Det er svært positivt at et bredt politisk flertall i dag gir sin tilslutning til reformen for arbeids- og velferdsforvaltningen her i landet. Jeg vil benytte anledningen til å gi Stortinget og komiteen honnør for engasjement i saken over tid, og for at det også er lagt viktige momenter til det forslaget Regjeringen har kommet med. Den brede politiske tilslutningen som ligger i innstillingen, gir et solid politisk fundament for at reformen skal iverksettes og lykkes på en god måte. Jeg vil gjerne rette søkelyset mot målene med det vi nå skal gjøre. Når en helt ny arbeids- og velferdsforvaltning skal stilles til disposisjon for landets befolkning og 16 000 ansatte skal få en ny jobbhverdag, innebærer dette den kanskje største reformen på dette politikkområdet siden vi fikk folketrygden. I en så omfattende omstillingsprosess er det helt vesentlig at målene hele tiden holdes fram og er klare. Vi gjør dette fordi samfunnet trenger all tilgjengelig arbeidskraft, og fordi innbyggerne i dette landet ønsker å arbeide. For på en langt bedre måte å kunne bistå de 700 000 utenfor arbeidslivet som nå har offentlige stønader som sin viktigste inntekt, holder det ikke med dagens teigblanding og samarbeidsformer. Disse er ikke tilpasset brukernes og heller ikke samfunnets forventninger og behov. Å rive ned organisatoriske murer er etter min mening en forutsetning for å nå målet om at en større andel av befolkningen skal kunne få arbeid. Ikke minst gir det langt bedre muligheter for å intensivere innsatsen overfor mennesker med sammensatte behov, psykiske lidelser, nedsatt funksjonsevne og de som i utgangspunktet står langt unna arbeidsmarkedet. Den nye arbeids- og velferdsforvaltningen vil også gi et langt bedre grunnlag for rask avklaring og oppfølging av dem som ikke kan arbeide. Jeg får altfor mange brev fra frustrerte medmennesker som opplever seg som kasteballer mellom offentlige kontorer. For ofte møter jeg engasjerte offentlig ansatte som ønsker å bidra, men som føler at systemet gir liten frihet til å møte den enkelte ut fra den konkrete situasjon han eller hun er i. Altfor ofte får jeg høre om hvordan enkelte blir parkert på en stønad. De blir låst inne i en passiv ytelse – de kommer ikke videre i systemet mot aktivitet og arbeid. Dette vitner om en arbeids- og velferdsforvaltning som er oppsplittet og organisert på tvers av mange brukeres behov. Dette vitner om et system med for begrensede muligheter til å gi et helhetlig tilbud, der man setter inn riktig tiltak i rett tid. Og det vitner om en sektor som samlet sett hindrer mange brukeres aktive deltakelse og muligheten til å ta styring i eget liv. Det er dette som krever nye grep. Det er derfor vi nå legger til rette for at behovene til den enkelte bruker i større grad skal styre hvilke tiltak som gis, og ikke hvilke tilbud som den enkelte etat i øyeblikket har til rådighet. Dagens organisering begrenser mulighetene for å sette inn riktige tiltak til rett tid og begrenser muligheten til helhetlig innsats i forhold til brukerne. Både regjering og storting er helt tydelig på at koordinering og samordning ikke skal være brukerens utfordring, men en sak for dem som skal yte bistand. De ansattes kompetanse vil være nøkkelen til å møte brukerne på en god måte, sammen med at brukeren finner gode løsninger på veien mot arbeid. I Storbritannia lyktes man ikke helt i første omgang, fordi det ble lagt for lite vekt på kompetanseutvikling. Jeg er derfor glad for at komiteen understreker nettopp dette. Det har også vært sentralt i arbeidstakerorganisasjonenes tilbakemeldinger i forbindelse med reformen. Jeg vil legge stor vekt på at samarbeidet med organisasjonene i arbeidslivet blir et viktig grunnlag for det videre arbeid, ikke minst for å skape nødvendig trygghet for de ansatte gjennom hele prosessen. En ny arbeids- og velferdsforvaltning er et ledd i Regjeringens helhetlige strategi for et mer inkluderende samfunn og arbeidsliv. Andre viktige ledd i denne strategien er samarbeidet med partene i arbeidslivet om et mer inkluderende arbeidslivforslag om ny arbeidsmiljølovforslag om ny arbeidsmarkedslovRegjeringens tiltak mot fattigdomforslag om pensjonsreformvidereutvikling av stønader og tiltak som virkemidler i arbeids- og velferdspolitikken Dette innebærer at selv om vi nå får en omfattende organisatorisk reform av forvaltningen, er det fortsatt mange brikker som skal på plass før alle målene kan sies å være nådd. La meg avslutningsvis peke på en sentral side ved reformen som det vil være viktig å holde fast ved i den kommende gjennomføringen. Reformen tar som utgangspunkt at lokalt eierskap til løsningene er helt avgjørende for å lykkes. Den norske kommunestrukturen og ulike lokale betingelser tilsier at de konkrete løsningene må variere. Derfor legges det til rette for lokalt handlingsrom på flere områder, bl.a. ved at stat og kommune i en viss utstrekning skal kunne utføre oppgaver for hverandre, og gjennom å åpne for interkommunale løsninger. Vi har hatt et meget godt samarbeid med KS om gjennomføringen av dette. Nå er tiden for utredning over. Det er tid for gjennomføring. Som ledd i gjennomføringen av reformen vil det bli etablert en interimsorganisasjon, og Stortinget vil bli invitert til å ta stilling til forslaget om nødvendige lovendringer, slik at den formelle etableringen av en ny, felles statlig etat kan skje fra annet halvår 2006.