Som jeg har gjort rede for i svar på skriftlig spørsmål nr. 486, fra stortingsrepresentanten Hagesæter, foreligger det ingen rentefri skattekreditt ved å utsette utbytteskatten f.eks. gjennom opprettelse av et holdingselskap. Dette har jeg nøye redegjort for skriftlig, og jeg tror det også gjør seg best skriftlig, for dette er kompliserte spørsmål. Investeringer som foretas gjennom et selskap, gir ikke nytt skjermingsgrunnlag, i motsetning til investeringer som foretas av en person. Kostnaden ved å finansiere investeringer med tilbakeholdte overskudd i selskapet tilsvarer dermed skjermingsrenten, dvs. verdien av skjermingsgrunnlaget man ikke får. Dette er en tilsiktet egenskap ved skjermingsmetoden som bidrar til likebehandling bl.a. mellom dem som har mulighet til å utsette ekstraskatten som følge av skjermingsmetoden, og dem som ikke har en slik mulighet, f.eks. enkeltpersonsforetak. Begrunnelsen for de avskrivningssatsene som er valgt, bl.a. på maskiner, som representanten kobler til sin første påstand, er at de så langt som mulig skal gjenspeile faktisk økonomisk verdifall. Derfor har vi selvfølgelig forskjellige avskrivningssatser på ulike investeringsobjekter. Dermed vil en også unngå at det utløses skattekreditter knyttet til avskrivningene. Høyere avskrivningssatser enn det reelle verdifallet ville innebære en rentefri skattekreditt på de aktuelle investeringene. Det er ingen grunn til å tro at en for høy avskrivningssats vil bidra til en bedre produktivitetsutvikling i norsk økonomi. Det er heller ikke konjunkturelle forhold som tilsier at en i en periode nå skal prioritere å stimulere bedrifter til høyere investeringer, slik som f.eks. SV mente tidligere. Nå er situasjonen slik at det går meget bra i store deler av norsk næringsliv, og uansett hva man mener om avskrivningssatser, er det altså ikke tidspunktet for å innføre noen ekstraordinære tiltak nå. Regjeringen mener at det er viktigere for næringslivet at det satses på andre områder. Vi vet f.eks. at mange bedrifter mangler kvalifisert arbeidskraft. Å satse på kunnskap og utdanning i denne situasjonen er altså meget god næringspolitikk.