I arbeidet med den nye stortingsmeldingen om arbeid, velferd og inkludering må vi sjølsagt gå inn i spørsmålet om definisjon av fattigdomsgrensen. Det er det ikke tatt stilling til i Soria Moria-erklæringen, slik den ligger nå. Det er riktig at da vi behandlet fattigdomsmeldingen sa Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet at vi måtte vurdere den fattigdomsgrensen som Bondevik-regjeringen la til grunn. Vi kan lett se av den at det er et inntektsnivå som reelt sett er fattigdom. Veldig mange lever på det nivået, og det fører til sosial nød og ekskludering. Vi skal gå inn i dette spørsmålet når vi skal gjennomgå og lage meldingen, for det er nødvendig, men kanskje ikke det viktigste. Det aller viktigste for meg og for SV er at vi får på plass tiltak og får løftet ytelsene fort, slik at de som lever i sosial nød og ekskludering, får det bedre. Så til hva vi skal gjøre for å få disse ordningene på plass. Selvfølgelig må det til omfordeling for å få det til, men ikke omfordeling mellom syke, fattige, funksjonshemmede og arbeidsledige, slik som Bondevik-regjeringen stod for. Vi må tørre å ta den omfordelingen også i forhold til dem som er rike og har noe å fordele.