Jeg vil bare knytte noen få ord til Det Kongelige Hoff og apanasjene og Riksrevisjonen, som jeg er saksordfører for. I forbindelse med arbeidet med budsjettet har komiteen vært på befaring på Oscarshall og Kongsseteren og mottatt en redegjørelse for forskjellige prosjekter fra hoffsjefen og hans stab som komiteen fant meget nyttig. Også på Oscarshall gjøres det nå omfattende arbeid, i likhet med det som tidligere har vært igangsatt på Bygdøy Kongsgård og også på Slottet og Skaugum. Det har vist seg at vedlikehold, modernisering og utviklingsarbeid når det gjelder alle disse eiendommene, nok har ligget nede i tidligere tider. Det har derfor vært nødvendig med omfattende oppgradering av dem de senere årene. Jeg vil gjerne gi uttrykk for at jeg håper at vi får et godt system som tar vare på alle de eiendommer som kongefamilien eier, og som de disponerer, slik at det blir brukt mer på normalt vedlikehold enn på store oppgraderinger som skyldes mangel på vedlikehold. Vi er glade for det nye systemet som etter et utvalgsarbeid i 2002 er gjennomført når det gjelder fordelingen av hvilke utgifter som dekkes av apanasjen, og hva som dekkes over statsbudsjettet, særlig den nye post 51 Særskilte prosjekter. Systemet skal evalueres etter 10 år, og det er jo slik at apanasjene nå justeres i takt med lønnsutviklingen. Jeg vil gjerne gi uttrykk for at jeg håper at dette ikke fjerner den eventuelle nødvendige fleksibilitet. Dersom aktiviteten til kongefamilien tilsier at det er en vekst i arbeidet, bør det være en fleksibilitet også når det gjelder fastsettelsen av apanasjen i den tiden det nye systemet er i virksomhet, og eventuelt også fleksibilitet før evalueringen om en del år. Det er altså en samlet komite som konstaterer at det nye budsjettsystemet virker bra. Komiteen sier også at den er klar over at apanasjen dekker normale drifts- og vedlikeholdsutgifter også for de private eiendommer som Prinsehytta og folkegaven Kongsseteren. Det var en folkegave, og da burde det også være slik at folket har et visst ansvar for den videre. Komiteen slår fast at den legger til grunn at nødvendig periodevis oppgradering og utvikling av disse eiendommene kan inngå i bevilgningen på kapittel 1 post 51. Jeg har også lyst til å nevne at Kongehuset betyr veldig mye for nasjonen. Vi har sett at utenlandsreiser, som nå også kronprinsparet foretar, med betydelige og store delegasjoner, er av stor nytteverdi for norske arbeidsplasser. Dette er et viktig arbeid, og jeg håper at departementet vil sørge for at det moderne kongehus også har de moderne hjelpemidler som er nødvendige for all type virksomhet. Jeg går ut ifra at den prosess som er forut for budsjettforslagene fra Regjeringen, er en inngående og god prosess, som også involverer regjeringsmedlemmer. Når det gjelder Riksrevisjonen, er det en samlet komite som gir ros og støtte til at Riksrevisjonen også engasjerer seg i arbeidet med bistand, og jeg er glad for at det opprettes en internasjonal seksjon med ansvar for utvikling av andre lands riksrevisjoner, som en del av norsk bistand. Etter diskusjon med Utviklingsdepartementet er Riksrevisjonen kommet til at det bør være bevilgninger på Riksrevisjonens budsjett som dekker disse utgiftene. Riksrevisjonen sier at de for 2007 regner med å ha midler nok, men tar et forbehold om å komme tilbake i revidert nasjonalbudsjett til våren. Slik jeg ser det, ville det være nyttig om Riksrevisjonen også drøftet om den delen av Riksrevisjonens kostnader som er bistand til å bygge opp riksrevisjoner i andre land, kanskje fremkommer også i statsbudsjettet. Det vil være opp til departementet å vurdere om det skal synliggjøres, i og med at det allikevel i regnskapene blir satt opp slik at det kan rapporteres som ODA-bevilgninger og inngå i ODA-systemet. Jeg vil også gi kompliment og støtte til Riksrevisjonens arbeid gjennom INTOSAI, som er en fellesorganisasjon for å styrke riksrevisjoner rundt omkring i verden, og det vil være fint om sekretariatet, som nå altså er i Oslo, etter at Canada har hatt det tidligere, også intensiverer arbeidet med å samle innsatsen for å bygge ut gode riksrevisjoner i utviklingslandene. Det har, slik jeg forstår det, vært tendenser til konkurranse mellom ulike lands riksrevisjoner om å yte bistand. Da går man i bena på hverandre, og det er ikke noe lurt. Også her kunne det være nødvendig og fornuftig med samordning, og gjennom sekretariatsledelsen i INTOSAI burde man også her kunne gå foran. Det er klart at det å bygge opp gode riksrevisjoner, som skal prøve å hindre korrupsjon og få «good governance» – godt styresett – i disse landene, vil være av voksende betydning. Mange tiårs erfaring med bistand har vist at altfor mye går bort på grunn av korrupsjon og dårlige styringssystemer. Her håper jeg også at Regjeringen vil legge forholdene best mulig til rette og gi den støtte som er nødvendig på de forskjellige områder som den kan, til Riksrevisjonens internasjonale arbeid, både direkte og gjennom INTOSAI, for å få bedre og skikkelige riksrevisjoner i utviklingslandene.