Jeg synes det er bra at voksenopplæringen blir satt på dagsordenen, fordi den har lett for å drukne i all diskusjon om grunnopplæring og høyere utdanning. Jeg er helt sikker på at alle er enig i utgangspunktet, at voksenopplæring er viktig både for den enkelte og for samfunnet, og at vi spesielt skal nå dem med lav formell kompetanse. Jeg har også innledningsvis lyst til å understreke noe av det som representanten Skjælaaen la fram av undersøkelser og resultater. Det viser seg at vi har fått gode resultater når det gjelder formelle rettigheter bl.a., og mange gode prosjekter på arbeidsplassen. Men det er relativt få som benytter seg av disse rettighetene, og det pekes på en del årsaker. Det kan være informasjon, motivasjon, stimulering, men særlig er det to punkter, som gjelder tid og økonomi. Det blir altså et personlig ansvar for arbeidstakeren eller kanskje arbeidsgiveren å få gjennomført dette. Vårt ansvar her i Stortinget blir å sørge for å følge opp formelle rettigheter med økonomi. Det er vårt spesielle ansvar. Innrapportering tyder på at fylkene mangler økonomi til å gi alle som har rett til voksenopplæring i dag, muligheter til å få det. Jeg hørte at statsråden sa at de hadde hatt en gjennomgang, men nå, i oppfølgingen på slutten her, sa hun at de fortsatt har en kartlegging i gang. Jeg synes ikke da det har skjedd en veldig stor utvikling i forhold til et spørsmål jeg hadde til statsråden for et års tid siden, der jeg påpekte det samme når det gjelder innrapportering fra fylkene. Det samme gjelder kostnadene ved realkompetansevurdering. Stortinget har bedt statsråden vurdere å tilføre fylkene midler slik at de skal kunne ta på seg oppgaven med økt antall realkompetansevurderinger. Når det gjelder tid og økonomi, mener vi at utprøving av modeller med livsopphold er viktig, og Stortinget har bedt om at det gjennomføres. Vi i Arbeiderpartiet er også positive til å utrede og endre retten til voksenopplæring fra fødselsår til alder, og avventer forslag fra statsråden. Regjeringen har snakket om en ny strategi for kompetansepolitikk med hovedvekt på voksenopplæring på arbeidsplassen. Vi mener det er viktig, og her tror jeg partene vil følge opp. Jeg vil understreke at det ikke må bety ansvarsfraskrivelse fra sentrale myndigheter når det gjelder kostnader. Hvorfor er jeg litt pessimistisk? Jo, fordi Regjeringen har nedprioritert stort sett alle poster om voksenopplæring på budsjettene de siste årene. I siste saldering her i Stortinget gikk regjeringspartiene og Fremskrittspartiet inn for å kutte nesten halvparten på Kompetanseutviklingsprogrammet, som skulle brukes nettopp til forsøksmodeller for støtte til livsopphold. Det er ikke nok å ville, en må også ha evnen til å følge opp med ressurser.