Jeg ser av budsjettinnstillingen at Høyre, Kristelig Folkeparti, Venstre og Fremskrittspartiet ser med bekymring på at omleggingen av finansieringsordningen for opptreningsinstitusjonene har skapt usikkerhet for driftsgrunnlaget for enkelte av disse. Dessverre har ikke omleggingen bare skapt usikkerhet; én institusjon er allerede nedlagt, flere må antakelig stenge dørene. I Akershus gjelder dette tre institusjoner med solide tradisjoner og tusenvis av tilfredse pasienter. Dette er resultatet etter at Helse Øst har gjennomført jobben som Stortingets flertall, representantene fra Høyre, Kristelig Folkeparti, Venstre og Fremskrittspartiet, påla dem gjennom å overføre ansvaret for finansiering av opptreningsinstitusjonene til de regionale helseforetakene fra 2006. Som bakgrunn for å utelate bl.a. Hurdal Rehabiliteringssenter og Godthaab Rehabiliteringssenter viser Helse Øst til at de ved inngåelsen av nye avtaler har lagt vekt på økt kvalitet, og at de dermed må redusere antallet plasser. Jeg ber Helse- og omsorgsdepartementet gå avtalene nøye etter i sømmene. Økt kvalitet – ja, men til fordel for hvem? Jeg forstår at antallet plasser det er inngått avtale om, er redusert med ca. 40 pst., eller 360 plasser, i de avtalene Helse Øst har inngått. Peter F. Hjort, vår anerkjente nestor innen folkehelse, går inn i problemets kjerne når han viser til hvem som antakelig blir taperne i den omlegging som er gjort. Blant dem som har størst behov for rehabilitering, er eldre som etter sykehusutskriving ellers lett blir overlatt til seg selv, og raskt blir så svake at de blir avhengig av den kommunale omsorgstjenesten. Godthaab har alene, sier Hjort, årlig tatt imot ca. 1 250 pasienter med en gjennomsnittsalder på 75 år. Dagens politiske ledelse i Helse- og omsorgsdepartementet kan ikke bebreides for situasjonen som har oppstått. Pengene for 2006 var fordelt og til dels brukt av helseforetakene før regjeringsskiftet. Jeg er glad for at også representantene fra de tidligere regjeringspartiene nå har sett farene ved egne politiske valg. Blant annet ser jeg at representanten Jan Tore Sanner knapt lot den nye helseministeren få tid til å ta plass i sin funksjon før han spurte om hun ville gjøre noe for å unngå nedleggelse av flere rehabiliteringsinstitusjoner. Jeg er også glad for at det fra dagens regjering er fremmet forslag til tiltak som gjør situasjonen for de berørte opptreningsinstitusjonene noe mindre dramatisk enn det lå an til. Men jeg er redd de langsiktige konsekvenser av reformen som er innført med hensyn til finansieringen, vil føre til at velfungerende rehabiliteringsplasser går tapt, og at eldre og kronisk syke får et redusert tilbud. Dette er uklok helsepolitikk med negative samfunnsøkonomiske konsekvenser. Jeg forventer derfor at Helse- og omsorgsdepartementet sørger for at konsekvenser av den forrige regjeringens reformer blir nøye gjennomgått og eventuelt endret, når man ser hva som skjer.