Takk for et godt svar! Det jeg tror er problemet ennå, er at en for stor andel sier nei når de i en presset situasjon blir spurt om å bli donorer. Det er jo de nærmeste som i tilfelle velger det. Derfor tror jeg det er viktig at alle på et annet tidspunkt i livet enn under dramatiske omstendigheter får informasjon og kanskje også spørsmål om de i en gitt situasjon, dvs. etter at hjernedød har inntruffet, ville kunne være donorer. Slik det er nå, blir det de nærmeste som i vanskelige situasjoner må ta standpunkt til dette også, når det er mange andre belastninger. Det jeg lurer på, er hvis man skulle henvende seg til oss alle om donasjon på et annet tidspunkt i voksenlivet, om vi burde bruke fastlegeordningen til å iverksette et system for dette. Jeg lurer på om statsråden kan tenke seg å sette inn tiltak av denne typen, f.eks. gjennom fastlegeordningen, for å informere oss alle bedre og dermed øke den grunnleggende oppslutningen om å kunne stille opp som donorer.