Debatten i kveld viser tydelig politiske forskjeller. Det er bra, det er en god ting. For om mulig å klargjøre ytterligere har jeg nå tatt ordet igjen for å sette søkelys på det jeg mener er Fremskrittspartiets forholdsvis virkelighetsfjerne landbrukspolitikk. Jeg ønsker å ta Fremskrittspartiet på alvor, men – ærlig talt – ut fra arbeidet med budsjettet synes jeg det er litt vanskelig å forstå helt hva Fremskrittspartiet vil med landbruket. År etter år har Fremskrittspartiet foreslått kutt, på 4 milliarder kr og på 6 milliarder kr. Samtidig har de vært med på å avgjøre noen statsbudsjetter, bl.a. i forrige periode. Da ble det flyttet på til sammen kanskje 20 mill. kr. Fremskrittspartiet har altså ikke krevd de helt store endringene. Da kan en jo spørre seg: Tror Fremskrittspartiet egentlig ikke helt på sin egen medisin? Tror de ikke helt på sin egen diagnose? Innser Fremskrittspartiet at den store betydningen et livskraftig landbruk har for øvrig virksomhet rundt om i landet, gjør at de faktisk ikke kan stå ved det de egentlig truer med i budsjettdebattene? Har Fremskrittspartiet kanskje tatt inn over seg at det ikke vil bli særlig attraktivt å invitere tyske, engelske eller japanske turister til et Bygde-Norge der storparten av den opprinnelige gårdsbebyggelsen vil være i forfall, og der både utmark og innmark er vanskjøttet, og kanskje helt gjengrodd? Det er nemlig det vi kan vente oss hvis Fremskrittspartiet får det som de vil. Som jeg har nevnt tidligere i denne salen, står politikken overfor landbruket i grell kontrast til Fremskrittspartiets politikk overfor den maritime sektoren. Den «støtten» de vil gi på landbruksområdet, ved å kutte til det halve, vil de heller plusse på i den maritime næringen. For å si det slik: Dersom vi mot formodning får et fullskalaeksperiment i form av Fremskrittspartiets landbrukspolitikk, vil det ikke akkurat være trengsel foran kassa på Coop-en, verken i Beiarn eller i Budalen. Det eksperimentet håper jeg vi aldri får se realisert.