Det siste året har vi sett den største politiske glideflukten i en regjering noen gang. Fra å kreve full rensing på alle nye gasskraftverk fra dag én, har Regjeringen lagt seg på en linje der den skal bygge gasskraftverk nå og rense i framtiden. Dette er utvilsomt et gedigent prestisjenederlag for statsråden, men det er en veldig fornuftig løsning for Mongstad. Det gleder et fremskrittspartihjerte når Regjeringen faktisk til slutt faller ned på det standpunktet som Fremskrittspartiet har tatt til orde for i denne sal i løpet av dette året. Nå får vi statlig ansvar for CO2-verdikjeden. Mongstad blir bygd, og en renser når teknologien er tilgjengelig og lønnsom. Hvis det hadde blitt vedtatt da Fremskrittspartiet fremmet det i Stortinget i vår, hadde vi sluppet den debatten og den usikkerheten som nå eksisterer. Det kritikkverdige er jo at Regjeringen har brukt et år på å komme fram til hva de egentlig mener om gasskraftverk. Det har skapt en usikkerhet og en uforutsigbarhet for energibransjen som gjør at en rekke prosjekter i dag ikke blir realisert, for de vet ikke hvilke rammebetingelser de har å forholde seg til. Spesielt alvorlig er det i Møre og Romsdal – det fylket i Norge som står i fare for å komme inn i en kraftkrise først. Der har de en rekke prosjekter som kan være med på å løse dette, og forhindre at krisen eventuelt blir langvarig. Problemet for disse prosjektene er at de største er basert på gass. En har gasskraftverk på Fræna, og en har gasskraftverk på Tjeldbergodden. De som jobber med Tjeldbergodden-prosjektet, som skal realisere et gasskraftverk med CO2-rensing og en verdikjede innen 2012 – altså to år før Mongstad – er nå usikre på om Regjeringens skryt av at Mongstad skal være det første, i 2014, betyr at Tjeldbergodden blir nedprioritert. Derfor ber jeg miljøvernministeren bekrefte at Tjeldbergodden vil få de samme rammebetingelser som en får på Mongstad?