Mener Fremskrittspartiet virkelig at de fortløpende vurderinger av henvendelser fra NATO om styrkebidrag i ulike operasjoner er et mål for vår troverdighet som alliert? Er det ikke heller vår totale innsats over tid, enten den er militær, politisk eller humanitær, som er avgjørende, og som skaper respekt for oss som alliert, enten det er dialogen vi har hatt på Balkan innenfor NATO eller vårt bidrag til Afghanistan fra første dag? Eller er det kanskje slik at for Fremskrittspartiet er det de innenrikspolitiske gevinstene denne saken dreier seg om, og som er det overordnede? Det innenrikspolitiske spillet vi har sett de siste dagene, særlig fra Fremskrittspartiet, i denne saken, kan ikke akkurat kalles en verdig utenrikspolitisk debatt. Jeg vil spørre om det er slik Fremskrittspartiet også framover har tenkt å lage show ut av norsk utenrikspolitikk, noe som ikke akkurat skaper troverdighet utad?