Den offentlige debatten om prostitusjon ser ut til å være sesongavhengig. Engasjementet var på topp hos både den ene og den andre da prostitusjonstrafikken var mer synlig i turistmengden på Karl Johan. Nå er engasjementet nesten tilbake på det nivået det var da de prostituerte stod noen kvartaler unna. Man kan jo reflektere litt over hvorfor. Jeg er i alle fall glad for at en enstemmig komite i sine merknader gir uttrykk for et verdisyn der det tas utgangspunkt i et ønske om å hjelpe den enkelte, men som ikke er motivert ut fra en moraliserende ovenfra-og-ned-holdning, som har gjennomsyret mye av debatten det siste året. Det gir godt håp. Den enkelte prostituerte må møtes med verdighet, ikke bare gjennom et godt utbygd hjelpeapparat, men også gjennom måten debatten føres på. Det har vært ille å høre på det som har båret mer preg av renovasjonstankegang og mindre av hvordan vi kan gjøre livssituasjonen bedre for dem som av ulike grunner har havnet i prostitusjon. Enkelte ser ut til å mene at søppelproblemet i Oslo og prostitusjonsutfordringene er to sider av samme sak. Jeg synes det hadde vært en fordel om noen av disse hadde tatt seg en pause innimellom og tenkt over at det er mennesker de snakker om. Enkelte sexkjøpere ser faktisk ut til – i motsetning til de bedrestilte debattaktørene – å vise mer omsorg for den enkelte prostituerte. Flere prostituerte har fått spørsmål om bakgrunnen for at de er i Norge, og om de er ofre for menneskehandel. Dette kan muligens tyde på at forholdene de prostituerte lever under, ikke er helt likegyldige for i hvert fall enkelte av kundene. Bevisstgjøring av potensielle sexkjøpere er viktig. Å vedta at alle skal se filmen «Lilja 4-ever», er likevel lite målrettet – selv om filmen er helt forferdelig. Mange så sikkert den tyske narkotikafilmen «Christiane F.» i sin tid – mange av oss måtte se den – men det er vanskelig å se at den nødvendigvis traff så bredt som man den gang sikkert litt naivt håpet. Utfordringene er store og sammensatte, og løsningene er tilsvarende komplekse. Det finnes ingen fiks ferdige og kjappe løsninger. Vi må bl.a. sondre mellom de ulike måtene folk rekrutteres til prostitusjon på. Det er derfor positivt at Regjeringen iverksetter tiltak for å øke kunnskapen om menneskehandel og prostitusjon, både i skolen og i Forsvaret. Her må man ta inn over seg den bredden som er på sexmarkedet, og de store ulikhetene som finnes. De prostituerte er – i likhet med de fleste andre såkalt normale mennesker – en sammensatt gruppe mennesker, dvs. enkeltmennesker med ulike erfaringer og med ulike behov og ønsker for seg selv og sitt liv. Hjelpetilbudet må være koordinert, og den enkelte prostituerte må møtes på en mer helhetlig og brukerrettet måte enn tilfellet er i dag. Ikke minst må dette innebære at det ikke skjer en form for eksklusjon av henholdsvis mannlige prostituerte og kvinnelige kjøpere av seksuelle tjenester – verken fra debatten eller fra de strategier som utformes. Regjeringen åpner for å vurdere hensiktsmessigheten av også å kriminalisere den enkelte kjøper av seksuelle tjenester av prostituerte over 18 år. Komiteen avventer Regjeringens forslag, bl.a. på bakgrunn av dokumenterte erfaringer i andre land som har innført tilsvarende lovgivning. For Høyres del er det viktig å oppfordre Regjeringen til å være åpen for å innse at en målrettet bruk av visumreglene på sin side kan være en vei å gå, noe flere politidistrikter har etterspurt. Når det gjelder menneskehandelsbestemmelsen, er det åpenbart behov for en gjennomgang av begrepsbruk og erfaringer med denne. Politiets mulighet til å benytte særskilte etterforskningsmetoder – som f.eks. telefonavlytting – i menneskesmuglings- og halliksaker, skal vurderes av Regjeringen. Jeg kan for Høyres del allerede nå varsle støtte til en utvidelse av det siste. Handlingsplanen vil sikkert få mange godord fra regjeringspartiene selv, men jeg synes det er grunn til å si at det er mange gode tiltak i den, spesielt fokuseringen på internasjonalt samarbeid og tiltak i samarbeid med nasjonale myndigheter. En bredere fokusering på tiltak for å møte den stadig mer grenseoverskridende organiserte kriminaliteten er også viktig. Nettverk som brukes til menneskehandel, brukes også til annen kriminell virksomhet. Punktet i den nylig fremlagte planen om at Regjeringen øker bistandsinnsatsen for å styrke kvinners stilling slik at de blir mindre sårbare for rekruttering, ber jeg imidlertid statsråden om en kommentar til. De fleste ofrene for menneskehandel i form av prostitusjon som er i Norge i dag, kommer fra Nigeria og fra østeuropeiske land. Det kunne være greit å få en liten oversikt allerede nå over hvor stor bistanden til disse landene er, og hvilke prosjekter den økte bistanden eventuelt skal gå til. For øvrig anbefaler komiteen at forslaget som denne debatten tar utgangspunkt i, vedlegges protokollen. Vi vil komme tilbake til en rekke av disse spørsmålene i forbindelse med gjennomgangen av straffeloven og på egnet måte også i forbindelse med handlingsplanen som Regjeringen har fremlagt en oppdatert versjon av.