Jeg er glad for at alle forslagene i odelstingsproposisjonen har fått tilslutning fra komiteen. Forslaget om en ny bestemmelse som skal beskytte mot voldelige referansepersoner i Norge, innebærer ikke at myndighetene skal innta en formynderrolle i forhold til samlivsetableringer. Det oppstår imidlertid en vanskelig moralsk situasjon når det framstår som sannsynlig at søkeren eller dennes særkullsbarn vil bli utsatt for overgrep av en referanseperson i Norge som utnytter den maktposisjonen vedkommende har. Den foreslåtte bestemmelsen vil være et egnet virkemiddel for å møte denne aktuelle utfordringen. For at den nye bestemmelsen skal bli effektiv, er det nødvendig at det er en bestemmelse om vandelskontroll, slik det er foreslått i proposisjonen, som komiteen har sluttet seg til. Fremskrittspartiet har foreslått rutinemessig vandelskontroll for søkere fra land der tvangsekteskap er utbredt. Jeg mener dette er unødvendig. For det første er ikke risikoen for å møte en voldelig og utnyttende ektefelle i Norge spesielt relatert til problematikken som gjelder tvangsekteskap. I situasjoner med tvangsekteskap er det som oftest andre enn partene selv som utøver tvang, og ofte er den parten som bor i Norge, selv et offer i disse situasjonene. Behovet for å beskytte mot voldelige og kyniske referansepersoner har i minst like stor grad vært fokusert ved situasjoner hvor etnisk norske menn henter ektefeller fra utlandet som de har hatt liten eller ingen kontakt med på forhånd. For det andre er det uaktuelt å utforme forskriftsbestemmelser om vandelskontroll som tar utgangspunkt i referansepersonens nasjonalitetsbakgrunn. Dette vil gi uttrykk for det diskriminerende og stigmatiserende syn at man ut fra en persons nasjonalitetsbakgrunn kan vurdere om det er mer eller mindre sannsynlig at vedkommende har begått overgrep tidligere. Fremskrittspartiet mener også at alle opplysninger om referansepersonen bør videreformidles til søkeren, uavhengig av om de gir grunnlag for å tro at referansepersonen kan utgjøre en trussel mot søkeren eller dennes barn. Jeg har vanskelig for å forstå dette synspunktet. Myndighetene kan ikke fastsette hvor mye av sin personlige fortid partene bør avdekke for hverandre, så lenge dette ikke er relevant i forhold til å beskytte mot overgrep. Myndighetene bør derfor ikke gi personsensitive opplysninger som ikke er relevant for saken. Komiteen har sluttet seg til de tiltakene som er foreslått mot tvangsekteskap. Det er i denne forbindelse viktig at det inntas en tydelig hjemmel i utlendingsloven for å nekte oppholdstillatelse når noen har blitt presset til å inngå ekteskap mot sin vilje. Dette gir både et viktig signal og et godt lovgrunnlag for å kunne håndtere saker med ekteskapspress. Tilsvarende håper jeg at den foreslåtte intervjuordningen vil kunne bli et virkningsfullt tiltak. Jeg vil bemerke at Regjeringen fortsatt vil fokusere på problematikken knyttet til tvangsekteskap – også etter at Odelstinget vedtar de tiltak som nå er oppe til vurdering. Regjeringen arbeider for tiden med et forslag til ny utlendingslov. Mulighetene for å finne andre egnede tiltak mot tvangsekteskap vil bli vurdert i forbindelse med lovarbeidet, f.eks. det forrige taler var inne på, spørsmålet om å utvikle aldersgrenser. Jeg tar sikte på å legge fram et forslag til ny utlendingslov i høstsesjonen 2006. Det vil gi storting og odelsting et godt grunnlag for nettopp å vurdere flere tiltak for å bekjempe ikke minst tvangsekteskap. Jeg registrerer at Fremskrittspartiet i innstillingen foreslår at Regjeringen skal komme tilbake med en egen sak om tvangsekteskap høsten 2006. Det vil i praksis skje gjennom at jeg, som sagt, tar sikte på å legge fram et forslag til en ny utlendingslov i løpet av året.