Jeg takker utenriksministeren for svaret. Mens vi sitter og venter – jeg hadde nær sagt på Godot – på om det blir til noe mer med WTO, er det en aktuell situasjon å håndtere. Jeg har lyst å være litt mer konkret på to områder. Det ene er hvordan vi styrker Norges muligheter gjennom de bilaterale avtalene som fremforhandles. Det andre er hva vi kan gjøre på u-landssiden. Når det gjelder Norges muligheter ved internasjonalisering av norsk næringsliv, må det være helt vesentlig for oss å sørge for likeverdige rammevilkår for vårt næringsliv og for våre konkurrenters. Der er det flere virkemidler. Ett virkemiddel som har vært trukket frem det siste året, er investeringsbeskyttelsesavtaler. Dette ble kommentert av departementet i et brev til Stortinget datert 24. mai i år. Dette er altså avtaler som beskytter norske investeringer i utlandet og utenlandske investeringer i Norge, og omfatter bestemmelser om likebehandling, kapitalbevegelser, rett til erstatning ved ekspropriasjon og adgang til tvisteløsning. Norge har altså ikke inngått nye investeringsbeskyttelsesavtaler siden midt på 1990-tallet, bortsett fra med Singapore, men i de siste årene er det blitt mer vanlig å inkludere bestemmelser om nettopp slik investeringsbeskyttelse i handelsavtaler. Det gjøres i stor grad av andre, også mellom industrialiserte land. Årsaken til at dette har gått ut av de norske avtalene, er vel så vidt vi i dag skjønner, først og fremst gjensidighetsvirkningene internt i Norge, som har vært ansett som problematiske når det gjelder å inngå slike nye avtaler. De to hovedspørsmålene som er reist, er forholdet til Grunnloven og forholdet til myndighetenes reguleringsadgang. Våre EFTA-partnere, Sveits, Island og Liechtenstein, ønsker å inngå slike investeringsbeskyttelsesavtaler i tilknytning til sine frihandelsavtaler gjennom EFTA, og det setter oss i en litt vanskelig situasjon. Det ble sagt i brevet fra departementet i mai at de tar sikte på at statssekretærutvalgets arbeid om dette skal fremlegges for Regjeringen i høst. Jeg tok opp dette i et brev til departementet den 1. november, med svar den 8. november, hvor det ble vist til at man arbeider aktivt med saken og vil komme frem med en mal for norske posisjoner snarest mulig. Jeg vil spørre om det kan forventes snart. Jeg tror det er vesentlig for at våre avtaler skal bli likeverdige med våre konkurrenters. Handelsfremme innen utenrikspolitikken må være helt vesentlig, så vi forventer det snarlig. Og så til slutt, når det gjelder hva vi gjør for å få u-landenes konkurransevilkår bedre: Kan vi forvente at Regjeringen vil følge opp Høyres forslag fra budsjettdebatten, om å utvide tollfritaket for varer fra hele u-landsgruppen, ikke bare MUL-landene? Og kan vi forvente ytterligere tiltak når det gjelder å hjelpe dem til bedre kompetanse og kvalitet på sin eksport?