Jeg vil også gi stor ros til interpellanten for å ta opp dette viktige temaet her i dag. Det er jo veldig flott at vi i samme uke kan ha to nesten like debatter om et så viktig tema. En kan jo da spørre, som representanten Thorkildsen: Hvor er media i denne saken? Det at Europarådet nå i nært samarbeid med FN har satt dette på dagsordenen og løftet dette opp på det nivået det har gjort, er utrolig positivt. Dette er et så viktig tema at det er viktig å få rettet skikkelig fokus mot det i media også, for vi er nødt til å vekke folks bevissthet. Hver dag kan vi lese i avisene om vold, enten om vold i hjemmet eller vold som har skjedd etter at den ene parten har valgt å gå, ofte med utrolig tragisk utfall. Vi kunne i Aftenbladet siste uke lese at over 100 000 barn lever med vold hver dag. 2 000 barn og 1 000 kvinner oppsøker hjelpeapparatet etter å ha blitt utsatt for vold, eller har vært vitne til vold. Vi vet at disse tallene er langt høyere. Derfor er det viktig å få satt dette høyt opp på dagsordenen, ikke bare her i Stortinget, men også i Justisdepartementet, i fylkesting og ikke minst i kommunestyrer. Vold i hjemmet har ofte vært veldig privat. Folk har grudd seg for å ta affære og blande seg inn i de private livene. Ofte har den som blir utsatt for vold, også tusenvis av unnskyldninger overfor den som har utført volden, og blir som regel værende. Alle statistikker viser også at barn som blir utsatt for vold, og som er vitne til vold, lettere utøver vold senere. En gutt som ser far slå mor, tror ofte at det skal være slik. Hva kan vi så konkret gjøre utenom det å holde slike taler som vi gjør i dag i denne salen? Det er så viktig at alle partiene engasjerer seg. Når det er snakk om så store tall, og mørketall, er det kanskje mange av oss her inne som enten kjenner noen som utøver vold, eller kjenner noen som blir utsatt for vold. Vi har et ansvar, ikke bare vi stortingsrepresentanter, men også alle kommunepolitikere og fylkespolitikere. Krisesentrene må styrkes. Det er den første møteplassen som de som blir utsatt for vold, kommer til. Vi har et ansvar med hensyn til voldsalarmer, helsestasjonene og ikke minst barnehagene og skolene. Det at justisministeren nå varsler en egen voldstelefon for barn, er også veldig positivt. Også terapi – vi har ATV, Alternativ til Vold – er viktig. Vi kan her stå og snakke om straffenivået, om det er for lavt eller for høyt, men det skal jeg ikke gjøre i dag. Når vi snakker om straffenivået, har volden allerede skjedd. Det er utrolig viktig å snakke om det også, men jeg vil snakke om forebygging. Vi skal fokusere på hvordan unngå og forebygge volden. Den som blir utsatt for vold, har også et ansvar for å forlate volden. Men da er det vi politikere som må legge forholdene til rette, slik at det blir lettere og tryggere å forlate den volden en blir utsatt for. Det må en holdningsendring til, og det er det vi politikere som kan legge til rette for. Vi må ikke lese i avisene f.eks. at imamen sier ja til å slå kona si. Det er viktig at hjelpeapparatet er på plass, at det er krisesentre, og at de ikke må stenge fordi de ikke har økonomi. Det er familievoldsteam i politiet. Politiet er nødt til å ta bekymringsmeldinger på alvor. Det må heller ikke være slik at det skal kalles et familievoldsteam for at det skal få økt fokus i politiet. Det er veldig viktig at politiet nå får det teamet i tillegg til familievoldskoordinatoren, men det skal ha en høy status uansett hos politiet. Så til slutt: Dette er et så viktig tema, og det vi ser i dag, er så skremmende høye tall at jeg har lyst til å utfordre statsråden på at vi må få en skikkelig handlingsplan om vold i nære relasjoner, slik at vi kan få en god og bred debatt om dette viktige temaet når det gjelder ordentlige tiltak som kan settes inn.