Bak interpellasjonen ligger både tro på prosjektet Stavanger2008 og oppmerksomhet med hensyn til hvordan Norge som nasjon best mulig kan få uttelling for denne satsingen. Dette er naturligvis et positivt utgangspunkt for å drøfte de spørsmålene som er reist. Representanten peker på at planene som vokser fram i Stavanger, framstår både som lovende og inkluderende i sin tilnærming. Dette er også Regjeringens syn. Representanten er opptatt av hvorvidt Stavanger2008 reelt sett blir et nasjonalt prosjekt, og spør hva Regjeringen vil gjøre for å bidra til det. Jeg kan forsikre om at også jeg er opptatt av dette. Staten bidrar med betydelige midler til prosjektet, og det er sjølsagt et vilkår at de forutsetningene som i sin tid ble lagt til grunn, faktisk blir ivaretatt. Som et utgangspunkt vil jeg redegjøre for det formelle grunnlaget og for prosessen for Stavanger-regionen som europeisk kulturhovedstad fram til de planene vi ser vokse fram i dag. Da Rådet i EU 27. mai 2005 vedtok å gi Stavanger og regionen status som europeisk kulturhovedstad i 2008 sammen med Liverpool, var det ut fra regelverket i beslutningen av 25. mai 1999 av Europaparlamentet og Rådet om etableringen av fellesskapsaksjonen Europeiske kulturhovedsteder for årene 2005 til 2019. Artikkel 4 i denne beslutningen gav ikke-medlemsland anledning til å nominere en by som europeisk kulturhovedstad, og i henhold til artikkel 5 i samme beslutning kan den aktuelle byen velge å involvere den kringliggende regionen i programmet. I samme artikkel er det presisert at en kulturhovedstad skal organisere et program av kulturelle evenementer som belyser byens egen kultur og kulturarv og dens plass i den felles kulturarven, samt involvere mennesker fra andre europeiske land som er aktive på kulturområdet, med sikte på å etablere et varig samarbeid. Forbindelseslenker mellom programmene til de to utpekte byene for samme år skal iverksettes. I Annex II til beslutningen er det en meget lang og detaljert liste med planleggings- og evalueringskriterier. I kortversjon kan det sies at det legges vekt på promotering av de kunstneriske bevegelser hvor byen har spilt en spesiell rolle, og oppnåelse av oppmerksomhet hos det europeiske publikum om begivenheter og personligheter som har preget historien og kulturen i byen, liksom tiltak for å øke tilgjengeligheten og oppmerksomheten omkring kunstneriske uttrykk som er spesielle for byen. Videre skal kunstnerisk innovasjon, nye former for dialog, spesielle kulturtiltak for unge, tiltak med sikte på å øke det sosiale fellesskapet og tiltak for å nå et bredere publikum iverksettes bl.a. gjennom bruk av multimedia og flerspråklighet. Tiltakene skal også fremme økonomisk aktivitet ved arbeidsmuligheter og turisme basert på bærekraftig bruk av kulturarven og fokusere på forbindelsen mellom den arkitektoniske arven og ny byutvikling. Fellesevenementer for å fremme dialog mellom kulturene i Europa og andre deler av verden skal også organiseres. Som det framgår av det ovenfor refererte, er den nasjonale dimensjonen ikke nevnt. Likevel valgte Stavanger2008 fra starten av å legge det opp som et nasjonalt prosjekt. I 1999 ble det etablert et samarbeid på kulturområdet mellom de åtte største byene i Norge og Bodø med deltakelse både på politisk og på administrativt nivå. Umiddelbart etter at Stavanger bystyre den 1. oktober 2001 vedtok å søke om status som europeisk kulturhovedstad 2008, ble de øvrige åtte byene i nettverket invitert til deltakelse i planene. Det resulterte i at de samme byene fattet formelle politiske vedtak om å støtte Stavanger-regionens kandidatur. I den videre prosessen er dette nettverket også inkludert i det samarbeidet som Stavanger2008 har etablert med Liverpool som den andre europeiske kulturhovedstaden i 2008. Jeg tror at det sjølsagt var Stavangers gode kandidatur som gjorde at man vant fram i prosessen i EU. Det er også slik, paradoksalt nok, at vi har lettere for å bli europeisk kulturhovedstad når vi ikke er medlem av EU, fordi det er langt færre land som søker som er utenfor, enn av dem som er med. Men jeg tror også at den nasjonale dimensjonen ved det nettverket av byer som støttet opp om Stavangers kandidatur, var en viktig medvirkende årsak, og den forbindelsen som man klarte å skape til Liverpool, som den andre byen som skulle bli europeisk kulturhovedstad 2008. Den nasjonale dimensjonen ble framholdt i St.prp. nr. 69 for 2002-2003 Tilsagn om statstilskudd til Stavanger og Sandnes kommuner og Rogaland fylkeskommune til delfinansiering av driftsutgifter ved gjennomføring av det europeiske kulturhovedstadsåret, hvor det bl.a. står: «Stavanger og regionen har gjort et omfattende arbeid i forbindelse med søknaden basert på regionalt, nasjonalt og internasjonalt samarbeid og opptrapping av kulturaktiviteter fram mot 2008.» Et stort antall kulturaktører i Stavanger-regionen har vært involvert i prosessen. Søknaden er støttet med positive uttalelser fra de største byene. Stavanger