Statsråden er inne på begrensninger på lang sikt og svekkelse av ressursgrunnlag, og i sitt innlegg også på gjengroing. Da blir det et paradoks for meg når samme statsråd i sitt åpningstilbud til jordbruket la inn en avgang på 3 000 årsverk pr. år, altså 30 000 i løpet av ti år. Ser ikke statsråden problematikken der hvis vi ikke skaper ny optimisme ved å tilføre kapital? På mange måter er dette det stikk motsatte. Når vi ikke har muligheten til det, tror jeg også vi får bygder som ikke vil leve noe spesielt godt framover. Vi er nødt til å skape optimisme og nytenkning, og dette er på mange måter en strukturkonservatisme som jeg ikke tror gagner bygdene. Ser statsråden at dette vil være et problem framover?