Fremskrittpartiets begrunnelse for å fremme forslag om en kulturkanon er at norsk kultur for tiden er under press, og at denne kanonen kan være et verktøy for å ivareta den nasjonale kulturarven. SV har ingen opplevelse av at norsk kultur er under sterkt press. Vi vil hevde det motsatte. Aldri har kulturen fått et slikt økonomisk løft som nå, gjennom denne regjeringa, og vi opplever et kulturløft i hele vårt langstrakte land. Det vokser og gror, og det økende kulturelle mangfoldet er med på videreutvikle vår kulturelle arv og våre tradisjoner. Kulturpolitikken må legge til rette for at kulturlivet kan preges av det kulturelle mangfoldet, som er økende i Norge, men det som Fremskrittspartiet her kanskje legger opp til, er en begrensende og ekskluderende kulturpolitikk. Jeg vil også utfordre representanten Woldseth til å utdype litt mer det hun sier om at det er Fremskrittspartiet som har satt kultur på dagsordenen de siste fem årene og fått i gang kulturdebatten i Norge. Regjeringa har nylig lagt fram St.meld. nr. 17 for 2005-2006, 2008 som markeringsår for kulturelt mangfold. Markeringen skal være et ledd i en helhetlig strategiutvikling for å fremme kulturelt mangfold i kultursektoren. Norge har også gjennom internasjonale erklæringer, som UNESCOS universelle erklæring om kulturelt mangfold og Europarådets deklarasjon om kulturelt mangfold, sluttet seg til en demokratisk kulturpolitikk, med tanke på å fremme kulturelt mangfold nasjonalt og internasjonalt. Jeg er enig i at vi har et ansvar for å ta vare på norske tradisjoner og uttrykk, samtidig som vi skal etterstrebe mangfold og åpenhet i kulturlivet i Norge. SV ønsker seg en kulturpolitikk som gjenspeiler alle deler av vårt samfunn og våre innbyggere. Tilhørighet til kulturarven styrker vår identitet og vår fellesskapsfølelse. Vårt felles kulturelle referansegrunnlag som nasjon er av grunnleggende betydning for vår identitet som enkeltmennesker og som folk – derfor er det kulturelle mangfoldet så viktig. Når det gjelder Fremskrittspartiets intensjon om å sette fokus på de beste verkene gjennom tidene, mener SV det er helt umulig. Hvilken kulturell sammenheng skal det settes i, og hvem skal vurdere det? Jeg personlig har en helt klar oppfatning av hva som er best for meg, og hva jeg syns er stort. Jeg ønsker ikke at andre skal definere det eller plukke ut de beste verkene gjennom tidene for meg. Hva som er anerkjent, best og mest representativt, har de fleste et helt ulikt syn på. Men det jeg syns kanskje er det alvorligste ved Fremskrittpartiets forslag, er at noen skal plukke ut for oss hva som er viktigst ved vår kulturarv, og så skal dette bli et viktig fundament for den videre kulturelle utvikling i Norge. Dette går på tvers av enhver annen utvikling i vårt samfunn. Jeg mener at det er konservering, det betyr utelukking, og det fratar meg som individ retten til selv å definere hva som er viktigst for meg, hva som er den beste kulturarven for meg, og hvilken kulturpolitikk jeg som politiker ønsker meg framover. Vi lever i et flerkulturelt Norge, hvor nye kulturer og kunstuttrykk preger oss. Dette er verdifullt, det beriker oss, og det forandrer oss, og det forandrer vår kultur. Dette mangfoldet utvikler oss som nasjon og enkeltmennesker. SV er glad for at vi nå har en regjering som ser viktigheten av dette, og ikke minst at vi har en regjering som har en plan om å trappe opp bevilgningene innenfor kulturområdet til 1 pst. av statsbudsjettet innen 2014. Dette er det viktigste bidraget til å styrke mangfoldet og norsk kultur. Jeg må få lov til å si til slutt: Hurra for Kulturløftet!