Dette er en sak som har blitt kjørt igjennom i komiteen i rekordfart uten den ønskede grundige saksbehandling. Dette vil jeg på vegne av Høyre beklage. Selv om konklusjonene i saken sannsynligvis blir et noe utvannet utredningsoppdrag til Regjeringen, var utgangspunktet i Dokument nr. 8:95 for 2004-2005 at Regjeringen skulle pålegges å fremme en sak som skulle sikre gjennomføring av skolemåltid i grunnskolen. – Altså ikke en utredningssak, men pålegg om å fremme en sak med en gitt konklusjon. Jeg er glad for at saken gjennom komiteens behandling har blitt redusert til et utredningsoppdrag. Det betyr at det vil bli tid til de nødvendige utredninger i forhold til finansiering, praktisk tilrettelegging, type mat og alle de andre forholdene som forslagsstillerne tydeligvis ikke har tenkt svært grundig igjennom. Komiteens behandling viser at SV ikke har fått flertall for sitt forslag. Komiteens mindretall, men sannsynligvis Stortingets flertall, støtter ikke SV i at Regjeringen skal fremme en sak. Det skal utredes en ordning. SVs forslag om at saken skal omhandle det å sikre gjennomføringen av skolemåltid, følges ikke opp i vedtaket. Det skal utredes en ordning med skolemåltid i grunnskolen med sikte på en gradvis innføring. Det tas ikke stilling til verken praktisk gjennomføring, finansiering, tidspunkt eller type mat. Det må kunne slås fast at flertallet kommer med atskillig spinklere kost i sitt forslag til vedtak enn det som opprinnelig lå i dokumentet. Det har derfor vært overraskende at kommentarene i media både fra enkeltrepresentanter, fra dem som står bak forslaget, og kommentarene fra media selv, konkluderer med at SV har fått fullt gjennomslag. Ja, et sted ble det sågar slått fast at det nå var flertall for gratis skolemåltid fra høsten 2006. Om denne konklusjonen kommer av manglende leseferdighet eller leseforståelse, er vanskelig å si. Den er i hvert fall ikke korrekt i forhold til sakens fakta, så mye må kunne slås fast. Høyre, sammen med et flertall i komiteen, foreslår at dokumentet vedlegges protokollen. For Høyre er det viktig å slå fast at foreldrene har et selvsagt ansvar og myndighet til å oppdra egne barn, herunder også det å sørge for at barn tilegner seg gode matvaner. Dette er et ansvar som de aller fleste foreldre utfører på en utmerket måte og på ingen måte ønsker å bli fratatt. Det er en sterk undervurdering av tusenvis av norske foreldre å påstå at dette er en oppgave som de ikke makter, og at det offentlige derfor må overta denne oppgaven. For det må jo være denne tanken som ligger bak. Dette makter ikke foreldrene, derfor må skolen overta. De faktiske forhold er at de aller fleste foreldre sørger for at egne barn har med seg sunn og næringsrik mat på skolen. Undersøkelser viser at selv i ungdomsskolen har godt over halvparten av elevene med seg matpakke hver dag – hver dag faktisk. Det viser at norske foreldre tar sin oppgave på alvor og er seg sitt ansvar bevisst. For Høyre går det en klar grense mellom foreldrenes selvsagte ansvar for å sørge for at barn tilegner seg gode matvaner, og at barn har med seg mat på skolen, og skolens oppgave med å gi informasjon og kunnskap om riktig kosthold, og å legge forholdene til rette slik at maten blir spist innenfor gode rammer. Det gjøres ved å sørge for at matpausen får en fornuftig lengde, og at det blir ro rundt måltidet. Dette kan gjøres med enkle, organisatoriske grep. De fleste steder gjøres dette på en god måte. Høyre er selvsagt enig i at det er viktig for barns konsentrasjonsevne og arbeidslyst at det spises sunn og næringsrik mat i løpet av skoledagen. Dette kan, etter vår mening, best gjøres ved at foreldrene sørger for at barna har mat med, og at skolen sørger for en fornuftig organisering av matpausen. Vanskeligere burde ikke dette være. Ordningene med melk og med frukt og grønt, som mange skoler har, er positive. I disse ordningene ligger det inne at foreldrene betaler for et bestilt volum. Det er fornuftige og gode ordninger som fungerer bra, og der elever og foreldre selv avgjør sin egen deltakelse. At noen skoler gjennom elevbedrifter organiserer salg av mat til elevene, er også positivt. Men det er stor forskjell på disse ordningene og et gratis skolemåltid for alle, betalt av det offentlige. Kostnadene ved ordningene er usikre, men sikkert er det at kostnadene, avhengig av omfang, tilrettelegging og type mat, blir høyere enn 2,5 milliarder kr, som forslagsstillerne anslår i dokumentet. Jeg er enig i det som stod i lederartikkelen i Dagsavisen for i går. Der stod det: «Skolen ville blitt enda bedre om 2,5 milliarder var blitt brukt til lærere og læremidler.» Det er utvilsomt en fornuftig konklusjon. Høyre viser til brev fra statsråden, datert 8. juni, hvor det varsles at en arbeidsgruppe vil bli nedsatt for å øke og oppdatere kunnskapsgrunnlaget om ulike sider ved skolemåltid og kostnader knyttet til slike tiltak, og at dette vil danne grunnlaget for Regjeringens videre behandling av saken. Denne tilbakemeldingen fra statsråden, som også Stortinget har sagt at er positivt, burde ha ført til at komiteen kunne ha blitt enige om at saken skulle bli vedlagt protokollen i stedet for at Stortinget nå vedtar et utvannet forslag som gir større forventninger enn forslagets ordlyd innebærer.