Det som representanten Eriksson driver med av historieskriving, er gjennomgående feil. Men det er en fascinerende øvelse for Fremskrittspartiet fordi de for én gangs skyld hadde ansvar for noe. De kunne ikke bare springe rundt i det politiske landskap og bevilge penger uten å ta ansvar for noe som helst. Faktum er at da dette ble vedtatt høsten 2002, satt Fremskrittspartiet her i Stortinget med regjeringens skjebne i sine hender. De var budsjettpartneren – var de som virkelig kunne bestemme, hadde ansvar, hadde makt, hadde innflytelse. Den eneste årsaken til at gravferdsstøtten ble avviklet som en universell ordning og erstattet av en behovsprøvd ordning, var at Fremskrittspartiet stemte for det! Da de forhandlet med regjeringspartiene, var det alt annet enn det som var viktig. Det var fordi Fremskrittspartiets representanter satt der og stemte for, at regjeringen fikk flertall for endringen. Så nå får man ta ansvar for konsekvensen av sin egen politikk.