La meg begynne med å takke de to statsrådene for grundige redegjørelser, hvor de understreket alvoret i den situasjonen vi nå er i, og viktigheten av å iverksette nødvendige tiltak på både kort og lang sikt. E. coli-saken har skapt stor usikkerhet hos norske forbrukere om hvorvidt norsk mat er trygg nok. Vi har vært vant til få saker her i Norge hvor det har blitt stilt spørsmål ved om den maten vi spiser, er trygg nok. Vi har også fra matvarebransjen fått høre at norsk mat sågar har vært tryggere enn utenlandsk mat. Etter den saken som vi nå har vært gjennom, er det på tide å stoppe litt opp og sette spørsmålstegn ved om alle de sannheter som vi tidligere ikke har satt spørsmålstegn ved, fortsatt er gyldige. At barn skal bli alvorlig syke – og noen dø – av matvarer som alle har den største tillit til, er svært tragisk, og det er noe som ikke kan aksepteres i vårt moderne samfunn. Vi føler alle med dem som er rammet av denne saken. I vårt samfunn må alle som kjøper matvarer, være trygge på at de ikke løper noen risiko ved å spise helt vanlige matvarer fra produsenter som nyter stor tillit i markedet. På matvareområdet er man avhengig av at det er 100 pst. tillit blant forbrukerne til at aktørene i bransjen ivaretar de krav til kontroll, hygiene og kvalitet som man må kunne forvente av disse. Når tilliten ikke er der, vil dette få alvorlige konsekvenser for tillitsforholdet mellom forbrukerne og næringen. Når vi får episoder som E. coli-saken, ser vi også at tilliten fort blir borte, og at salget dermed faller raskt. Dette får store samfunnsmessige konsekvenser for forbrukerne, for bedriftene og for bøndene. Nå når smittekilden antakeligvis er funnet – jeg må si «antakeligvis», for det er fortsatt en viss forvirring knyttet til om kilden er funnet – må man kunne stille spørsmål ved om saken har vært håndtert på en god nok måte av myndighetene og av kjøttbransjen. Vår oppfatning er at det må foretas en grundig gjennomgang av alle relevante sider av saken, og det er bra at Regjeringen nå varsler at dette vil bli gjennomført. Men at det går ca. en måned fra de første utbrudd til smittekilden er funnet, er ikke akseptabelt – det er altfor lang tid. Når utgangspunktet er et særdeles lavt toleransenivå for å akseptere utbrudd av dette slaget, må man ved et utbrudd forvente at det går kort tid fram til smittekilden er funnet. Vi kan ikke akseptere at dette tar flere uker. Mattilsynet skal være en sikkerhetsmekanisme – det skal sikre at vi kan ha en matvaretrygghet her i landet som gjør at forbrukerne kan ha 100 pst. tillit til de produktene de kjøper. Det er grunn til å stille spørsmål ved om Mattilsynet denne gangen bestod prøven. Vi må nå få en grundig gjennomgang både av denne saken og av den totale organiseringen på matområdet. Følgende elementer må belyses i en slik gjennomgang: evaluering av E. coli-sakenMattilsynets organisering og arbeidsmetoderinformasjonshåndteringkjøttbransjens kvalitetsrutinerproduktenes opprinnelsesmerking og sporbarhet I tillegg er det av avgjørende betydning å se nærmere på de nære bånd som finnes mellom aktørene i matvarebransjen. Bøndene er også eiere av de største produksjonsbedriftene, som f.eks. Gilde. Det vil derfor være grunn til å sette spørsmålstegn ved om samvirkebedriftene tør å stille harde nok kvalitetskrav overfor sine eiere, som også er de som leverer kjøttet. Tør slaktebilsjåføren fra Gilde som ser et dyr som er skittent eller har dårlig helse, si fra om at dette dyret kan han dessverre ikke ta med til slakteriet på grunn av en mulig smittefare? I tillegg har Mattilsynet stedlige representanter på slakteriene som vil bli knyttet til den enheten de skal kontrollere. Det vil også være naturlig å stille spørsmål ved om det er riktig at det er Landbruks- og matdepartementet som skal ha ansvaret for Mattilsynet, med den fare som her foreligger for sammenblanding mellom næringsinteresser og kontrollarbeid. Denne saken har også avdekket at vi ikke har et godt nok system for opprinnelsesmerking og sporbarhet for kjøttprodukter. Dette må prioriteres, og jeg er glad for at landbruksministeren i sitt innlegg så sterkt signaliserte at dette er et arbeid som Regjeringen nå vil prioritere. Stortinget har også et Dokument nr. 8-forslag fra Fremskrittspartiet til behandling hvor disse problemstillingene blir belyst.