Fugleinfluensa er en alvorlig dyresykdom hos ville og tamme fugler som har skapt uro og medieomtale i den senere tid. Sykdommen brøt først ut i Sørøst-Asia, og har bl.a. rammet Thailand og Vietnam svært hardt. Sykdommen er også oppdaget i enkelte afrikanske land, og her er situasjonen for tiden uoversiktlig. Vi har vært vitne til at sykdommen har spredt seg stadig nærmere, og vi har lenge vært forberedt på at den også kan nå oss. Meldingen om smitte til fransk tamfugl har vist at problemene nå er en realitet i Europa. Funn av smitte på villfugl i Nord-Tyskland, Polen og i Sverige for få dager siden gjør at vi med meget stor sannsynlighet også må regne med å påvise sykdommen hos ville fugler i Norge. Fugleinfluensa er en global utfordring. Vi har derfor deltatt aktivt på konferanser under FN-paraplyen om verdenssamfunnets felles håndtering av denne krisen. Norge har gjennom Utenriksdepartementet gitt 50 mill. kr i bistand og stilt fagkompetanse til disposisjon for de landene som trenger det. Vi arbeider ut fra ønsket om å gi bistand der det har størst forebyggende effekt. Tirsdag i forrige uke hadde jeg et møte med kommissæren for DG SANCO i EU som har ansvaret for matsikkerhetsspørsmål og dyrehelse, Markos Kyprianou. I dette møtet tok jeg opp spørsmål i forbindelse med samarbeid om bekjempelse av fugleinfluensa. Vi ble enige om en felles tilnærming og om å stå sammen i det videre arbeidet. Kyprianou takket også for den norske deltakelsen og vårt bidrag ved å stille nasjonale eksperter til rådighet i dette arbeidet. I og med at dette er en sykdom som lett sprer seg over store avstander, har Norge nå stor nytte av å delta i komiteer på mat- og dyrehelseområdet i flere internasjonale fora. Regelverk og beredskapsplaner er utarbeidet i samarbeid med andre europeiske land for å møte utfordringene fra denne svært smittsomme dyresykdommen. Hovedutfordringen vil være å hindre spredning av fugleinfluensa til det kommersielle fjørfeholdet. Norge har et godt utgangspunkt når det gjelder å forebygge smittespredning til dette fjørfeholdet. Kunnskapen om smitteberedskap hos fjørfeprodusentene er god. Sammenliknet med mange andre land har vi relativt små og spredte besetninger. Det er liten kontakt mellom dyr og mennesker og få personer som håndterer dyrene i det norske fjørfeholdet. Vi har og et godt utbygd veterinærvesen med stor faglig kompetanse. Fugleinfluensaen er vist stor oppmerksomhet, og har til dels skapt frykt. Jeg vil derfor understreke betydningen av å skille mellom følgende: 1. fugleinfluensa som en svært smittsom sykdom hos ville og tamme fugler, og som i sjeldne tilfeller har smittet til mennesker2. vanlig sesongmessig vinterinfluensa hos folk3. en mulig pandemi som vil kunne oppstå dersom viruset som gir fugleinfluensa, endrer karakter og begynner å smitte mellom folk De rent folkehelsemessige vurderingene og tiltakene vil jeg overlate til helseministeren å gjøre rede for. Likevel må jeg presisere at folkehelse også er et overordnet hensyn når dyresykdommen fugleinfluensa skal håndteres. Jo bedre vi forebygger og begrenser et eventuelt utbrudd på verdensbasis, jo mindre er sjansen for at fugleinfluensaviruset endrer karakter og gir opphav til en pandemi hos folk. I henhold til matreformen er det Vitenskapskomiteen for mattrygghet, Veterinærinstituttet og Folkehelseinstituttet som vurderer smitterisiko. Mattilsynet foreslår og gjennomfører tiltak på dette grunnlaget, og de tre matdepartementene, Landbruks- og matdepartementet, Helse- og omsorgsdepartementet og Fiskeri- og kystdepartementet, ser til at tilsynet har de nødvendige forutsetningene for å utøve håndteringen av risiko. Jeg blir holdt løpende oppdatert og er så langt tilfreds med arbeidet som utføres. Jeg har lagt vekt på at Mattilsynet i samarbeid med de berørte matdepartementene og med Veterinærinstituttet som premissleverandør skal være så godt forberedt som overhodet mulig for å fronte det krevende arbeidet som bekjempelse av fugleinfluensa vil bli. Løpende overvåking av fugler er betydelig økt. Veterinærinstituttet, som har økt sin kapasitet, mottar nå daglig ca. 