Det er grunn til å være bekymret for utviklingen i bruk av rusmidler i Norge. Rusmiddelmisbruket er en av våre største samfunnsutfordringer. De menneskelige påkjenninger og omkostninger er økende. Dessverre er det også slik at rusmiddelmisbruket blant ungdom er jevnt økende. Det er stor grunn til bekymring for følgene av dette. Antallet narkotikadødsfall er tredoblet på 1990-tallet fram til 2000. I løpet av 2001 ble nesten 11 000 forskjellige personer tatt av politiet for en eller flere narkotikaforbrytelser. Dette er mer enn en tredobling siden 1990. Å komme i posisjon som pasient er en særlig utfordring for rusmiddelmisbrukere. Svak helsemessig status gjør at behovet for helsetjenester er stort. Misbruket kan påvirke allmenntilstanden, slik at struktur og rutiner er vanskeligere å opprettholde i hverdagen. En del kan være bevisste på sine rettigheter, men likevel ha problemer med å forholde seg til systemet. Svake brukere, som ikke selv etterspør sine rettigheter i samme grad som de velfungerende, bør følges opp av helsetjenesten i et tett samarbeid med kommunens sosial- og levekårsenhet. Som følge av rusreformen har rusmiddelmisbrukere fått pasientrettigheter i spesialhelsetjenesten. Det gir bedre muligheter for helhetlig, sammenhengende styring og et samlet tilbud til rusmiddelmisbrukere i første- og andrelinjetjenesten. Forskrift om individuell plan og ny veileder vektlegger samarbeid og samordning av tjenestene. Inngangsporten er primærhelsetjenesten. Kommunen har plikt til å tilrettelegge slik at de ulike deltjenestene etter kommunehelsetjenesteloven § 1-3 er tilgjengelige for befolkningen. Komiteen legger vekt på at det er et klart potensial for forbedring av måten mange kommuner møter rusmiddelmisbrukerne sine på, slik Riksrevisjonen påpeker i sin rapport. Like viktig er det at disse tilbudene håndteres gjennom kommunal tjenesteproduksjon. Arbeiderpartiet mener at retten til en individuell plan er et viktig redskap i den sammenheng. Komiteen understreker at det er viktig å sikre at en misbruker med rett til individuell plan faktisk får det. Aldri før har så mange videreutdannet seg i rusfaglige emner og rusrelaterte temaer. Ved siden av studiet i generell rusproblematikk studeres det forebyggende arbeid, dualproblematikk, utekontaktarbeid, rus på helsestasjonen, rusproblem i et familieperspektiv, og barn og rus. Dette er viktige kvalifikasjoner som vil bidra til å gjøre tilbudene bedre og mer strukturerte, og derved bidra til å gjennomføre intensjonene i rusreformen. Forebyggende arbeid blir særdeles viktig å prioritere. Det er også grunn til å stimulere til videreutdanning i rusfaglige emner og rusrelaterte temaer. Riksrevisjonens undersøkelse viser at rusklienter ikke i tilstrekkelig grad får den hjelp, den oppfølging og de tiltak de har behov for og krav på. Undersøkelsen gir indikasjoner på mangelfull planlegging og synliggjøring av satsingsområder når det gjelder oppfølging av rusmiddelmisbrukere i kommunene. Som saksordføreren nevnte i sitt innlegg, har Regjeringen i Soria Moria-erklæringen et eget avsnitt om habilitering og behandlingstiltak for rusmiddelavhengige. Det tas klart til orde for å utforme en nasjonal forpliktende opptrappingsplan for rusfeltet, for å samordne og forsterke innsatsen overfor rusmiddelmisbrukere. Med bakgrunn i bl.a. dette er det dermed ikke noen som helst grunn til å gi ytterligere pålegg fra Stortinget til Regjeringen, slik Fremskrittspartiet ønsker.