Vi ser at folk i en globalisert tidsalder har et veldig behov for å finne en identitet og en trygghet med hensyn til tradisjoner og ståsted. Jeg tror det er én av forklaringene på hvorfor veldig mange vanlige kirkemedlemmer f.eks. er kritiske til et skille mellom stat og kirke. Man er utrygg på hva som vil skje med de faste rammene man har i livet, selv om man er veldig åpen for de prinsipielle innvendingene mot en statskirke. Jeg tror at et fungerende flerkulturelt mangfold i samfunnet ikke handler om at vi skal gjøre alle like, men at folk skal få lov til å være forskjellige. Det handler om å respektere og forstå hverandre på tvers av skillelinjer – møtes, ha dialog og jobbe for å finne felles ståsted. Et samfunn må også ha noen felles verdier. Jeg mener at stat–kirke-debatten bør resultere i brede, samlende løsninger, ikke i – som Fremskrittspartiet har ønsket – en folkeavstemning. Jeg hørte en gang Fremskrittspartiets kirkepolitiske talsmann si at man trodde man skulle kunne vinne over dem som fortsatt ønsker statskirke. Jeg tror ikke det er måten å tilnærme seg kirkedebatten på. Vi trenger samlende, brede løsninger.