Det er ingen tvil om at det gjennom hele EØS-avtalens historie har vært et sprik mellom de tre regjeringspartiene. Den varslede bruken av reservasjonsretten er således en formulering som kan ses på som et kompromiss. Arbeiderpartiet har jo aldri, verken i regjering eller i opposisjon, sett seg tjent med å benytte det som et virkemiddel, og det er vel også en ganske passiv måte å tilnærme seg vår europapolitikk på. Hadde det ikke vært bedre å ta et offensivt grep i forhold til det at vi nå ser at EØS-avtalen begynner å gå ut på dato? EØS-avtalen trenger en oppgradering, trenger å oppjusteres for å møte de endringer som har skjedd i EU, og de problemer vi nå ser i forhold til fiskeeksport osv. – vi har mange behov her. Det er på det området vi burde ha varslet en ny politikk overfor EU, og ikke ved å sette oss på bakbeina og bruke reservasjonsretten på en måte som Norge hittil ikke har gjort.