Nærings- og handelsdepartementet har ansvar for å opprettholde en infrastruktur for utarbeidelse av standarder, og over departementets budsjett for i år bevilger vi 24,8 mill. kr til standardiseringsarbeid. Det daværende Norges Standardiseringsforbund ble i 2003 slått sammen med tre andre standardiseringsorganisasjoner for å oppnå effektiviseringsgevinster. Jeg er glad for at vi nå kan se klare resultater av denne sammenslåingen. Den nye organisasjonen, Standard Norge, kan vise til en svært positiv utvikling når det gjelder oversettelse av standarder. Tallene vi har mottatt fra Standard Norge, viser en økning i antallet oversatte standarder fra 40 i 2004 til 90 i 2005, altså mer enn en fordobling. Denne kraftige økningen er et resultat av sammenslåingen av fire standardiseringsorganisasjoner, og at det nå er en sentral styring av ressursene til oversettelse. I tillegg har Standard Norge under etablering en terminologidatabase som vil være et viktig verktøy for å lette oversettelsesarbeidet, og som vil bidra til at viktige standarder raskere vil kunne bli oversatt til norsk enn tidligere. Tekniske regler og forskrifter som er EØS-relevante, oversettes til norsk. Utfordringen er imidlertid at mange tekniske regler og forskrifter inneholder grunnleggende krav til helse, miljø og sikkerhet, og viser til standarder når det gjelder de mer detaljerte tekniske kravene. I de tilfeller hvor standarder som er gitt i henhold til EU-direktiver, ikke blir oversatt til norsk, vil en del av vårt tekniske regelverk foreligge på et fremmed språk. Dette er en problemstilling som Nærings- og handelsdepartementet og Standard Norge er svært opptatt av. Nærings- og handelsdepartementets bevilgning til standardisering skal konsentreres om opprettholdelse av infrastrukturen og om prosjekter og tiltak som naturlig støtter opp under denne målsettingen. Hvorvidt midler innenfor denne rammen kan brukes til oversettelse, er det opp til Standard Norge selv å vurdere. Vi øremerker i utgangspunktet ingen midler spesielt til oversettelse av standarder. I Norge er det flere departementer og underliggende etater som ivaretar forbruker- og arbeidstakerhensyn, i tillegg til myndighetenes krav til helse, miljø og sikkerhet. Fagmyndighetene har i slike tilfeller et ansvar for å vurdere om standardene bør oversettes til norsk. Dette vil si at fagmyndighetenes bevilgninger til oversettelse kan ses på som et mål på deres interesse for å få viktige standarder på deres ansvarsområder oversatt. Dessverre er det slik at fagmyndighetene i begrenset grad har prioritert ressurser til oversettelser av standarder. Jeg vil følge utviklingen nøye framover når det gjelder oversettelse av standarder, og ta initiativ til at fagmyndighetene bidrar til at de utfordringer som representanten her tar opp, blir ivaretatt på en best mulig måte.