Etter å ha arbeidet med denne stortingsmeldingen har jeg sett at HMS i petroleumsvirksomheten ikke er helt det samme som i en del andre virksomheter. Petroleumsnæringen er kompleks, noe som medfører at en rekke ulike elementer, som f.eks. politiske målsettinger og internasjonale og nasjonale forpliktelser, legger føringer for hvordan regelverket skal utformes og håndheves. Rammeverket for helse, miljø og sikkerhet i petroleumsvirksomheten legger til grunn at det skal være et forsvarlig HMS-nivå, og dette må til enhver tid framstå som mest mulig hensiktsmessig for næringen og for myndighetenes tilsyn. Hovedmålsettingen er at petroleumsvirksomheten skal være verdensledende på HMS. For å kunne nå våre målsettinger er det viktig at man har en kontinuerlig forbedring av HMS-nivået, for å forebygge ulykker som kan ramme næringen, samfunnet og de ansatte. En kontinuerlig forbedring og en forutsetning for et høyt HMS-nivå er avhengig av god opplæring av de ansatte. Denne opplæringen må, og jeg understreker må, tilpasses hver enkelt, for ikke alle har de samme evner og forutsetninger for å motta læring. HMS-tiltakene i petroleumsvirksomheten har i stor grad vært rettet mot virksomheten på offshore og på land. Som en konsekvens av at den land- og offshorebaserte virksomheten er blitt mer integrert, vil et nytt helhetlig regelverk som skal gjelde for både sokkel og land, være ferdigstilt innen utgangen av 2006. Det nye regelverket vil og bør da bære preg av en internasjonal harmonisering, slik at forskjellen mellom norske og internasjonale HMS-krav blir mindre, noe det helt klart er et behov for. Petroleumstilsynet har hovedansvaret for å påse at HMS-kravene blir fulgt. I stortingsmeldingen står det at Petroleumstilsynet skal bruke ressurser for å kunne følge og forstå utviklingen i næringen på en helhetlig måte. Petroleumstilsynet har de siste årene fått en rekke nye oppgaver, og man kan sette spørsmålstegn ved om tilsynet faktisk er i stand til å utføre det de er satt til. Med en frisk million kroner i revidert nasjonalbudsjett kan det synes som om tilsynet ikke er blant de mest prioriterte – på tross av at Regjeringen pålegger dem flere og flere oppgaver. Under høringen komiteen hadde i forbindelse med arbeidet med denne stortingsmeldingen, fikk jeg inntrykk av at både fagforeningenes og bedriftenes interesseorganisasjoner var enig i meldingens hovedbudskap: Norges petroleumsvirksomhet skal være verdensledende. Uenigheten mellom partene gikk i stor grad på hvor mye natt- og overtidsarbeid det skal være, samtidig som man ivaretar behovet for en god natts søvn. Slik en samlet komite påpeker, framgår det av regelverket at alle skal kunne sove uforstyrret og at alle skal sikres tilstrekkelig hvile, noe vi også fikk høre da vi var på befaring på Sleipner i vår. Når det gjelder nattarbeid, mener Venstre sammen med Høyre at det bør utredes om arbeidsmiljølovens bestemmelser om nattarbeid kan overføres til offshorevirksomheten – dette for å sikre forutsigbarhet og ivareta behovet for forsvarlig virksomhet, sikkerhet og likebehandling. Å arbeide i petroleumsvirksomheten medfører ofte hardt fysisk arbeid og arbeid med kjemiske stoffer. På 1980-tallet ble en rekke mennesker som jobbet i virksomheten, utsatt for kjemikalieeksponering, med uførhet som følge. Som både representanten Engeset fra Høyre og representanten Woie Duesund fra Kristelig Folkeparti tidligere har nevnt, har disse medlemmene sammen med Venstre fremmet forslag om hvordan billighetserstatningsordningen bør praktiseres overfor de oljearbeiderne som er blitt skadet som følge av eksponering av kjemikalier. Men for å kunne forhindre flere ulykker ved kjemikalieeksponering er det viktig at vi finner ut hvorfor disse ble syke. Det er derfor gledelig at det er en samlet komite som mener dette. Dykkere er en annen gruppe som har vært utsatt for ulykker og senskader på grunn av dykkingen de har utført. Venstre mener derfor at det er et klart behov for langtidsoppfølging av dykkere i petroleumsnæringen, der man får tilbud om helseoppfølging og hjelp til fortsatt yrkesliv på land. Dette oppfølgingsarbeidet kan NAV-kontorene organisere, og Venstre har derfor sammen med Fremskrittspartiet, Høyre og Kristelig Folkeparti fremmet forslag om dette. Et annet viktig moment i denne meldingen er storulykkesrisikoen ved petroleumsvirksomheter. En ulykke ved Kårstø eller ved Sleipner kan føre til enorme ødeleggelser. For å forhindre dette må tiltak som reduserer ulykkesrisikoen, være høyt prioritert, f.eks. ved samarbeid med engelsk virksomhet, som etter «Piper Alpha»-ulykken arbeidet mye med å redusere hydrokarbonlekkasjer. Venstre vil påpeke at for Norge som olje- og gassnasjon er samarbeid og deltakelse i internasjonale organer en viktig og preventiv del av vår terrorberedskap. I tillegg må sikkerheten ved anleggene ha høy prioritet. Med den store aktiviteten i nord er det også viktig at man har klar en beredskap som er i stand til å håndtere en eventuell ulykke. Det er også et større behov for å styrke tilsynsvirksomheten. Gode helse-, miljø- og sikkerhetstiltak i petroleumsvirksomheten er avgjørende for at vi fortsatt skal opprettholde vår store aktivitet.