Norge er i dag en stor gassnasjon. Vi er blant de største produsenter og eksportører av naturgass i Europa, størst etter Russland. Et nettverk av forbindelseslinjer i form av rørgater ligger på havbunnen, fra produksjonsstedet til markedet på kontinentet. Mesteparten av produsert naturgass går til eksport, om lag 95 pst. Kristelig Folkeparti ønsker å ta i bruk mer av naturgassen innenlands. Det vil være et viktig tiltak i en anstrengt kraftsituasjon, og det vil kunne gjøre oss mindre avhengige av vannkraft som energikilde. Når vi tar i bruk naturgass til energiproduksjon, må dette gjøres med gasskraftverk bygd på moderne teknologi. Bygging av gasskraftverk med store CO2-utslipp vil gjøre det vanskelig å nå våre internasjonale forpliktelser. Vi må ta på alvor at de menneskeskapte klimaendringene er en av de største utfordringene vi står overfor i verden i dag. Vi vet at fattige mennesker er spesielt sårbare for klimaendringer. Norge er forpliktet etter Kyotoprotokollen til å redusere vårt samlede klimagassutslipp i en femårsperiode fra 2008 til 2012. Dette er bare første skritt på vei for å møte de globale klimautfordringene. Det er behov for langt større utslippsreduksjoner på sikt, og alle land må bidra til dette. Norge må være en internasjonal pådriver for å bringe klimaarbeidet videre. Vi kan derfor ikke kreve noe mindre ved bygging av gasskraftverk enn at CO2-håndtering må gjøres gjeldende fra starten av. En utsettelse av kravet om CO2-håndtering vil heller ikke være teknologifremmende nok. Sentrumsregjeringen og statsminister Bondevik gikk av på gasskraftsaken. Det illustrerer hvor dype skillelinjene i norsk politikk er, og ikke minst hvor viktig miljøet er for Kristelig Folkeparti. Debatten den gangen dreide seg ikke om hvorvidt det skulle bygges gasskraftverk, men om hvilke teknologiske løsninger som skulle velges av miljømessige hensyn. Den gangen ønsket ikke stortingsflertallet å stille krav om CO2-håndtering ved gasskraftverk, men regjeringen mente det var uansvarlig med så store utslipp av klimagasser i en tid der verden stod overfor et enormt behov for reduksjon i klimagassene. Dette behovet har bare blitt større. Flere partier enn den gang burde derfor støtte kravet om CO2-håndtering nå. Jeg er glad for at Arbeiderpartiet nå har innsett at nye gasskraftverk bør ha CO2-håndtering. Kristelig Folkeparti mener derimot at Soria Moria-erklæringen ikke går langt nok her. Krav om CO2-håndtering må også gjelde de som har fått konsesjon. Vi er også urolige for det Enoksen kaller rensefrie perioder når det gjelder gasskraftverket på Skogn eller andre gasskraftverk. En regjering som har som mål at Norge skal bli en ledende miljønasjon, bør sette seg høyere mål. Det er svært positivt at Statoil og Shell nå har lagt fram en løsning for CO2-rensing ved gasskraftverket på Tjeldbergodden. Det viser at det er mulig å ta i bruk gassen, samtidig som miljøet bevares. Det viser også at det er viktig å stille politiske krav til industrien. Uten et slikt press ville vi neppe ha sett en slik satsing. Det gjenstår flere uavklarte spørsmål, bl.a. med hensyn til finansiering. For at Statoil og Shell skal kunne realisere sine planer, legger de til grunn en betydelig finansiering fra statens side. Kristelig Folkeparti mener at staten må dekke en del av merkostnadene, slik at planen blir realisert. Det er både nødvendig, mulig og lønnsomt. I sine undersøkelser viser ZERO til at konvensjonelle gasskraftverk krever store subsidier, og at bare rensing og bruk av CO2 kan gi lønnsomhet. Flere rapporter, bl.a. fra Oljedirektoratet, har vist at med dagens oljepris vil verdien av CO2-bruk være langt større enn kostnadene ved CO2-håndtering. Krav om CO2-håndtering vil derfor ikke stanse utbygging av gasskraftverk, men bør være en pådriver.