Dette har vært en interessant debatt. Det er interessant at alle de andre politiske partiene i salen plutselig er blitt svært opptatt av viktigheten av en så stor utbygging som bygging av en høyhastighetsbane i Norge. Alle partiene ser nå fram til utredningen. Da forutsetter jeg – i hvert fall med bakgrunn i den nesten applauderende tilslutningen til dette forslaget hos de andre partiene – at man også har en ambisjon om å gjennomføre dette. Fremskrittspartiet blir ofte kritisert fordi vi foreslår å bruke noe mer av oljepengene på bygging av infrastruktur i Norge. Vi ønsker å prioritere veiutbygging. Da blir vi ofte beskyldt for å ha urealistiske ønsker, og får høre at man ikke kan bruke av oljepengene på dette, fordi det skaper inflasjon og andre større problemer. Derfor er det interessant å se at man nå plutselig kan det. Jeg forutsetter at de som har vært på talerstolen og pratet så varmt for en høyhastighetsbane, faktisk mener at de har tenkt å gjennomføre dette. Ja, da har man mulighet til å avsette 10–15 milliarder kr årlig til utbygging av en høyhastighetsbane, men man har altså ikke mulighet til å bruke noen få milliarder kr ekstra på en skikkelig utbygging av veiene våre. Det ser ut til at vi vil få en utredning. Vi har en regjering i dag som lager veldig mange utredninger. Det kommer veldig mange prosjektforslag, kanskje spesielt innenfor jernbanesektoren. Vi vet at det blir satt av midler, ca. 81 mill. kr, til nye prosjekter på den vanlige jernbanen, på den som da er den normale jernbanen, ikke på høyhastighetsjernbanen. Da blir jeg etter hvert veldig spent, for det er to utfall av det å lage mange prosjekter og mange utredninger. Det ene er at de blir lagt i en skuff, slik at man kan ta dem fram igjen senere. Det andre er at de blir puttet rett i søppelbøtta. Jeg er redd for at den utredningen som det foreligger ønske om her nå, i beste fall havner i skuffen. Jeg er redd for at den havner et annet sted – når man ser på viljen både hos den regjeringen man hadde i forrige periode, og hos den nye regjeringen, til kun å bruke minimalt med ekstra penger på bygging av infrastruktur. Det gjelder både veinettet og jernbanenettet og også annen infrastruktur.