Jeg vil takke statsråden for svaret. Det at evalueringen av tilskuddet på post 70 blir gjort på en god og helhetlig måte, synes jeg er positivt. Jeg skulle ønske, hvis det kommer en evaluering av rusreformen, at dette ble gjort samtidig. Det må jeg si. Jeg ble litt usikker på at det skal gjøres separat. Like fullt vil jeg be om at de institusjonene det gjelder, blir trukket med. Det har vært referansegrupper knyttet til evalueringen som nå har vært gjennomført, og det er viktig at man ser på både innhold, behovet de dekker, og ikke minst brukervalg, for det er mange brukere som faktisk velger disse institusjonene helt aktivt. Når det gjelder statsrådens svar, er det også gledelig at hun slår fast at de private ideelle institusjonene er viktige. Jeg er enig med statsråden i at anbudsrundene har vært og er en utfordring for organisasjonene. Vi har sett det også på rehabiliteringsområdet for institusjoner som ikke har vært vant med dette fra tidligere. Imidlertid er også disse institusjonene innstilt på omstilling. De vil det, de ønsker det, de har ikke noe imot det. Det jeg ser som et stort dilemma i dag, er at noen av disse institusjonene blir spilt ut mot hverandre på de ulike nivåene. En institusjon forklarte det slik: Når vi søker midler fra kommunen, sier kommunen at vi må gå til helseforetakene og søke midler. Når vi søker via helseforetakene, sier helseforetakene at vi egentlig er en kommunal tjeneste. Likevel blir de brukt av Rikstrygdeverket for enkelte pasienter som de ikke vet hvor de skal plassere. Det er ikke det verste for institusjonene, men det er det verste for pasientene, som på mange måter blir avvist av institusjoner som har ledig kapasitet. Det jeg helt på tampen kan tenke meg å spørre statsråden om, er om statsråden i likhet med meg mener at vi trenger et lavterskeltilbud av den typen som noen av – det er jo ikke alle – disse private ideelle institusjonene tilbyr, ikke minst midt i en del byer, også her i Oslo, slik at pasienter ikke i framtiden avvises. De må kunne banke på en dør, den åpner seg, de kommer inn, og de slipper å ringe fastlegen sin eller gå på et sosialkontor, for der og da er de motivert. Mener statsråden at et slikt tilbud også bør opprettholdes av de private ideelle organisasjonene?