Vi behandler nå for andre gang i løpet av ni måneder forslag om å endre erstatningsreglene ved flom. Forrige gang vi behandlet et omtrent likelydende forslag, gjaldt det flommen på Nordvestlandet og i Trøndelag i august 2003. Denne gangen gjelder det en endring av erstatningsreglene på generelt grunnlag. Retningslinjene for erstatning til berørte kommuner ved flomskader fikk en grundig behandling gjennom stortingsmeldingen om tiltak mot flom i 1997. Flertallet på Stortinget mente den gang at egenandelen for kommunene burde opprettholdes. Flom- og erosjonssikringstiltak, gir varige fordeler for lokale interesser. Det er derfor rimelig at de som oppnår fordeler i form av sikringstiltak, også bidrar til finansieringen gjennom en egenandel. Kravet om distriktsandel bidrar til å sikre at det er velfunderte behov som ligger til grunn for ønskede tiltak, og det bidrar til lokalt ansvar og eierskap til tiltakene. Da spørsmålet om distriktsandel på Nordvestlandet og i Trøndelag ble behandlet i juni i fjor, mente flertallet, bestående av regjeringspartiene og Arbeiderpartiet, at man ikke kunne se at forutsetningene for dekning av distriktsandelen hadde endret seg siden Stortinget behandlet dette spørsmålet i 1997. Imidlertid har Stortinget også bestemt at Norges vassdrags- og energidirektorat kan redusere eller fravike kravet om distriktsandel i enkelte tilfeller. Derfor dekket staten etter vedtak i Stortinget 100 pst. av kostnadene i forbindelse med skadeflommene på Østlandet i 1995 og 1997. Dette skjedde ut fra behovet for rask reparasjon av sikringsanleggene for å hindre skader på de verdiene anleggene skulle beskytte, og for å unngå skadeutvikling på selve sikringsanleggene. Omfanget av skadene etter disse storflommene var så omfattende at det ikke var mulig å gjennomføre tiltakene innenfor ordinære budsjettmidler. Høyre mener fortsatt at det er rimelig at lokalsamfunnene deltar i finansieringen når det gjelder forebygging mot flom og erstatning etter flomskader. Vi har den samme holdningen til dette som for ni måneder siden. Vi har imidlertid forståelse for argumentet om at det virker urimelig at man i enkeltsaker har avveket fra kravet om egenandel ved flomskader, mens andre må betale en 20 pst. egenandel. Høyre kan derfor se behovet for at det kan være riktig å gjennomgå retningslinjene for erstatning etter flomskader på nytt, slik at vi sikrer mest mulig likebehandling, samtidig som vi må ta høyde for at det kan være tilfeller der omfanget av flomskadene er så store at en prosentvis egenandel kan gi en uforholdsmessig økonomisk belastning for enkeltkommuner, som de ikke har muligheter til å bære. Det må derfor være en balanse mellom kravet til likebehandling og fleksibilitet. Det håper jeg at den gjennomgangen flertallet ber om her i dag, vil kunne bidra til.