Innføring av konkurranse om persontransport med jernbane er nødvendig for å få til et mer effektivt transporttilbud og for å øke kvaliteten, mangfoldet og kreativiteten innen jernbanesektoren. Dette er ikke minst viktig for brukerne. Hensikten med lovforslaget er å legge til rette for reell konkurranse, på like vilkår og med mulighet for alle aktuelle selskaper til å delta i konkurransen på lik linje. Dette er viktig for å sikre at det er den beste som tildeles avtale om å drive tilbudet for staten. På denne måten mener jeg at vi får mest jernbane for ressursene. Ved å legge til rette for konkurranse ønsker Regjeringen å bidra til å styrke jernbanens transportmessige betydning og konkurransekraft på strekninger og innenfor typer av transport der jernbanen har sine naturlige fortrinn. Proposisjonen inneholder derfor forslag til regler som gjør at departementet kan senke etableringshindringene for aktuelle selskaper og sikre at de reisende fremdeles skal oppleve jernbanen som et helhetlig transportsystem, samtidig som departementet gis de nødvendige verktøy for planlegging, styring og kontroll av jernbanesektoren. Det vil stilles krav til tilgjengelighet for alle grupper i samfunnet, ikke bare for funksjonshemmede, i de avtalene som inngås med trafikkutøverne. Jeg er svært opptatt av at bevegelseshemmede skal få et godt tilbud, og viser til at alle tog i ordinær trafikk på Gjøvikbanen i denne avtaleperioden etter ønske fra departementet vil være utstyrt med rullestolheis. Det er viktig for meg å ha et ryddig forhold til NSB. NSB er i sin høringsuttalelse positiv til innføring av konkurranse. Departementets valg av NSB Anbud AS som den foretrukne kontraktspart på Gjøvikbanen, er tatt ut fra objektive kriterier, og viser at NSB-konsernet gjennom konkurranse har evne til å oppnå klare effektiviseringer og hevde seg i konkurranse med andre selskaper. Jeg håper og tror at disse erfaringene vil kunne gi positive virkninger for det øvrige NSB-konsernet. NSB har en nøkkelrolle og vil kunne pålegges å stille produksjonsfaktorer til disposisjon for andre til rettferdige priser og vilkår. I dette tilfellet mener jeg det er riktig å gi NSB full kompensasjon etter konkurranserettslige prinsipper om kostnadsdekning med tillegg av en rimelig fortjeneste. Regelverket gir også anvisninger om løsningsmekanismer ved uenighet som er i samsvar med den øvrige samferdselssektoren. Stortinget kan gi regler om kompensasjon til NSB uten hinder av Grunnloven § 105. Jeg er kjent med at NSB ikke deler dette synet. I Norge vil konkurranse om driften av persontransport med jernbane skje på en måte som fører til at offentlige myndigheter fortsatt skal ha ansvaret for at tjenestene blir utført, og at dette skjer etter strenge krav til sikkerhet og kvalitet for tjenestetilbudet. For all konkurranse om drift av persontransport med jernbane skal krav til høy sikkerhet ha førsteprioritet. Alt tyder på at konkurranseutsetting av Gjøvikbanen vil bli en suksess. De reisende på Gjøvikbanen får et langt bedre rutetilbud, med økt kapasitet, flere avganger og bedre service og komfort. Disse forbedringene vil bidra til at flere reiser med toget. Samtidig vil staten over tid betale mindre for driften av togtilbudet på Gjøvikbanen. Konkurranse fører dermed til mer og bedre jernbanetransport for færre statlige midler. Dette må være et godt utgangspunkt for den videre konkurranseutsettingen. Etter Gjøvikbanen vil konkurranse om drift av persontransport på resten av nettet bli utlyst gradvis. I første omgang vil det bli konkurranse om Bergensbanepakken og Sørlandsbanepakken.