I går kveld hadde vi en debatt her i Stortinget der Norge nærmest ble framstilt som et molboland av Høyre-representanten Martin Engeset. Vi fikk høre at det nærmest truet det lokale folkestyret at vi ønsker å ha en nasjonal alkoholpolitikk. Derfor stiller jeg meg noen spørsmål knyttet til om det er så veldig stor enighet i Stortinget, om det bare er Fremskrittspartiet som har en annerledes alkoholpolitikk. Høyre ønsker også økt salg og økt tilgjengelighet på dette området, og at alkohol skal betraktes som en dagligvare på lik linje med andre ting vi handler i butikken. Det var det inntrykket vi satt igjen med i går, etter å ha deltatt i den debatten som gjaldt åpningstider. Jeg synes interpellanten, Laila Dåvøy, tegnet et bilde av de faresignaler som vi ser i vårt eget land, og vi forstår at ungdom drikker stadig mer alkohol. Vi vet at det vil føre til økt helseskade i befolkningen. Det vil føre til at flere faller utenom, og det vil øke helsebudsjettene våre. Representanten Nesvik kommenterer dette ved å si at det er signaler fra andre land også på at alkohol er skadelig, og at en må sette i verk noen tiltak og vurdere det. Men han legger til i samme setning at i de andre landene er problemene så mye større fordi det drikkes så mye mer. Jeg opplever at det faktisk er en kjempestor utfordring at vi også i vårt land har et økende alkoholforbruk, som dermed også vil føre til økte helseskader. Det er interessant at Verdens Helseorganisasjon setter alkoholrelaterte helseskader som den fjerde største trusselfaktoren når det gjelder helse. Som helseministeren nevnte, er det i noen utviklingsland faktisk den største trusselen. Det er også interessant å se hvordan markedskreftene og sterke kapitalinteresser markedsfører alkohol i mange av utviklingslandene i dag. Det har det vært vist mange eksempler på i mediene. Jeg mener at Høybråtens initiativ for et par år siden i Nordisk Råd-sammenheng er veldig bra. Jeg vil sammenligne det med kampen mot tobakksskader, som Høybråten tok et initiativ til, og der en ser at mange land faktisk følger etter. Vi kan gjerne snakke om at alkoholproblemene i Norge er små sammenlignet med alkoholproblemene i andre land. Jeg tror faktisk det er andre land som også ser til Norge nettopp fordi vi har ført en alkoholpolitikk som har begrenset tilgangen og som dermed også slår ut i mindre helseskader. Men jeg opplever samtidig at det faktisk er sterke krefter i Stortinget som ønsker å liberalisere alkoholpolitikken, selv om en får signaler fra mange andre land og også fra andre verdensdeler faktisk om at alkoholen skaper svære problemer. Jeg er tilfreds med at Regjeringen vil videreføre dette viktige arbeidet internasjonalt og ta opp denne problematikken i de fora der det er nødvendig å gjøre det.