De endringer vi nå skal gjøre i lov om film og videogram, foretas for å bringe loven i samsvar med den nye § 100 i Grunnloven. Ved siden av å gjøre tillempning til Grunnloven § 100 går proposisjonen ut på at man får samsvar i aldersgrenser på kino i alle de nordiske landene. Alle partier er enige om at felles nordiske aldersgrenser er en klar fordel. Det er også bred enighet om å opprettholde følgeregelen i film- og videogramloven, som innebærer at barn inntil tre år under den fastsatte aldersgrensen kan se filmen i følge med en voksen. Det er imidlertid noe uenighet om tillempningen til den endrede grunnlovsparagrafen. Flertallet, Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet, mener at det fortsatt skal være forbudt å vise filmer eller videoer som «krenkjer sømd», som det heter. Jeg antar at disse partiene vil redegjøre for sitt syn. Jeg merker meg bare, med en viss humor, det som Regjeringen legger opp til. Som det heter i regjeringspartienes merknader: «I vurderinga av om ei framsyning vil «krenkje sømd» må det leggjast vekt på kor nærgåande den kjønnslege skildringa er, til dømes om ho inneheld sterk framheving av kjønnsorgan. I tillegg kan formuttrykket, omfanget av kjønnslege skildringar og føremålet med skildringane ha konsekvensar for vurderinga av om framvisninga er straffbar.» Man skal altså måle filmobjektivets avstand til kjønnsorganene og hvor mange minutter av filmens totallengde som viser kjønnsorganer. Det kan jo bli en meget spesiell jobb for dem som arbeider med slikt. Jeg ser for meg vedtak som: Det legges ned forbud mot denne filmen, da objektivet trolig var 28 cm fra kjønnsorganet, hvilket er 2 cm for kort i forhold til departementets måltall, og organet ble vist i 7 minutter, hvilket er 1,5 minutt lenger enn forskriften. Her er det duket for mye interessant offentlig saksbehandling. Fremskrittspartiet, Høyre og Venstre mener at det faller lite naturlig å operere med to forskjellige forbudsstandarder for pornografi, henholdsvis for salg og for offentlig visning. Vi kan vanskelig se den prinsipielle forskjellen på det man ser hjemme i stuen, og det man kan se ved en offentlig visning. Vi går derfor inn for at det fremsatte forslag til ny § 13a avvises. For øvrig tror jeg det ville vært svært gøy å være flue på veggen, som det heter, når regjeringspartiene og departementet med statsråd Giske skal drøfte den praktiske tillempningen av sitt forslag. Når det gjelder Kristelig Folkeparti, antar jeg at også de vil utdype sitt syn, som jo er i god gammel Kristelig Folkeparti-ånd: Alt var bedre før. Og man har ikke fått med seg fremveksten verken av Internett eller av mobiltelefoner, som faktisk gjør at vi er en del av et internasjonalt marked. Det mangler egentlig bare merknader om at farge-tv er synd. Kristelig Folkeparti følger også regjeringspartiene i at kommunene skal kunne styre innholdet i kinotilbudet, slik man gjør det under regimer som vi ikke liker å sammenligne oss med. Det underlige er at regjeringspartiene her går imot sin egen regjering. Fremskrittspartiet og Høyre har her mer sans for Regjeringens syn. Vi kan ikke støtte flertallets forslag om å beholde gjeldende § 2 fjerde ledd, da dette åpenbart vil stride mot Grunnloven § 100. Jeg vil peke på noe som også departementet har pekt på, at under behandlingen av Grunnloven § 100 var Stortingets intensjon nettopp at det ikke lenger skulle være anledning til å stille krav til innhold i tilbudet ved visning av film og videogrammer. Det er også lagt opp til at Regjeringen skal jobbe videre med reklameforbud for filmer for barn, mens Kristelig Folkeparti og Venstre vil innføre et slikt forbud uten noen nærmere vurdering – utrolig nok! Fremskrittspartiet og Høyre er her i mindretall. Selvfølgelig skal barn beskyttes mot aggressiv reklame fra leke- og godteriprodusenter osv., men det er ikke slik reklame som vises på barnefilm. Det er reklame som retter seg mot oss voksne. Det er faktisk slik at det er begrenset hvor mange biler, barberhøvler, datamaskiner eller tamponger 7-åringer kjøper som følge av at de har sett reklame for det på kino. Det er også helt klart at et reklameforbud for filmer som vises for barn som er 7 år eller yngre, vanskelig kan la seg gjennomføre, fordi kommuner og kinoer kjøper reklamepakker for visning i tilknytning til alle filmer. Jeg tar herved opp forslaget fra Fremskrittspartiet og Høyre.