Årets kulturbudsjett er – målt i penger – et godt budsjett. Høyre følger, med unntak av pressestøtten, Regjeringens forslag stort sett hele veien. I tillegg finner vi i vårt alternative budsjett 50 mill. kr som vi legger på en del prioriterte områder, som jeg sikkert vil komme innom. Satsing på kultur er viktig. Kulturlivets uttrykk utgjør en stadig større del av livene våre. Kvalitet og mangfold i kulturlivet er en viktig del av den generelle livskvaliteten som vi alle har. I et globalt samfunn, hvor internasjonal kultur gjør seg stadig sterkere gjeldende, er det kjempeviktig at vi som nasjon har et offensivt og levende kulturliv som gjør at vi kan møte internasjonale uttrykk på en god måte, en måte som gjør at vi vokser på den kulturpåvirkningen vi har. Høyre mener at markedet er viktig og mangfoldig, men vi innser også markedets begrensning, særlig i et lite land som vårt, der betalingsevnen i smale nisjer blir svak. Vi mener derfor at en målrettet offentlig satsing på kvalitet og mangfold innenfor kulturlivet er nødvendig. I Regjeringens budsjett satses det innenfor en stor bredde – et generelt og bredt anlagt kulturløft, som bebudet. Imidlertid er det vanskelig å se noe egentlig program utover det generelle. Vi må regne med at vi nå og i årene som kommer, skal holde oss til «business as usual» – mer av det meste. Høyre mener en satsing på kulturfeltet burde ha fulgt en annen og tydeligere kurs. Selv om Høyre mener det er riktig å bruke offentlige penger på kultur, er vi fortløpende opptatt av at kulturlivet skal opprettholde en høy grad av integritet. Vi er opptatt av at kulturlivet ikke blir underlagt offentlige ønsker og behov, ikke direkte som vedtak eller pålegg, men ut fra de ønsker og målsettinger vi som politikere legger frem, og som dermed kulturlivet kanskje lett vil oppsøke fordi det er hos oss pengene hentes. Høyre bekymrer seg over at det er et relativt sett lite antall beslutningstakere som til sammen fort kan komme til å utgjøre en herskende smaksretning, eller i alle fall dominerende synspunkter på hva som godt og hva som bør prioriteres. Offentlig finansiering kan bli eneste fokus, og kulturlivets organisasjoner får preg av å være et klakørkorps for dem som tilbyr mest. Statsråden kommer ofte tilbake til «armlengdes avstand»-prinsippet, og han har også bebudet at han vil ta et oppgjør med nære bånd mellom saksbehandlere og kunstnere i f.eks. Kulturrådet. Med andre ord: Han ser problemet, men gir ingen signaler om å ta et reelt oppgjør med problemstillingen, faktisk gjøre noe med det. Med så mange penger mellom hendene som kulturministeren har, og formodentlig vil få de nærmeste årene, burde han gjøre noen mer grunnleggende grep for å sikre mangfold og for å reise bidragsytere til kulturlivet der nye beslutningstakere er involvert. Slike bidragsytere bør være private aktører, eller det kan være aktører som ligger i det offentliges ytterkant. I dette budsjettet har Høyre signalisert at et godt sted å begynne, ville være å få på beina en kultur- og næringslivsorganisasjon. Det har vi også tatt opp gjentatte ganger tidligere, men vi gir oss ikke før det blir et faktum. Vi tenker oss en organisasjon i betydelig grad etter mønster av den engelske. Forum for Kultur og Næringsliv er etter vår oppfatning et sted man kunne begynne. Der ligger en viktig spire som kunne utvikles videre til et slikt forum. Men det er langt frem i forholdet mellom hva som er dagens virksomhet i Forum for Kultur og Næringsliv, og hva som må være ambisjonene for den organisasjonen vi snakker om. Skal vi få dette til, må det altså til et skikkelig løft og en uttrykt politisk vilje – hvor man vil, og hva man vil. Høyre har foreslått å styrke driften atskillig utover Regjeringens forslag for å gi Forum for Kultur og Næringsliv et løft og en mulighet til å vokse. I tillegg vil vi tilføre et beløp til