Vi skremmer ikke med Fremskrittspartiets politikk, som representanten Tybring-Gjedde hevdet tidligere i dag. Vi forklarer virkeligheten. Hvis det er sånn at Fremskrittspartiet blir skremt av det, bør de kanskje snu, slik de politisk har snudd oppigjennom alle år. Jeg vil allikevel starte mitt innlegg med å snakke om en sykdomsgruppe som heter diabetikere. Diabetes er en sykdom som kan være arvelig, men som også kan være en livsstilssykdom. Det som allikevel er gjeldende, er at den varer livet ut. Da Bondevik-regjeringen fjernet sjablongfradraget for diabetikere, var begrunnelsen at denne gruppen var den eneste som slapp å dokumentere store sykdomsutgifter. Altså var en likebehandling prinsippet, og det støttet selvfølgelig vi opp om for 2005 og framover. Nå ser vi imidlertid at diabetesgruppen blir spesielt strengt behandlet av Skattedirektoratet og enkelte likningskontor. Noen får avslag, andre får godtatt fradraget under tvil, og atter andre får fradraget ut fra samme begrunnelse. Ja, det forekommer at mor får fradrag, mens datteren får avslag, eller omvendt. Oslo likningskontor er kanskje det verste eksemplet, som først godtok alle fradragene for så, etter nesten et halvt år, å kreve dokumentasjon. Hvis man ikke kunne dokumentere utgiftene, skulle fradraget trekkes inn igjen. Sånn kan vi i Velstands-Norge ikke behandle kronisk syke mennesker. Komiteens flertall har derfor i innstillingen vist til at Regjeringen må følge opp dette, sånn at vi får en likebehandling. Og finansministeren har gledelig nok sagt at det skal hun gjøre. Politikere og offentlig ansatte er satt for å tjene folket. Når regjering og storting sier noe og bestemmer noe, forventer vi at det følges opp av byråkratiet – selvfølgelig – for i et demokrati er det flertallet som bestemmer. Det er derfor vi nå ser at arbeidsledigheten går ned når vi har en høykonjunkturkommunene ruster oppskolebygg bygges og vedlikeholdesverktøykassen fyllesenergisituasjonen bedresmiljøpolitikken fylles med midler, ikke bare ord – vi skal håndtere CO2-utslippeneprivatiseringen har stoppetarbeidstakernes rettigheter tas vare på og sikressosial dumping skal tas på alvor og stoppesegenandelene reduseres, og flere egenandeler er fjernetledighetstrygden igjen er økt med opptil 20 000 kr for de arbeidsledigelønnsplikt under permitteringer er redusertmidler til voksenopplæring er økt – over to år får Kommune-Norge opp mot 18 milliarder kr mer å rutte med, og ettersom jeg husker, er det mer enn det den forrige regjeringen foreslo i hele periodenpensjonsreformen som kommer, vil bety mer til dem som har betalt inn til pensjon, mer til minstepensjonistenevi får endelig full barnehagedekning i Norgebistanden fra Norge, ett av verdens rikeste land, økerminstefradraget har øktNasjonal transportplan følges for første gang i historien opp med pengerindustrikraftregimet kommeryrkeshemmede skal tilbake i arbeidsykefraværet skal ned – det er derfor vi kan lage en antidiskrimineringslov i forhold til funksjonshemmedevi skal fjerne fattigdommen. Halleluja!(Latter i salen.) Ja, jeg er stolt. Jeg er stolt over det samfunnet mine forgjengere har skapt. Og jeg er stolt over det samfunnet vi nå er i ferd med å bygge. Det er synd at Fremskrittspartiet aldri har bidratt til det, men vært sterkt motstander. (Latter i salen.)