Odelstinget skal behandle innstilling i sak om Dokument nr. 8:27 for 2005-2006, et privat forslag fra representantene André N. Skjelstad og Lars Sponheim. I dokumentet foreslås det å endre jordloven, slik at det generelle forbudet mot deling av landbrukseiendom blir opphevet. Forslaget er identisk med forslag til endring av jordloven § 8, som ble sendt ut på høring av Bondevik II-regjeringen sommeren 2005. Parallelt med behandlingen av dette Dokument nr. 8-forslget har Regjeringen fremmet en egen proposisjon som handler om samme tema. Denne vil bli behandlet av næringskomiteen til høsten. Dokumentet har på vanlig måte vært forelagt statsråden til uttalelse, og svar følger saken som trykket vedlegg. Komiteen er delt i synet på forslaget. Et mindretall, bestående av representantene fra Fremskrittspartiet, Høyre og Venstre, viser til at delingsforbudet innebærer en innskrenking i grunneiers rett til å disponere over egen eiendom. Utgangspunktet i loven er at eiendom som brukes, eller som kan brukes, til jord- eller skogbruk, ikke skal kunne deles uten myndighetenes samtykke. Dette er et betydelig inngrep i grunneiernes eiendomsrett. Delingsforbudet bygger på en holdning om at det ikke er eieren, men samfunnet, som er nærmest til å ta stilling til hva som er en optimal framtidig bruk av eiendom. Derfor er denne saken en klassisk konflikt mellom grunneierinteresser og påståtte samfunnsinteresser. Det er ganske åpenbart at et rigid regelverk for endringer i eier- og brukssammenheng uansett har en del negative samfunnsmessige konsekvenser. En framtidsrettet landbrukspolitikk må legge til rette for at man får utnyttet mulighetene for lønnsom drift og forretningsutvikling best mulig. Et mindretall i komiteen mener at delingsforbudet i jordloven legger unødvendige hindringer for eiernes mulighet til å utvide eller til å etablere alternativ næringsutvikling på eiendommen. Endringer i jordloven må legge til rette for å få mer effektiv landbruks- og tjenesteproduksjon. Regelverket må i tillegg legge til rette for at også andre enn de som har inntekter fra tradisjonelt landbruk, får muligheten til å eie småbruk, eller bo på tomter i landbruksområder. Det å kunne bo i eller i nærheten av landbruksområder er blant de viktige og gode kvalitetene som kan tilbys i distriktene, og som vil medvirke til å bremse en sentraliseringstendens basert på preferanser for å bo i bystrøk. For øvrig vil forslaget åpenbart føre til forenkling og til økt kapitaltilgang for andre formål, enten det er til driftsrelaterte investeringer på eiendommen eller ny aktivitet i regionen. Regjeringspartiene argumenterer i denne saken med utgangspunkt i antall høringsinstanser for og antall høringsinstanser mot forslaget, og har foretatt en telling av antall negative innspill fra enkeltkommuner som fortsatt ønsker å behandle dispensasjonssaker som gjelder jordloven. Jeg synes dette er en litt underlig argumentasjon i en slik sak. Når det gjelder andre organisasjoner, er fordelingen av standpunkter i saken om lag jevnt fordelt. Bondelaget skriver i sitt høringssvar at en fjerning av delingsforbudet vil føre til oppsamling av arealer på færre bruk, og at en slik utvikling vil redusere mulighetene på det enkelte bruk. Skal en fortsatt strukturrasjonalisering gå greit for de involverte, betinger det at dagens eiere får muligheten til å ivareta sine interesser gjennom en reell verdsettelse av arealene som omsettes. Dette er nødvendig både for å sikre et framtidsrettet investeringsnivå på nåværende eiendom og for å sikre at de som har drevet i næringen gjennom mange år, får en rimelig utgang dersom de velger å gå den veien. Vi har altså en situasjon i norsk landbruk med en jevn og relativt rask reduksjon i antall bønder og antall bruk. Dette er en politikk som videreføres med en landbruksminister fra Senterpartiet. I en slik situasjon synes jeg det er litt underlig å registrere Bondelagets og Senterpartiets noe avslappede holdning til eiendomsrett for aktøren i jordbruket. Bondelaget uttaler i høringen bl.a. at forslaget vil «kun gi kortsiktig gevinst for selger». Denne kortsiktige gevinsten er verdier i gård og grunn som norske bønder har bygget opp gjennom generasjoner. Dette er verdier som Høyre mener tilhører grunneier, og som må kunne realiseres når eieren mener at tiden er inne for det. I høringen går det også fram at organisasjonene i skogbruket er positive til å fjerne delingsforbudet, begrunnet i at de som ønsker å drive aktivt, skal ha muligheten til å kjøpe tilleggsareal og utvikle sin virksomhet for fremtiden. Norges Skogeierforbund legger vekt på at det er grunneier som er best egnet til å fatte avgjørelser som berører egen eiendom. Dette er en holdning til landbrukspolitikk som Høyre stiller seg bak. Jeg vil avslutningsvis ta opp forslaget fra Fremskrittspartiet, Høyre og Venstre.