Jeg mener det er bra at representanten Sponheim er opptatt av situasjonen i norsk næringsliv og norsk økonomi. Jeg mener samtidig at det alltid er litt farlig å omtale det at det er mangel på arbeidskraft, som et problem, og at det gir grunn til uro, for det er klart at selv om det kan være et problem for enkeltbedrifter, er det jo samtidig et uttrykk for at vi lykkes med noe veldig grunnleggende, nemlig at arbeidsløsheten er lav. Arbeidsløsheten i Norge er nå lavere enn på veldig mange år. Vi har flere mennesker i arbeid – ny rekord i sysselsetting. Det er bra for mange enkeltmennesker, og det er bra for norsk økonomi. Vi blir i stand til både å skape og dele verdier når mange mennesker er i jobb. Det er den totale pengebruken som avgjør. Det er riktig at denne regjeringen sørger for at det blir mer penger til kommunale sykehjem, til kommunale eldresentre, til kommunale skoler, til mange andre offentlige velferdsgoder, barnehager og eldreomsorg. Men det er jo mulig for oss fordi vi ikke bruker penger på skattelette. Så vidt jeg ser, er det flere av opposisjonspartiene på Stortinget som nå gjentar det de drev med da de var i posisjon, nemlig å bruke milliarder av kroner på lavere skatt. Da blir det også etterspørsel. Da blir det også press i norsk økonomi. Vi sier at det er bedre å trekke inn på den private etterspørselen slik at den ikke øker så mye, og at vi heller bruker de pengene på eldreomsorg, skole og barnehager. Det gjør vi fordi vi er opptatt av at totaltrykket i økonomien ikke skal bli for høyt. Derfor bruker vi ikke mer penger, men vi bruker pengene annerledes. Vi har også sørget for å følge den retningslinjen som gjelder for budsjettpolitikken, nemlig at vi skal bruke oljepenger tilsvarende 4 pst. av Pensjonsfondet. Denne regjeringen sørger for at vi ligger på det nivået, mens den forrige regjeringen lå betydelig over 4 pst. Derfor har jeg god samvittighet for balansen i budsjettet.