Finansieringssystemet for universiteter og høyskoler gir budsjettmessig uttelling for resultatet av de private høyskoler, basert på de samme indikatorer som for statlige institusjoner. Private høyskoler har samme incentiver som de statlige til å øke antall avlagte studiepoeng for å få uttelling i finansieringsmodellens undervisningskomponent. Videre er det den samme indikatoren som gir grunnlag for uttelling i finansieringsmodellens forskningskomponent. Når jeg understreker dette, er det fordi jeg vil anta at det nok er noen grad av misforståelse i denne debatten. Man snakker hele tiden om at man skal ha samme grad av likebehandling, men systemet likebehandler i de komponentene som foreligger her. Man kan si at det historisk nok finnes en forskjell i hvordan disse bevilgningene har framkommet. Det er nok riktig. Det gjelder også de statlige bevilgningene. Men man må også huske på at når man diskuterer de private, kan man ikke diskutere de private isolert sett, for de statlige høyskolene har også gjennom årene blitt utsatt for kutt, f.eks. i basisbevilgning knyttet til studieplasser, som den forrige regjeringen gjorde mange ganger. Det betyr at hvis man skal se dette som en helhet, som vi gjør, er det grunnlag for å si at det finnes en likebehandling. Vi vil selvfølgelig komme tilbake til Stortinget med det oppdraget Stortinget har pålagt oss, nemlig å komme med en samlet vurdering av hva som vil være rimelig når det gjelder statlige tilskudd for at de ikke-kommersielle skolene skal få utført sitt viktige samfunnsoppdrag. Det betyr at vi er i en prosess med de private høyskolene når det gjelder dette, og vi vil komme tilbake til Stortinget – som tidligere annonsert – i budsjettet til høsten. Det er ikke grunnlag for – la det være min siste kommentar – å si at man har brukt øks eller ostehøvel på de private høyskolene. Gjennom år har disse hatt en bedre finansiell utvikling enn de statlige høyskolene. I den perioden jeg selv henviste til, har de hatt en vekst på 24,3 pst., mens de statlige har hatt 8,3 pst. Det viser, hvis man ser på de rene budsjettallene, at økningen for de private høyskolene har vært vesentlig større enn antall studenter skulle tilsi. Det betyr at man av ulike hensyn har tilført disse mer penger. Det har sikkert vært gode grunner for det. Det kan tenkes at de historisk lå for lavt, men det betyr ikke at det er grunnlag for – slik flere av talerne i dag har gitt uttrykk for – at de har fått mindre ressurser. Tvert imot har disse høyskolene gjennomgående gjennom alle budsjetter, så langt tilbake som jeg har tall foran meg nå, fått mer penger enn de statlige høyskolene. Det betyr at det er nødvendig med noe mer edruelighet i språkbruken knyttet til dette. Vi har sett på dette på den måten jeg har orientert om. Vi vil komme tilbake til Stortinget med en gjennomgang av dette, og vi vil da selvfølgelig legge inn i den de premissene som Stortinget har ønsket at vi skal legge inn.