Jeg er glad for at komiteens flertall gir sin tilslutning til Regjeringens forslag om at dagens forbud i kringkastningsloven mot reklame for livssyn og politiske budskap i fjernsyn fortsatt beholdes. Bakgrunnen for denne stortingsmeldingen er at regjeringen Bondevik II i forrige stortingsperiode varslet at den ville legge fram forslag om å oppheve lovforbudet mot reklame for livssyn og politiske budskap i fjernsyn som følge av endringen av Grunnloven § 100, og fikk tilslutning i Stortinget til det. Den daværende regjering la imidlertid til grunn – og det er viktig – at den nye grunnlovsbestemmelsen om ytringsfrihet ikke skulle være til hinder for at kringkastingslovens forbud mot reklame for livssyn og politiske budskap kunne opprettholdes i sin nåværende form. Den nåværende regjering går inn for at dagens lovforbud mot reklame for livssyn og politiske budskap i fjernsyn beholdes. Jeg er glad for å kunne konstatere at også Kristelig Folkeparti gir uttrykk for at de er enig med Regjeringen i at forbudet bør opprettholdes. Etter å ha hørt innlegget til representanten Sande om reklameinnslag med representantene Haga og Meltveit Kleppa, kan det kanskje være at noen av partiene på høyresiden vil revurdere sin oppfatning av spørsmålet. Norge er på dette området også bundet av Den europeiske menneskerettskonvensjonens artikkel 10, som skal sikre et minimum av beskyttelsesnivå for ytringsfriheten. Retten til å ytre seg kan imidlertid innskrenkes på visse vilkår. Det går klart fram av den rettspraksis som er lagt til grunn. Inngrepet må være «foreskrevet ved lov», det må ha et legitimt formål, og det må være «nødvendig i et demokratisk samfunn». Kringkastingslovens forbud mot politisk reklame har for relativt kort tid siden vært prøvd for norsk domstol. Høyesterett bekreftet gjennom sin dom i TV Vest-saken i 2004 at verken daværende § 100 i Grunnloven eller artikkel 10 i Den europeiske menneskerettskonvensjonen er til hinder for å forby politisk reklame i fjernsyn. Høyesterett uttalte også at et forbud mot politisk reklame i fjernsyn ikke vil være i strid med den endrede ytringsfrihetsbestemmelsen i Grunnloven. Vi er alle enige om at ytringsfriheten er en fundamental verdi i det moderne rettssamfunnet, og at inngrep i denne rettigheten må være godt begrunnet. Formålet med lovforbudet er derfor heller ikke å begrense ytringsfriheten, men snarere å legge til rette for et godt klima for informasjon og meningsbryting i det norske demokratiet. Forbudet mot politisk reklame i fjernsyn bidrar etter Regjeringens mening positivt til dette. En oppheving av forbudet ville skapt et press i retning av å bruke fjernsynsreklame som et virkemiddel f.eks. i partikonkurransen. Fjernsynsreklame er kostbart. I praksis ville effektiv bruk av fjernsyn som reklamekanal hovedsakelig vært en mulighet for aktører med sterke økonomiske ressurser i ryggen. Konsekvensene av en oppheving av lovforbudet ville derfor kunne blitt at synspunktene til ressurssterke grupper ville oppnådd uforholdsmessig stor eksponering. En slik utvikling ville være meget betenkelig, sett ut fra ønsket om å opprettholde en rettferdig og balansert politisk samtale. Jeg vil også understreke at hensynet til ytringsfriheten må anses som godt ivaretatt gjennom de eksisterende muligheter politiske partier, interesseorganisasjoner og religiøse organisasjoner har til å presentere sine standpunkter i den offentlige debatt. Det overrasker meg litt at et parti som f.eks. Venstre ikke ser at ytringsfrihet og en god demokratisk debatt ikke bare handler om fravær av regler som begrenser ytringsfriheten, men også om at ulike krefter skal ha en tilnærmet likeverdig mulighet til å komme med sine ytringer. Jeg er ikke i tvil om at Arbeiderpartiet skulle klart å skaffe mest penger til en valgkamp i konkurranse med Venstre, så egentlig hadde det kanskje vært i vår egeninteresse. Men det må være et felles mål å skape en politisk debatt hvor alle har mulighet til å komme til orde, og hvor ikke de med de sterkeste pengekreftene i ryggen nesten automatisk vinner enhver meningsdiskusjon gjennom de sterkeste virkemidlene. Kringkastingslovens forbud mot reklame for livssyn og politiske budskap gjelder fjernsynsmediet. Forbudet tar følgelig hensyn til at fjernsynet er et medium med spesielt sterk gjennomslagskraft, og at det antakelig har større innvirkning på folks meningsdannelse enn reklame i andre media. Det viser også de valgene kommersielle aktører tar, i forhold til hvilke reklamekanaler de bruker. En oppheving av reklameforbudet kunne også fått uønskede virkninger på hvordan selve den politiske debatten arter seg. Forenklinger og omskrivninger foregår nok også i den vanlige politiske debatten, men jeg frykter at fjernsynsmedias reklamekanaler kunne ha forsterket det. Det er imidlertid ikke hovedbegrunnelsen. Hovedbegrunnelsen er hensynet nettopp til ytringsfriheten og en god politisk debatt med bred deltakelse fra alle. Andre land har også tilsvarende regler.