Flere rapporter og bekymringsmeldinger viser at legedekningen ved en del av våre eldreinstitusjoner er for dårlig. Men samtidig er det helt klart, og det innrømmes også i SINTEF-rapporten som flere har vist til, at det er vanskelig å finne gode parametere og målbare størrelser for å se hva som er årsak til god eller dårlig kvalitet ved en del av sykehjemmene våre. Det påpekes bl.a. at selv om volumet på legetjenester anses å være tilstrekkelig, er det viktig at det er kvalitet og sikkerhet i oppfølgingen. Det er ikke alltid god nok oppfølging, og det er heller ikke alltid god nok bemanning til å følge opp når det gjelder pleietjenesten. Det gjelder både antall pleiere og pleiernes faglig dyktighet og kompetanse. Senterpartiet har vært opptatt av at våre eldre skal få en verdig og god alderdom og en god helsetjeneste. Vi ser at det er et stadig sterkere press på sykehjemmene for å kunne yte en slik god tjeneste. Det skyldes bl.a. at antall eldre øker, at de eldste eldre blir flere, og at spesialisthelsetjenesten nå langt raskere skriver ut pasienter som må tas inn på sykehjemmene. Dette bekymrer Senterpartiet, og det gjør at vi er åpne for å diskutere hvordan legetjenesten skal tilrettelegges ved våre sykehjem. Når helseministeren signaliserer at Sosial- og helsedirektoratet i løpet av kort tid skal overlevere en kartlegging av legetjenestene for pasienter på sykehjem og beboere i omsorgsboliger, mener vi at det er riktig å ta seg tid til å se på den kartleggingen, en kartlegging som ikke bare skal vektlegge kvantitative forhold, men også gå inn i det faglige innholdet i tjenesten og den brukeropplevde kvaliteten. Vi mener at det er riktig. Det er et sett av virkemidler som må til for å øke kvaliteten i sykehjemmene våre. Det går på det totale bemanningsbildet, på faglig dyktighet og kompetanse og på bygningsmessige forhold, som SINTEF-rapporten også understreker. I den sammenheng kan det være grunn til å minne om at vi hadde en relativt stor uenighet i denne sal når det gjaldt behovet for framtidige sykehjemsplasser og hvor mange som burde bygges ut rimelig raskt, slik at vi skulle ha god nok bygningsmasse for å kunne ta imot våre eldre. Det er klart at man mange steder fortsatt sliter med at det er overbelegg og vanskelige arbeidsforhold, og dermed også vanskelige trivselsforhold, i forhold til å følge opp godt nok faglig. Jeg tror i likhet med representanten Woie Duesund at det er vanskelig å normfeste en bedre kvalitet. Jeg tror at man må høyne kompetansen innenfor geriatri generelt, både når det gjelder leger og sykepleiere. Jeg tror at man må styrke statusen til dette medisinske feltet for å få til god nok pleie og omsorg for de eldre og god nok medisinsk behandling. En tidligere partileder sa for en god del år siden at man ikke kan pumpe helsepersonell opp av borehullene. Det hadde han aldeles rett i. Men man får ikke helsepersonell – herunder flere tilsynsleger – for knapper og glansbilder, ei heller kommer helsepersonell gjennom gode formuleringer om minstenormer i stortingsdokumenter. Det er helt klart at vi må stille økonomiske virkemidler til rådighet for å få de faglige virkemidlene på plass, og det gjelder godt nok personell. Det var interessant å høre i Riksdagen at i Sverige har man ingen normer for legedekning, ei heller for geriatrikere, men det ble påpekt at staten har et ansvar for å påse og vedta at det er virkemidler for en tilfredsstillende dekning. Jeg tror faktisk at jeg nå ganske ordrett på norsk refererte hva som ble sagt. Og det styrker meg i troen på at en må ha viljen til å gi kommunene god nok økonomi slik at de har anledning til å ansette nok helsepersonell, herunder tilsynsleger. Det er det som gjelder mest, i stedet for å vedta fromme målsettinger om minstenormer på bl.a. legedekningen. Jeg tror at det er settet av virkemidler som er det viktigste, og vi skal komme tilbake til det når vi får rapporten fra direktoratet.