La meg først av alt understreke at det er den statsråden som har det konstitusjonelle ansvaret for forvaltningen av statens eierskap i det enkelte selskap, og hun eller han alene, som er ansvarlig for dialogen med selskapet og dets styre på vegne av staten som eier. Det er videre slik at staten som aksjonær bare deltar i beslutninger gjennom formelle vedtak som skjer på generalforsamlingen og foretaksmøter. Riksrevisjonen mottar protokoll fra generalforsamlinger og foretaksmøter og statsrådens beretning for eierskapsforvaltningen for de enkelte selskap. For saker som ikke behandles i selskapenes øverste organ, ligger ansvaret for beslutninger hos styret. Det er ikke tidligere praksis for, og vil heller ikke bli det under denne regjeringen, at en statsråd gir «styringssignaler» som griper inn i ansvaret for enkeltbeslutninger som ligger hos styret. I heleide selskaper får Riksrevisjonen tilsendt styreprotokollene, og kan således følge styrenes arbeid. Som et ledd i oppfølgingen av eierskapet holdes det regelmessig møter med de selskapene hvor staten er eier. Det kan dreie seg om gjennomgang av den økonomiske utviklingen eller orientering om strategiske spørsmål knyttet til selskapene. Slike møter er på linje med hva som er vanlig mellom selskapene og større eiere. Denne kontakten håndteres innenfor rammene som er gitt i selskaps- og verdipapirlovgivningen, ikke minst hva gjelder hensynet til likebehandling av aksjonærer. Statsråden eller departementet gir i slike møter ikke signaler som går utover de fullmakter som er gitt av Stortinget, eller er i konflikt med kompetansefordelingen i aksjelovgivningen eller allment aksepterte prinsipper for eierstyring. Rammene for god eierstyring er ikke til hinder for at staten, som enhver annen aksjonær, i møter kan fremme synspunkter i tilknytning til selskapets alminnelige virksomhet. Det er klokt av styrer, og også i samsvar med gode eierstyringsprinsipper, å lytte til argumenter og synspunkter som framføres av aksjonærer og andre, og å ta dem med i sine vurderinger. Men det er alltid selskapets ledelse og styre som må fatte de konkrete avgjørelser som de er ansvarlige for etter selskapslovgivningen. Jeg kan på denne bakgrunn ikke se at dagens praksis for eierskapsutøvelse i forhold til ansvaret for enkeltbeslutninger i selskapene hvor staten er eier, reiser særlige problemer når det gjelder Stortingets og Riksrevisjonens kontroll av eierskapsutøvelsen.