Hvis det var riktig, det Tove Karoline Knutsen innledet innlegget sitt med å si, at det var den forrige regjeringen som beveget seg vekk, må jeg stille et konkret spørsmål: Hva er da grunnen til at hennes partikollega Svein Gjelseth føler behov for å si om strukturendringene at det er vanskelig for ham å mene noe annet enn det partiet har stått for de siste 15 årene – altså internt i Arbeiderpartiet deler man ikke Tove Karoline Knutsens egen beskrivelse av hvordan endringene har foregått? Denne debatten har vist én ting: De som er mest fornøyd med Regjeringens fiskeripolitikk, er SV. Det viser vel kanskje at både Arbeiderpartiet og Senterpartiet er tvunget betydelig til venstre i forhold til hva de har stått for tidligere. For Senterpartiet er det åpenbart et problem at en av deres siste fiskeriministre nå er en av de største kritikerne av Regjeringens fiskeripolitikk, der regjeringen selv mener at det har skjedd en betydelig endring. La meg da gå punktvis gjennom noen av de spørsmålene som har vært oppe. Jeg har ikke kritisert at man foretar en retrett. Det synes jeg er fint. Det jeg har kritisert, er at man åpenbart har gjort et meget dårlig håndverk på forhånd. Det burde Regjeringen ikke ha gjort. Man burde kanskje vært i dialog. Og så får vi se om det er riktig som det sies fra denne talerstolen, at næringen er fornøyd. Så langt har vel ikke næringen uttrykt noe som helst knyttet til de skissene som har vært trukket opp fra talerstolen i dag, knyttet til NOx. Uansett er det positivt at man foretar retretter når det blir bedre, men det er ikke sikkert at man hadde trengt å gå igjennom all den diskusjonen om man hadde hatt en bedre dialog på forhånd. Så til nettolønn. Her må Arbeiderpartiet bestemme seg for om de skal hevde, som Helga Pedersen, at den forrige regjeringen og Høyre var for, og at det var bred enighet om disse spørsmålene, eller, som Gullvåg, skjelle oss ut for at vi ville fjerne alt. Sannheten er at vi ønsker oss en annen type nettolønnsordning, og vi ønsker større frihet til å kunne ansette flere utlendinger i skipsfarten, noe som innebærer at presset mot fiskerinæringen ville vært mindre. Når det gjelder leveringsforpliktelsene, er vi enig i at det skal være leveringsforpliktelser. Men det forslaget som er fremmet om 100 pst. levering, med innskjerpinger også på foredlingsbiten, kommer til å bidra til lavere lønnsomhet og en betydelig politisk styring, og det kommer til å bidra til at flere lokalsamfunn blir mer sårbare. Det er et dilemma med distriktskvotene at man bare flytter fra det ene lokalsamfunnet til det andre. Det betyr at det alltid vil være noen som er for, men det er veldig mange som vil være imot, for det bidrar altså bare til at man flytter på kvoter og ikke øker dem. Så til strukturfrys. Det sa vel egentlig Svein Gjelseth alt om i sin beskrivelse av denne. Til slutt, til representanten Gullvåg: Det er mulig at det bare er Høyre som mener dette, men jeg registrerer at da må også LO tas inn blant dem som gir Høyre støtte, og at stort sett alle fiskeriorganisasjonene og ikke minst en tidligere relativt kjent arbeiderpartiperson som nå leder Fiskarlaget, må være blant de høyrøstede skrikhalsene som Gullvåg mener får for mye oppmerksomhet i fiskeridebatten. Men det er de som har problemene nær seg, som nå gir klarest beskjed om at de er kritisk til Regjeringens politikk.