Arbeid til alle er et hovedmål for Regjeringens økonomiske politikk. På tross av at norsk økonomi er i god stand, er ca. 85 000 mennesker enten arbeidsledige eller på tiltak. Regjeringen forventer en sysselsettingsvekst på 22 000 personer i 2006. Mange arbeidsledige vil dermed komme i arbeid. For dem som i kortere eller lengre perioder er arbeidsledige, er det dagpengene som skal sørge for mat på bordet. Denne ytelsen gir, for å si det forsiktig, ikke grunnlag for de store utskeielsene. Arbeidsledighet er dermed ikke bare en belastning for den enkelte ved at man mister arbeidet, statusen og det sosiale fellesskapet som følger med en jobb. Det blir også en svært merkbar økonomisk belastning. Fra og med 2003 ble belastningen større for de arbeidsledige, ved at feriepenger for de arbeidsledige ble tatt vekk. Dette kuttet i ytelser ble av de tidligere regjeringspartiene markedsført som incentiv for de arbeidsledige til å komme seg i arbeid. For de mest uheldige har dette incentivet kostet rundt 20 000 kr. Partiene som utgjør dagens stortingsflertall, har hele tiden vært imot dette kuttet. I valgkampen lovet vi at dette skal vi reversere. Det er derfor svært gledelig at vi i det første statsbudsjettet fra den nye regjeringen får forslag om å gjeninnføre ferietillegget for de arbeidsledige, slik at opptjeningen starter fra 1. juli 2006. Dette er et håndslag til de altfor mange arbeidsledige og deres familier som vil merkes når ordningen er gjeninnført for fullt. Permitteringsregelverket er en sikker gjenganger i budsjettdebatter her i huset. Arbeidsgivers lønnspliktperiode og permitteringstidens lengde er svært viktige faktorer når bedrifter som har problemer, skal velge mellom oppsigelser eller permitteringer. I Bondevik II-regjeringens budsjettforslag ble det foreslått å gå tilbake til lovbestemt dagpengeperiode på 26 uker og arbeidsgiverperiode på 10 dager. I vår nye regjerings forslag er dagpengeperioden foreslått utvidet til 34 uker, mens arbeidsgiverperioden fortsatt er satt til 10 uker. Jeg registrerer signaler fra arbeidslivets parter om at det er positivt at dagpengeperioden settes til 34 og ikke 26 uker. Men mange er bekymret for hvordan 10 dagers lønnspliktperiode vil fungere. I komiteinnstillingen har flertallet derfor bedt Regjeringen om å se nærmere på ulike sider ved permitteringsregelverket, i samarbeid med partene i arbeidslivet. Det er viktig at vi har regler på dette området som fremmer sysselsetting, og som er til å leve med for bedrifter og arbeidstakere. Lønnsgarantiordningen skal sikre arbeidstakere i bedrifter som går konkurs, at de får utbetalt lønn som de har krav på, uavhengig av konkursboets betalingsevne. I budsjettforslaget fra regjeringen Bondevik II ble det foreslått innstramminger i denne ordningen som ville gitt en innsparing på 46,7 mill. kr i 2006, og med full årsvirkning ville det blitt spart inn 93,4 mill. kr. Denne representant er på ingen måte motstander av innsparing i offentlige utgifter. Men når innsparingen kommer som et resultat av usosiale kutt i ordninger som kommer vanlige arbeidstakere til gode, sier jeg stopp. Det gjør også komiteens flertall. Vi går mot innstrammingene, i likhet med Regjeringen. De tidligere regjeringspartiene presenterer disse innstrammingene som forenklinger, som vil medføre raskere saksbehandling. Det synes som om det for disse partier er viktigere raskt å få ut avslag på søknader om ytelser fra ordningen enn å oppfylle målsettingen med ordningen, å holde vanlige arbeidstakere mest mulig skadesløse ved konkurs hos arbeidsgiver. I kapittel 2543 Ytelser til yrkesrettet attføring økes barnetillegget til attføringspenger med 10 kr pr. dag pr. barn. Dette er en viktig del av Regjeringens utvidete fattigdomspakke, som koster nærmere 150 mill. kr. Jeg er glad for at denne regjeringen prioriterer et løft på barnetilleggene. Dette er helt i tråd med Regjeringens intensjon om å ha en særlig fokusering på barn når tiltak mot fattigdom utformes.