Tre minutter er ikke all verdens tid, så derfor har jeg behov for å utfylle litt det jeg sa i mitt forrige innlegg. Om representanten Giske brukte statsråden tidligere i debatten det bildet at han fossrodde. Tatt i betraktning teknologinivået her synes jeg det er nødvendig å oppdatere billedbruken litt. Det dreide seg minst om en påhengsmotor med betydelig antall hestekrefter og fri eksos og i hvert fall ingen tilløp til lyddemping. Men det som gjenstår, er jo at denne debatten har avklart at blant de partiene som har skapt et flertall i komiteinnstillingen, er der fremdeles en nøyaktig like ulik virkelighetsoppfatning som der var før de fant det opportunt å slå seg sammen for å lage noen så upresise formuleringer at alle sammen kunne underskrive på det. Det er jo ikke helt lett for den som skal følge opp, når man står overfor et flertall som påstår at de har et helt klart standpunkt, at intensjonen hele tiden har vært klar, og at de mener det samme som de har ment hele tiden, samtidig som de fortolker det på meget ulik måte. Problemet med denne typen flertall er at det er fiktive flertall når de lages mellom partier som har helt ulik innfallsvinkel til viktige kulturpolitiske spørsmål, og som ellers i denne sal alltid står mot hverandre i kulturpolitiske saker. Det er ikke noen god måte å drive politikk på, i hvert fall er det ikke en seriøs måte å drive politikk på. La meg så til sist gi representanten Giske en ubetinget og uforbeholden kompliment. Han har fremsatt et forslag som er omdelt på plassene i salen, forslag nr. 8, på vegne av sin regnbuekoalisjon, der Stortinget anmodes om å be Regjeringen om å ordne opp i det kaos regnbuekoalisjonen har skapt. Det kommer vi til å stemme for med begeistring, ut fra det forhold at vi har betydelig større tillit til Regjeringen enn vi har til regnbuekoalisjonen.