Jeg synes også at dette har vært en veldig interessant debatt. Faren ved en slik type debatter er at når vi ser noen utfordringer, fokuserer vi veldig på dem og greier ikke å tegne et rett helheltsbilde av situasjonen. Når jeg møter mine kollegaer rundt om i Europa som er arbeidsministre som jeg, og jeg sier at ledigheten blant innvandrere i Norge er på 7,3 pst., tror de minst at jeg snakker om den generelle ledigheten. Mange av dem sliter med en generell ledighet på langt over 7 pst., og de har en ledighet blant innvandrerbefolkningen på 15–20–25 pst. Det er situasjonen i mange land i Europa. Så det å beskrive norsk innvandringspolitikk som en total fiasko, som det f.eks. virker som om representanten Amundsen ønsker å beskrive den som, er etter min mening grunnleggende feil. Norge er det land i Europa som vel har lavest ledighet blant innvandrere. Så noe riktig må ha skjedd i denne politikken, noe som er mer riktig her enn noen andre steder. Men vi må likevel forholde oss til at ledigheten er tre ganger så høy blant innvandrere som blant etniske nordmenn, og det må vi jobbe med. Når det gjelder utdanning, er det ingen tvil om at noe av det mest spennende som nå skjer, er at ikke minst andre generasjon innvandrerungdom tar høyskole- og universitetsutdanning omtrent på nivå med etniske nordmenn. Det er en fornøyelse f.eks. å møte Pakistansk studentersamfunn. Det er en fornøyelse å møte Somalisk studentforening. Dette er ungdom som er dedikerte studenter, som velger fag som det er stor etterspørsel etter i norsk næringsliv, og som gjør det svært godt i sine studier. Samtidig må vi forholde oss til det som representanten Bøhler tar opp, at en del grupper i videregående skole har et svært stort frafall. Dette skaper utfordringer som jeg vet at kunnskapsministeren nå er opptatt av å jobbe med i forbindelse med stortingsmeldingen om sosiale ulikheter i skolen. Det er også viktig å fokusere på utfordringene, måle dem. Jeg kan bekrefte det representanten Høie sa, at vi vil rapportere tilbake når det gjelder både de etablerte målene og de nye målene vi etablerer, slik at Stortinget kan følge med sammen med oss. Det er viktig å fokusere på utviklingen, både på det som går bra, og på de utfordringene vi har. Det er viktig ikke bare å jobbe med utfordringene, men også å peke på de gode eksemplene, som f.eks. alt det positive som skjer i interpellantens egen hjemkommune, Drammen. Der ser vi at en rekke integreringstiltak nå virker veldig bra. Noe av det mest spennende som jeg har hørt om, er et arbeid som skjer i Norsk senter for flerkulturell verdiskaping. Der bobler det av idéer for å utvikle gründerkraften i innvandrermiljøet. Det er denne helheten jeg tror det er viktig å jobbe videre med.