Høyre er glad for at den samferdselspolitiske debatten er løftet opp på et nasjonalt nivå det siste året. Det skyldes først og fremst fokuset på dårlig veistandard, men også ønsket om å tenke nytt i forhold til de klimautfordringene kloden står overfor. Høyre er opptatt av at vi i gode tider må investere for å sikre morgendagens velferd. Gode tider har vi nå. Derfor satser Høyre i sitt alternative budsjett på flere områder som vil gi oss avkastning i årene som kommer. Vi prioriterer kunnskap, forskning og innovasjon, og vi satser på flere og bedre veier. Jeg er glad for at opposisjonen står samlet bak en rekke forslag som ville bidratt til mer samferdsel pr. bevilget krone. Mange var spente på Regjeringens bebudede og mye omtalte prosjektfinansiering. Helt fram til framleggelsen av statsbudsjettet var dette gjennomgangstonen i rød-grønne samferdselsinnlegg. Det endte med et musepip, hvor de mest omtalte strukturgrepene hos de rød-grønne ble gjemt bort på side 102 i Gul bok, der Regjeringen gravla sin egen fanesak. Dette minner meg om å sette full fart utfor Vikersundbakken, falle på hoppkanten og tumle ned unnarennet. Det er lite imponerende og skuffende for tilskuerne. Derfor er jeg glad for at en samlet ikke-sosialistisk side så tydelig slår fast at man vil tenke nytt, få mer ut av hver krone og forvalte skattepengene på en optimal måte. Vi har felles forslag om å fortsette satsingen på OPS-prosjekter. Etter det vellykkede grepet med konkurranseutsetting av Gjøvikbanen ønsker vi å gå videre med å få konkurranse om å kjøre Kongsvingerbanen. Vi ønsker å få til en låneordning med rentekompensasjon etter modell av skolebyggordningen, der man kan låne for å fjerne etterslepet på vedlikehold av fylkesveier. Dette må skje innenfor rammene av kommuneloven. Vi ønsker at Avinor fortsetter med 90-prosents rabattordning på enkelte flyplasser for å stimulere til et bedre tilbud for passasjerene på nettopp disse flyplassene. Alt dette er forslag som vil stimulere konkurransen, og som vil gi bilister, yrkessjåfører, togreisende og flypassasjerer et bedre tilbud enn det regjeringspartiene kan tilby. Veier er viktig for arbeidsplasser i hele landet. Fram til jul vil mange trailere stappet med norsk laks passere Svinesund. Av de 610 000 tonn laks vi produserer hvert eneste år, skal store deler fraktes med lastebil til kunder over hele Europa. Gode veier er en forutsetning for lønnsomme bedrifter. Å satse på vei er en investering i vår konkurranseevne som vi ikke har råd til å la være. Vi trenger en veipolitikk som forhindrer at køene rundt tettstedene og byene blir så lange at det blir kø ut av byen mot sør fordi det står kø inn til byen fra vest, slik vi opplever det i Oslo. Altfor mange arbeidstimer går tapt på grunn av mangelfull kapasitet og dårlig veivedlikehold. Men bedre veier er også viktig for folks trygghet, som representanten Per Sandberg var inne på. Vi kan ikke akseptere at mennesker havner i alvorlige trafikkulykker som en direkte konsekvens av dårlig veivedlikehold. Folk som kjører barna sine til barnehage, skole og trening, skal ikke føle seg utrygge på grunn av dårlig veistandard. Heller ikke de tusener av mennesker som er avhengig av bilen i jobben eller til og fra arbeid, skal føle utrygghet. E16 og rv. 7 er bare to av et utall stamveier som trenger en mer offensiv veipolitikk. Jeg trenger bare nevne Ramsrudhellingene på rv. 7 etter avkjøringen fra E16 utenfor Hønefoss som ett eksempel på de utfordringene som burde vært tatt tak i, men som fortsatt ikke er i gangsatt. Stamveinettet er bærebjelken i vårt transportsystem. Skikkelige stamveier holder samfunnsmaskineriet i gang. En rask titt på sentrale veifakta viser at av hele veinettet på totalt cirka 92 000 km utgjør stamveiene bare ca. 9 000 km. Av et samlet riksveinett på ca. 27 000 km er ca. 30 pst. definert som stamvei. Likevel avvikler stamveinettet over 55 pst. av trafikken. Slutningen er ganske enkel: Uten et skikkelig stamveinett stopper Norge. I Høyre pleier vi ofte å si at en norsk bedrifts konkurranseevne svekkes for hver kilometer den ligger fra Svinesund. Det er selvfølgelig en forenkling, men det er altså slik at mens land vi skal konkurrere med, har transportkostnader på 8 pst. av produktkostnaden, er den for Norge mellom 13 og 20 pst. av bearbeidelsesverdien i våre viktigste eksportbedrifter. En stamveisatsing er avgjørende for mobiliteten i norsk næringsliv, avhengig av hvor i landet bedriften er lokalisert. Store deler av norsk næringsliv sliter i konkurransen om arbeidskraft. Transportkostnader og reisetid må ned – ikke bare i sentrale strøk, men i hele landet. Det er Høyres ambisjon å bidra til dette, fordi det er en forutsetning for et framtidsrettet næringsliv som utløser muligheter og skaper nye arbeidsplasser i hele landet. Vi må ha vilje til å satse på gode stamveier, fordi det er avgjørende for vår konkurranseevne. Det er behov for større erkjennelse av at det er viktig for hele landet. Landets viktigste naturressurser og eksportprodukter befinner seg langs en langstrakt kyst. Vi må satse på bedre tilgjengelighet og mer effektive transportløsninger for å bringe produksjonsbedriftene til markedet. Høyres alternative budsjett inneholder et krafttak for flere