En god helsetjeneste forutsetter at det fortløpende er søkelys på hvordan vi skal bli enda bedre, og hvordan vi skal utvikle tjenesten videre. Nasjonal helseplan trekker fram en rekke områder hvor dette er nødvendig. Ett av de områdene er de private avtalespesialistene, slik interpellanten er inne på. Vi vil sette i gang et arbeid med sikte på å endre rammebetingelsene for å få en bedre integrering av avtalespesialistene i de regionale helseforetakenes oppfyllelse av sørge for-ansvaret og for å videreføre ordninga med privatpraktiserende avtalespesialister. Jeg ser på dette som et viktig ledd i arbeidet for å oppnå bedre samspill mellom private aktører og den offentlige helsetjenesten. Det skal nå gjennomføres en prosess for å se på aktuelle tiltak. Når det nødvendige utredningsarbeidet er gjennomført, vil det bli høring, og saken vil naturligvis bli lagt fram for Stortinget dersom det skulle bli aktuelt med ordninger som krever endringer i rammebetingelser som fastsettes av Stortinget. Også utover dette legger jeg stor vekt på at det skal være dialog både med Stortinget og med berørte parter. Departementet har allerede hatt dialogmøter om saken med Legeforeningen og Psykologforeningen, og det er et arbeid vi ønsker å fortsette med. Som det framgår av omtalen i Nasjonal helseplan – og jeg tror ikke man skal måle antall millimeter eller meter eller kilometer som er skrevet der – er dette slett ikke noe tiltak for å bekjempe ordninga med private avtalespesialister. La det være helt klart. La meg derimot slå fast at privatpraktiserende avtalespesialister er en vesentlig del av spesialisthelsetjenesten. Regjeringa mener at det er en verdifull ressurs, og som representanten Nesvik ganske riktig påpeker, utfører private avtalespesialister en betydelig andel av alle polikliniske konsultasjoner i alle våre helseregioner. Private avtalespesialister har også gjennomgående høy produktivitet, og undersøkelser viser at pasientene stort sett er meget tilfredse. La det derfor ikke være noen tvil om at jeg mener at private avtalespesialister er en viktig del av spesialisthelsetjenesten, og jeg ønsker både å bevare og videreutvikle denne ordninga. I Nasjonal helseplan har Regjeringa også gjort rede for sitt syn på ulike private virksomheters medvirkning i den offentlige helsepolitikken. Vi mener de private er et nyttig supplement til det offentlige. Vi ønsker å sikre riktig prioritering, i tråd med pasientrettighetsloven og prioriteringsforskriften. Vi ønsker også å legge til rette for en god oppgavefordeling mellom avtalespesialister og helseforetakene samt sikre lik tilgjengelighet til spesialisthelsetjenesten. At helsetjenestens ressurser prioriteres riktig, er en av de store utfordringene vårt helsevesen står overfor i tida framover. Samfunnets ressurser, slik det er angitt i pasientrettighetslov og prioriteringsforskrift, skal brukes på de viktigste behovene og der tjenestene kan gi best effekt – også vurdert i forhold til kostnader på tjenestene. I styringa av de regionale helseforetakene er det under gjennomføring flere tiltak som skal sikre at tjenesteytinga blir mer treffsikker i forhold til dem som trenger mest å bli prioritert. Vi snakker bl.a. om en bedre oppfølging av de regionale helseforetakenes sørge for-ansvar. Det er det samme formålet som ligger til grunn for det utrednings- og utviklingsarbeidet som nå skal gjøres på området for de private avtalespesialistene, slik at vi får en bedre integrering av disse i de regionale helseforetakenes sørge for-ansvar. Jeg oppfatter at det er rimelig bred enighet om at det på dette området bør skje en utvikling. Avtalespesialistenes arbeid får rammer og styres både av en statsavtale som gir takster for tjenester mv., av rammeavtaler som inngås mellom de regionale helseforetakene og de faglige foreningene, og av individuelle avtaler mellom de regionale helseforetakene og den enkelte avtalespesialist. I nåværende rammeavtaler, som ble inngått i desember 2005, har partene blitt enige om en rekke tiltak som kan gi bedre innsyn i og bedre dialog om hvordan dette skjer i praksis. Det kan gi et bedre grunnlag for å målrette tjenestene bedre mot de prioriterte behovene. Ett eksempel er at de regionale helseforetakene skal bidra til at avtalespesialistenes ventetid skal gjøres tilgjengelig for pasientene. Et annet eksempel er regionale helseforetaks muligheter for å endre profilen på den enkelte praksis, som også er tydeliggjort i rammeavtalen. Et eksempel på hvor dette kan tenkes brukt, er der hvor sjukehuset trenger operasjoner for å utdanne spesialister og også opprettholde kompetansen på sjukehuset. De nye tiltakene er nå under implementering, og for helse- og omsorgsdepartementet vil det være viktig å danne seg et bilde av situasjonen, av potensialet, og følge med på utviklinga og på resultatene av de nye tiltakene. Dette må selvfølgelig også vurderes sammen med de øvrige rammebetingelsene som påvirker hvor godt avtalespesialistordninga virker i forhold til de helsepolitiske målene. Regjeringas utgangspunkt er som kjent at spesialisthelsetjenester primært skal løses gjennom en god utnyttelse av det offentlige tjenestetilbudet. Offentlige midler skal først og fremst styres inn mot de prioriterte behovene, mot prioriterte områder. Det ligger likevel som en klar forutsetning for de regionale helseforetakenes ivaretakelse av sørge for-ansvaret at også ulike private aktører skal medvirke i det samlede tjenestetilbudet.