Stortinget kommer i dag til å vedta ordninger som vil forbedre billighetserstatningsordningen for tre grupper. De forbedrede ordningene vil gjøre det mulig for flere krigsbarn, romanifolk/tatere og eldre utdanningsskadelidende samer og kvener å søke erstatning for overgrep begått mot dem. Dette er mennesker som har lidd overlast, eller rett og slett har blitt utsatt for overgrep som den norske stat må ta ansvar for. Mange har reagert på de lave utbetalingene som blir gitt i vår billighetserstatningsordning. Til det er å si at Norge har tradisjon for lave erstatningsutbetalinger ut fra at vi har valgt å ha et godt sosialt sikkerhetsnett som fanger opp dem som faller utenfor. Utbetalinger av kontantbeløp fra det offentlige utenom trygde- og sosialsystemet og uten at det foreligger erstatningsansvar på rettslig grunnlag, anses derfor som noe spesielt ekstraordinært. Når vi behandler denne saken, skal vi huske at den urett som er begått fra statens side mot ulike grupper i samfunnet, ikke kan gjøres ugjort med penger. Erstatningen vi gir, må ses på som staten Norges måte å be om unnskyldning på for de overgrep norske myndigheter har vært ansvarlig for på grunn av uakseptabel politikk og praksis i tidligere tider. Mange av de barn som ble født med norsk mor og tysk far, har blitt påført særlige lidelser som følge av hvem deres foreldre var. Mange har blitt utsatt for ondsinnet og aggressiv atferd i sine lokalsamfunn, og ikke bare fra andre barn, men – desto alvorligere – fra voksne og myndighetspersoner. Forskning dokumenterer at en lang rekke statlige inngrep rammet krigsbarn hardt. Dette tar Stortinget svært alvorlig, og komiteen mener behandlingen av uskyldige barn som bidrog til å forringe deres oppvekst, er en del av vår historie som vi gjerne skulle ha vært foruten. Statsministeren har tidligere beklaget behandlingen av krigsbarna, og det gjør også Stortinget i dag gjennom det dokumentet vi nå behandler. En samlet komite støtter Regjeringens forslag om at erstatning til krigsbarna bør skje gjennom en tilpasning av billighetserstatningsordningen, og at søknadene bør vurderes individuelt. Erstatning skal gis til dem som ble påført særlige lidelser, tap og urimeligheter som følge av at de var krigsbarn. Med dette menes at den overlast og de overgrep som et krigsbarn ble utsatt for, må ha en viss alvorlighetsgrad. Hvordan dette har fulgt dem senere i livet, vil være et relevant element, men ikke et vilkår for erstatning. Når det gjelder mobbing, har Regjeringen foreslått at det skal kunne utbetales erstatning til krigsbarn som forteller at de har vært utsatt for mobbing, basert på egenerklæring. Man foreslår et erstatningsbeløp på 20 000 kr. Arbeiderpartiet mener dette beløpet er for lavt. I tidligere saker under Stortingets billighetserstatningsordning har beløpet ligget på mellom 40 000 og 60 000 kr for det lavest tilkjente. Arbeiderpartiet mener det hadde vært ønskelig å heve erstatningsbeløpet til 40 000 kr ut fra den erkjennelse at det er staten og ikke krigsbarna sjøl som er ansvarlig for at dokumentasjon er gått tapt. Men for Arbeiderpartiet er det viktig at det skal være en samlet komite bak et vedtak som dette. Vi mener saken egner seg dårlig til partipolitiske markeringer, og kommer derfor til å støtte flertallets forslag til erstatningsordning. Romanifolket har som reisende blitt utsatt for fornorskningspolitikken fra staten. Mange er tidligere innvilget billighetserstatning knyttet til tapt skolegang. Det er også opprettet et fond for å fremme bevaring og utvikling av romanifolkets kultur, språk og historie. Arbeiderpartiet har vært opptatt av at praktiseringen av billighetserstatningsordningen skal endres, slik at romanifolk som søker erstatning, skal sammenliknes med majoritetsbefolkningen, og er glad for at det blir flertall for dette i dag. De høyeste erstatningene tilkjennes i tilknytning til tvangssterilisering av taterkvinner som skjedde i perioden 1930 til 1970. Dette har rammet 350 kvinner. Stortinget har lagt vekt på at det er viktig å imøtekomme kravet om kompensasjon. For muligheten for å søke om erstatning på andre grunnlag enn tvangssterilisering er det for Arbeiderpartiet også viktig å legge vekt på at det for mange romanifolk er vanskelig å fremme søknad om erstatning uten juridisk bistand, da de mangler skolegang og har vanskeligheter med å områ seg i forvaltningen. Derfor er vi opptatt av at det skal være lett å få fri rettshjelp. Derfor må praktiseringen av rettshjelpsloven være liberal, slik at flere kan få sine rettigheter ivaretatt. Okkupasjonen av Norge og tilbaketrekningen etter krigen rammet Finnmark og Nord-Troms hardere enn de andre landsdelene. Under krigen måtte lokalbefolkningen lide ved at skolebyggene ble tatt i bruk av okkupasjonsmakten og etterpå ved brent jords taktikk, slik at undervisningen i mange år opphørte. Spesielt rammet dette i kombinasjon med fornorskningspolitikken mange samiske og kvenske barn som ikke kunne norsk. Da undervisningen etter krigen foregikk på norsk, har dette gjort at mange samer og kvener har levd som analfabeter hele livet. Fornorskningspolitikken var et overgrep mot den samiske befolkningen og rammet i særlig grad barn i skolepliktig alder. Konsekvensene av dette har fulgt mange gjennom hele livet. La meg avslutningsvis igjen legge vekt på at Stortingets billighetserstatningsordning kun kan være en oppreisning og en beklagelse fra samfunnet overfor de gruppene som har vært utsatt for overgrep fra staten. En begrenset erstatning med utbetaling av en erstatningssum kan aldri gjøre ugjort de ulike overgrep som har rammet mange. Vi er glad for at vi endelig har fått et vedtak i denne saken, slik at mange av dem som har ventet lenge på dette vedtaket, kan komme videre i livet.