Det er en krevende situasjon ved flere av våre sjukehus – det er jeg den første til å erkjenne. Det er også derfor jeg bruker en veldig stor del av min arbeidstid til å forsøke å gjøre noe med det. Det dreier seg om penger, og det kommer mer penger. Men det dreier seg også om at vi ved de sjukehus der vi ikke har hatt god nok kostnadskontroll, er nødt til å få det. Nå har ikke jeg som svarer lov til spørre, men det kunne vært fristende å få greie på om Fremskrittspartiet mener at en ikke skal innfri det balansekravet som Stortinget har vedtatt. I så fall er det nye signaler. Så har jeg også lyst til å si at penger er selvfølgelig avgjørende i sykehussektoren. Men penger er ikke alt. La meg bruke psykiatrien som eksempel. Der er det altså slik at hver behandler innenfor psykiatrien behandler i gjennomsnitt 1,8 pasienter pr. dag. Hvis vi bare greier å få dem til å behandle to pasienter pr. dag, greier vi å ta unna mer enn 3 500 pr. år. Penger er viktig, men penger er ikke alt. Vi må også sørge for at vi bruker de pengene og det utmerkede personell vi har til disposisjon, på en bedre måte enn vi gjør i dag.