inviterer til et bredt samarbeid om prosjektet. Stavanger og regionen ser det som viktig at søknaden avspeiler de nasjonale prioriteringer og Norges internasjonale interesser innenfor kultursektoren. Etter mitt syn vil statusen som europeisk kulturhovedstad bety et løft for hele det norske kulturlivet. Det er ikke bare Stavanger som er europeisk kulturhovedstad, men Stavanger er Norges europeiske kulturhovedstad i 2008. I Innst. S. nr. 248 for 2002-2003 fra Stortingets familie-, kultur- og administrasjonskomite står bl.a. følgende: «Flertallet understreker viktigheten av at prosjektet allerede i søknadsfasen blir lagt an på en måte som inkluderer kulturmiljøer fra hele landet. Stavanger som fremtidig europeisk kulturhovedstad må bli en kulturell utskipningshavn for hele Norge.» Videre ble det nasjonale aspektet også nevnt av den internasjonale juryen i den generelt meget positive vurderingen av Stavanger2008s søknad. Rapporten som ble sendt Europaparlamentet, Europarådet, EU-kommisjonen og Regionkomiteen som grunnlag for vedtaket, inneholder bl.a. en formulering om at programmet ble vurdert som et autentisk bidrag til den videre europeiske kulturelle sfæren, og som et organisk bidrag til mangfold på alle plan – lokalt, regionalt, nasjonalt, europeisk og globalt. Stavanger2008 vil presentere sin nasjonale strategi i løpet av våren. Vi vet allerede nå at det etableres samarbeid mellom Stavanger2008 og nasjonale kulturorganisasjoner og -institusjoner, festivaler og enkeltkunstnere. Et skoleprogram er utviklet i Rogaland. Det vil nå bli presentert også til skoler rundt om i Norge. 2007 skal bli «Stemmens år», med samarbeid mellom ulike typer kunstnere over hele landet for å utforske og gjøre kjent vårt lands mange ulike audiokulturelle uttrykk. For 2008 er det etablert fem nasjonale prosjekter, og ytterligere 20–25 nasjonale prosjekter drøftes. Det er noen eksempler blant mange på Stavanger2008s oppfølging av Stortingets og Regjeringens forutsetninger om at kulturhovedstadsåret både i oppkjøringsfasen og i sjølve kulturhovedstadsåret skal være et løft for hele det norske kulturlivet. Totalt sett er det, slik jeg ser det, liten grunn til bekymring med hensyn til det nasjonale aspektet ved kulturhovedstadsåret. Som vi allerede kan se av de planene som foreligger, er Stavanger2008 svært opptatt av at kulturhovedstadsprosjektet skal ivareta hele nasjonens interesser. Blant de langsiktige målene Stavanger har satt seg, er bl.a. at kulturhovedstadsåret skal øke Norges anseelse som et dynamisk og ledende europeisk land innen kunst, kultur og aktuell tenkning. De ønsker også å øke og styrke ferdighetene og sjølfølelsen i det norske kultursamfunnet, samt bidra til å opprettholde kulturdebatten i Norge som nasjon. Den synligste markeringen av at Stavanger2008 er et nasjonalt løft, er at storting og regjering har sagt at vi skal bevilge 100 mill. kr til prosjektet. Det skulle gis over tre år fra 2006 til 2008. Da skulle man etter vanlig hoderegning finne ut at det skulle være omtrent 33 mill. pr. år. Dessverre foreslo Bondevik-regjeringen, som representant Olemic Thommesen kjenner godt til, bare 20 mill. kr i 2006. Det vil si at fire femtedeler av regningen står igjen til den nåværende regjering. Men jeg kan forsikre om at den regningen som lå igjen i skuffen, vil bli betalt. Kultur- og kirkedepartementet vil på vanlig måte følge med på hvordan de bevilgede midlene forvaltes i forhold til de føringene som er gitt av storting og regjering. I tillegg til jevnlig uformell kontakt mellom departementet og Stavanger2008 avholdes det faste halvårlige møter mellom prosjektledelsen og departementet, og Stavanger2008 må sjølsagt avlegge rapport og regnskap på vanlig måte. Det er ikke statlige representanter i styret for Stavanger2008. Det er resultatet av et bevisst valg. Hensikten er å sikre den nødvendige kunstneriske friheten og selvstendigheten som et prosjekt av denne karakteren krever. Når det gjelder representantens henvisning til Bergen som europeisk kulturby i 2000, vil jeg bemerke at det da dreide seg om en langt mindre økonomisk satsing fra både statens og byens vedkommende. Dessuten ble den søknaden fremmet på bakgrunn av et rådsvedtak som ikke omfattet noe prosedyreregelverk fra EUs side. Et prosjekt som Stavanger2008 må nødvendigvis ha mange og sterke internasjonale aspekter. Like sjølsagt er det at det er kulturhovedstadsregionen som settes i fokus. Samtidig må også de nasjonale hensynene ivaretas, ikke minst når det dreier seg om et prosjekt som har en så stor statlig finansiering. Etter mitt syn er de erfaringene vi nå har med Stavanger2008 – de planene som legges opp, den profilen som legges opp med «Open Port» som det heter på nynorsk og «Open Port» som det heter på engelsk – en profil som passer veldig godt i Regjeringens nasjonale kulturelle satsing. Jeg er overbevist om at Stavanger2008 skal bli et viktig nasjonalt prosjekt til lykke både for Stavanger, for landet og for Europa.