20 døde fugler i snitt som testes for sykdommen. Siden 16. februar i år er 265 fugler mottatt, og 226 av disse er ferdig testet. Alle testene har heldigvis vært negative. Kapasiteten er likevel betydelig høyere, og opptil 350 fugler kan testes pr. dag ved ytterligere forsterkninger. Når det gjelder forberedelser, er de gradvis intensivert gjennom vinteren. Først vil jeg si litt om informasjon og faglig beredskap. Det er utarbeidet en beredskapsplan som ble presentert på en pressekonferanse 16. februar, og som jeg kommer nærmere tilbake til. Det er etablert en utstrakt kommunikasjons- og informasjonsberedskap overfor publikum. Mattilsynet har hovedansvaret for informasjon til publikum gjennom sin vakttelefon og egen nettside. Ved et eventuelt utbrudd i Norge vil man forsterke publikumsinformasjonen gjennom et eget telefonnummer hvor en stab av fagpersoner vil svare. Ved et utbrudd vil det også bli opprettet en egen nettside. Det er i samarbeid med Kunnskapsdepartementet utarbeidet informasjon til skoler og barnehager. Informasjonsmateriell til publikum er utarbeidet og foreligger på flere språk. Videre, når det gjelder regelverk og forberedelser rundt det, er det utarbeidet forskrift som forbyr import av levende fugler og produkter som f.eks. kjøtt fra tredje land som har sykdommen hos tamfugl. Det er vedtatt forbud mot innførsel av ubehandlet fjær fra alle land, og vi har iverksatt krav om å holde fjørfe innendørs i hele landet som et forebyggende tiltak for å hindre smitte fra villfugl til tamfugl. I forhold til forberedelser av andre tiltak har vi etablert et faglig nettverk hvor en rekke offentlige instanser på folke- og dyrehelsesiden, næringsorganisasjoner og relevante interesseorganisasjoner er representert. Videre er en rekke praktiske og tekniske forberedelser gjort, og de er gjenstand for fortløpende gjennomgang. Det er opprettet beredskapssamarbeid med politiet og Sivilforsvaret. Flere relevante beredskapsøvelser på dyrehelseområdet er gjennomført. Hvis jeg skal gå litt inn på beredskapsplanen som ble presentert for snaue tre uker siden, er det slik at ved et eventuelt funn av fugleinfluensa av typen H5N1 hos viltlevende fugl i Norge, vil vi – som de har gjort i Sverige – gjennomføre de tiltakene som er nedfelt i beredskapsplanene. Det betyr bl.a. at Mattilsynet vil gi forskrift om opprettelse av soner når svært smittsom fugleinfluensa er funnet og det er påvist eller mistenkt at viruset er av typen H5N1. Rundt funnstedet vil det bli opprettet en såkalt risikosone med en radius på 3 km, og en observasjonssone med radius på minst 10 km inkludert risikosonen. Tiltakene i risikosonen vil være strengere enn i den utenforliggende observasjonssonen. I sonene vil det bli pålagt en rekke restriksjoner, bl.a. forbud mot flytting av alt fjørfe og produkter, økt overvåkning, økt smittevern i fjørfevirksomhetene, forbud mot utstillinger etc. og forbud mot jakt. Forskrifter om tiltak ved smitte til viltlevende fugl, herunder opprettelser av soner, er utarbeidet. Vi har også gjort forberedelser til eventuell vaksinasjon av fjørfe. Her er det imidlertid grunn til å si at det er mange ulemper forbundet med vaksinasjon, men vi vil være forberedt hvis det skulle bli aktuelt i Norge. Det er stor uenighet internasjonalt om hvorvidt vaksinasjon er en riktig vei å gå. Hva vet vi så om smitteveier og risiko? Jo, i dag er risikoen for at det blir påvist H5N1 hos villfugl i Norge, høy. Risiko for smitte til det kommersielle fjørfeholdet er betydelig lavere, mye på bakgrunn av strukturen i norsk fjørfehold. Det arbeides med å kartlegge hobby- og småskalafjørfeholdet for å redusere eventuell risiko for smitte. Når det gjelder smitteveier, er det flere muligheter, og vi angriper derfor problemene fra flere vinkler. For det første: smitte med trekkfuglene, spesielt svømme- og vadefugler. Den økende utbredelsen av høypatogen H5N1 fugleinfluensa hos ville fugler i Europa gjør at det er høy sannsynlighet for sykdomsutbrudd i Norge. Kysten av Sør-Norge vil være mottaksområde for de største mengdene av trekkfugl. Den siste utviklingen i Østersjøområdet