I dagens debatt har jeg tenkt å være litt personlig. Jeg skal ta utgangspunkt i mine tre barnebarn, lille Johannes på snart fem år, Kristine på tolv og Marion på 17. Lille Johannes går i en offentlig barnehage i Tromsø by. Kristine går på en kombinert barne- og ungdomsskole i Lyngen kommune, mens Marion går på helse- og sosialfaglinjen på Breivika videregående skole i Tromsø. Lille Johannes har plass i en god og trygg barnehage. Nå skal vi gjøre et tankeeksperiment. Vi skal tenke oss 20 år fram i tid. Da er vi kommet til 2026. Johannes har selv fått et lite barn. Så kan han kanskje si: Tenk, da jeg var liten, måtte jeg stå to år i barnehagekø før jeg fikk plass. Dyr var barnehagen også. Men heldigvis hadde vi en regjering i 2006, der også SV var med, og vi hadde en kunnskapsminister som het Øystein – etternavnet kan jeg ikke huske – som fikk gjennomslag for full barnehagedekning over hele landet. Tenk, det fikk han til, sammen med bestefar, som var vararepresentant på Stortinget høsten 2006. Siden har vi hatt full barnehagedekning, og barnehager er i dag et fullverdig tilbud for alle barn under skolepliktig alder. Det er ikke noe som vi trenger å slåss for nå, når lille Ole skal ha barnehageplass fra høsten av. Kristine, som er tolv år, går altså på en kombinert barne- og ungdomsskole. Det er en god skole, som favner alle, og som inkluderer alle. Uansett sosial bakgrunn og uansett om de er skoleflinke, eller om de dessverre ikke har fått all verdens beste kropp eller hode, så blir de inkludert sammen i en skole, i en gruppe, og alle får utdanning etter sine evner og sine behov. Hun kan også om 20 år si: Tenk at i 2006 fikk Lyngen kommune et økonomisk rammeverk fra den rød-grønne regjeringen, ledet av Jens, Kristin og Åslaug, som gav lokalpolitikerne et handlingsrom som var startskuddet for en ny og moderne skole i Lyngen. Innholdet i skolen ble endret i løpet av de årene som fulgte, slik at den offentlige skolen i Lyngen ble en mønsterskole som nå i 20 år har gitt grunnlaget for meg og mange av mine venner fra den tiden, som har fått høyere utdanning og i dag besitter moderne kunnskapsbaserte arbeidsplasser, der vi jobber med ulike spennende saker innen de fagområder som ble startet under Jens Stoltenbergs nordområdesatsing, som startet høsten 2006. Marion, som nå, i 2026, er leder for hjemmesykepleien i Lyngen, husker kjempegodt høsten 2006 og de tre påfølgende årene. Det som da skjedde på de videregående skolene i Troms, var helt unikt. Vi fikk gratis læremidler, det ble startet sirkuslinje ved Tromsdalen videregående skole, og i tillegg kunne utvekslingen av studenter mellom Cambridge og Tromsø fortsette og videreutvikles. Og i Lyngen hadde vi FabLab, som er blitt en unik institusjon i nordområdesatsingen. I tillegg har jeg en venninne som jobber i Narvik, på Nord-Norsk Fredssenter. Og det er blitt sagt ved flere anledninger at høsten 2006 var et merkeår for fredssentrene, for da ble det virkelig satset på disse sentrene rundt om i hele landet. 2006 er nå, 2026 er om 20 år. Hva som er virkeligheten da, vet heldigvis ingen, men vi kan skrive historie for årene 2006–2009. Jeg håper at historien om de siste årene fram mot 2010 vil bli at det var de årene da vi hadde en regjering og et stortingsflertall som ville noe, og som gjorde det de ville.