Virksomhet i nordområdene byr på utrolig mange spennende muligheter. I tillegg til at Barentshavet har rike fiskeriforekomster og spesielle oppdrettsmuligheter for torsk, er det grunn til å tro at det er betydelige petroleumsressurser i områdene. Den strategiske beliggenhet og de antatt rike ressurser gjør området til et viktig politisk område. Dessuten byr havområdene i nord på spesielle utfordringer for næringsvirksomhet på grunn av et tidvis hardt klima og en lang mørkeperiode. Det er på bakgrunn av disse utfordringer at stortingsmeldingen om muligheter og utfordringer i nord er et svært viktig dokument, og denne er fulgt opp med en god innstilling. Jeg skal la de storpolitiske temaer ligge. De blir godt dekket av utenrikskomiteens medlemmer. Mitt utgangspunkt er at mulighetene innenfor petroleumsvirksomheten er så interessante for nasjonen Norge, og spesielt for våre nordligste fylker som kan stå foran en industriell utvikling som ingen av oss hadde trodd var mulig. En indikasjon på dette er utviklingen i Hammerfest og Finnmark, hvor Snøhvit med all tydelighet viser hvor mye aktivitet et slikt prosjekt kan skape, og hvilken teknologisk kompetanseheving i området et slikt prosjekt kan føre til. Kan man klare å knytte forskning, undervisning og denne virksomheten sammen, vil denne kompetansen kunne videreutvikles og bevares. Men jeg synes vi skal ha større ambisjoner når det gjelder olje- og gassvirksomheten i nord. Det er allerede gjort store funn av både olje og gass på russisk side av grenselinjen, og det kan vise seg å være store ressurser i hele havområdet. Vi vet samtidig at Barentshavet er et sårbart område for oljesøl, kjemikalier, ødeleggelser av korallrev etc., hvor fisken kan bli den tapende part. Hvis vi nå i starten av petroleumsvirksomheten i nord kan etablere en miljøstandard og en teknologisk standard for utvinning i hele området, kan vi alle føle oss tryggere på at uhell ikke vil skje. Derfor er posisjonering nå så viktig, slik at både USA, EU og Russland kan se seg tjent med å la Norge spille en vesentlig rolle i både å sette en god miljøstandard i området og å sette en standard for høy utvinningsgrad i feltene, med høy effektivitet i lete- og utvinningsfasen. I tillegg til selve petroleumsvirksomheten i nord har det også vært bekymring for omfattende oljetransporter langs vår nordlige kyststripe. Debatten har gått om hvilken beredskap vi bør ha for raskt å kunne rydde opp etter eventuelle skipskatastrofer med betydelig oljesøl. Det er ingen tvil om at omfattende kommersiell virksomhet med store materiell- og personellressurser i våre nordligste fylker gir større muligheter for rask assistanse i slike tilfeller, og forsyningsfartøy som inngår i oljeselskapenes aktiviteter, vil ha utstyr som er viktig i slike situasjoner. Det er på denne bakgrunn jeg håper at dagens regjering kan fortsette. Høyre ønsker en god utvikling for vår nordlige landsdel og en fortsatt spennende utvikling av vår petroleumsvirksomhet. Derfor ser jeg med stor skepsis på et rød-grønt regjeringsalternativ, hvor sterke krefter vil stoppe – ja, til og med kanskje benytte sivil lenkeulydighet for å hindre – en god videreutvikling for Norge og et betydelig økonomisk og kompetansemessig løft for Nordland, Troms og Finnmark.