Skatte- og avgiftsnivået er viktig næringspolitisk og i verdiskapingssammenheng, ikke bare i fordelingssammenheng, slik Arbeiderpartiets talsmann var inne på i sin innledning. Det som blir forskjellen her, er hvilken holdning en har til disse rammevilkårene. For Høyre dreier skatte- og avgiftsnivået seg veldig mye om hvilke bidrag man vil gi til å løse de utfordringer som landet fortsatt har. Av representanten Sandals innledning, og ikke minst av finansdebatten på tirsdag, kan man få inntrykk av at det ikke finnes utfordringer for norsk økonomi lenger, og at man nærmest bare kan surfe inn i solnedgangen. Høyres målsettinger for skattepolitikken er først og fremst at det skal lønne seg å jobbe. Derfor reduserer vi skatten på vanlige lønnsinntekter. I en tid med stort press i arbeidsmarkedet er dette viktig. Det gjør vi gjennom reduksjon i minstefradraget for alle med lønns- og pensjonsinntekt. Det er viktig at også pensjonister får glede av skattereduksjonen. Vi foreslår også i vårt alternative forslag at personer mellom 67 og 70 år kan få beholde pensjonen uansett hvor mye de jobber ved siden av. Folk blir stadig eldre, de ønsker å jobbe mer, og dette er viktig for å øke arbeidstilbudet. Vi reduserer også toppskatten i forhold til Regjeringens forslag, og lønnsjusterer toppskattegrensen fullt ut til 412 000 kr, og reverserer Regjeringens nye grense for trinn 2 på 650 000 kr tilbake til 750 000 kr. Disse endringene vil medføre at 65 000 færre får toppskatt, og omtrent like mange vil slippe økt toppskatt. Når 150 000 mennesker i arbeidsmarkedet vil få honorert en ekstra innsats, betyr dette mye for arbeidstilbudet. Det er ikke slik at dette rett og slett bare er et tap for velferden, det betyr økte skatteinntekter ved at folk inspireres til å jobbe mer. Det er den type skattereduksjon som er viktig i det stramme arbeidsmarkedet vi har. Vi forundres over at Regjeringen som til vanlig bekymrer seg over tilgangen på arbeidskraft, er så lite villig til å se sammenhengen mellom ytelser og innsats mellom borgerne og staten. I tillegg mener vi at det skal lønne seg å spare. Derfor fremmer vi forslag som premierer sparing, eller dvs. at vi først og fremst reverserer forslaget fra Regjeringen om innstrammingene i IPA og livrentesparingen. Når jeg hører Arbeiderpartiets talsmann i dag bruke omtrent de samme argumentene som Regjeringen opprinnelig brukte for å fjerne disse sparemulighetene, blir jeg litt urolig for at man ikke mener noe med de forhandlingene og samtalene som foregår i forhold til pensjonsforliket. Man bruker hele tiden ord som at det «eventuelt» skal endres på, og at det «kanskje» kan være mulig. Hovedargumentene er fortsatt at dette er noe som de rike har glede av. Det er gjennomdokumentert fra bl.a. forsikringsselskapene, av den grunn at departementet selv ikke hadde tilgjengelig informasjon, at det er veldig mange alminnelige mennesker som sparer i disse ordningene, og det sier seg selv når det er 830 000 som gjør det. Når det gjelder de flertallsmerknadene som regjeringspartiene har lagt inn etterpå som en redningsaksjon for å redde situasjonen, må jeg be Arbeiderpartiet eller finansministeren her i dag om å presisere at dette betyr en videreføring av alle tre ordningene, ikke bare IPA-ordningen, men også individuell og kollektiv livrenteordning. Sammen med den presiseringen under debatten her i dag må man også bekrefte at det vil bli utarbeidet tilstrekkelige overgangsregler som ivaretar alle de forsikringstekniske forholdene, slik at man ikke nå får en unødvendig avvikling av særlig individuelle og kollektive livrenteordninger. Dette haster fordi man på grunn av oppsigelsesfrister faktisk bare har én måned på seg. Dette griper også inn i lønnsoppgjøret og har en betydning for partene der. Den usikkerheten som er skapt for innskyterne, de som sparer, og for selskapene, må faktisk avklares under denne debatten. Uansett har de som bruker spareordninger, fått seg et grunnskudd, og man forstår at Regjeringen egentlig ikke ønsker at man skal spare. Så sier mange at man vil gå til boligmarket, og at folk vil spare der. Men våre boliger er jo under dobbel kryssild