Jeg skjønner at min innledende kommentar kunne oppfattes som et forsøk på desavuere Venstres engasjement for mer offentlighet. La meg forsikre Kvassheim om at det var ikke meningen, for Venstre har hatt og har et engasjement for åpenhet. Men det er litt illustrerende for hvor krevende det er å finne skjæringspunktene når Venstre i Bondevik I-regjeringen hadde muligheten til å flytte merkesteinene. Da kom det en stortingsmelding med en del vurderinger. Man greide imidlertid ikke å konkludere, og Stortinget sa: Jobb videre. Vi fikk en lang historie, og det tok også lang tid før regjeringen kom med sin proposisjon etter at utvalget var ferdig med sitt arbeid. Jeg tror ikke det skyldes verken det som skjedde i Bondevik I-regjeringen, eller det at det tok litt tid nå, slik at vi må behandle dette i denne perioden i stedet for før valget. Jeg tror ikke det skyldes at ikke Venstre og ikke minst tidligere statsråd Dørum har hatt et brennende engasjement for å få til mer. Jeg tror at det skyldes at også den gamle offentlighetsloven gav mye åpenhet, og at det har vært vanskelig å finne avveiningene og balansepunktene reelt sett. Jeg har i fire år sittet sammen med ikke bare en engasjert Venstre-mann, Harald Hove, som ledet utvalget, men også andre Venstre-folk som nær sagt var enda mer opptatt av offentlighet, og som tilhører pressemiljøet. Så det har ikke manglet på konstruktive ideer, men det har altså reelt sett vært vanskelig. Derfor tror jeg at det er fornuftig at man nå lar den loven virke, og jeg tror også det er viktig – la meg si det, siden jeg ikke rakk det i mitt forrige innlegg – at man, som mange har vært inne på i innleggene sine, fokuserer på praktiseringen. Jeg tror det er slik at mye av den åpenheten som vi nå oppnår gjennom et klarere og tydeligere lovverk, forhåpentligvis, også kunne ha vært oppnådd ved den gamle loven med en annen praktisering. Så det er viktig at statsråden også følger opp det med opplæring og informasjon, og at det følges opp ute, for det fins sikkert mange eksempler på at man ønsker å unnta ting fordi man ønsker å ligge på kanten av loven. Men jeg tror også veldig mange av de unntakene som gjøres, gjøres litt for mye på autopilot og er helt unødvendige. Det er der den nye loven forhåpentligvis er klarere og tydeligere.