Regjeringen har ikke tatt stilling til spørsmålet om folkeavstemning. Selv har jeg uttrykt skepsis, fordi folkeavstemning ofte virker mer splittende enn samlende, og også fordi det er vanskelig å finne et eksakt folkeavstemningstema, fordi de ulike elementene i en reform – finansieringsform, styringsform, lovgrunnlag osv. – kan kombineres på ulike måter. Da er det kanskje lettere i en sal med 169 representanter som kan snakke sammen i direkte tale, å finne kompromisser, enn å gjøre det gjennom en folkeavstemning. Men vi har ikke tatt stilling til det ennå. Jeg deler representantens synspunkter om trossamfunn, men jeg har lyst til å understreke én ting: Det finnes ikke A-medlemmer og B-medlemmer i Den norske kirke. Uavhengig av om man er aktivt eller passivt medlem, om man bruker Kirken daglig, hver uke eller bare ved de store anledningene i livet, så er man likeverdige medlemmer. Det må tas vare på også i framtiden. Det er også slik at Den norske kirke har en særstilling i Norge, ikke fordi det står i Grunnloven, men fordi 85 pst. av det norske folk har sluttet seg til den. Den skal likebehandles med andre trossamfunn, men den vil ha en spesiell rolle i det norske samfunnet, rett og slett på grunn av sin størrelse.