Interpellasjonen fra representanten May-Helen Molvær Grimstad tar opp et aktuelt tema som undertegnede har vært opptatt av og tatt opp i ulike sammenhenger. Det er selvfølgelig fordi jeg har en profesjon som jordmor, så jeg vet godt hvordan disse ordningene fungerer for de fleste. Det er slik at man ikke alltid kan planlegge et svangerskap, og for dem som blir gravide og skal føde før en har opptjent nye rettigheter eller rettigheter i første svangerskap, kan det bli en økonomisk krise for familien. Så dette gjelder ikke bare flergangsfødende, det gjelder også førstegangsfødende. Jeg er enig med statsråden i at det er urettferdig at man her kun tar opp situasjonen for dem som er flergangsfødende. Det er ingen god start for familien å slite med dårlig økonomi når man får barn. I Sverige har man nå en ordning som gir rett til foreldrepenger uten at man må tjene opp nye rettigheter når det er kort tid mellom fødslene. Jeg mener at det er viktig å se på de erfaringene man har fra Sverige. Det store flertallet av norske kvinner ønsker å kombinere arbeid og omsorg for barn, og det er viktig med en familie- og likestillingspolitikk som legger godt til rette for dette. Vi har gode permisjonsordninger i Norge og en godt tilrettelagt familie- og likestillingspolitikk som gjør at fødselsraten i Norge er meget høy. Barn er vår viktigste ressurs for framtida. Vi er et lite land med få innbyggere, og vi trenger barn. Vi trenger mange barn. Italia er et godt eksempel på feilslått familie- og likestillingspolitikk. Fødselsraten er meget lav, og kvinnene nekter å føde barn fordi det ikke er tilrettelagt for det. De har korte svangerskapspermisjoner, og det er ikke tilrettelagt for å kombinere arbeid med omsorg for barn. Det interpellanten ikke tar opp i interpellasjonen, er en tilrettelagt politikk for både mor og far slik at begge kan kombinere arbeid og omsorg for barn. Gode permisjonsordninger er viktig for å sikre god kontakt mellom barn og foreldre i barnets første leveår. Av hensyn til fars kontakt med barnet bør utvidelsen av permisjonen forbeholdes far – vi skal jo senere i dag behandle utvidelse av fedrekvoten med én uke. Regjeringa har i den politiske plattformen fra Soria Moria framforhandlet – ved siden av en utvidelse av fedrekvoten – at vi skal gi far rett til å opptjene selvstendige permisjonsrettigheter. Hver av foreldrene skal gis foreldrepenger på basis av egen opptjening. Hvis far hadde hatt denne rettigheten, hadde ikke problematikken som May-Helen Molvær Grimstad tar opp i sin interpellasjon, vært et økonomisk problem, fordi far hadde hatt rett til permisjon med lønn. Det første vi må få på plass, er å gi far rett til å opptjene selvstendige permisjonsrettigheter ved siden av en utvidelse av fedrekvoten. Dette mener SV nå er det viktigste for familien og for likestillingen. Vi må gi begge foreldrene mulighet til å yte omsorg og være yrkesaktive, og vi må gi økonomisk mulighet til det. Derfor vil vi prioritere fars rettigheter til selvstendig opptjening foran det interpellanten tar opp i sin interpellasjon. Det kan for enkelte kvinner også være negativt for karrieren å være borte fra jobb lenge hvis en har tette svangerskap. Det er derfor viktig at det legges til rette for at far kan ta sin del med egen opptjening. Dette er viktig for familien og for barnet, men det er også viktig at arbeidsgiver i større grad legger til rette for at både kvinner og menn kan kombinere arbeid og omsorg for barn. Når det gjelder tidsklemma – det er jo flere andre som har vært inne på det her: Det er helt klart at hvis norske familier skal komme ut av tidsklemma, kan vi ikke lenger ha det slik at menn med barn jobber mer overtid enn menn uten barn. Vi må faktisk legge til rette for at begge to tar sin del av jobben hjemme. Helt til slutt: Da jeg fødte mitt første barn – det er jo ille å gå tilbake til det, men bare for å se utviklingen vi har hatt i Norge, og hvor bra det egentlig er blitt – hadde vi tolv ukers permisjon med lønn, og vi ammet ett år den gangen også. Jeg husker ikke så veldig godt den tidsklemma, men vi hadde også menn som måtte ta sin del av jobben hjemme.