I den politiske plattformen fra Soria Moria-erklæringen sier Regjeringen under frivillighetspolitikken: «Gjennom frivillig arbeid aktiviseres folk til meningsfylt og samfunnsnyttig virksomhet. Frivillige organisasjoner yter betydelige økonomiske bidrag til samfunnet gjennom tjenesteproduksjon og omfattende ulønnet innsats. Tegn i tiden tyder på at frivillig virksomhet er i endring. Allmenne moderniseringsprosesser og en generell individualisering i samfunnet setter frivillig sektor under press. For å sikre rekruttering av aktive og tillitsvalgte, er det nødvendig å redusere det administrative arbeidet i organisasjonene og frigjøre mer tid til aktivitet.» Flotte ord, som vi selvfølgelig i Fremskrittspartiet kan slutte oss til. Videre lister Regjeringen opp at man vil gå inn for etablering av et frivillighetsregister som vil kunne åpne for et enklere regelverk når det gjelder skatt, merverdiavgift og arbeidsgiveravgift. Man vil utrede mulighetene for en varig ordning for momskompensasjon, og man vil ha større respekt for organisasjonenes egenart ved å redusere bruken av prosjektmidler. I tillegg nevner man at man skal tilpasse regelverk og tilskuddsordninger til dagens organisasjonsstruktur, og man skal foreta en gjennomgang av tildelingen av Frifond-midler – alle sammen saker som Fremskrittspartiet støtter, og som også har bred støtte i Frivillighets-Norge. Dette er flotte ord, men så er det da spørsmål om gjennomføringen. Med sin spillpolitikk, med sitt angrep på automatene, har Regjeringen fratatt tusenvis av lag, foreninger og organisasjoner betydelige midler. Mange idrettslag og mange foreninger har hatt 300 000–400 000 kr i inntekter, og dette representerer veldig mye aktivitet. For et fotballag f.eks. er 300 000 kr veldig mye, og gir kanskje aktivitet i fire, fem, seks, sju, åtte lag i junioravdelingen. Dette gir oss store utfordringer med hensyn til hvordan den norske frivillighet finansierer fremtiden. Dette kan ikke dekkes inn med fagre ord, med utredninger, med drøftinger, med vurderinger og med løfter om en frivillighetsmelding som kanskje kommer en gang på nyåret. En digresjon i tilknytning til vedtaket om spilleautomatmonopol og at monopol muligens ikke gir noen effekt overfor dem som virkelig er spilleavhengige: Det ser ut som om man har hatt den tanken at automatmonopol fører til at man ikke får spilleavhengige. Vi vet jo at selv om vi har vinmonopol i Norge, har vi likevel alkoholavhengighet – alkoholikere får alltid tak i alkohol. Det er rimelig å anta at de som er spilleavhengige, vil kunne finne ulovlige spill på Internett, på mobil eller i hemmelige klubber som de kan gjøre seg bruk av. Jeg leste i gårsdagens utgave av Fædrelandsvennen at det nå er et spillmarked på Internett på hele 75–80 milliarder kr. Å tro – som de nykonservative i USA – at man skal kunne klare å regulere Internett, tror jeg er urealistisk. Vi må isteden fokusere mer på psykiatri og på behandling. Fra Frivillighets-Norge blir det støttet opp om Regjeringens uttalelser om et frivillighetsregister. Opprettelsen av et frivillighetsregister kan også Fremskrittspartiet støtte. Men det som er mer interessant, er hva som faktisk kommer til å ligge i det registeret. Et frivillighetsregister blir ikke interessant før det fører til reell økonomisk forenkling og et mindre skattepress overfor de frivillige organisasjonene – og før vi får gjort noe med momsproblematikken. Den urettferdighet som Frivillighets-Norge utsettes for i den forbindelse, koster 1 milliard kr, som altså må betales inn på annen måte, i form av gaver eller i form av dugnadstimer. Det er også frivillige organisasjoner som fortsatt betaler arbeidsgiveravgift. Fremskrittspartiet er også positiv til å se på tilskuddsordninger, men her må man komme i inngrep med fylkene og med kommunene, som forvalter veldig mange av disse ordningene. Mange av oss på Stortinget har i sommer vært på konferanser med Frivillighets-Norge. Der har det blitt etterlyst mer likebehandling når det gjelder lotterivirksomheten. Staten har gitt seg selv svært mange fordeler i konkurransen med de frivillige organisasjonene, noe som fører til at de frivillige får mindre inntekt. Fra Fremskrittspartiets side mener vi at vi også bør se på den skattefradragsordningen som ble innført av den forrige regjering. Denne ordningen bør etter Fremskrittspartiets syn utvides til å gjelde flere typer organisasjoner, og skattefradraget bør økes. Avslutningsvis: Vi har en dugnadsånd i Norge. Vi må føre en politikk der vi bygger opp under den.