Når Regjeringen får flertall for dette i dag, er det sammen med et parti som ikke engang orker å møte opp i stortingssalen og forsvare det de gjør. Det partiet har ikke kjærligheten til jernbanen fremst i sine prioriteringer i denne saken. Det er Fremskrittspartiet, som ellers ønsker å legge ned mesteparten av jernbanen, som sikrer Regjeringen flertall for dette. Jeg lurer på om ikke statsråden synes det er et paradoks. Jeg synes det er betimelig å få svar på dette spørsmålet: Er det ikke slik at vi siden vedtakene om konkurranseutsetting av jernbanen ble fattet, har måttet bygge opp et konkurransebyråkrati som har kostet langt mer enn det vi eventuelt måtte spare i framtiden på Gjøvikbanen? Bekymrer det ikke statsråden at vi utvikler et slikt byråkrati? Det betyr jo at vi faktisk bruker mer penger på byråkrati og mindre penger på jernbane.