Sammenslåingen av Aetat, trygdeetat og sosialkontor er en av de viktigste velferdsreformer i etterkrigstiden. Målet er flere i arbeid og færre på trygd, at veien inn i arbeidsmarkedet skal være bred, og at veien ut skal være smalere. Det er en stor, omfattende reform, og det er viktig at den har stor politisk oppmerksomhet og tett oppfølging, og at brukerens behov blir overordnet. Det er bra at Regjeringen gjennom forslag til Stortinget sørger for tilstrekkelige ressurser til gjennomføringen, men det må ikke bli slik at programmer og tilbud som skal hjelpe nettopp enkeltmennesker tilbake i jobb, og som har vist at de har en god effekt, slik representanten Engeset viste til, stopper opp på grunn av reformarbeidet. Hvordan vil statsråden sikre at brukerens behov ivaretas på beste måte også i den kritiske gjennomføringsfasen som vi nå er inne i?