Representanten Thommessen, som jo er både eldre, klokere og visere enn undertegnede, kjenner veldig godt og deler også Regjeringens oppfatning om at vi skal ha en armlengdes avstand til de kunstneriske valg som foretas i institusjonene og av kunstnere og kulturarbeidere. Og her er vi midt oppi det dilemmaet som vårt politiske ønske om å bidra til økt mangfold fører til når vi møter disse institusjonene og kunstneriske virksomhetene. Jeg er skeptisk til kvotering når det gjelder de rent kunstneriske utvalgene, for det kolliderer med det grunnleggende armlengdesprinsippet. Men jeg er en veldig sterk tilhenger av at man, om man ikke har en lovformulert kvotering, i hvert fall har en bevisst holdning til det å utnevne folk med minoritetsbakgrunn til alle styrende råd og utvalg, tildelingskomiteer osv., at man i det etablerte kulturbyråkratiet, som tar veldig mange av beslutningene når det gjelder bl.a. budsjett, sørger for at utvalgene gjenspeiler sammensetningen som det norske folk faktisk har.