Vi behandler i dag endringer i lov 15. mai 1987 nr. 21 om film og videogram, dette for å bringe loven i samsvar med den nye § 100 i Grunnloven. Departementet har også vurdert Dokument nr. 8:31 for 2002-2003 om aldersgrenser og reklameforbud i forbindelse med barnefilmer, fremmet av representanten Magnar Lund Bergo og undertegnede. SV er glad for at Regjeringa ikke åpner for framvisning av pornografi på norske kinoer. Det bør være strengere grenser for slike framvisninger i det offentlige rom enn det som gjelder på det private område. Det er derfor nødvendig å opprettholde en egen pornografinorm i film- og videogramloven som er strengere enn § 204 i straffeloven. Det skal være straffbart å vise fram i næring film eller videogram som krenker, og flertallet foreslår at dette slås fast i en ny § 13a i film- og videogramloven. Jeg vil i resten av innlegget mitt snakke om reklameforbud for filmer som vises for barn som er sju år eller yngre. SV er glad for at det nå er et flertall i Stortinget som legger til grunn at et forbud mot reklame på barnefilm kan bidra til å redusere det kommersielle presset mot barn. Det er nå et flertall som er enig med SV i dette. Det har det ikke vært før. Videre sier flertallet at kino er et sterkt medium som kan ha stor påvirkning på barn. Det var denne argumentasjonen som lå til grunn for at vi i SV, ved representanten Magnar Lund Bergo og undertegnede, fremmet vårt forslag i forrige periode, og det er nå stadfestet av et flertall i denne salen. Denne saken har ligget i departementet i mange år. Tidligere statsråd Valgerd Svarstad Haugland var tidlig ute og støttet vårt forslag, men gjorde ingenting med det. Og i gårsdagens Vårt Land, som sier at det er ingen som vil ha denne lovendringen, uttrykker hun klart at hun var imot lovendringen. Denne saken kunne hun ha behandlet i forrige periode og flagget standpunkt, men det var vel for vanskelig å gå imot både Barneombudet og BarneVakten. Kristelig Folkeparti og Venstre fremmer nå nøyaktig det samme forslaget som SV gjorde i forrige periode. Jeg skulle ønske de hadde presset sin egen statsråd og fått dette igjennom. Det er ganske spesielt at en sak treneres i så mange år. Men jeg skjønner jo nå at den forrige statsråden var imot forslaget uten å flagge standpunkt. Det har ikke vært, og er fortsatt ikke, flertall for dette forslaget i Stortinget, men flertallet er nå klare på at kino er et sterkt medium som viser reklame som kan øke det kommersielle presset på barn. Flertallet viser videre til at kulturministeren sier at Regjeringen fortløpende vil følge med på utviklingen når det gjelder reklame på barnefilm, og man skal også utrede de økonomiske konsekvenser for kinoene ved et eventuelt forbud. Det brukes som argument at de økonomiske konsekvensene blir så store at det vil bli vist mindre barnefilm. Vi i SV mener at dette ikke er dokumentert godt nok, og at vi må vurdere dette opp mot hvilke konsekvenser det har for barn. Vi får flere og flere signaler om hvor alvorlig og stort det kommersielle presset er på barn, og hvilke til dels alvorlige konsekvenser det har. Vi har i vår komite ansvar både for barn og for forbrukerpolitikk, og Regjeringen er opptatt av barn som forbrukere. Primærønsket til SV er fortsatt et reklameforbud for filmer som vises for barn fra sju år og nedover. Vi er glad for at flertallet nå stadfester at reklame på slike filmer kan være et problem. Flertallet sier også at digitaliseringen av kinoene vil gi nye muligheter for å begrense og regulere reklameinnslag, og ber Regjeringen i den forbindelse komme tilbake til Stortinget i egnet form. SV er fornøyd med at vi har fått gjennomslag for deler av vårt forslag i denne saken, og vil følge opp det flertallet sier i sin innstilling. Vi har ved denne behandlingen beveget Stortinget i vår retning, og det er vi kjempeglade for. Vi kommer altså til å følge opp det som sies i innstillingen om at man skal se på den framtidige digitaliseringen og følge nøye med når det gjelder reklame i forbindelse med filmer for barn. Det mener vi er en halv seier.