La meg først gi uttrykk for at jeg er glad for at statsministeren, også som leder for denne regjeringen, er glad for at Telenor ble organisert slik at det ble en suksess. Det betyr at delprivatiseringen av Telenor er noe også denne regjering er glad for, for det har gjort at Telenor er blitt en suksess. Og det bør vi alle være glad for. Det gjør også at vi har dette litt eksklusive problemet, som jeg er enig i må løses. Jeg har stått i denne sal og forsvart opsjonsavtaler brukt på rett måte, nemlig i små, nystartede gründerbedrifter, IKT-bedrifter, som ikke evner å konkurrere om kvalifisert arbeidskraft, men som trenger å gi de ansatte en mulighet til å tjene lite, men til å tjene mer i framtiden, hvis de gjør en god jobb – gjerne alle ansatte. Jeg vil gjerne ha statsministeren til å komme meg i møte og si at den type opsjonsavtaler trenger vi for å lage også de moderne, framtidsrettede bedrifter, og da er det et problem at noen misbruker et system og skaffer seg unorske lønninger som det vi har sett i det siste. Det andre er, som flere kanskje har vært innom, nødvendigheten av at statsministeren strammer inn overfor hele sitt parlamentariske grunnlag og regjeringsapparat at disse kompliserte, store, følsomme, børsnoterte selskapene styres i de rette organer og ikke gjennom medieuttalelser.