Forslaget om lovendringer i pasientrettighetsloven og biobankloven handler om helsehjelp og forskning i forhold til personer uten samtykkekompetanse, altså personer som ikke selv har muligheten til å samtykke. Lovforslaget vil medføre bedret mulighet til å kunne gi helsetjenester til disse pasientgruppene. Vedtakene vi gjør i dag, vil f.eks. kunne få betydning for pasienter som er demente, psykisk utviklingshemmede eller har en alvorlig psykisk lidelse. En samlet komite støtter Regjeringens forslag om endringer i pasientrettighetsloven, og jeg synes saksordføreren la det fram på en god måte på vegne av komiteen. Forslaget innebærer en presisering av at det er helsepersonell som skal ta avgjørelser om helsehjelp som innebærer et alvorlig inngrep, når pasienten er myndig, mangler samtykkekompetanse og ikke motsetter seg tiltaket. Dersom pasienten ikke ønsker å motta nødvendig helsehjelp, skal det likevel kunne gis dersom tillitskapende tiltak først er prøvd, og dersom alternativet kan medføre en betydelig helseskade. Når det gjelder drøftinger med pårørende, har regjeringspartiene og opposisjonspartiene hver sin merknad som ligner vesentlig på hverandre. Jeg tror ikke den reelle uenigheten her er særlig stor, men Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet har valgt en formulering som påpeker at spørsmålet skal drøftes med pårørende «der det er mulig», og at deres synspunkt skal tas hensyn til i vurderingen. Det er dermed en enstemmig komite som slutter seg til at spørsmålet skal drøftes med pårørende, men når vi sier at det skal drøftes «der det er mulig», er det fordi det kan tenkes tilfeller der det kan være spesielt krevende å få tak i de pårørende, eller fordi det kan være tvil om hvem som i det hele tatt kan regnes som pårørende i det gitte tilfellet. Vi skal også vedta endringer i biobankloven. Dersom pasienter motsetter seg innsamling av biologisk materiale for forskning, skal dette ikke finne sted. Men bakgrunnen for at vi nå vedtar lovendringer, er at det i dag heller ikke kan innhentes biologisk materiale fra grupper som ikke kan samtykke selv, selv ikke i kliniske nødssituasjoner. Konsekvensen av det kan være mindre kunnskap om og dermed dårligere behandling av disse pasientene enn andre. Dette handler derfor om muligheter til bedret kunnskap og forskning, som igjen vil kunne bedre pasientbehandlingen for flere grupper, som f.eks. demente og mennesker i kliniske nødssituasjoner. Når det gjelder forslaget fra Kristelig Folkeparti som er levert inn i dag, er det noe med at eidsvollsmennene, som vi kan se på det flotte maleriet bak meg, bestemte at Stortinget skulle deles inn i to avdelinger ved behandling av lovsaker, og jeg antar at de gjorde det for å signalisere at lovendringer er noe av det viktigste vi gjør. Derfor er det vanskelig for oss å gå inn på et forslag som vi ikke har fått behandlet i komiteen, og som vi ikke var forberedt på, og derfor ser vi i regjeringspartiene oss nødt til å stemme imot dette forslaget, uten at det betyr at vi signaliserer motvilje mot innholdet.