Saken gjelder innlemmelse av en forordning vedrørende prospekter innenfor rammen av EØS-avtalen. Prospektforordningen har til hensikt å utfylle et tidligere direktiv om prospekter som skal offentliggjøres når verdipapirer legges ut til offentlig tegning eller opptas til omsetning, samt endring av ytterligere ett direktiv. Prospektforordningen har bl.a. nærmere regler om minstekrav til opplysninger som skal inngå i prospekt, utforming av prospekt, krav til årlig oppdatering av informasjon og offentliggjøring av prospekt. Innstillingen fra finanskomiteen er enstemmig. Innstillingsutkastet har vært oversendt utenrikskomiteen, som ikke har noen merknader til saken. I saken kommer det eksplisitt frem at ovennevnte forordning vil få økonomiske og administrative konsekvenser. Dette gjelder både for Oslo Børs og for Kredittilsynet. Kredittilsynet har sågar benyttet dagens forordning til å argumentere for økte budsjetter i 2004, i 2005 og i 2006. På denne bakgrunn fremholder Fremskrittspartiets medlemmer i finanskomiteen i merknads form at «utgangspunktet for samarbeidet mellom landene innenfor EØS-området, var å skape enhetlige og sammenlignbare økonomiske styrings- og kontrollmekanismer samt å redusere hvert enkelt lands behov for offentlig administrasjon og byråkrati. Disse medlemmer merker seg at økte bevilgninger til Kredittilsynet gjennom de tre siste årene delvis er begrunnet med at tilsynet får nye oppgaver i forbindelse med prospektkontrollen, og registrerer således at denne EØS-forordningen har den motsatte konsekvens». Altså: Det som var en av intensjonene med at vi inngikk i EØS-samarbeidet, var å redusere offentlig byråkrati og administrasjon. Denne prospektforordningen har den motsatte konsekvens – og det tror jeg ikke er den første. Fremskrittspartiet er overrasket over at de øvrige partiene ikke ønsker å slutte seg til en slik beskjeden påminnelse om deler av grunnlaget for Norges tilslutning til EØS-avtalen. Som frafallen byråkrat og embedsmann har jeg selv erfart hvordan offentlige strukturer har en egen tendens til å vokse og til å rettferdiggjøre seg selv. Fremskrittspartiet ønsker med sin merknad å gi et signal om at også offentlig sektor må prioritere blant sine arbeidsoppgaver. Ansvaret for veksten i administrasjon og byråkrati ligger imidlertid ene og alene i denne sal.