Jeg tror det er åpenbart for de fleste at Regjeringen burde gått mye lenger i sin aktivitet for å utnytte de ressursene vi har på norsk sokkel. Man burde gått mye lenger enn det man faktisk har kompromisset og dristet seg frem til når det gjelder å undersøke hva slags forekomster vi har i våre nordområder. Jeg tror at det neppe kan være særlig i samsvar med virkeligheten når saksordføreren i sitt hovedinnlegg slår fast at de fleste er fornøyd med dagens fremlegg og flertallspartienes innstilling hva angår forvaltningsplanen. Jeg er redd for at man har utstyrt seg med særdeles elendig lytteutstyr med hensyn til alle de som i stor tillit til de mange løfter som ble presentert i valgkampen, ikke minst fra det bærende dagens regjeringsparti, om all den aktivitet man skulle gå inn for i våre nordområder. Når man ser det som presteres på dette området i dagens innstilling, tror jeg det er veldig mange som ikke strutter av begeistring, men er relativt nedslått av skuffelse. Jeg tror at alle de som bor og lever langs kysten, på mange måter er nokså representative for det resultat som kommer frem i den undersøkelsen som komiteen har fått seg presentert, og som helt klart slår fast – jeg vil si i forståelig klartekst for alle – at de eksisterende næringene langs kysten i nord ikke er i stand til å klare å hindre en fortsatt fraflytting fra landsdelen. Da er det for meg et paradoks at den energistormakt Norge faktisk er, med vår erfaring fra 30–40 års virksomhet i kompliserte, utfordrende områder langs norskekysten, nå velger å ta noen hvileskjær når det gjelder den aktiviteten vi hadde forventet skulle komme i tråd med løftene i våre nordområder. Vi har bygd ut en sokkel som har skapt en velstand på land uten sidestykke i noen annen del av verden, og Vestlandet «strutter» i dag av mangel på folk til å sette inn i de mange ledige stillinger på land, og man har bygd ut en velferd som uten sammenlikning med noen annen i verden fremstår som et mønster. Da forstår nordnorsk ungdom rett og slett ikke at ikke de skal få de samme muligheter som det er politisk bestemt at man skal få i resten av landet. Det er bare å ta til etterretning at på oppløpssiden sviktet det bærende regjeringspartiet på dette området. Saken er at dagens innstilling representerer først og fremst de mange tapte muligheter. Man taper muligheter, man taper tid, og man taper tempo. Man sørger også for at leverandørindustrien, det man kunne ha bygd opp i nord, også etter hvert taper konkurransekraft. Man taper muligheten til å være på banen med konkurransekraft og dyktighet når sokkelen en gang kommer til å bygges ut i nord, i de områdene som Høyre foreslår sammen med Fremskrittspartiet. Vi går kraftig inn for å få gjenåpnet aktiviteten på Nordland VI, Troms II og Nordland VII, og vi vil også arbeide aktivt for å hente inn seismikkdata fra de uåpnede områdene i Nordland VI på samme måten som Regjeringen går inn for når det gjelder Troms II og Nordland VII. Jeg er også svært redd for at vi taper tempo med å utsette i det uvisse innenfor samarbeidet om å utvikle sokkelen i Barentshavet, også på russisk side. Vi taper muligheten for at norsk teknologi i verdensklasse og norsk miljøstandard i verdensklasse kan bli delaktig i utviklingen i nord. Det er bivirkningen av de kompromissene som man har gjort på Soria Moria i denne saken, og det illustrerer på mange måter at ved å begrense tempoet i utviklingen begrenser man også tempoet i utbyggingen av beredskap langs norskekysten. Så dette er langt, langt fra noen vinn-vinn-situasjon, slik man kunne tolke saksordføreren i hans innlegg i dag.