Jeg er godt tilfreds med at en samlet forsvarskomite viser til at det er bred enighet om norsk sikkerhetspolitikk. Hovedpilarene i denne politikken er FN og NATO. Det er i Norges interesse å arbeide aktivt og konstruktivt gjennom disse to organisasjonene. Fremskrittspartiet ønsker en forsvarspolitikk og et forsvar som bygger på de utfordringer som vi står overfor i dag og i framtiden. Forsvaret må lett kunne tilpasse seg de trusselbilder som måtte oppstå til enhver tid. Vi må ha et forsvar som har sine kjerneoppgaver på norsk jord, men det må være trenet og ha nødvendig utstyr slik at Norge kan delta i internasjonale operasjoner andre steder i verden. Disse operasjonene må være forankret i gyldige NATO- eller FN-vedtak. Med de budsjettene som både Bondevik II- og Stoltenberg II-regjeringene har lagt fram, klarer ikke Forsvaret å utføre de oppgaver som Stortinget gjennom sine vedtak har lagt opp til. Dette er en meget alvorlig situasjon for Forsvaret, og på lang sikt vil dette få alvorlige konsekvenser for flere forsvarsgrener. Forsvarsanlegg som i dag ligger spredt rundt om i landet, og som på mange steder er hjørnestensbedrifter, vil i framtiden bli redusert betydelig i antall. Sjøforsvaret har en sentral rolle i Norges forsvar. Det er den grenen av Forsvaret som er best stilt hva angår nyanskaffelser. I løpet av høsten 2006 blir den første fregatten i Nansen-klassen levert. De resterende fire vil komme suksessivt. Det som imidlertid bekymrer Fremskrittpartiet, er at det ikke er avsatt midler til å drifte disse fregattene. Når alle er levert, blir de årlige driftsutgiftene på 600 mill. kr. Skal dette store beløpet tas fra andre driftsmidler som Sjøforsvaret råder over, vil det gå ut over andre aktiviteter som Sjøforsvaret i dag har ansvaret for. Fremskrittspartiet er uenig med Regjeringen om behovet for å bygge en ny tørrdokk i Bergen, estimert til 314 mill. kr, og som vi nå hører kan bli 25 pst. dyrere. Denne dokken skal bygges for å vedlikeholde de nye fregattene. Med den store ledige kapasiteten som det i dag er ved norske verft, burde vedlikeholdet av fregattene kunne utføres her i landet uten at det bygges en ny tørrdokk. En storsatsning på en ny tørrdokk vil bety forskyvning og kanskje utsettelse av mange andre nødvendige innkjøp til Forsvaret. Sjøforsvarets viktigste oppgaver i framtiden er suverenitetshevdelse og myndighetsutøvelse i alle områder som Norge har juridisk råderett over. Da tenker jeg særlig på hele nordområdet. Området er meget stort, og det er strategisk svært viktig for Norge. Her finnes de rikeste fiskefeltene, og sannsynligvis rommer nordområdene meget store olje- og gassforekomster som ennå ikke er funnet. Sammen med Kystvakten må norske marinefartøyer være stadig mer synlige i området. Den senere tids episoder med både russiske og spanske trålere i norsk sone ved Svalbard viser at behovet for tilstedeværelsen av Kystvakten og Marinen er meget viktig. Fremskrittspartiet mener at de oppgavene som Kystvakten og Marinen skal utføre i hele nordområdet, er så viktige at dette budsjettet burde vært økt betraktelig. Heimevernet er i dag vårt reelle landforsvar. Det betyr at det er Heimevernet som har overtatt rollen som invasjonsforsvar, i den grad man kan snakke om at vi har et invasjonsforsvar. Heimevernet har stadig fått tilført nye oppgaver og ansvarsområder. Dessverre følges dette ikke opp med tilføring av midler som gjenspeiler disse endringene. Heimevernet står, som resten av Forsvaret, fortsatt overfor store utfordringer i forhold til drift og investeringer. Det ser ut til at Heimevernet må begrense utdanning og øving av personell for å spare midler. Dette er en meget beklagelig utvikling, da Heimevernet er en stor ressurs for resten av Forsvaret, spesielt i forbindelse med utenlandsoppdrag – heimevernpersonell sitter på gode erfaringer og kunnskaper som er etterspurt i en rekke utenlandsoppdrag.