For det første gjør representanten Kvassheim seg skyld i to nokså vesentlige misforståelser. Den ene er at om sysselsettingen øker, er ikke det ensbetydende med at sysselsettingsandelen øker. Når befolkningen blir større, må altså sysselsettingen holde samme andel hvis den skal holdes oppe. Her har nok ikke den forrige regjeringen like gode resultater som i forhold til det antallet man snakker om. Den andre misforståelsen er at ledigheten var betydelig høyere da den forrige regjeringen gikk av, enn da den tiltrådte. Så registrerer jeg at representanten Kvassheim er tilfreds med at det ble bred enighet om skattereformen. Ja, Arbeiderpartiet har vært enig i grunnprinsippene i skattereformen hele tiden, men vi har vært uenig på to vesentlige punkter i den forrige regjeringens forslag. Det ene var at man skulle kombinere skattereformen med en betydelig skattelette. Det er vi uenig i, det har vi vært, og det vil vi være uenig i. Det andre er fordelingsprofilen i skattereformen, som vi mente var feil, bl.a. som følge av forslaget om lettelser og fjerning av formuesskatten, som jo Kvassheim argumenterer for, men som det kom en vesentlig innsigelse mot fra Arbeiderpartiets side.