Det er godt mulig at mange av de representantene fra regjeringspartiene som har kritisert Fremskrittspartiets politikk her i dag, enten ikke har så veldig lang erfaring fra kommunepolitikken selv eller har glemt det veldig raskt etter at de kom hit. Den erfaringen jeg iallfall har gjort meg, er at jeg ennå har til gode å møte en eneste lokalpolitiker som oppfatter det som en viktig del av lokaldemokratiet f.eks. å nedlegge sykehjemsplasser. Jeg har ennå til gode å møte den lokalpolitikeren, og det er jo nettopp fordi dette er grunnleggende tjenester som bør være like over hele landet. Det er nasjonale oppgaver som må løses gjennom direkte stykkprisfinansiering fra staten. Derimot er det helt andre saker som våre lokalpolitikere, uansett parti, opplever som viktige for lokaldemokratiet. Det handler ikke minst, og det har vært nevnt tidligere her i dag, om plan- og arealsaker. Fylkesmannens klamme styring i forhold til den lokalpolitikken som bør utøves lokalt, er et eksempel på overstyring og på manglende demokrati, ikke at man skal ha mulighet til å nedlegge sykehjemsplasser. Det er heller ingen som har sagt, slik det blir fremstilt her, at det er markedet som skal ta over, og at stykkprisfinansiering automatisk betyr at det kun er private som skal komme med løsninger. Selvfølgelig skal kommunene kunne tilby sykehjemsplasser. Kommunene skal kunne tilby skoler. Men den eneste endringen vi snakker om her, er at istedenfor at pengene kommer gjennom rammeoverføringer, skal de utbetales direkte pr. bruker fra staten, direkte til skolen, direkte til sykehjemmet, og ikke, slik som i dag, først gå veien innom et kommunebudsjett før de utbetales. Man ser at ikke minst representanter fra regjeringspartiene velger å ikke gjøre det, for de har brukt så mye penger på kulturhus og flotte rådhus. Dette er prinsippet i stykkprismodellen. Det er ikke spesielt vanskelig å forstå. Det er også feil det som antydes her i disse regnestykkene, ikke minst fra Senterpartiet, hvor man har regnet seg frem til hvor forferdelig vår politikk vil være. Problemet med den beregningen er jo at man kun har tatt hensyn til én del, kun en flik av vår politikk, uten å se politikken i sammenheng. Det går ikke an å se på vår finansiering av kommunene uten å ta hensyn til virkningen av stykkprisfinansieringen, for den utgjør nærmere 80 pst. av det som i dag er kommunale avgifter. Det er rett og slett ikke holdbart. Den type fremstilling av vår politikk vil jeg ha meg frabedt, for dette tror jeg de fleste forstår. Jeg vil bare kort nevne det som går på forskjeller mellom deler av landet. Det er klart at geografiske forskjeller og ulike behov blant brukerne, tilsier at stykkprisen ikke kan være den samme overalt. Det er derfor vi snakker om en differensiert stykkpris. Det dette munner ut i, er å ha et system som gjør at det er behovet og ikke kommuneøkonomien som sørger for de grunnleggende tjenestene.