Regjeringspartiene gikk til valg på at vi ønsker en ny friskolelov. Det er den vi i første omgang nå behandler i dagens innstilling. Vår sentrale målsetting har vært å styrke den offentlige, mangfoldige fellesskolen. Vi hadde et annet syn på friskolen den gangen friskoleloven ble vedtatt i forrige periode, og vi gikk til valg på at vi ønsket å endre den. Formålet med de lovendringer som Odelstinget i dag skal ta stilling til, var å stoppe den ukontrollerte veksten i friskoler. Det følger av Soria Moria-erklæringen: «Regjeringen vil gjennomgå regelverk og støtteordninger for private skoler for å stramme inn utbredelsen av private skoler som ikke utgjør et religiøst eller pedagogisk alternativ til den offentlige skolen.» Regjeringen vil legge fram et forslag til lov som i hovedsak bygger på hovedprinsippene i den tidligere privatskoleloven. Med dette for øye har jeg satt i gang en fullstendig gjennomgang av friskoleloven. Forslaget om omfattende og helhetlige lovendringer vil bli sendt på høring høsten 2006, og lagt fram for Stortinget våren 2007. Utviklingen i den norske skolen de siste 10–15 år, og den generelle samfunnsutvikling, gjør at det har vært nødvendig med en grundig utredning av hva som må regnes som pedagogiske alternativ, og på hvilket grunnlag religiøse skoler skal kunne opprettes. Inntil ny lov er på plass, har det vært nødvendig å stoppe den ukontrollerte veksten i friskoler. Dette er bakgrunnen for forslaget til midlertidig lovendring. Uten en rask kursendring ville veksten i friskoleplasser ha blitt betydelig og irreversibel. I denne sammenhengen vil jeg peke på følgende: Dersom alle godkjente og omsøkte elevplasser i friskolen henholdsvis høsten 2005 og våren 2006 hadde blitt tatt i bruk, ville det ha betydd en økning på ca. 6 800 plasser i grunnskolen, ca. 40 skoler, og ca. 15 000 elevplasser i den videregående skolen, ca. 75 skoler. Økningen i antall elever i videregående friskoler ville ha utgjort ca. 150 pst., mens økningen når det gjelder frittstående grunnskoler, ville ha vært på ca. 50 pst. Det er grunn til å understreke at av de ca. 15 000 plassene på videregående skole er det bare et titalls plasser som ikke dreier seg om skoler à la John Bauer, Sonans eller Akademiet. Så langt jeg er i stand til å se i mine papirer i dag, er det bare to skoler med til sammen noen titalls elever som ville ha pedagogiske eller andre alternativ enn det som er i disse andre Bauer-skolene eller R94-skoler som de ofte blir kalt. I tillegg er det riktig, som flere har understreket, at svært mange av disse skolene ble godkjent etter at den forrige regjeringen tapte valget, da den visste at vår regjering satt og forhandlet fram en ny plattform på Soria Moria, med et annet innhold og et annet syn på friskoler enn det den avgående regjering hadde. Forslaget i proposisjonen har fått tilslutning i innstillingen, og det er jeg glad for. Det foreslås at adgangen til å få godkjent nye friskoler midlertidig stoppes. Videre foreslås det at godkjente skoler som ikke var i drift 13. desember 2005, ikke får drive virksomhet etter friskoleloven. Det foreslås at det i særlige tilfeller skal være mulig å gjøre unntak. Unntak er først og fremst aktuelt for såkalte grendeskoler. Dette gjelder både skoler som følger offentlige læreplaner, og skoler som utgjør et pedagogisk eller religiøst alternativ. Til behandling er også forslag om endring i fagskoleloven, som flere har vært inne på. Jeg viser til at Stortinget har bedt om en avklaring av forholdet mellom friskolelovens kapittel 6A og fagskoleloven. Det er vist til at det er problematisk at utdanninger som etter objektive kriterier ligger på samme nivå, kan bli godkjent av to ulike lover, og at dette skaper uklarhet. I proposisjonen varsler vi at denne avklaringen vil bli foretatt i forbindelse med gjennomgangen av friskoleloven som skal legges fram for Stortinget våren 2007. I en slik situasjon, der det skal foretas en slik avklaring, og der finansieringsordningen for fagskolen skal utredes, ville det være uheldig og få en bevegelse fra friskolelovens kapittel 6A til fagskoleloven, slik at flere institusjoner får rettskrav på finansiering etter friskolelovens regler, uavhengig av framtidig finansieringsordning for fagskoler. Dette er bakgrunnen for forslaget om å endre § 8 annet ledd i fagskoleloven. La meg understreke at lovforslaget ikke innebærer dårligere økonomiske rammevilkår for skoler som har godkjenning etter friskoleloven kapittel 6A, ettersom de fortsatt har finansiering etter friskoleloven. Forslaget til endring i fagskoleloven innebærer at de kapittel 6A-skolene som får fagskolegodkjenning etter 16. desember 2005, og som velger å drive sin virksomhet etter fagskoleloven, ikke lenger vil ha rettskrav på finansiering etter reglene i friskoleloven slik de har i dag. La meg til slutt bemerke: I innstillingen gjentas fra mindretallets side, og også i denne debatten, påstander om at forvaltningsrettslige prinsipper settes til side. Dette er ikke riktig, og jeg viser her til den innstillingen som foreligger og også til uttalelser fra lovavdelingen i Justisdepartementet som er krystallklare på dette.