Når representanten Faldet siterer Ibsen: «Om jeg hamrer eller hamres, ligefuldt saa skal der jamres», skal man i anstendighetens navn lytte, for da er det en ekspert som uttaler seg. Jeg har med stor interesse lyttet til opposisjonens innlegg her i dag, og for meg synes det som det er et bredt tilbaketog i forhold til det de har sagt, og som ligger i innstillingen. Det er klart at flertallet har skapt uklarhet og stor utrygghet rundt denne saken. Nå forstår jeg at det må ryddes opp og avklares i ettertid utenfor denne sal, hvis jeg forstod representanten Bergo rett. Men det skulle vi selvsagt gjort her i Stortinget. Giske påstår nå at alle forhold er avklart gjennom denne debatten. Men det er fremdeles uklart hva som ligger i merknaden om offentlig sektor. Merknaden henspeiler til det som er lagt ut til fri bruk. Hvis representanten mener at alt skal være som før, hvorfor da denne merknaden? Det står i setningen «Bruk av beskyttet materiale avgjøres i forhandlinger». Etter dagens debatt henger denne setningen fremdeles i løse luften. Utsagnet blir ikke forpliktende før flertallet sier klart hvem det er som skal betale. Det har vi ikke fått svar på i dag. Dette er et meget relevant spørsmål, fordi brukerne, kommuner og fylkeskommuner og andre offentlige institusjoner, ikke skal betale. Hele merknaden er motivert ut fra at det skal være gratis for det offentlige. Det er også poenget til Kommunenes Sentralforbund. Fremskrittspartiet sier at Høyre og Kristelig Folkeparti har skapt utrygghet og usikkerhet. Det er ikke bare regjeringspartiene som har gitt uttrykk for at de er veldig i tvil om hva flertallet mener. Det er en grov undervurdering av store organisasjoner som Kopinor, Tono, Norsk faglitterær forfatter- og oversetterforening, Norsk Journalistlag, Norsk Redaktørforening og NBL. De har jo på selvstendig grunnlag, selvsagt, vurdert flertallets merknader og hva de vil innebære for kulturlivet. Så, hvis jeg får lov helt avslutningsvis å komme med en liten stemmeforklaring: Regjeringspartiene tar til etterretning at flertallsforslaget til § 53a tredje ledd, den såkalte MP3-bestemmelsen, kan bli vedtatt. Regjeringspartiene har hele tiden hevdet at denne formuleringen er i strid med EUs direktiv på området, og mener fortsatt at det kan reises spørsmål ved dette. Det er derfor med stor tvil – og jeg understreker stor tvil – at regjeringspartiene må stemme for denne loven. For øvrig vil regjeringspartiene støtte forslag nr. 8, fra Fremskrittspartiet, Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet.