Da Kristelig Folkeparti foreslo et Dokument nr. 8-forslag som det foreliggende, om et styrket erstatningsrettlig vern mot helseplager og helseskader som er forårsaket av forbruksvarer, var det i erkjennelsen av at vi ser en rekke effekter forårsaket av forbruksvarer som det ikke gis grunnlag for erstatning for. Det er nevnt av saksordføreren at vi her ligger litt etter andre land i så måte. Det viktigste med forslaget er kanskje nettopp å skjerpe produsentene, ved at produsentene føler at det ligger en sanksjon her dersom de varer og tjenester man yter, ikke holder mål. Selvfølgelig har vi alminnelige erstatningsregler, men terskelen er i for mange tilfeller for høy til at slik erstatning kommer på tale. Jeg slutter meg til saksordførerens innlegg. Mindretallets forslag er jo identisk med Dokument nr. 8-forslaget, så det støtter vi selvsagt. Vi har også merket oss at flertallet for så vidt er enig i at dette er en problemstilling det er vel verdt å vurdere. Man sier også at departementet er kommet godt i gang med å vurdere hvorvidt man vil ha et erstatningslovutvalg. Jeg er jo kjent med at det ikke er alle som sadler og rir samme dag, men det kunne være fristende å spørre om det blir en ridetur, eller om det blir en hest på stallen her?