Det er godt vi har «passion» – det har jeg òg, president! Jeg satt i en regjering som tok lærerrollen så til de grader på alvor at de kom med Kunnskapsløftet, fordi vi visste at det hadde ikke blåst noen «Gymnaslærer Pedersen»-reform over landet, men nærmest en reformpedagogisk ånd, som lød slik at hvis du kan undervisningsteknikken bra, så er det ikke så farlig om du ikke kan faget. Dette gjorde regjeringen Bondevik II noe med. Man kom med Kunnskapsløftet, hvor man nettopp gikk inn i kjernen for at lærerne skal være gode. Nå konstaterer jeg at statsråd Djupedal er enig. Han har faktisk vært statsråd i ca. et halvt år, så han trenger ikke snakke om forgjengerne. Jeg har stilt et skriftlig spørsmål til statsråden om byråkratiet. Jeg fikk et formelt svar som sa at det utelukkende handlet om arbeidstidsavtalen. Det er kommet litt mer erkjennelse siden det svaret. Hvis vi f.eks. går inn i temaet byråkratisering knyttet til enkeltvedtak, blir mitt spørsmål – veldig konkret: Hva vil statsråden gjøre for å sørge for at enkeltvedtak som knytter seg til spesialopplæring, blir håndtert på en slik måte at eleven får det bra, og læreren får det bra, og at det blir et samarbeid på tvers av departements- og etatsgrenser? Det vil være en konkret utfordring for statsråden å ta med seg.