Jeg skal ikke utdype dette med nekrolog og minnetale noe mer enn å si at Arbeiderpartiets fylkesordfører i Sør-Trøndelag sa at ut fra det som en til da – dette var i forrige uke – hadde hørt kunne komme som oppgaver, ville dette være som å bære høy til en død hest. Jeg er veldig enig med ham i den analysen. Så er man kanskje uenige om det er en stashest eller en arbeidshest som er død, men den diskusjonen får vi ta – og får vi rikelig og god anledning til å ta – i det videre arbeidet. Det som fikk meg til å ta ordet, var representanten fra Senterpartiet, som igjen var oppe og prøvde å skape et inntrykk av at det hadde vært uenighet omkring arbeidet med å gjeninnføre differensiert arbeidsgiveravgift. Der synes jeg at det som statsråden sa, er en framstilling som jeg tror vi skal være enige om. Den forrige regjeringen skapte en åpning og et grunnlag for det arbeidet som den nye regjeringen fullførte. Det har vært bred politisk enighet gjennom hele prosessen om at dette er det mest virkningsfulle redskapet vi har i forhold til en aktiv distriktspolitikk. Det har det vært tverrpolitisk enighet om i Stortinget i hele prosessen. Ordningen som en hadde, fikk en jo først innsigelser på fra ESA under en senterpartistatsråd. Det betyr ikke at jeg påstår at Senterpartiet har ansvaret for at ordningen ble fjernet, men hvis vi skal drive den typen polemikk, kan vi fort havne oppi det. Det er ingen av oss tjent med, så lenge vi alle er enige om at det var riktig å få dette på plass. En regjering skapte grunnlag for det, en regjering gjorde jobben på grunn av et regjeringsskifte. Og hvis vi kan holde på det, kan vi også holde på en felles enighet om at dette er en god ordning for landet, som vi er nødt til å gjøre mye for å bevare også for framtiden.