I dag er det i media flere oppslag om situasjonen i arbeidsmarkedet, der det beskrives et arbeidsmarked som er preget av mangel på arbeidskraft. Norsk næringsliv hemmes nå i sin utvikling på grunn av mangel på arbeidskraft. Noen har en tendens til hele tiden å beskrive innvandring til Norge som et problem. Men det er nesten ikke mulig å tenke seg hvordan situasjonen hadde vært på arbeidsmarkedet i dag uten den store innsatsen som innvandrerbefolkningen hver eneste dag gjør i norsk arbeidsliv: i transportsektoren, i kommunenes pleie- og omsorgssektor, på sykehusene, i Posten, i Veritas osv. Norsk arbeidsliv er avhengig av innvandrerbefolkningen, som gjør en stor jobb. Mye av grunnen til at norsk arbeidsliv i dag går rundt, er nettopp at vi har hatt en innvandring. Vi må slutte med å definere innvandring som et stort problem. Faktisk ville det ha vært slik at hadde vi ikke hatt innvandring, ville vi hatt et kjempeproblem. Men innvandrerbefolkningen utgjør også en stor ikke utnyttet arbeidskraftsressurs. Den generelle ledigheten i Norge nå er på om lag 2 pst., mens ledigheten blant innvandrere er på om lag 7 pst. Og så er det slik at når det gjelder sysselsettingsgraden, er den vesentlig lavere i innvandrerbefolkningen enn i den etnisk norske del av befolkningen. Det vil altså bli en til de grader vinn-vinn-situasjon hvis vi greier å utnytte den situasjonen vi har i arbeidsmarkedet i dag, slik at vi får flere i jobb. Det vil være bra for landet. Da får vi dekket behovet for arbeidskraft. Det vil være bra for den enkelte, som da vil greie økonomisk å ta vare på seg selv. Det vil være bra for bedriftene, som i dag hemmes i sin utvikling på grunn av mangel på arbeidskraft. Derfor er arbeid hovedsatsingen i Regjeringens Handlingsplan for integrering og inkludering. Innfallsvinkelen til den planen er jo ikke, som det til stadighet sies av noen fra denne talerstolen, at vi syr puter under armene på folk, spesielt på innvandrerbefolkningen, og at vi ikke stiller krav. Selvfølgelig gjør vi det – selvfølgelig stiller vi krav. Men hovedutfordringen for dem som i dag mangler jobb i det arbeidsmarkedet vi har, er jo ikke mangel på krav, men mangel på kompetanse i forhold til det som etterspørres i de ledige jobbene. Derfor er svaret på en økt satsing på arbeid til innvandrerbefolkningen påfyll av kompetanse, slik at man får den kompetansen som de ledige jobbene etterspør. Det er også vår strategi. De som søker om tillatelse i Norge, enten det gjelder asyl, visum, arbeid eller norsk statsborgerskap, har alle krav på at søknadene behandles så raskt som mulig, og vi har en utfordring i dag ved at vi har for lang ventetid. Derfor har vi vært veldig opptatt av budsjettet til UDI og Utlendingsnemnda for å få behandlet flere saker enn i år. Men jeg har behov for å si at Utlendingsdirektoratets budsjett tar høyde for en økning i antall saker. Utviklingen de siste månedene kan likevel tilsi at antallet oppholdssaker øker mer en forutsatt. I forbindelse med den pågående oppfølgingen av UDI-granskingen går vi nå også grundig gjennom de budsjettforutsetningene som legges til grunn for UDIs produksjonsmål. Vi må finne riktig balanse mellom kvalitative og kvantitative mål for produksjonen. Usikkerheten i forhold til antall saker og gjennomgangen av budsjettforutsetningene for UDIs produksjonsmål kan bety at det vil være behov for å komme nærmere tilbake til denne saken i Stortinget i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett.