Jeg synes det er gledelig at arbeidsmarkedstiltakene har fått så stor oppmerksomhet i denne debatten. Jeg tolker det som en brei støtte til Regjeringen når den i stortingsmeldingen nok en gang slår fast at det skal føres en aktiv arbeidsmarkedspolitikk her i landet. I de nye NAV-kontorene skal stat og kommune jobbe intenst, målrettet, hånd i hånd for å bryte fordommer, kvalifisere, motivere og bistå både arbeidssøkere og arbeidsgivere. For å få til det må mest mulig penger ut i aktive tiltak, minst mulig til administrasjon. Der vi før gav passive ytelser, skal vi nå gi aktiv kvalifisering, og det er et riktig valg. Det er derfor også et riktig valg å øke antall plasser for yrkeshemmede, og når flere kommer i jobb, er det jo nettopp de som trenger en ekstra innsats, vi er nødt til å konsentrere oss mest om. Og en viktig endring til: Det er ikke lenger lov å føre penger fra yrkeshemmede over til andre grupper. Mye taler for at det er fornuftig å vri ressursbruken for yrkeshemmede mer i retning av formidlingsrettede tiltak, som Regjeringen foreslår, hvis det gjør at flere får jobb. Men vi må vokte oss vel for å styre så ensidig mot det målet at vi glemmer at mange yrkeshemmede fortsatt har store bistandsbehov. Det er derfor en viktig og riktig presisering når komiteen åpner for fleksibilitet i forhold til tiltaksarrangørene, heller enn å styre monomant i retning av et fastsatt måltall, selv om det kan bety at antall plasser kan bli færre. Det viktigste er at det blir kvalitet i de tiltakene vi faktisk tilbyr, og så må vi i NAV-reformen utvikle gode resultatmål som i tillegg til antall plasser på aggregert nivå, også reflekterer kvalitet og resultater på individnivå. Dagens debatt har vist at det er nødvendig, for den har bare dreid seg om antall og kroner, og flertallet har fått pepper for å kutte i kroner og lite honnør for å øke i antall. Men etter valget har det i opposisjonen vært et kappløp om å overby Regjeringen. Hør bare: Alminnelige plasser: Bondevik II-regjeringen, Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre, 10 400 plasser. Da tilleggsproposisjonen sa pluss 2 500, sa de det òg, mens Fremskrittspartiet sa minus 4 600. Når revidert budsjett fortsatt sier 12 500, sier Kristelig Folkeparti pluss 90, Høyre minus 1 400, Venstre minus 2 000, mens Fremskrittspartiet nå er enig med Regjeringen. For yrkeshemmede før valget sa Høyre, Venstre, Kristelig Folkeparti 26 300. Da tilleggsproposisjonen sa OK, sa Høyre, Venstre og Kristelig Folkeparti pluss 400, Fremskrittspartiet sa 500. Og når revidert da sier pluss 1 000, sier Høyre 2 000, Kristelig Folkeparti 3 000 pluss, mens Venstre har ramlet ned på 400. Men fortvil ikke, for Fremskrittspartiet går nå inn for – ikke pluss 500 som i budsjettet, men topper altså statistikken med 3 100. Dette er lite seriøst. Her må alle konstellasjoner ta en runde med seg selv, og innen budsjettet for 2007 kommer, har vi fått stortingsmeldingen om arbeid, velferd og inkludering, og da får vi en ny sjanse til å gjøre en god jobb alle sammen.