Jeg kan forsikre at jeg deler den virkelighetsoppfatningen. Spørsmålet er jo ganske enkelt: Skal vi foreta dramatiske omprioriteringer av ressursbruken i norsk helsetjeneste ved – hvis jeg oppfattet spørsmålet riktig – også å la den mest kjøpesterke del av befolkningen, aldersutsnittet mellom 18 år og pensjonsalderen, få delvis eller fullstendig gratis tannlegebehandling? Etter mitt skjønn ville det være en dramatisk feilprioritering. Men samtidig illustrerer det jo et viktig poeng, nemlig at det svært ofte er vanens makt som bestemmer hva vi anser som rimelig og ikke rimelig. Mange europeiske land har det motsatte prinsipp av det vi har i Norge, nemlig at det offentlige dekker all tannlegebehandling for alle, mens man derimot betaler legebehandling selv. Det er umulig å si at det ene er riktig, og det andre er galt. Men man må ikke prioritere feil!