Når vi i dag behandler endringene i barnehageloven, bør det ses i lys av den store endring som nå skjer i Barnehage-Norge. De siste årene har man bare vært opptatt av barnehagereformen, hvor likebehandling mellom private og kommunale barnehager, full dekning og maksimalpris har vært målene. Nå er vi like ved målet. Ja, faktisk er det slik at i mange områder er flere av målene allerede nådd. Derfor er det ikke overraskende at debatten endres, og at barn, foreldre og samfunnet i stadig større grad vil være opptatt av barnehagenes innhold og kvalitet. Derfor kan det kanskje hende at vi vil få nye revideringer av barnehageloven innen få år. Som man ser av saken, støtter ikke Fremskrittspartiet at man skal øke oppmerksomheten mot likestilling i barnehager. Vi burde kanskje heller ha sett på likestillingen i salen. Det er prisverdig at det er én mann her. Han er fra Kristelig Folkeparti og til overmål også ordfører for saken. Men ellers er vi stort sett representert ved bare kvinner. Vi er enig i at balansen i barnehagene er noe skjev, men Fremskrittspartiet synes at det bør være opp til den enkelte barnehageeier å finne metoder som er egnet til å balansere kjønnsulikhetene. Kjønnskvotering og programmer, slik som MIB, Menn i Barnehagen, kan lett virke mot sin hensikt, ved at ikke nødvendigvis den best kvalifiserte får jobben. Vi kan heller ikke støtte merknaden om at det skal være opp til den enkelte kommune å legge enhetskostnadsmodellen til grunn. Fremskrittspartiet vet at for at det skal bli en reell likeverdig behandling av barnehagene, uavhengig av om de er offentlige eller private, om de er etablert i storby eller småby, er det nødvendig at man legger enhetskostnadsmodellen til grunn. Fremskrittspartiet er glad for at flertallet viderefører den kristne formålsparagrafen, dels fordi det også i opplæringsloven er en kristen formålsbestemmelse, men også fordi dette er forankret i det norske samfunnet. Fremskrittspartiet mener at alle barn har godt av å lære om ulike verdier, uten at det skal være verken ekskluderende eller i strid med menneskerettighetene. Når det gjelder fri etableringsrett, er Fremskrittspartiet svært glad for at det ikke legges begrensninger på etableringsretten. Norge er avhengig av private barnehager. Disse utgjør den største andelen av barnehageplassene i Norge. Skulle vi nå legge føringer eller begrensninger på etablering av private barnehager, tror jeg vi kunne se langt etter tilnærmet full barnehagedekning. At det enkelte ganger kan være både ønskelig og nødvendig med en samordning mellom barnehageeier og kommune, betyr ikke at man skal undergrave mangfoldet. Alle – fra natur- og friluftsbarnehager til livssynsbarnehager – er like nødvendige for å gi foreldrene et valg om hva som er best og mest dekkende for deres barns behov. Fremskrittspartiet har problemer med å forstå hvorfor man drøfter innfasing av likeverdig behandling i denne saken. Etter vår mening burde det ha vært drøftet i saken om evalueringen av maksimalprisen, som Stortinget behandlet tidligere i dag. Når det gjelder kommunen som barnehagemyndighet, mener Fremskrittspartiet at det ved neste revisjon av loven er naturlig å drøfte flere forhold. Kommunene er tillagt en rekke oppgaver som barnehagemyndighet. Samtidig driver kommunene barnehager, ofte i konkurranse med private. Dette betyr at kommunene har flere, til dels motstridende, roller. Vi mener at tiden nå er inne for å skille de ulike rollene, slik at myndighetsutøvelsen reelt blir uhildet.