Jeg tror vi alle er enige om at embetsverket generelt gjør en veldig god jobb. Det er egentlig ikke det vi diskuterer her heller. Vi diskuterer ikke hvorvidt de følger opp politiske vedtak eller ikke. Det vi diskuterer, er om embetsverket legger de politiske premissene for vedtakene som statsråden og politisk ledelse i de forskjellige departementene fatter. Der er det mange muligheter som det er vanskelig å spore, men som ligger der allikevel. Det kan f.eks. dreie seg om sendrektighet, dvs. at embetsverket forsinker en sak ut fra at en kan være uenig i sakens innhold, og at en bruker svært lang tid på saksbehandlingen før saken fremsendes politisk ledelse. Det er ett konkret eksempel. Det er også mange underliggende etater som er fjernet fra maktens sentrum, og som føler seg mer uavhengige av den til enhver tid sittende regjering og kommer med klare utspill gjennom media, men også gjennom sine kanaler, som gjør at det blir svært utydelig hva Regjeringens politikk er. Det er også slik at embetsverket ofte overkommuniserer positive eller negative konsekvenser av en politikk, dvs. at man varsler og advarer mye mer enn man ser på den positive siden hvis man er uenig i et eventuelt vedtak. Det skjer ikke sjelden i embetsverket. Når det kommer en ny regjering, er det veldig ofte slik at man viderefører den politikken som den forrige regjeringen hadde, fordi man fikk en oppgave fra den forrige sittende statsråd, og så tar man altså ikke de politiske signalene som har vært kommunisert gjennom mediene og gjennom den politiske valgkampen man har vært igjennom, om at den nye regjeringen ønsker en ny politikk. Det er jeg sikker på at også denne regjeringen har oppdaget. Det må være klart for embetsverket at når det kommer en ny regjering og en ny statsråd, må man legge til side de politiske føringene som man fikk fra den forrige statsråden. Det skjer svært sjelden. Konsekvensen av dette er at man faktisk visker ut forskjellene i norsk politikk. Det er det alvorlige med dette. Det er ikke slik at embetsverket begår ulovligheter, men i det stille og gjennom ganske umerkbare prosesser påvirkes politikken uten at statsråde-ne nødvendigvis er klar over hva embetsverket faktisk bedriver. Det gjøres på de måtene som jeg har nevnt her. Det er sikkert flere eksempler på at embetsverket kan påvirke politikken uten at de enkelte statsrådene umiddelbart kan se dette. Det kan også gjøres ved at embetsverket gjennom kanaler tar kontakt med mediene, slik at sakene kommer i mediene via embetsverket eller via andre innenfor underliggende etater, og som gjør at mediene gir en sak en vinkling som er negativ for den til enhver tid sittende regjering.