aktualiserer også smitteintroduksjon til de nordlige delene av landet. Enkelte fugler som har vinteropphold i eller trekker langs Østersjøen, hekker i Nord-Norge. Blant de mest aktuelle artene i så måte er toppand, laksand, sædgås og skarv. I forbindelse med vårtrekket for andefugl er områdene hvor rasteplassene finnes og hvor det samtidig er mye fjørfeoppdrett, utpekt som spesielle risikoområder. Dette gjelder områder i Rogaland, på Østlandet og i Trøndelag. For det andre har vi farene knyttet til smitte via ulovlig innførte dyr og produkter. Der er det et godt samarbeid mellom Mattilsynet og Toll- og avgiftsdirektoratet, som har en viktig rolle i forebyggingen av fugleinfluensa. På oppfordring fra Mattilsynet er kontrollen med smugling av levende fugl og fugleprodukter til Norge skjerpet. Jeg har lagt spesiell vekt på at dette blir gjort fordi faren for innslep av fugleinfluensa til Norge er spesielt høy ved ulovlig innførsel av smittet fjørfe og andre fugler og ubehandlede produkter av fugler. Selv om vi har detaljerte beredskapsplaner og forskriftsforslag klare, vil Mattilsynet ikke låse opplegget i minste detalj. Hva vi konkret vil gjøre, vil være avhengig av det lokale funnstedet, villfuglpopulasjonen og fjørfebesetninger og en rekke andre forhold som er relevante for smittefaren i det aktuelle området. Vi må være forberedt på at gjennomføringen av tiltakene vil kunne medføre ulemper for det sivile samfunnet. Mattilsynet er nå i tett kontakt med svenske dyrehelsemyndigheter og drar nytte av erfaringer som Sverige gjør seg i denne situasjonen. Så litt om erstatningsordninger og økonomiske forhold. I budsjettet for 2006 ble det av Regjeringen og Stortinget vedtatt å styrke det med 5 mill. kr for å sette Mattilsynet i stand til å møte den krevende situasjonen som fugleinfluensa medfører. Saken har allerede krevd stor ressursinnsats. Påvisning av fugleinfluensa hos villfugl i Norge vil imidlertid føre til en klart økt belastning på Mattilsynets budsjett. Dette er knyttet til etablering og håndheving av tiltak for å kartlegge smittesituasjonen og hindre videre smittespredning. Omfanget av tiltak og tilhørende kostnader vil kunne øke ytterligere i vesentlig grad dersom smitten skulle komme inn i kommersielle fjørfebesetninger. Det er ikke mulig å forutse om, og i tilfelle når, ytterligere ekstraordinære kostnader vil påløpe for Mattilsynet, og hvilket omfang de kan få. Regjeringen vil så langt det er mulig komme tilbake med nærmere omtale og forslag relatert til saken i revidert nasjonalbudsjett. Når det gjelder konsekvensene for berørte bønder, har vi erstatningsordninger som vil kunne avhjelpe situasjonen. Disse ordningene ligger allerede i dagens regelverk ved offentlige pålegg om nedslakting ved alvorlig smittsom sykdom. I tillegg har Statens landbruksforvaltning fått i oppdrag å belyse hvordan næringen vil bli berørt ved eventuelle tilfeller av fugleinfluensa i Norge, og hvordan mulige restriksjoner vil slå ut for berørte foretak som ikke fanges opp av gjeldende erstatningsordning eller andre forsikringsordninger. Jordbruksorganisasjonene har også bedt om et møte for å diskutere disse spørsmålene. Regjeringen tar beredskapen rundt disse spørsmålene med det største alvor og er forberedt gjennom et detaljert opplegg for krisehåndtering. Regjeringens kriseråd blir løpende orientert, og det er daglig kontakt mellom berørte parter. Det er viktig at krisen håndteres etter det nivået den til enhver tid har. God planlegging og gode forberedelser gir det beste grunnlaget for de improvisasjonene vi erfaringsmessig må ty til i alle kriser. Jeg trekker alt i alt den konklusjonen at Norge er godt forberedt på et mulig utbrudd av fugleinfluensa. Vi har planlagt over lang tid, har kompetente fagfolk på alle nivåer og har et godt samarbeid mellom folkehelsemyndigheter og dyrehelsemyndigheter. Men fugleinfluensa er en svært alvorlig dyresykdom. Det er et faktum. Jeg er sikker på at Stortinget deler min bekymring på dette området, og at vi i fellesskap skal gjøre det vi kan for å møte denne trusselen så godt forberedt som overhodet mulig.