Innledningsvis får jeg vel si jeg er litt usikker på om det siste innlegget vi nå hørte, er til særlig glede for dem som er avhengige av en betydelig maritim sektor framover. Det er kanskje viktigere enn det jeg vil karakterisere som litt billige poenger på andre partiers bekostning, når vi diskuterer en så viktig sak som vi gjør nå. Det er en næring med tunge og lange tradisjoner interpellanten vier oppmerksomhet i dag. Det er det virkelig grunn til, ikke minst fordi vi fortsatt ønsker en sterk maritim næring også i framtiden. Det er et viktig anliggende også for Kristelig Folkeparti, som for de fleste andre partier i denne sal. Hvorvidt vi har tapt terreng eller ikke på denne sektoren, kan man spørre seg om. I alle fall, den norske skipsfartsflåten består av i overkant av 1 700 skip, ifølge Rederiforbundet. Ulike undersøkelser oppgir en samlet flåte på mellom 40 og 55 millioner dødvekttonn, avhengig av hvordan man definerer enkelte tankskip i NIS som norske eller ikke. Uansett, vi har vært, vi er, og vi bør være en av de store skipsfartsnasjonene i verden. Men viktigere enn å snakke om nasjonale vimpler er det vel å diskutere framtiden for næringen, og samspillet mellom næringen og myndighetene for å sikre konkurransekraft også framover. Det kan være en fare for at en slik debatt dreier seg for mye om ulike offentlige tilskuddsordninger og skatteregimer, selv om det absolutt er viktige parametre det også. Utgangspunktet for enhver verdiskaping er menneskene selv, og den kompetansen de besitter. Her har vi et unikt konkurransefortrinn å ta vare på i Norge. Vi er et av få land som har et komplett maritimt-industrielt miljø. Miljøet defineres gjerne som en klynge eller et nettverk av maritime bedrifter, og omfatter alt fra sjøtransport til skipsutsyr, skipsbygging, mekling, finansiering, klassifisering, forskning og maritim petroleumsvirksomhet. Det er et godt og kritisk nødvendig utgangspunkt vi har her. En slik kompetansebase har vært, og er, den viktigste forutsetningen for konkurransekraft også i framtiden. Norsk næringsliv, som skipsfarten er en viktig del av, består ikke av typiske lavkostnadsprodusenter. Verdiskapingen kommer gjennom tilførselen av kompetanse. Derfor må også rammebetingelsene for forskning, først og fremst i regi av bedriftene selv, være gode. Da er ikke Regjeringens bidrag i budsjettet når det gjelder innstramming på SkatteFUNN, godt nytt. Vi kommer heller ikke utenom at eierne i skipsfartnæringen vurderer skattevilkårene når lokalisering av virksomheten bestemmes. Den forrige regjeringen satte ned et ekspertutvalg som har vurdert hvordan den framtidige rederiskatten bør utformes. Regjeringen har nå vurdert innspillene i høringsrunden om Rederiskattutvalgets innstilling i et halvt år. Nå synes vi fra Kristelig Folkepartis side at det er på tide at man heiser flagg i regjeringskontorene og sier fra om hvor man vil. Med en flertallsregjering som tilsynelatende ønsker å være enig om det meste, burde vi forvente at vi nå fikk et svar snart. Næringen fortjener i det minste å få vite når Regjeringen tenker å legge fram et slikt skattesystem for Stortinget. Kanskje ministeren kan gi et svar på det i dag? Kristelig Folkeparti vil for sin del legge vekt på at selve skattesystemet må bygge på det tonnasjeskattesystemet som praktiseres i EU. Vi vil også sette som en forutsetning at den samlede skatte- og avgiftsbyrden som legges på næringen, må være konkurransedyktig i internasjonal sammenheng. Det er ikke vanskelig å være enig med Arbeiderpartiets finanspolitiske talsmann når han i Aftenposten den 23. november tar til orde for at EU bør justere skattesystemet for rederier, slik at det blir samsvarende med den ordinære selskapsbeskatningen. Men nå er nå engang virkeligheten at tonnasjeskattesystemet i EU er annerledes. Virkeligheten er at rederinæringen er global og dermed også mobil. Hvis vi vil ha skipsfartsvirksomhet med base i Norge, og det tror jeg de aller fleste vil ha, er det selvsagt klare grenser for hvor mye større skattebyrde vi kan ha i Norge. Da synes jeg det blir litt meningsløst å snakke om rike redere. Det vi snakker om her, er alminnelige arbeidstakere og hvorvidt de fortsatt skal kunne arbeide i Norge ut fra at vi har en sterk maritim næring i framtiden. Så Regjeringen bør handle, ikke av hensyn til opposisjonen, men av hensyn til næringen.