La meg først understreke hvor viktig forholdet til foreldrene er. Foreldrene har en naturlig plass i norsk skole og en styrket plass i norsk skole. Det skal ikke være slik at når foreldrene går inn på skolens arena, er skolen fremmed for dem – at man liksom er på besøk. Vi ser veldig tydelig at foreldrenes engasjement i skolen bedrer barnas læringsresultat. Vi ser at skolen som helhet vokser på det. Vi er opptatt av å finne nye og forsterkede samarbeidsrelasjoner mellom skole og barnehage. Denne prosessen er vi i gang med, og Stortinget vil også få seg forelagt saken om ikke altfor lang tid. Grunnen til det er at vi så entydig ser at foreldres engasjement er positivt. Når det gjelder endringer i opplæringsloven knyttet til det konkrete spørsmålet, vil ikke jeg ta stilling til det her og nå, men jeg er kjent med at noen ønsker en slik utvikling. I utgangspunktet vil jeg si at det spørsmålet vil vi komme tilbake til. La meg også si at i hele Kunnskapsløftet og i det som startet med Trond Giske, som den forrige regjeringen fortsatte med, og som vi nå har fortsatt med, ligger dette premisset med foreldre–hjem-samarbeid som en veldig tydelig bærebjelke. Vi tar sikte på å forsterke det ytterligere.