De viktige WTO-forhandlingene er inne i en viktig fase hvor alle land vil kjempe både for sine offensive og defensive interesser. Jeg legger til grunn at Regjeringen gjør det som er mulig for å sikre de samlede norske interesser. Jeg vil også legge til at det er svært viktig for Norge, som en liten stat, at forhandlingene i WTO lykkes, bl.a. i lys av de store utfordringene som oppdrettsnæringen står overfor. Samtidig må vi ikke glemme at denne runden først og fremst dreier seg om å sikre utviklingslandenes grunnleggende interesser og å skape et handelsregime som er mer rettferdig for de fattigste landene. Dette tok Stortinget høyde for ved behandlingen av utviklingsmeldingen i januar, da et flertall understreket: «For at utviklingslandene skal få adgang til de rike lands markeder må alle former for eksportsubsidier og dumping av mat fra rike land til utviklingsland opphøre. I tillegg må rike land foreta reduksjoner i den handelsvridende, interne støtten samtidig som en ivaretar landbrukets betydning for kulturlandskap, miljø, og bosetting.» Stortinget framhevet særskilt utviklingslandenes behov for markedsadgang til de rike lands markeder. Dette kravet fra utviklingsland kan bli krevende for norsk landbruksnæring, som har levd ganske beskyttet. Vi skal ta alvorlig utfordringen den norske landbruksnæringen og Norge vil få som følge av et nytt WTO-regelverk. Det er en bekymring i landbruket for konsekvensene av en ny avtale, men det er også en mye større realisme og vilje til endring og nytenkning enn vi så bare for noen år siden. Det er viktig å ivareta regioner der landbruket er særlig viktig, og hvor næringsgrunnlaget for øvrig er svakt. Blant annet har fjellregionene i Norge et svakt bosettingsgrunnlag fra før. Det samme gjelder fjord- og dalbygder. Da må vi ha et sett av virkemidler for å utvikle næringslivet i disse områdene. Da må vi satse mye sterkere på bygdeutviklingstiltak og å utvikle en ny politikk. Vi må ha en full verktøykasse for distriktene med redskap vi er villige til å bruke, for å sikre fortsatt livskraftige bygdesamfunn. Vi må legge inn klare føringer for hvordan vi kan ivareta kulturlandskapet, unngå gjengroing, sikre miljøet og bosettingen. Ved en WTO-løsning vil Arbeiderpartiet foreta en full gjennomgang av sektoren for å sikre at disse viktige verdiene blir ivaretatt.