konkret prosjektutvikling, der målet er at private bidragsytere bidrar med f.eks. en halvpart. Skal det bli noe sving på dette, må vi begynne med et par titalls millioner for å utforske terrenget. Kulturdepartementet burde ta et slikt initiativ. Senere bør også Næringsdepartementet med, fordi dette i betydelig grad også vil handle om næringsutvikling. Så vil vi kanskje se spirene til en organisasjon som kan leve og bety mye for norsk kulturliv, og som kan være en kompetent kultur- og næringslivsorganisasjon, uavhengig av Innovasjon Norge. Men også innenfor den offentlige sfæren, eller i umiddelbar nærhet til den, er det mulighet til å gjøre grep for å rekruttere nye beslutningstakere. Man kunne rendyrke Norsk kulturråd, og det er kanskje det det arbeides med, selv om jeg må si at de grepene som er gjort hittil, ikke akkurat oser av suksess. Man kunne tilbakeføre 74-postene til departementet, man kunne synliggjøre en statlig kompetanse – det burde jo en sosialistisk statsråd trives med. Man kunne jobbe videre med å selvstendiggjøre og styrke organer som Nordnorsk Kulturråd i stedet for å gjøre kål på dem. Og for å se på veksten nedenfra kunne man også styrke produsentutdanningen, og skape entreprenører på kulturfeltet. Når det gjelder de frie gruppene, gjør Regjeringen et godt grep når man ønsker å etablere en ny ordning for frie grupper, den såkalte Jo Strømgren-posten. Tanken er god. Høyre støtter den, og vi vil støtte den fremover. I tillegg signaliserer vi ønsket om vekst innenfor dette feltet gjennom en rekke påplussinger på en rekke forskjellige grupper og ensembler. Regjeringen har signalisert et kulturelt mangfoldsår, og man har falt i den fella å gjøre dette til en debatt mellom regjeringspartiene og Fremskrittspartiet når det gjelder kulturkanon og kulturarv, som vi har vært inne på her. Høyre er opptatt av at kultur er noe som vokser nedenfra. Og når vi snakker om mangfold, kan det være alt fra halling og springar til de uttrykkene som våre nye landsmenn har med seg. Mangfoldsåret må handle om møte mellom disse. Det må handle om møte mellom kulturer og et klima for mangfold som er generelt, ikke bare være rettet mot en gruppe, og ikke bare være et integreringstiltak. Vi mener det er viktig å styrke de initiativene som kommer nedenfra innenfor innvandringskulturen. Vi ønsker å styrke instanser som Nordic Black Theater, Cosmopolite, Mela, Utrop og andre. Det er viktig å ta vare på egne initiativer, ikke å konstruere overbygninger eller komme med vedtak. Vi ønsker også å ta vare på kulturarven, og vi mener at det er viktig å følge opp museumsreformen. Museumsreformen har dessverre gått litt i rykk og napp. Her burde det en sterkere satsing til. Det samme gjelder med arkivfeltet, som nå står for tur, og som det bør tas kraftig tak i. Når det gjelder det feltet som handler om den immaterielle delen av kulturarven, folkemusikk, folkedans og håndverk, er Høyre også litt overrasket over at særlig folkemusikken kom så vidt dårlig ut innenfor det store løftet som nå var, i forhold til de andre, samstemte kameratene. Når det gjelder feltet håndverk, er det behov for å ta et tak, og der håper jeg kulturministeren vil ta en utfordring. Når det gjelder ivaretakelsen av håndverkene våre, ligger det innenfor flere departementer. Kunnskapsdepartementet har stipendordningen, Miljøverndepartementet har alt som knytter seg til kulturminnevernet, og Kulturdepartementet bør nettopp ta tak for å finne koordineringer på dette som gjør at Norsk håndverksutvikling kan utvikle seg videre og gjøre en målrettet jobb for å ivareta håndverkene våre. Avslutningsvis vil jeg si at vi også ser frem til stortingsmeldingen om frivillige organisasjoner. Det er viktig å få på plass gode rammebetingelser for dette feltet. Ikke minst er det viktig å ha i fokus at frivillighetsregisteret blir reelt tilgjengelig for alle.