fra Regjeringen, først og fremst fordi man øker ligningsverdien hvert eneste år på boliger og fritidsboliger. I tillegg har man utvidet mulighet for eiendomsskatt i kommunene. På den annen side har vi Senterpartiet, som seriøst drøfter å fjerne rentefradraget for boliger som et ledd i sin såkalte systemendring. For vår del ønsker vi tvert imot å øke fordelen ved sparing i bolig, særlig for ungdom, og vi har foreslått å øke grensene for sparing i den såkalte BSU-ordningen i dette budsjettet. Det er et praktisk og godt håndslag til dem som skal inn i et kostbart boligmarked for første gang. Sparingen går også ellers usle vilkår i møte her i landet. Folk som sparer i aksjefond, aksjer og andre verdipapirfond, får stadig redusert de rabattene man hadde i ligningsverdiene. Jeg synes finansministeren går ganske langt i budsjettdokumentene i å si at vi skal opp i 100 pst. i ligningsverdi. Kanskje får vi være glad om det blir grensen. Høyre for sin del mener at det må lønne seg å investere. Når folk eier aksjer i egen bedrift eller gjennom aksjefond og formuesskatten økes, er det næringslivets vilkår som forringes. Skatt er en kostnad for næringslivet enten den faller på bedriften selv eller på eierne. Motstykket er sviktende lønnsomhet og en sviktende interesse for å investere i næringslivet. I dette budsjettet er skattene på arbeid, på sparing og på eierskap i næringslivet blitt økt. Vi vil videreføre en skatte- og avgiftspolitikk som øker vekstevnen i økonomien og dermed de fremtidige skatteinntektene. Det gjorde vi i regjering. Vi ser at det virker. Dagens økonomiske situasjon i norsk næringsliv er et meget godt bevis på det. Særlig i en tid hvor arbeidskraften er mangelvare, er dette viktig. Vi har også en rekke andre forslag som går på dette med å stimulere til arbeid. Vi tredobler fribeløpet for kjøp av aksjer i egen bedrift. Vi ønsker å få folk fort tilbake i jobb igjen, og vi vil gjeninnføre skattefritaket for fordelen av arbeidsgivers dekning av behandlingsutgifter under sykdom og til behandlingsforsikringer. Vi går også imot den foreslåtte regelbehandling av de finansielle poster i petroleumsbeskatningen. Der er det uheldig at Regjeringen har gått ut med en ordning som er usikker i forhold til provenyet. Man fremstiller den som provenynøytral, men det finnes mye dokumentasjon på at dette kan være opp til 600 mill. kr i ekstra kostnader for små oljeselskaper. Så foreslår Høyre også å gjeninnføre den opprinnelige ordningen med lønnstrekk for Svalbard-beskatningen. Den var ubyråkratisk og enklere enn den som Regjeringen legger opp til. Også på Svalbard er det viktig å rekruttere til arbeid. Vi foreslår også å øke avskrivningssatsene på maskiner. Vi tar opp et gammelt SV-forslag, som de gjentok da de var i opposisjon. Tiden i regjering har muligens vist Sosialistisk Venstreparti at dette også faktisk er en skattelettelse, og at man da har satt det litt lenger ned på listen. Under en høring i finanskomiteen denne uken om rammebetingelser for små og mellomstore bedrifter fremkommer det relativt god dokumentasjon på at generasjonsskifter i familier nå skjer på en annen måte. Bedrifter går ikke så mye over til de nye generasjoner, og derfor er det viktig at man gjør noe med arveavgiften. Det er komplisert i dagens samfunn å drive selv mindre bedrifter. Det er ofte en livsstil, mer enn en jobb, og derfor er det viktig å stimulere nye generasjoner til å videreføre familiebedriften. Derfor går vi inn på forslaget om en nedskrivningsordning over tid. Vi tror at dette vil være et veldig bra tiltak for å få folk til å videreføre familiebedriftene, som veldig ofte gir gode resultater. Som en avslutning vil jeg si at det å lene seg på de oppnådde resultater i den økonomiske politikken, sjelden er veien til varig suksess, slik som en kan få inntrykk av når en hører Arbeiderpartiet. Det er mørkere skyer i horisonten. Vi ser mangel på arbeidskraft, vi ser økninger i lønnsnivået, sterkere krone og kanskje et taktskifte i renteøkningene. Derfor er våre skatteforslag i denne proposisjonen viktige. Jeg tar opp de forslagene vi har fremmet, enten alene eller sammen med andre partier.