Truslene mot havet er mange og sammensatte, og faren for skadelige introduksjoner av fremmede arter har etter hvert rykket nærmere. Med vår lange kystlinje og store skipsaktivitet er vi utsatt for en relativt stor risiko. Vi vil helst slippe å oppleve det samme som våre naboer over kjølen opplevde sommeren 2005, at sommerferien kom og havet var tyktflytende, grønt og ugjenkjennelig. I Østersjøen ble miljøet på en brutal måte igjen satt på dagsordenen. Vi kan altså ikke regne med at vi vil være forskånet for slike hendelser i våre hav- og fjordområder. Vi må derfor være føre var og ta vare på havet – enten det er de store åpne havområdene som vi forvalter i et globalt fellesskap, eller de mindre, nære kystområdene våre. Skipsfarten stiller oss overfor nye utfordringer: Spredning av arter til nye områder der de ikke forekommer naturlig, har økt sterkt i omfang det siste tiåret. Introduksjonen av fremmede arter i marint miljø er en alvorlig trussel mot det biologiske mangfoldet i havet og mot våre marine næringer. FN-konvensjonen om biologisk mangfold forplikter Norge til å søke å hindre innføring av, kontrollere eller utrydde arter som truer økosystemer, leveområder eller andre arter. Inntak og utslipp av ballastvann fra skip i internasjonal skipstrafikk er sammen med begroing av skipsskrog den viktigste kilden til introduserte arter i havet. De siste tiårene har det vært en stor økning i skipstrafikken og i transportvolumene. I FNs sjøfartsorganisasjon, IMO, ble det i 1991 vedtatt frivillige retningslinjer for å hindre introduksjoner via skipsfarten. I februar 2004 ble det enighet om en ny konvensjon om kontroll og behandling av ballastvann og sedimenter fra skip. Norge har vært en pådriver i prosessen, og skipsfartsnæringen har gitt betydelige, faglige bidrag i konvensjonsarbeidet. I første omgang kreves utskifting av ballastvann før et skip ankommer havn. Men alle skip skal fra et gitt tidspunkt oppfylle krav til ballastvannrensing etter en nærmere definert standard. Krav til slik rensing av ballastvann skal fases inn i perioden fra 2009 til 2016. Og målet er veldig klart, at risikoen for spredning av fremmede arter via ballastvann skal elimineres. Regjeringen har allerede startet arbeidet med å gjennomføre konvensjonen. Det har bl.a. vist seg nødvendig å skaffe en ny lovhjemmel for å kunne stille krav til skipsfarten på dette området. Vi har derfor fremmet et forslag til ny lovhjemmel i en proposisjon om ny skipssikkerhetslov. Forslaget ligger nå i Stortinget, og skal etter planen behandles i februar. Parallelt arbeides det med å lage en ny forskrift. Forskriften vil bl.a. inneholde krav om ballastvannutskifting og andre risikoreduserende tiltak som kan gjennomføres før konvensjonen trer i kraft. Det er på kort sikt viktig å gjennomføre de tiltakene vi allerede nå vet vi kan oppnå stor effekt ved. Nå er altså utfordringen å få konvensjonen til å tre i kraft internasjonalt, og her må alle gode krefter bidra. Jeg hadde nylig et møte med IMOs generalsekretær. Han var svært tydelig på at dette var et viktig anliggende for havmiljøet og for den internasjonale skipsfarten. Det er helt nødvendig for IMOs troverdighet at det ikke går for lang tid før konvensjonen trer i kraft. Jeg er derfor glad for at jeg i dag kan be om Stortingets samtykke til å tiltre ballastvannkonvensjonen. Det er et viktig signal at skipsfartsnasjonen Norge, som et av de første landene i Europa, tiltrer konvensjonen.