter norsk vårgytende sild for 2006. Når det gjelder forvaltningen av kolmule, har vi hatt lange og harde kyststatsforhandlinger siden 2000, som ble sluttført den 16. desember 2005 ved at kyststatene EU, Færøyene, Island og Norge ble enige om en avtale som omfatter både fordeling og forvaltning av denne bestanden. Avtalen tar opp i seg en langsiktig forvaltningsstrategi som innebærer en årlig reduksjon av fisket inntil forvaltningsmålene er nådd. Vedrørende makrell peker komiteen på at Russland og Island har reservasjoner mot reguleringen i Den nordøstatlantiske fiskerikommisjon, og at det er viktig å få aksept for denne reguleringen i internasjonalt farvann. Jeg er helt enig og kan opplyse om at kyststatene og Russland på høstens møte i Den nordøstatlantiske fiskerikommisjon forhandlet seg fram til en løsning der Russland fikk overført 4 600 tonn fra kyststatenes andel for 2006. Samtidig ble det avtalt at denne overføringen skulle fases ut gradvis og ikke senere enn 2010. Fordi Russland etter 2010 har forpliktet seg til kun å kreve sin tradisjonelle prosentandel, anser jeg dette som en god løsning for Norge. Jeg er svært fornøyd med at vi har kommet enda noen steg videre i arbeidet med å sikre en bærekraftig forvaltning av delte fiskebestander. Det er også viktig å fastslå at vi for de aller fleste bestandene i Nordøst-Atlanteren har forvaltningsregimer på plass og et godt og konstruktivt forvaltningssamarbeid med de aktuelle land.