Justisdepartementets forslag til lovendringer i Ot.prp. nr. 74 for 2005-2006 er en direkte oppfølging av lov av 17. juni 2005 om mekling og rettergang i sivile tvister, tvisteloven. Formålet er å sørge for helt nødvendige endringer i andre lover i forbindelse med ikraftsetting av tvisteloven. Det kan synes teknisk, kanskje byråkratisk og noe kjedelig, men det er desto viktigere. Det har i denne omgang ikke vært meningen å foreta noen generell revisjon av prosess- og saksbehandlingsregler i andre lover som må endres som følge av tvisteloven – dette også sagt med henblikk på Høyres forslag. Det har altså ikke vært formålet med denne runden å gå inn i realitetsendringer. Dette skyldes først og fremst at den tidligere regjering og det storting som behandlet tvisteloven, gjorde en veldig god jobb og lagde et veldig godt rammeverk og gode regler for hvordan tvisteloven skal fungere. Regjeringa er opptatt av at dette er en reform som bør gjøres gjeldende så raskt som mulig, og at det bør gis ressurser, slik at den kan bli effektiv ute i befolkninga. Jeg er derfor tilfreds med at justiskomiteen i all hovedsak slutter seg til de foreslåtte lovendringene. Det ligger et betydelig arbeid bak en proposisjon som denne. Når justispolitikere behandler andre presserende oppgaver, skal man vite at det også gjøres andre ting som ikke syns så godt. Dette er en slik sak, men den er, som sagt, desto viktigere. I proposisjonen har jeg gått inn for at tvisteloven bør iverksettes fra 1. januar 2008. Jeg er glad for at justiskomiteen støtter denne ikraftsettingsdatoen. Tvisteloven innebærer en omfattende og viktig reform, og det er derfor av stor betydning at den blir iverksatt så snart som mulig. Hovedformålet med reformen er å gi raskere, billigere og riktigere tvisteløsninger for partene. Tvisteloven legger til rette for at flere saker skal bli løst i minnelighet utenfor domstolene, og den skal lette tilgangen til domstolene når det er behov for en rettslig avgjørelse. Dette er vitale spørsmål når det gjelder folks adgang til rettssystemet for å få løst konflikter. Kanskje er de vel så viktige som de Stortinget snarlig, håper jeg, skal avgjøre i forhold til hva slags rettshjelp vi skal gi befolkninga. Jeg mener det er viktig at alle parter i en tvist har en reell og lik mulighet til å bringe en sak inn for domstolene. Det er en grunnleggende forutsetning for at partene skal kunne komme til en minnelig løsning i samsvar med rettsreglene. En billigere domstolsprosess er avgjørende for reell domstolsadgang, og med tvisteloven skal prosessen bli billigere for partene. Samtidig skal domstolene fortsatt være det sikreste og mest kvalifiserte tvisteløsningsorganet vi har. Det viktigste grepet som tas for en raskere og billigere prosess, er at saksbehandlinga tilpasses sakens art og omfang. Saksbehandlinga skal i tid og omfang stå i forhold til sakens betydning. Her vil den nye ordninga med en enklere småkravsprosess få stor betydning, i likhet med en mer aktiv saksstyring fra dommernes side. Målet er at domstolene i små og mellomstore saker bruker vesentlig mindre tid på hver enkelt sak. Regelen om gruppesøksmål er også viktig for å lette tilgangen til domstolene. Adgangen til gruppesøksmål vil i seg sjøl bidra til minnelige løsninger i samsvar med rettsreglene for større grupper med like og til dels små saker. For å undersøke at reformen når det tilsiktede hovedformål, er det skissert et opplegg for den evalueringa det tas sikte på tre år etter ikrafttredelsen, som saksordføreren var inne på. Departementet vil forberede en evaluering med bakgrunn i noen momenter knyttet til målene med reformen: redusert behov for søksmål, senket domstolsterskel, lavere kostnader for partene, raskere prosess, gjennomslag for materiell rett, rettferdig og tillitskapende domstolsbehandling og mer effektiv domstolsbehandling. Jeg har merket meg at komiteen er tilfreds med at man får en slik evaluering etter at loven har virket en stund. Jeg er i så måte glad for saksordførers innspill, vinkling og for så vidt også håndtering av saken her i Stortinget. Det bidrar til at vi raskt kan få satt denne reformen ut i livet på en effektiv måte. Jeg må også innrømme at Regjeringa i neste års statsbudsjett har tatt initiativ til og fremmet forslag om – og det regner jeg med at vi får bred oppslutning om – at domstolene til neste år tilføres ressurser, nærmere 18 mill. kr, bl.a. for å ivareta det representanten Dørum var inne på, spørsmålet om opplæring ute i domstolene og opprustning bl.a. av datamateriellet som skal håndtere denne loven. Det er utfordrende, men jeg er sikker på at vi vil komme vel i havn. Jeg har lyst til å gi honnør ikke bare til mitt eget departement, men også til domstolsadministrasjonen, som har bidratt godt i denne prosessen.