I litteraturen begir man seg av og til ut på gjengrodde stier. For min del føler jeg at jeg går på oppgåtte stier når denne saken ligger her i dag. Jeg har en refleksjon som hele saksframlegget bærer preg av. Hvis man skal hjelpe små og mellomstore bedrifter, kan man ikke starte den logiske tenkningen med utgangspunkt i selskapsjusen. Man må starte tenkningen med utgangspunkt i verden. Også måtte det bli slik at de som tenker med utgangspunkt i verden får et lykkelig møte med dem som tenker med utgangspunkt i jusen. Jeg synes at komiteen veldig kraftfullt har tegnet den kontrasten som eksisterer, når den opererer med de norske selskapene som kan registreres i utlandet, og som dermed kan krype under en nesten hvilken som helst terskel i Norge. Så sitter vi i Norge og skal følge EØS og EU-inspirert lovgivning, og føler at vi har vanskelig for å gjøre noe som mange av oss saklig sett føler er riktig. Jeg har behov for å si det på den måten, fordi jeg tror at når man skal gjøre det som flertallet sier – og som hele komiteen sier – nemlig å følge dette opp, er man nødt til å la disse to verdenene møtes på en ganske brysom måte for begge verdener. Selskapsjusen, og det som følger av den, er nødt til å gå mye tyngre og dypere inn i den verden som eksisterer, som jeg synes forslagsstillerne har tatt opp, og som representanten Syversen gjennomgikk både når det gjaldt ønske om å kunne lage enklere registreringer, lavere gebyrer i Brønnøysund, se på kapitalkravet for enkelte rapporteringer og se på tallet på momsinnbetalinger. På dette punktet ville jeg nesten trodd at det var bred enighet i norsk politikk, og at man vil at de små selskapene som skaper jobber for seg selv og andre, skal få en best mulig sjanse. Jeg skal ikke trekke debatten lenger enn å gjøre disse korte tankene om et slikt møte. I og med at jeg selv har en smule erfaring med noen slike møter både inni hodet mitt og rundt meg, føler jeg at jeg har behov for å si det – ikke til noen bestemt, men til alle. Neste gang det kommer en slik sak, er det mulig man bør se på hvordan situasjonen praktisk er i verden. Hva er det som ute i den praktiske verden er de faktiske hindringene for folk? Det gjør et visst inntrykk på meg at de som er innkalt til høring i komiteen, sier at dette er bra, dette er greit, og dette er fornuftig. Det er jo ikke alltid mennesker som innkalles til høringer, snakker slik. Jeg har vært på opptil flere hvor meningene er delte. Det inntrykket synes jeg alle som deltar i denne debatten, enten de nå hører til flertallet eller mindretallet i voteringen, skal ta tungt med seg videre når de arbeider med de spørsmålene som er berørt ved forslaget.