I politikk er det både tider for strid og tider for konsensus. Nordområdepolitikken krever konsensus i et land som Norge. Så jeg vil gi utenriksministeren ros for at han har fulgt opp nordområdene på en kraftig måte – på den måten som også tidligere utenriksminister Jan Petersen trakk opp. Mitt første resonnement går i grunnen langs litt andre linjer. Ser utenriksministeren f.eks. på Arktisk Råd – der alle landene på Nordkalotten, nordområdene, er samlet – som et viktig instrument, ikke minst i en geopolitisk sammenheng? Vi vet at en av de tre rikeste ressurskildene på denne kloden er i nordområdene. Det gjelder olje og gass. Det andre gjelder Svalbard-politikken, som jeg er klar over ikke er utenriksministerens portefølje alene, men som er en del av den. Ser utenriksministeren verdien av at der vi tidligere utelukkende har hatt svart kull, også får forskning, som kan bygges opp og bli en ganske vesentlig – og viktig – del av norsk nordområdepolitikk? Forskningssatsingen i forbindelse med Polaråret og ikke minst forskningen slik vi ser den på Svalbard, i Longyearbyen og i Ny-Ålesund, er viktige bidrag i nordområdepolitikken. Deler utenriksministeren dette synet?