Det sosialliberale målet om økt frihet for alle innebærer en kamp for global omfordeling av ressurser. Målet for Venstres utenrikspolitikk er en mer rettferdig global fordeling og en styrking av menneskerettigheter og demokrati og å fremme respekt for internasjonal lov og rett. Bistand er nødvendig for å hjelpe fattige land ut av fattigdommen. Venstre ønsker en særlig fokusering på kampen mot hiv/aids, og bistanden bør særlig styrke kvinners situasjon, rettigheter, utdanning og helse. Utfordringene er store når det gjelder barnefødsler og mødredødelighet, foruten vold og traffickingproblemer. UNESCO mener at mer enn 100 millioner barn ikke har tilgang på grunnskoler. 55 pst. av disse er jenter, og to tredjedeler av voksne analfabeter er kvinner. I det sivile samfunn er kvinners rolle avgjørende. Det er bl.a. sagt at i Afrika er det kvinnene som bærer og opprettholder samfunnet. Våre bistandsprosjekter må gjenspeile dette i konkrete handlinger. I den siste tiden har vi fått budsjettlekkasjer om en betydelig økning i u-hjelpen. Vi er imidlertid usikre på om denne regjeringen makter å øke bistanden til 1 pst. av bruttonasjonalinntekten. Den forrige regjeringen klarte å gjennomføre en jevn økning i bistandsbevilgningene, opp til 0,97 pst. av brutto nasjonalinntekt i 2006. Vi håper den rød-grønne regjeringen klarer å gjennomføre et lignende løft. Venstre er enig i at FNs reformarbeid må intensiveres, og at kvinnesatsingen skal være i fokus. Vi reagerer imidlertid på måten bistandsministeren presenterer sin kravliste på for å få mer igjen for FN-pengene. Holdningen om gulrot og pisk kan være med på å undergrave FNs legitimitet. Venstre mener det er utidig og litt arrogant bl.a. å kreve flere norske ansatte, mot at vi yter våre FN-midler. Venstre mener at FN-diplomatiet fungerer best ved samarbeid og konstruktive prosesser i FN-systemet, ikke ved ensidige krav fra enkeltpersoner.