NTNUs undersøkelse er en del av det arbeidet vi gjør nettopp for å få bedre grep om mulighetene for å lage opplegg for kommunesektoren hvor man kan se muligheter for effektivitetsgevinst på ulike sektorer og finne frem til hvordan man henter ut den effektivitetsgevinsten. Det er altså konstatert at det er en ganske stor mulighet for å drive mer effektivt. Det vi foreløpig ikke har, er de gode instrumentene for hvordan vi skal klare å omsette den kunnskapen til politikk som henter ut disse gevinstene, uten at det går på bekostning av kvaliteten. Det er det videre arbeidet vi driver med for å få dette godt dokumentert. Noe av dette er jo politiske valg. Man kan f.eks. velge en skolestruktur eller annet som er mindre effektivt, fordi det er et lokalpolitisk ønske. Det er greit for meg, men da må man si at man har valgt å bruke ressursene mindre effektivt fordi man har valgt å sette noen andre verdier høyere. Det er viktig for meg at vi har kunnskap om hva resultatene er av våre egne valg. Det bidrar denne typen utredninger til, selv om jeg mener vi har et stykke å gå før vi er i land med akkurat å finne de helt operative løsningene. Hva er det som da bidrar til mindre effektivitet? Jo, det er flere ting som står i oppsummeringen. Blant annet at hvis det er lite politisk handlingsdyktighet, hvis det er partifragmentering i et kommunestyre, er det vanskelig å få mer effektivitet. Det er ingen tvil om at mye penger gir mindre effektivitet, ifølge denne undersøkelsen. Nå er det ikke småkommunestrukturen som først og fremst trekkes frem, men de små kommunene har jo mindre penger enn de andre. Så er det jo etter min mening en interessant observasjon at en stor sosialistandel i kommunestyrene bidrar til mindre effektivitet, og det forbauser ikke meg. Det er veldig ofte slik at man ikke ønsker å se på noen tiltak som kan bidra til forbedret effektivitet i kommunesektoren, fordi man har bundet seg opp bl.a. til faginteressene innenfor kommunespekteret.