Jeg registrerer at foregående taler var opptatt av at Fremskrittspartiet skulle gå gjennom sitt program. Det gjør vi med jevne mellomrom. Det programmet vi har lagt fram denne gangen, som vi gikk til valg på, er et meget godt program, som representanten burde studere nøye. Da ville det kunne komme mange gode løsninger fra den kanten også. Det er med glede jeg registrerer at overgangsordningene for arbeidstakere fra de nye EØS-landene hittil har fungert etter hensikten. Jeg er også glad for at flertallet ønsker å videreføre dagens overgangsordninger. Fremskrittspartiet påpekte ved forrige behandling av denne saken at det var unødvendig å innta en offensiv holdning for raskt å liberalisere reguleringene for arbeidsinnvandring for å sikre høykvalifisert innvanding fra de nye EU-områdene. Fremskrittspartiets medlemmer støttet innføringen av overgangsregler for arbeidsinnvandring for åtte av de ti nye EU-landene, og understreket at det var oppsiktsvekkende at Regjeringen hadde forholdt seg så passiv i forhold til hvilke utfordringer utvidelsen av arbeidsmarkedet kunne føre til i Norge. Jeg har merket meg at det i St.meld. nr. 9 pekes på at overgangsordningene kan ha hjulpet til med å redusere det uregistrerte arbeidet, og at kontrollen som er utført av Arbeidstilsynet, har avdekket manglende arbeidstillatelse for tilsatte i norske eller norskregistrerte virksomheter. Ifølge St.meld. nr. 9 fikk totalt 37 200 personer fra de nye EØS-landene arbeidstillatelse i 2005 – en økning på ca. 30 pst. i forhold til 2004. Økningen året før var på 40 pst. Omtrent halvparten av de tillatelsene som ble gitt i 2005, var fornyelser. Fremskrittspartiet anser at en ytterligere økning må forventes dersom overgangsordningene blir avskaffet. I sine merknader i Innst. S. nr. 149 for 2003-2004 pekte medlemmene fra Fremskrittspartiet sammen med Senterpartiet på at de aller fleste vesteuropeiske land strammet inn i sine velferdsytelser «i frykt for at de skal bli misbrukt av velferdsturister fra de nye medlemslandene». De samme medlemmene konstaterte at utvidelsen på sikt kunne føre til at norske borgere stod i fare for å få et dårligere velferdstilbud, og at dette ville være en uheldig konsekvens. I St.meld. nr. 9 påpekes det at velferdsordninger som sykepenger, dagpenger og sosialhjelp er blitt lite eller så godt som ikke benyttet, mens Statistisk sentralbyrå peker på at barnetrygd, engangsstønad ved fødsel og kontantstøtte blir en del benyttet. Fremskrittspartiet mener at dette gir grunnlag for en grundig gjennomgang av de norske velferdsordningene med tanke på avgrensninger og eventuelle tilpasninger i forhold til en eventuell økt innvandring fra EØS-land, også med tanke på utviklingen ved eventuelle bortfall av overgangsordninger på et senere tidspunkt. Jeg registrerer at en rekke land i Europa nå vurderer å fjerne overgangsordningene for arbeidsinnvandring fra de nye EØS-landene, samtidig som de nye landenes arbeidsmarkeder og økonomi utvikler seg i positiv retning og gjør behovet for å søke arbeid i andre land mindre. En slik utvikling kan etter min mening føre til et mindre behov for overgangsordninger i framtiden, samtidig som behovet for ny arbeidskraft i Norge kan øke, og innslaget av arbeidstakere fra EØS-land kan ha positiv virkning på det norske arbeidsmarkedet. Foreløpig anser imidlertid vi det for nødvendig å videreføre ordningene, og vi mener at de siste to årene har vist at de fungerer etter hensikten. For å forebygge en negativ utvikling av bruk av norske velferdsordninger og for å hindre mistenkeliggjøring av fremmede arbeidstakere, særlig i en tid uten overgangsordninger og spesielle tiltak i markedet, fremmer Fremskrittspartiet forslag om en gjennomgang av velferdsordningene med sikte på en tilpasning som kan bidra til en overflødiggjøring av overgangsordninger i framtiden. Jeg tar opp forslagene nr. 1 og 2 fra Fremskrittspartiet.