Svaret er at det er rom for justeringer, men jeg må understreke to viktige forbehold. Det ene er at det er krevende å få til justeringer når rammene er lagt. Da må man ikke bare være enige om hva man skal plusse på, som det helt sikkert er lett å skape enighet om, man må også være enige partiene imellom om hva man skal stramme inn på. Det er jo den siste oppgaven som alltid viser seg vanskeligst, og jeg har ikke lyst til å skape noen falske, urealistiske forventninger. Men det er opp til Stortinget å se om man greier å finne felles inndekning for å finansiere felles påplussinger. Det andre jeg vil understreke, er at jeg tror at rommet for dialog med Stortinget, dialog med opposisjonen, er enda større før vi legger fram sakene. Der har vi en god dialog når det gjelder pensjon. Jeg ønsker at vi skal få en tilsvarende dialog når det gjelder stat–kirke, og gjerne på andre store og mindre saker, for da er rommet større og handlefriheten større.