Jeg viser til saksordførerens utmerkede redegjørelse for begrunnelsen for det synspunkt flertallet har, et flertall hvor Venstre inngår. La meg likevel komme med noen merknader på vegne av Venstre. Rovdyrforliket som ble inngått i Stortinget våren 2004, var viktig. Det avklarte politikken på et omstridt område, og det skjedde etter langvarig strid og debatt. Derfor var det også viktig at det var et bredt flertall som stilte seg bak forliket. Venstre er opptatt av at forliket fortsatt skal legges til grunn for rovdyrpolitikken. Jeg føler meg helt overbevist om at hvis en tar ut ett element og justerer på ett område, slik som det i dag legges opp til, vil det fort utløse press på andre områder. Da kan innretningen av dette viktige forliket raskt bli undergravd og endret. Felles forvaltning med Sverige av grensegruppen av ulv var en del av forliket, og også det at disse ulvene ikke skal være med i det norske måltallet. Venstre står sammen med regjeringspartiene i innstillingen. Vi er ikke med på Høyre og Kristelig Folkepartis forslag. Selv om forslaget om grenseflokkene er åpent i formen, kan det være et element i en nyorientering som ikke er i samsvar med rovdyrforliket. Det ønsker ikke Venstre å være med på. Tvert imot vil vi benytte anledningen til å understreke at vi står bak forliket og mener nøyaktig det samme som vi gjorde da vi var i regjering, og som vi gjorde våren 2004 da vi var med på forliket her i Stortinget. Jeg hadde tenkt å avslutte med å konstatere at Senterpartiet denne gang inngår i flertallet, og ønske dem – så å si – velkommen i flokken. Men etter å ha hørt Ola Borten Moes innlegg forstår jeg at de er tvangsflyttet. Det er sjelden at en i en rovdyrdebatt synliggjør så tydelig svelging av kameler som det vi her er vitne til.