Representantens parti og det partiet jeg representerer, delte i sin tid den oppfatning at det var riktig å få et eget budsjettkapittel for Oslo. Det mener jeg fortsatt er riktig. Det er riktig både for å ivareta behovet for å løse nasjonale oppgaver som Oslo-politiet f.eks. har gjennom sin beredskapstropp, bombehundekvipasjer, eskortetjeneste, livvakter osv., og for å gjøre det de skal for byens befolkning, hvor de etter min mening har funnet fram til gode arbeidsformer for å få resultater. De hadde i en lang periode et så sterkt trykk mot å bære våpen offentlig at det gav resultater. De vil holde det trykket for at ikke det skal glippe. Både Sentrum politistasjon og andre politistasjoner jobber mot nærmiljøet i samarbeid med f.eks. parkeringsselskaper og i samarbeid med utesteder, nettopp for å bekjempe den vinningskriminaliteten som oppfattes som krenkende. Representanten og jeg er helt enige om at den utryggheten som folk føler som følge av det, må vi ta på alvor. Fordi vi tar det på alvor, fordi politiet tar det på alvor, fordi politiet i mer trange år har lært seg fått bedre arbeidsformer, og fordi de har fått bedre ressurser, kunne jeg sist mandag sammen med politidirektøren si at i tillegg til å holde trykket mot den organiserte kriminaliteten vil vi også skjerpe trykket mot hverdagskriminaliteten. Den har i Oslo aspekter som ran mot forretninger og kiosker, og der har man også lyktes med å holde fokus. Representanten og jeg har den oppfatningen at det i Oslo trengs satsing på både det nasjonale og det lokale, og det er mitt hovedperspektiv også framover.