Jeg synes det er fortjenstfullt at en vil trappe opp konkretisering av kravene til FN, om hva en forventer for den innsatsen en bidrar med. Vi vet jo fra før at det er en rekke ting som en trenger å ta fatt i, om det nå er selve reformen, innholdet i den, eller prosessen for reformen, som har stoppet mye opp. Det går også på evaluering av hva man faktisk oppnår av resultater. Og det går på hvordan man integrerer «mainline» og tema som kvinners rettigheter, miljø og flere ting. Er ikke statsråden redd for at når man gir bevilgningen først og stiller kravene etterpå, kan det bli oppfattet, jeg vil ikke si naivt, men som litt enfoldig fra norsk side, og man skulle kanskje heller stille kravene først, og få noe tilsagn på vilje til å gjennomføre og å oppfylle dem, før man øker bevilgningen, slik det planlegges.