Jeg vil gjerne stille et spørsmål til kulturministeren. Vi er i ei tid der kulturpolitikken blir utfordret. De siste månedene har det kulturpolitiske bildet endret seg. Forholdet mellom minoritetskultur og majoritetskultur har blitt utfordret. Den kulturpolitiske arenaen er blitt mye viktigere også for å utvikle møteplasser mellom kulturer. Kulturell kompetanse og dannelse er viktig for de oppvoksende generasjoner, og det å ha kunnskap om hverandre blir også viktig for å hindre konflikter framover. Religiøse samfunn settes opp mot hverandre, og det er viktig å drive en religionspolitikk som fremmer dialog og kunnskap om hverandre. For første gang på lenge opplever vi at ytringsfriheten i landet vårt blir reelt presset. I alle disse debattene har kulturministeren vært fraværende. Er det da altså sånn at i ei tid der kulturer blir satt opp mot hverandre, så er ikke kulturpolitikken viktig? I ei tid der religioner blir satt opp mot hverandre, så er ikke religionspolitikken og den religiøse dialogen viktig? I ei tid der ytringsfrihet og mediepolitikken vår blir utfordret, så er det ikke viktig for en medieminister å være på banen? Mitt spørsmål til statsråden er: Hvorfor er ikke disse debattene så viktige at de faktisk krever politisk behandling og deltakelse?