Jeg vil også gi saksordføreren honnør for et utmerket arbeid og for å ha rodd dette i land med stor grad av enighet i komiteen. Samtidig viser jeg til hans innlegg, og har lyst til å kommentere bare en del av de ting som vi har egne merknader på og er med på i sammenheng med mindretallsforslag først og fremst. Det er viktig at et så stort område som legemiddelbruken blir håndtert på en skikkelig måte, først og fremst av hensyn til pasienten, slik at det blir en riktig legemiddelbruk. Når vi ser hvor stor grad av feilmedisinering det er, er det urovekkende, for å ta forsiktig i. Når Sverige har beregnet at dette koster det svenske samfunnet i hvert fall 10 milliarder kr, er det, som saksordføreren også nevnte, grunn til å tro at vi har i hvert fall om lag halvparten av denne kostnaden i Norge. Det omsettes legemidler for ca. 16 milliarder kr årlig, og da er kanskje 5 milliarder kr i forbindelse med feilmedisinering et meget høyt tall. Men det er først og fremst uakseptabelt ut fra at det skal gis riktige medisiner til dem som er syke. I den sammenheng er det også grunn til å peke på en ting som vi kommer inn på i innstillingen, nemlig forskrivning og bruk av medisiner hos barn, og at en øker forskningen omkring og får en bedre ordning for medisinsk bruk hos barn. Det som ligger i meldingen, er bl.a. en relativt bred og helhetlig vurdering av blåreseptordningen, herunder prosedyren for saksbehandling og bevilgningsmessige ordninger. Det som vi bad om – i hvert fall et mindretall i sosialkomiteen, Senterpartiet og Fremskrittspartiet – var nok en litt bredere vurdering enn bare dette. Vi er noe skuffet over at det ikke er en litt større og bredere vurdering av hele området, bl.a. hvilke forvaltningsmessige grep som skal gjøres for å kunne sikre pasienten den beste og raskeste tilgangen på det mest effektive og riktige legemidlet. Det er en del nivåer i legemiddelverdenen som kanskje kunne ha vært mer vurdert fra produsent og fram til forbruker. Når det er sagt, er det bra at vi nå endelig har fått denne gjennomgangen, og at vi får i hvert fall en viss vurdering av legemiddelomsetningen i Norge. Det er grunn til å peke på bl.a. at det omsettes store mengder reseptfrie legemidler utenom apotek fra vel 5 000 utsalgssteder. Da er det viktig at tilsynsmyndighetene også følger nøye med, slik at befolkningens sikkerhet ivaretas i forhold til at ikke noe kan misbrukes i forbindelse med en slik legemiddelomsetning. En del legemidler koster veldig mye penger, såkalt høykostlegemidler. I den sammenheng har det vært satt fokus på cellegiftbehandling og utgifter ved det i den senere tid. Et mindretall i komiteen, bestående av Fremskrittspartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet, ber om at Regjeringen legger fram et «forslag til refusjonsordning for cellegiftbehandling basert på at utgiftene til slik behandling dekkes av Rikstrygdeverket uavhengig av hvorvidt pasienten er inneliggende i helseinstitusjon eller ikke». Det er slik nå at en del pasienter får denne behandlingen når man er i eget hjem, men hvis man blir innlagt på sykehus eller i en kommunal institusjon, kan institusjonen si at dette har vi ikke råd til, og dermed mister pasienten dette behandlingstilbudet. Det er uakseptabelt. Det er gledelig at hele komiteen sier at departementet må vurdere «hvordan pasienter som er innlagt i sykehus eller er i kommunal omsorg, kan være sikret de mest effektive og riktige legemidler uten at økonomien i helseforetakene eller kommunene hindrer dette». Men dette vil ta tid, og i likhet med representanten Nesvik er jeg lei meg for at vi ikke klarte å få til et flertall, slik at i hvert fall cellegiftbehandling var på plass nå i forbindelse med behandlingen av denne meldingen. I primærhelsetjenesten har fokus vært rettet mot riktig eller uriktig bruk av legemidler, og det er derfor etter vår mening viktig at en kan sikre dette på en bedre måte, bl.a. gjennom legemiddelkomiteer i primærhelsetjenesten. Det er også her grunn til å poengtere at det bare er et mindretall – Senterpartiet, Arbeiderpartiet og SV – som «ber Regjeringen utrede spørsmålet om legemiddelkomiteer i allmennpraksis med sikte på å komme i gang med prøveordninger» for dette. Jeg må komme tilbake til noen andre momenter senere.