Høyre investerer mer for framtiden. Dette dreier seg om fundamentet for Norges framtidige velferd. Høyre tar i sitt alternative budsjett dette på alvor og vil prioritere høyere utdanning og forskning med 1,1 milliarder kr mer. Handlefriheten i dagens norske økonomi er, som komitelederen sa, «historisk» god. Vi har en økonomisk styrke som knapt noe annet land i verden har. Til tross for dette er det nokså gjennomgående i komiteinnstillingen at jo mindre penger, desto større ord og ambisjoner fra regjeringshold. Når det gjelder grunnutdanningen, er vi alle enige om at Kunnskapsløftet skal finansieres. Det innfris, men hva er innholdet i det vi finansierer? Kunnskapsministerens parti har ikke noe program som støtter opp under grunntankene i Kunnskapsløftet, som er: klare læringsmål, strengere krav og tydeligere oppfølging av den enkelte. Eierskap i form av krav til resultater er ikke tatt med. Ambisjonene om å trenge ned og inn i skolen utover gjennomsnittsnivå er heller ikke tatt med. Det var her Kristin Clemet og Høyre i forrige periode brøt med en langvarig trend i norsk skole. Skal en hjelpe den enkelte elev, må utviklingen kartlegges og følges. Skoleeiere og lokalpolitikere må ha tilgang på detaljert informasjon om de skal kunne gjøre en god jobb. I stedet reverserer kunnskapsministeren dette til en gjennomsnittsambisjon. Skoleporten.no gjøres mindre interessant og mindre tilgjengelig. Ambisjonsnivået når det gjelder styringsinformasjon i forhold til sentrale virksomhetsmål, er lavere for norsk skole enn det er i en gjennomsnittlig norsk småbedrift – dessverre. Det kan ikke norsk skole leve med. Lærerne fortjener bedre, elevene fortjener bedre, og ikke minst er norsk framtidig velferd avhengig av at ambisjonsnivået heves betraktelig. En regjering med skikkelige ambisjoner for den offentlige skolen ville sørget for at den blir så god at alternativene ikke vokser fram. Den behøver ikke å forby dem. Ambisjonene om å utvikle nøyaktige styringsverktøy må heves. Jeg er i likhet med flertallet spent på meldingen om skole og sosial utjevning, og i og for seg også på de initiativ kunnskapsministeren i sitt innlegg tidligere i dag varslet at han ville sette i verk. Uten å slå fast prinsipper om kartlegging og åpenhet om resultatene i skolen, vil ikke norsk skole kunne komme ett steg nærmere å ta dem som faller utenom, på alvor. Innenfor høyere utdanning og forskning står ordene «høye ambisjoner» i fare for å bli vår tids floskel. Høyre vil at handling skal følge ord. Norge henger etter forskningsmessig. Vi er bare halvveis mot målet om at forskningen skal være 3 pst. av BNP, og de siste statistikkene tyder på at innsatsen faller. I en slik situasjon velger kunnskapsministeren å kutte basisbevilgningene til UH-sektoren, kutte alle nye stipendiatstillinger, kutte forskningsbevilgningene og senke ambisjonene for Forskningsfondet. Det tyder på en total mangel på forståelse for sammenhengen mellom handling og konsekvens. Denne mangelen på forståelse underbygges av SkatteFUNN. Næringslivet i Norge forsker for lite. Det trengs mye stimulans om det private skal komme i nærheten av målsettingen om to tredjedeler av den nasjonale forskningen. Tror kunnskapsministeren virkelig at det hjelper med formaninger, møter og en advarende pekefinger? For hva gjør dagens regjering? Jo, den kutter ned på SkatteFUNN-ordningen og innkaller til møter. Forståelsen for sammenhengen mellom handling og konsekvens er igjen fraværende, og det samme gjelder samspillet mellom privat og offentlig sektor. SkatteFUNN er en ordning for de mange småbedrifter i det ganske land. Den traff ute i distriktene, og den vakte interesse for kompetanse- og kunnskapsbasert produktutvikling og produksjon. Nå har man, slik NHO og en rekke andre høringsinstanser fryktet, foretatt innstramminger som kan gjøre den uinteressant. Det er bemerkelsesverdig at dette gjøres mens man ennå er midt inne i en evalueringsprosess. I budsjettdokumentet sies heller intet om hvilken effekt kuttet vil ha på etterspørselen av forskningstjenester innen UH-sektoren. Dette spurte jeg kunnskapsministeren om i en spørretime, men fikk aldri svar, og jeg lar derfor spørsmålet stå åpent for besvarelse i dag. Regjeringen legger de store ord i stedet for de store pengene inn i skole, høyere utdanning og forskning. Den er avkledd og fratatt det meste av æren på dette området i løpet av høsten. På vegne av norsk framtidig velferd får vi håpe at det er siste gang et hvileskjær tas før man i det hele tatt er kommet i gang med løpet!