og bedre veier. Det er ikke et alternativ å velge mellom veivedlikehold og investeringer. Vi må ha rom for begge deler. Derfor er Høyre mer offensive både når det gjelder investeringer og vedlikehold. Medlemmer av den rød-grønne Regjeringen sier ofte at den oppfyller Nasjonal transportplan. Vel, det er ikke riktig. Regjeringen har beløpet for 2007 i sitt budsjettforslag, men den tar munnen for full når den påstår at man er i rute med transportplanen. Regjeringen har et etterslep i forhold til NTP på vel 600 mill. kr på vei og over en milliard på jernbane. Med Regjeringens opplegg øker man byrden på trafikanter og kommuner i form av mer bruk av bompenger og forskuttering. Bare 168 mill. kr går fra statsbudsjettet til nyinvestering i vei, resten må trafikantene betale gjennom økte bompenger. Med Høyres alternativ ville denne ekstraomdreiningen unngås. Vi legger inn 611 mill. kr mer enn Regjeringen til veiinvesteringer og rassikring. Høyres alternative budsjett oppfyller handlingsprogrammet i Nasjonal transportplan uten forskuttering og mer bompenger. Utenlandske entreprenørers tilstedeværelse har vært økende. Det er vanskelig å se hvordan vi skulle klart dagens nivå i byggingen av Norge uten. Til tross for hyppige reportasjer om høy kapasitetsutnyttelse har anleggsbransjen til forskjell fra byggnæringen mye ledig kapasitet, og den kan utnyttes bedre. Med utfasingen av store prosjekt som Ormen Lange og Snøhvit, blir det frigjort ytterligere ledig kapasitet i anleggssektoren. Det er spesielt god vedlikeholdskapasitet. Høyre satser derfor ikke bare på et investeringsløft, men også mer offensivt på vedlikehold av vei. Vi følger opp Regjeringens økning på vedlikehold, men er ikke fornøyd når man ser de behovene som ligger der. For å imøtekomme det store etterslepet som er avdekket, har Høyre foreslått et eget veifond på 20 milliarder kr. Fondet vil årlig gi en avkastning på ca. 880 mill. kr med dagens rentenivå. Vi vil prøve å få til enda mer, men det er en viktig begynnelse og et signal om at vi trenger et ekstraordinært løft. Veifondsmidler skal komme i tillegg til de ordinære vedlikeholdsmidlene. Høyre har alltid vært opptatt av at skattebetalernes penger skal brukes effektivt og med forsiktighet. Vi ser alltid etter løsninger som kan gi større utbytte, høyere kvalitet og mer effektiv utnyttelse av ressursene. Vi har ingen ideologiske kjepphester, men lider heller ikke av privatallergi. Det gjør at vi kan benytte Offentlig Privat Samarbeid som et effektivt virkemiddel. Det har vært svært vellykket. Regjeringen er dessverre negativ. Det er ikke likegyldig om man finansierer vei på den ene eller den andre måten! Jeg har nevnt respekt for offentlige midler. Men hvilken veifinansiering man velger, er viktig også for framdrift og kvalitet. Vi trenger bedre løsninger enn den tradisjonelle varianten, der vi er prisgitt de årlige budsjettene, og en raskere framdrift er avhengig av forskuttering og bompenger. Vi har fått et tilbakeslag og en dobbeltsmell når Regjeringen sier foreløpig nei til flere OPS-prosjekter og samtidig fremmer et budsjettforslag med etterslep på investeringsbudsjettet i forhold til NTP. Det er ubegripelig at man ikke vil ha flere OPS-prosjekter når man ser resultatene. Både E39 Orkdalsvegen og E39 Lyngdal-Flekkefjord har blitt bygget vesentlig raskere enn tilfellet ville vært med tradisjonell veibygging. Jeg er overbevist om at OPS er den beste av de kjente finansieringsløsningene for rasjonell anleggsdrift. Ikke minst er gjennomføringssikkerheten god for staten. Så til litt andre temaer. Først vil jeg rette oppmerksomheten mot side 35 i innstillingen, der Høyre ved en inkurie ikke har blitt med på en merknad om Kystverkets etatsmuseum. Jeg vil bare understreke at Høyre også støtter framdriften ved det prosjektet. Jernbanen er viktig i Norge, først og fremst for persontrafikken ut og inn av de store byene, spesielt i Oslo-området, og som godsbefrakter. Det har vært en flott utvikling på transport av gods mellom de store byene. Langt over halvparten av alle containere går i dag på jernbane Oslo–Trondheim og Oslo–Bergen. Vi ønsker at en enda større andel skal komme over på jernbane. Derfor er det viktig at det bygges ut flere 600 meters krysningsspor, slik at en enda større andel kan fraktes på jernbane og flere godstog kan gå mellom de store byene. På lengre distanser går toget dessverre for sakte. Jeg er glad for den brede støtten Høyre har fått til å gå videre med en utredning av en sørnorsk høyfartsring på jernbane. En annen infrastruktur som er inne i en rivende utvikling, er telekommunikasjon. Bredbåndsutviklingen går for fullt, og etterspørselen øker raskt. Jeg er fornøyd med at en samlet opposisjon staker ut en felles kurs på flere viktige områder innen samferdselspolitikken. Hovedlinjen i dette er økt konkurranse og et ønske om å få pengene til å strekke lenger. Regjeringspartiene hadde ett columbi egg: prosjektfinansiering. Men etter et sikkert smertefullt møte med Finansdepartementet ble dette egget knust, og man står på bar bakke. Det er trist at hensynet til ideologiske kjepphester og hensynet til LO skal sperre for en bedre samferdselspolitikk her i landet. Jeg tar opp de forslagene der Høyre er medforslagsstiller.