Dette er på mange måter en gledens dag, for det er jo et langt arbeid som er sluttført, og som Stortinget i dag skal votere over. Vi har hatt en offentlighetslov som ble gjeldende i 1970. Det arbeidet vi nå sluttfører, ble påbegynt allerede våren 1995. Det sier vel også noe om kompleksiteten omkring offentliggjøring av og innsyn i dokumenter at arbeidet har tatt såpass lang tid. Det er i utgangspunktet særdeles positivt at også opposisjonen er så aktiv i å påpeke behovet for offentlig innsyn. Det er kanskje samtidig litt overraskende at det man ikke ønsket i posisjon, fremmer man nå forslag om i opposisjon. Men det at man da erkjenner at man bør gå lenger enn regjeringen Bondevik i utgangspunktet foreslo, oppfatter jeg også som positivt. Det som det imidlertid er grunn til å advare mot, er å framstille denne offentlighetsloven nærmest som et tilbakeskritt. Det er det jo ikke. Den loven som nå blir vedtatt, er en mye bedre lov enn den vi har i dag. Det vi kan påpeke, er at lovens virkeområde utvides, innsynsretten vil gjelde for flere typer informasjon enn etter gjeldende lov, adgangen til å gjøre unntak fra innsyn blir vesentlig innsnevret, saksbehandlingsreglene styrkes, og forslaget gjør det enklere å viderebruke offentlig informasjon. Jeg syns det er viktig å understreke at det vi i komiteen har sagt, er at loven skal få virke en tid, og så vil man i neste stortingsperiode få en grundig evaluering av den. Det er viktig, for det kan hende at en del av de innsigelsene man får fra ulike hold – det kan også være fra regjeringsapparatet og fra embetsverket – er av en slik art at man skal ta hensyn til det nå, men se på om man likevel kan nå lenger etter hvert som tiden går. Jeg merker meg at spesielt Venstre har et sterkt engasjement knyttet til dette. Det syns jeg er bra. Vi i SV er glad for det, for det har vi hatt i mange år. Vi registrerer også at Venstre her i dag i salen fremmer et forslag: Stortinget ber Presidentskapet om å fremme forslag som sikrer fullt innsyn i stortingsgruppenes regnskaper. Man problematiserer altså i forhold til den debatten som har vært de siste dagene. Det jeg syns det er riktig å gjøre oppmerksom på, er at Presidentskapet på et seminar allerede har tatt initiativ til at man skal ha en gjennomgang av rutinene, og det blir en sak nå i løpet av våren. Jeg har på nytt kontaktet administrasjonen i dag og fått forsikring om at saken kommer i løpet av våren. Men for at det ikke skal herske noen tvil, har SV i tillegg kontaktet administrasjonen og sagt at vi ønsker at dette kommer på sakskartet neste uke, så man får en drøfting, får synspunkter fra de ulike partiene. Sånn sett kan man jo si at det forslaget fra Venstre sparker inn åpne dører. Det er altså helt unødvendig fordi det allerede er en sak for Presidentskapet. Så vil jeg si i tillegg at vi er opptatt av offentlighet, og vi er også opptatt av offentlighet i SV knyttet opp mot oss som representanter. Men det jeg registrerer som en vesentlig innsigelse – ikke bare her, men ellers i samfunnet også i forhold til full offentliggjøring, som brukes som begrep her, og fullt innsyn – er personvernhensyn, og det syns jeg ikke man skal kimse av. I den grad dokumenter inneholder personopplysninger som kan være til skade for den enkelte dersom de offentliggjøres – ikke fordi man har begått dumme handlinger, men kanskje fordi man har hatt en sykdom, på samme måte som en legejournal er unntatt fra offentliggjøring – er man nødt til å finne en balansegang, f.eks. også knyttet opp til regnskapene til de ulike stortingsgruppene. Det har vi vært opptatt av at vi skal ha et ryddig forhold til. Vi tror at en slik gjennomgang nå er grei, fordi man kan få den samme praksisen i alle partiene, og at man ikke nærmest skaper en konkurranse i det offentlige rom om hvem som er villig til å gå lengst i offentliggjøring, for det tror vi er en konkurranse som ikke er spesielt sunn over tid. Ellers vil jeg avslutningsvis gi honnør til statsråden fordi jeg opplever at det har vært en veldig god dialog med Justisdepartementet for å få til også mer enn det som i utgangspunktet lå i forslaget. På en god del felt, ikke minst når det gjelder selve gjennomgangen av den loven vi vedtar i dag, vil det være mulig å komme lenger på sikt ved at Stortinget på nytt tar en gjennomgang i neste periode.