Det er ulike vurderinger i denne salen av velsignelsene av et åpent, europeisk arbeidsmarked. Jeg hører ikke med til dem som deler EUs Lisboa-strategier om at Europas vekstkraft best gjenskapes gjennom en ytterligere liberalisering av den økonomiske politikken og arbeidsmarkedet. Tjenestedirektivet kommer sikkert til å bli en ny og vanskelig sak, som vi skal diskutere når prosessene i EU er sluttført. Muligens tjener den frie flyt av arbeidskraft, varer og tjenester næringslivets konkurransekraft. I en situasjon hvor lønnsnivået i enkelte av de nye EU-landene er mange ganger lavere enn i Norge, er det klart det er gevinster å hente for dem som bare ser på lønnsbudsjettene og kostnadene ved produsert vare. De som derimot også er opptatt av de tradisjoner vi har for utjamning og likeverdighet mellom ulike grupper her i landet, har langt større grunn til bekymring. Det er ingen grunn til å være stolt av hvordan vi har tatt imot mange av de østeuropeiske arbeidssøkerne her i landet så langt, tvert om. I stortingsmeldingen viser Regjeringen til at vi har betydelig arbeidsinnvandring til Norge nå. 37 200 personer fra de nye EØS-landene fikk arbeidstillatelse i 2005, noe som er en økning på 30 pst. fra 2004. Overgangsordningene for arbeidstakere fra de nye EØS-landene som Norge på samme måte som mange av EU-landene valgte å innføre etter utvidelsen av EU i 2004, har altså på ingen måte stengt grensene. Tvert om: Norge er et av de landene som tar imot flest arbeidsinnvandrere, og vesentlig flere enn vårt naboland Sverige, som har valgt ikke å innføre overgangsordninger. Jeg ser at representanter for den polske fagbevegelsen vurderer de norske overgangsreglene som mer liberale enn reglene i en del andre land. Mest interessant er det likevel at Norge vurderes som lettere tilgjengelig for polske innvandrere enn Sverige, som står uten overgangsregler. Det er fordi Sverige har andre virkemidler, først og fremst gjennom organisasjonsmessig kontroll av arbeidsmarkedet, som regulerer arbeidsinnvandringen. I Senterpartiet er vi tilfreds med at Regjeringen, og nå stortingsflertallet, ønsker å videreføre overgangsordningene. Kravene om arbeidstillatelse for individuelle arbeidstakere før de begynner å arbeide, har i praksis langt fra vært noe virkemiddel for å stenge arbeidssøkere ute fra landet. Kravet om at arbeidstakere skal gis norske lønns- og arbeidsvilkår og som hovedregel heltidsstilling, er helt nødvendig for å sikre skikkelige vilkår for dem som kommer hit, og for å unngå sosial dumping. Så sier kritikerne om våre overgangsordninger at de bidrar til at det letes etter smutthull for å unngå kravene. Ja vel. Useriøse arbeidsgivere og firmaer som driver med utleie av arbeidskraft, tøyer regelverket, eller bryter det bevisst, for å kunne hente inn arbeidskraft som gis langt dårligere vilkår enn det overgangsreglene forutsetter. NHO bruker dette som begrunnelse for å avvikle ordninger de betegner som unødvendig byråkrati. Men de to kanskje mest berørte NHO-foreningene, Byggenæringens Landsforening og Servicebedriftenes Landsforening, skiller lag med moderorganisasjonen og støtter forslaget om forlengelse. Det er jeg glad for. Disse organisasjonene ser, som Regjeringen og komiteflertallet, behovet for å få etablert langt sterkere ordninger for å unngå sosial dumping før vi fjerner overgangsreglene. Jeg registrerer at Høyre og Venstre ønsker å framstå som mer rendyrkede liberalister gjennom å være talsmenn for et helt åpent arbeidsmarked innenfor EØS-området – «utenlandske arbeidstakere utgjør en ressurs som vi ikke har råd til å si nei til», heter det. Så legger også disse partiene til at alle som jobber i Norge, skal ha skikkelige lønns- og arbeidsvilkår. Ja, det er godt vi er enige om det, men det er nok også viktig da å være klar over at vi skaffer ikke alle som kommer til Norge, skikkelige lønns- og arbeidsvilkår uten å ha en politisk vilje til å sikre det. Det hjelper ikke å si at alle skal være velkommen til Norge, og at de bør få samme vilkår som vi har, dersom ikke norske myndigheter aktivt bidrar til å legge til rette for det, og at det kommer før vi åpner arbeidsmarkedet. Så jeg er glad for at man i hvert fall ikke har tatt dette ut i form av egne forslag. I Senterpartiet mener vi rett og slett det er nødvendig å videreføre overgangsreglene for arbeidstakere fra de nye EØS-landene. Vi har ikke et arbeidsmarked som pr. i dag viser tilstrekkelig modenhet til å sikre disse arbeidstakerne likeverdige vilkår i det norske arbeidsmarkedet. Vi ser derfor fram til at Regjeringen nå skal legge fram forslag mot sosial dumping, som vi får når vi skal behandle revidert nasjonalbudsjett. Det blir kanskje en større prøve også i denne sal på den vilje vi har til å gjøre ord til handling, og til å sikre at vi ønsker folk velkommen, men på vilkår som både ivaretar verdigheten til dem som kommer, og som sikrer et norsk arbeidsmarked som fortsatt bygger på de prinsipper vi legger til grunn her i landet.