Det var en gledens dag da forvaltningsplanen for nordområdene blei lagt fram tidligere i år. Det var gledelig fordi den er offensiv i forhold til å utnytte ressursene til det beste for regionen og nasjonen, og fordi den legger opp til en forsvarlig og bærekraftig forvaltning, der dette områdets sårbarhet er ivaretatt på en god måte. Den foreslåtte utnyttinga av petroleumsressursene med heilårsaktivitet i Barentshavet er viktig i flere henseender, ikke minst fordi den hensyntar og spiller opp mot den aktiviteten som skjer på russisk side av sokkelen. Samtidig er det klok politikk å avvente leiting og utnytting av petroleumsressursene i Nordland VI og VII og Troms II. Dette er et særdeles sårbart område, hvor hensynet til fiskeriene og de øvrige marine ressursene har hatt forkjørsrett. Derfor har man ikke i denne omgang åpna for en type konsekvensutredning som petroleumsloven krever i forbindelse med leiting og utnytting av ressurser. I stedet legger forvaltningsplanen opp til at man skal kartlegge havbunnen utenfor Nordland VII og Troms II med seismikkundersøkelser. Dette er viktig med tanke på forvaltning av disse områdene i et lengre tidsperspektiv. Forvaltningsplanen beskriver et strengt regime hva angår overvåkning og kontroll med disse sårbare områdene. Et bredt spekter av tiltak med forskning og utvikling innenfor miljøkunnskap, miljøovervåkning og miljøteknologi er viktige elementer i denne sammenheng. På den måten kan ressursutnyttinga skje i samsvar med den kunnskap og beredskap som vi til enhver tid har. De tiltak som forvaltningsplanen legger opp til, beskriver et av de strengeste regimene for petroleumsaktivitet vi kjenner til hva angår hensynet til miljø og sikkerhet. Forvaltningsplanen omhandler først og fremst de miljømessige rammebetingelsene for en bærekraftig utvikling i nordområdene. Jeg er glad for at Regjeringa vil komme tilbake til spørsmålet om samfunnsmessige ringvirkninger og verdiskaping på land. Det er likevel fristende å kommentere de mistrøstige påstandene som deler av opposisjonen har kommet med om at forvaltningsplanen nå gjør det umulig å overleve i nord. Da må jeg minne om at Snøhvit-utbygginga aleine har gitt mer enn fire ganger så stor uttelling for nordnorske bedrifter som det man på forhånd antok. Og det er all grunn til å meine at det i nord finnes langt breiere og bedre kompetanse enn det de 2,8 milliarder kr knytta til leveranser ved Snøhvit, viser til. Med andre ord: Den framlagte forvaltningsplanen åpner på alle måter for vekst i heile den nordlige landsdelen, ikke minst fordi denne regjeringa i sin nordområdesatsing legger opp til en politikk med deltakende og aktivt engasjement for verdiskaping – ikke bare på dette området, men også innen fiskeri og marine næringer, innen reiseliv og andre oppgangsnæringer som er kunnskaps- og kulturbaserte. Det er et engasjement som må tas i nært samarbeid med operatørselskapene som får konsesjoner i nord. De har også et stort ansvar i så måte. Det er det differensierte næringslivet i nord som kan skape den utviklinga vi som bor i landsdelen, ønsker oss.