Varme og lys i boligene og kraft til næringslivet er noen av de viktigste samfunnsoppgavene som Stortinget har med å gjøre. Går strømmen, stopper samfunnet. Det er akkurat det vi når står i fare for å oppleve. Strømprisene er rekordhøye, og flere energimyndighetsorganer sier at det er fare for kraftkrise allerede til vinteren. Folk flest merker nå konsekvensene av en feilslått energipolitikk over lang tid. Situasjonen har ikke oppstått over natten, men Regjeringens handlingslammelse viser at den heller ikke vil bli løst med det første. Vi opplever mye prat, men det er veldig få konkrete tiltak for å rette opp situasjonen, både på kort og på lang sikt. Foreløpig er den mest konkrete anbefalingen fra miljøvernministeren å dusje mindre og skru av varmen. SV har åpenbart heller ingen ambisjoner om å gjøre noe med situasjonen, siden både miljøvernminister Bjørnøy og energipolitisk talsmann i SV har sagt at de regner med at strømprisene blir høye i god tid framover. Støtte til pelletskaminer er så langt det eneste konkrete tiltaket som er fremmet i Stortinget av Regjeringen, og her er fortsatt ikke tildelingskriteriene avklart. Folk risikerer altså å kjøpe pelletskaminer som de så ikke får støtte til fra Regjeringen. De som sliter mest med strømregningen, har jo selvsagt ikke råd til å kjøpe pelletskaminer i det hele tatt. Regjeringens energipolitikk preges av mye intern krangel og uenighet. Enoksen må stadig megle mellom Arbeiderpartiet og SV, og må oppleve mange utspill fra enkeltrepresentanter. Det kan ikke tolkes som annet enn at det er manglende tro internt i Regjeringen på at de har en god strategi for å løse utfordringene. Regjeringspartiene sier at de skal endre energiloven, men de har helt glemt at energiloven ble revidert så sent som i 2005. Da hadde faktisk Arbeiderpartiet og Senterpartiet ingen innspill til endringer. Nå tror de at de skal få endret energiloven og tvinge flere kraftprosjekter på banen. Men de bør heller gjøre noe med de over 300 kraftprosjektene som allerede ligger i Olje- og energidepartementet til behandling. Det er nok prosjekter, men man mangler politisk handlekraft. Enoksen, energiministeren, åpner døren, miljøvernministeren stenger den igjen. Fremskrittspartiet har fremmet en rekke forslag det siste året, men regjeringspartiene har stemt imot. Fremskrittspartiet har ønsket en tiltaksplan for gasskraftverk. Vi har foreslått en energipolitisk handlingsplan. Vi har foreslått en samlet plan for vindkraft, tiltak for småkraft, grønne sertifikater sammen med svenskene, oppussing og oppgradering av vannkraft, styrking av Statnetts arbeid med forsyningssikkerhet og statlig myndighetsansvar for infrastruktur for naturgass. Alt dette har regjeringspartiene stemt imot fordi de sier de har andre tiltak. Hvilke tiltak? De har sagt at de skal pusse opp eksisterende vannkraftverk. Så kommer det et prosjekt i Møre og Romsdal, Verma Kraftverk. Det blir automatisk avslått. Regjeringen har lovet å satse på vindkraft, men signalene som kommer fra vindkraftbransjen, er at Regjeringens støtteordning blir altfor dårlig og ikke vil bli benyttet. Regjeringen har lovet å satse på småkraftverk. Det eneste de har gjort, er å kreve fylkesvise planer, som utsetter hele framdriften. Regjeringen har lovet å satse på vannkraft, men det første de gjør, er å verne Vefsna og si nei takk til 1 TWh med miljøvennlig og rimelig kraft. Dette føyer seg inn i rekken av de 16 andre store vannkraftprosjektene som de rød-grønne partiene og til dels sentrumspartiene har stemt imot de siste sju årene. Saken rundt gasskraftverkene illustrerer best rot i Regjeringen i dag. Mongstad må vel karakteriseres som bortimot verdens beste og mest miljøvennlige gasskraftprosjekt. Her får man en utnyttelse av energien som er enormt god. Det vil, sammen med tiltak på raffineriet, gi trygge arbeidsplasser. Det er lønnsomt. Det er nok gass i området, og vi vet at Hordaland stod i fare for å komme i en kraftkrise. Det er en vinn-vinn-situasjon på alle måter. Prosjektet har vært kjent i over et år. Den 15. oktober i fjor sa Kristin Halvorsen at 15 års kamp om gasskraftpolitikken endelig er løst av denne regjeringen. Så sent som i mai i år gikk energiministeren og miljøvernministeren ut med en felles pressemelding der de sa: Vi er helt enige om hvilke rammevilkår som skal være for gasskraftverk. Og nå står vi her i dag. Det er fortsatt ingen som vet hvilke rammevilkår Mongstad vil få, og det eneste som har skjedd de siste ukene, er at SV har tåkelagt sitt eget standpunkt. Hadde vi bare hatt tåkekraftverk, hadde vi klart å løse energikrisen. Så vel er det ikke. Regjeringen sier de skal bidra til CO2-rensing, men de har aldri sagt hvor mye. De skal heller drive på med hemmelige forhandlinger med Statoil for å få realisert dette. Men hvor er forutsigbarheten i en politikk der du skal hemmeligholde rammebetingelser? Sånn kan vi ikke ha det. Fremskrittspartiet fremmer i dag et forslag for å få i gang gasskraftsaken igjen. Vi mener at staten må ta ansvar for CO2-verdikjeden ved å opprette et statlig selskap som tar det økonomiske og teknologiske ansvaret for CO2-rensekjeden. På den måten vil aktørene som kan bygge gasskraftverk, gjøre det uten risiko ved CO2-rensing, og oljeselskap som ønsker å deponere, vil kunne kjøpe fra CO2 Håndtering AS. Jeg håper at regjeringspartiene denne gangen viser handlekraft og støtter Fremskrittspartiets forslag.