Først vil jeg takke saksordførerne, både Vallersnes og Nybakk, for å ha gjort en veldig god jobb med hensyn til å framstille hva som har skjedd i forbindelse med NATO i 2005. Det som nå står foran oss, er det videre arbeidet, og da har jeg bare lyst til å referere litt fra hva den norske delegasjonen var med på i vårsesjonen i NATOs parlamentariske forsamling i Paris 26.–30. mai – det er ikke så lenge siden. Jeg vil bare fortelle at Norge deltok i alle komitemøter: i politisk komite, forsvars- og sikkerhetskomiteen, vitenskaps- og teknologikomiteen, komite for økonomi og sikkerhet, komite for sivile sikkerhetsdimensjoner samt styringskomiteen og NATO-Russlandskomiteen. Forsamlingen vedtok i vitenskaps- og teknologikomiteen en uttalelse om Irans atomenergipolitikk. Resolusjonen uttrykker bekymring, men likevel håp om å løse konflikten ved diplomatiske midler. Plenum vedtok en uttalelse om framdriften i arbeidet for NATO-medlemskap for landene i Adriaterhavstraktaten – Makedonia, Kroatia og Albania – og om utviklingen i Georgia. Sesjonen var preget av sterk fokusering på svartehavslandene og Sør-Kaukasus. Det gjaldt både i plenum og i flere av komitemøtene. Innfallsvinkelen til regionen og sikkerhetsspørsmål omfattet demokratiutvikling, herunder rettssikkerhet og korrupsjonsforebyggelse, menneskerettigheter og generelle utviklingsspørsmål, samt energi og miljøspørsmål. I plenum talte bl.a. Ukrainas utenriksminister, Hviterusslands opposisjonsleder Milin-kevich, Aserbajdsjans president, Georgias president, og den russiske delegasjonen markerte seg sterkt og uttrykte høylydt misnøye med de ovennevnte lands ønskede nærhet til NATO. Koordinering av innsatsen i Afghanistan var et annet tema som engasjerte forsamlingen. Etter manges syn er operasjonene der den viktigste testen på NATOs operasjonsevne i dagens sikkerhetsbilde. I rapportene om NATOs operasjoner ble det lagt vekt på den utfordring det ligger i at NATOs operasjoner i dag skjer utenfor NATOs territorier, samt NATOs evne til å gjennomføre operasjoner. Ressurs- og energispørsmål var en sentral komponent av møtet i flere av komiteene, og et spørsmål som det vil være naturlig å følge opp videre fra norsk side. Likeledes ble det reflektert over menneskelige sider ved NATOs engasjement. I denne debatten ligger spørsmål om endring av NATOs mandat, med et foreløpig forslag til konklusjon om at pådriverrollen ikke ligger til NATO når det gjelder krisehjelp og humanitær hjelp, eller bekjempelse av terrorisme, men at NATO kan utføre den type oppgaver i samarbeid med nasjonale myndigheter og internasjonale organisasjoner med relevant mandat. NATO-retningslinjer for et slikt engasjement ble etterspurt. Norge støttet Island, som representanten Nybakk nevnte, i deres bekymring over tilbaketrekningen av amerikanske styrker fra Keflavikbasen. Det norske perspektiv var ikke bare at Island, som eneste NATO-land, ikke lenger vil ha et luftforsvar, men like mye at det kan ses som et signal på mindre interesse for nordområdene og alle de muligheter, så vel som utfordringer, som ligger der med hensyn til ressursutvinning. Ellers volder forholdet til PLC og Hamas like mye uenighet i forsamlingen som på hjemlig arena. PLC har observatørstatus, men mange i NATOs parlamentarikerforsamling ønsker ikke å henvende seg aktivt til Hamas for deltakelse i NATOs parlamentarikerforsamling. Norge har for tiden ingen verv i forsamlingen. Det var derfor gledelig at Jan Petersen ble nominert til visepresidentkandidat fra forsamlingens konservative gruppe. Valget finner sted på høstsesjonen i Quebec i november.