Jeg vil også få takke for en interessant debatt. Nå tror jeg vi alle egentlig bare brenner etter å snakke om innhold. Det blir mye prosess, og det er der vi er nå. Men jeg må si at jeg er på det stadiet hvor jeg bare gleder meg til også å kunne diskutere innhold med Stortinget. Vi har lagt opp til en brei prosess, som vi har sagt mange ganger nå. Det inkluderer også å ha samtaler med opposisjonen på Stortinget. Vi har møteplasser som dette, i stortingssalen, hvor vi kan drøfte ting. Vi har spørretimen her i Stortinget, hvor vi kommer til å drøfte disse tingene. Men jeg kommer også til å være opptatt av å ha samtaler med partiene i opposisjon, altså de partiene som måtte ønske det. Vi har allerede innledet samtaler med Kristelig Folkeparti, som jeg er glad for å ha hatt, og ser fram til å bli mer konkret i samtalene seinere. Jeg er glad for de signalene som kommer fra Venstre her i dag, om å være en aktiv deltaker i prosessen framover, og vil sjølsagt også legge til rette for å ha samtaler med Venstre i ulike sammenhenger. Jeg registrerer at Høyre ikke vil, og vi må bare akseptere at sånn er situasjonen. Vi konstaterer vel en viss nyanse her mellom den prosessen Regjeringa legger opp til, og den Kristelig Folkeparti ønsker seg. Kristelig Folkeparti ønsker at vi skal gå lenger i å definere i hvert fall antall regioner til høsten. Jeg hører det. Svaret mitt er at det vi vil gjøre til høsten, er å legge føringer for diskusjonen om inndelingen. Når det er sagt, så ligger den viktigste føringa for diskusjonen om inndeling nettopp i den oppgaveporteføljen som vi foreslår. Så er det illustrerende hvor krevende dette med geografi er. Representanten Tørresdal antydet sju regioner her i dag, og plutselig så fyker det opp en rekke synspunkter omkring Møre og Romsdal. Det er illustrerende for hvorfor vi velger å kjøre en rein prosess i den forstand at vi tar oppgavene først og geografien etterpå. Det er det som vil ta oss til det beste resultatet.