Jeg takker – og konstaterer at statsråden ikke har presentert ett nytt virkemiddel. Budsjetter har alle regjeringer hatt. Det faktiske forhold er at i forhold til det foreslåtte budsjettet for 2006 reduserte denne regjeringen bruken av midler til forskning og innovasjon med 95 mill. kr, altså en redusert ambisjon. Hvis det er det eneste virkemiddelet, er den eneste logiske konklusjonen at det skal føres en mindre aktiv næringspolitikk. Når det gjelder eierskapspolitikken, hørte jeg at eksempelet dreide seg om en bedrift hvor det har vært brann. Det kan vel vanskelig alminneliggjøres, akkurat det eksempelet – det håper jeg ikke. Og da gjenstår det at man skal gi signaler til generalforsamlingen. Men hvorfor må man skifte ut styremedlemmer, hvis poenget er å gi signaler til generalforsamlingen? Og signalene må jo komme fra en regjering som vet hva den vil. I løpet av én uke har to statsråder i den sittende regjeringen, hvorav iallfall én står her, gitt helt ulike signaler om hva Telenor skal gjøre i forhold til datterselskaper. Hvordan man kan la generalforsamlingen forholde seg til uklare signaler, er for meg en gåte – og jeg registrerer at det også er det for andre.