I høst gav velgerne klar beskjed: Vi vil at andre verdier skal styre norsk politikk. Velgerne ønsket stabilitet og forutsigbarhet og valgte en flertallsregjering. Regjeringen slår fast at politikken skal bygge på frihet, rettferdighet og fellesskap. Målene er klare: arbeid til alle, en bærekraftig utvikling, en mer rettferdig fordeling og styrking av velferdsstaten. Frihet, rettferdighet og fellesskap er viktige verdier i vår politikk. Verdiforankringen betyr et viktig retningsskifte i den økonomiske politikken: Den omfordeler 8,1 milliarder kr i forhold til regjeringen Bondeviks budsjettforslag, uten å endre rammen – flere får mer. Fellesskapet og grunnleggende velferdsordninger prioriteres til fordel for økte skatteletter til noen av de rikeste i Norge. Budsjettet viser at Regjeringen har gjort verdier om til handling. Store deler av verdens kvinner, menn og barn lever under forhold vi ikke kan sette oss inn i. Ekstrem fattigdom, krig, sult, sykdom og daglig utrygghet preger deres hverdag og barnas oppvekst. Epidemier, skader og ulykker som ingen lenger dør av i Norge, tar tusenvis av barns liv hver dag. Mangel på medisiner, livreddende helsetjenester, vaksiner, skolegang og bolig preger mange menneskers dagligliv – hele livet. Norges utenrikspolitikk er preget av at vi ikke må være oss selv nok. Vi har et ansvar for å bidra til å dele vår velstand med andre enn oss selv og ta vare på verdens samlede ressurser på en god måte for kommende generasjoner, innenfor og utenfor egne grenser. De føringer som ligger i utenriks- og miljøpolitikken, tar et slikt ansvar. De fleste har det godt i Norge, men velferden er ikke rettferdig fordelt. Noen grupper og enkeltpersoner kommer skjevt ut, veldig skjevt ut. Vi har alle hørt om kommuner som må kutte i tiltak til eldre, barn og unge, hjemløse og kronisk syke. 5,7 milliarder kr til kommunene er et viktig bidrag for å snu utviklingen. Representanten Flåtten fra Høyre sa tidligere i dag at Regjeringen har skrevet ut en resept på sykdom som ikke finnes. Mon det. Noen tendenser er sykdomsskapende. Lang utdanning og god økonomi forsterker sunnhet og lang levealder. Lite utdanning og arbeidsledighet forsterker fattigdom, høy sykelighet og kortere levealder. Fattigdommen varer lenger. Undersøkelser viser at ulikhet i helse også i Norge henger sammen med sosial status. Ulikhetene har vært stabile over år og ser ut til å øke. En nylig publisert undersøkelse i Kristiansand anslår at det der er mellom 200 og 400 barn som lever i fattigdom. Det verste med å være fattig, fortalte barna, var ikke mangelen på materielle ting. Det verste var opplevelsen av ikke å kunne delta i fellesskap med andre, enten det var innen idrett eller kultur, eller ikke å kunne gå i bursdager fordi de ikke hadde råd til gave. Å holdes utenfor fellesskapet var det vondeste for disse barna. Jeg tror ikke det er en erfaring som bare gjelder fattige barn. Å skape sammenheng i og utvide tiltakene for personer i legemiddelassistert rehabilitering er veldig bra. Det er også Regjeringens satsing på forebygging og behandling av kvinner og barn som er utsatt for vold. Disse tiltakene bidrar til å bryte negative spiraler og skaper mer helhet i tiltak for marginale grupper. Tiltakene inkluderer mennesker. De ønskes velkommen inn fordi personene er verdifulle i seg selv, og fordi de er verdifulle for fellesskapet. Total økning i tiltak mot fattigdom beløper seg til 263 mill. kr mer enn det Bondevik-regjeringen fant penger til. Dette, sammen med forskjellige arbeidsmarkedstiltak, er målrettet, solidarisk velferdspolitikk nasjonalt og internasjonalt. Regjeringen Stoltenbergs kursskifte var nødvendig og viktig. Det er faktisk rett medisin til rett tid. Spredning av uheldige sykdomstegn skal stoppes. Anne Grete Preus synger: «Ekte saker vokser når de deles med fler.» Denne regjeringen vil fortsette å dele de ekte sakene. Jeg gleder meg til neste års budsjett, og det tror jeg faktisk mange med meg gjør.