La meg innledningsvis få takke representanten Skei Grande for at hun tar opp spørsmål som berører fedre, mødre og omsorg for barn. Jeg er opptatt av at vi skal ha et regelverk som oppmuntrer til mye omsorg fra begge foreldrene enten foreldrene lever sammen eller ikke. Vi må alltid være villige til å stille spørsmål ved om ordningen sementerer tradisjonelle kjønnsrollemønster og hemmer en positiv utvikling på dette området. Når det gjelder nettopp den problemstillingen Skei Grande tar opp, ligger det til grunn en positiv og ønsket forskjellsbehandling av kvinner. Det generelle utgangspunktet er at fødselspenger i utgangspunktet skal tilsvare forutgående inntekt, og at de som hovedregel beregnes ut fra inntekten den siste måneden før fødselspengeperioden starter. Mors fødselspenger beregnes ut fra den inntekten hun har før fødsel. Fars fødselspenger beregnes ut fra hans inntekt forut for hans fødselspengeuttak. Det gjelder imidlertid en særregel for kvinner som er arbeidsledige og som mottar dagpenger før fødselen. For disse kvinnene skal fødselspengene beregnes ut fra inntekten i de beste seks av de siste ti månedene før stønadsperioden. Dette gir en mulighet til å oppjustere fødselspengeutbetalingene til det som ville ha vært kvinnens normale arbeidsinntekt hvis hun ikke hadde blitt arbeidsledig eller permittert under graviditeten. Begrunnelsen er at det ofte vil være vanskelig for gravide å skaffe seg ny jobb. I forarbeidene er det understreket at den gravide kvinnen står i en spesiell stilling fordi det gjerne vil være omtrent umulig for henne å skaffe seg arbeid dersom hun blir arbeidsledig eller permittert under svangerskapet. Dette hensynet gjelder ikke på samme måte for menn som mottar dagpenger forut for sin stønadsperiode, og regelen omfatter derfor ikke menn. Særregelen gjelder heller ikke for kvinner som adopterer.