Vi er klar over at vi har fått til noe gjennom dette forslaget, og det er helt riktig at det vil bli opprettet en stilling gjennom Innovasjon Norge i Murmansk og en i Sør-Varanger kommune knyttet opp mot Barentssekretariatet. Men, som sagt tidligere, dette fondet ble etablert i 1996 for å ivareta og styrke Sør-Varanger som et nasjonalt brohode overfor Nordvest-Russland. Fondet er blitt styrt og forvaltet gjennom Næringsdepartementet, og derigjennom av Innovasjon Norge. Dessverre har dette fondet omtrent ikke vært i bruk på snart ti år. Fondets størrelse, som en gang var på 150 mill. kr, er i dag på 180 mill. kr. I tillegg er det snakk om et mindre tilskuddsfond som var på 30 mill. kr, hvor det i dag står 8,8 mill. kr tilbake. Så hvis man med styrke hevder at forvaltningen fra Oslo har vært en suksess for å styrke Sør-Varanger kommune som et nasjonalt brohode med hensyn til en satsing på Nordvest-Russland, når vi vet at fondet har vært tatt i bruk kun en håndfull ganger, blir det på mange måter litt meningsløst. Geografi er mangt, og geografi er til enhver tid avhengig av eget ståsted. Det er klart – og det er heller ikke noe rart – at med utgangspunkt i Oslo var det naturlig at det tidligere var Baltikum og St. Petersburg som var et viktig satsingsområde. For København er Nordvest-Russland nettopp Baltikum og St. Petersburg, og det er det også på mange måter for Stockholm. Men for et forholdsvis kapitalfattig næringsliv i Nord-Norge er faktisk Nordvest-Russland et helt annet definert område. Det er Murmansk, Arkhangelsk oblast, det er republikken Karelen, og det er det autonome området Nenets som i første omgang er vår tenkning knyttet opp mot Nordvest-Russland. Stortingets vedtak fra den gang var altså å styrke Sør-Varanger som et definert nasjonalt brohode og satsingsområde overfor Nordvest-Russland. Alle ser at dette ikke har blitt fulgt opp. Og da blir spørsmålet: Hvordan skal vi forandre dette i praksis slik at det fungerer bedre enn det har gjort? Den beste modellen er faktisk, etter Fremskrittspartiets syn, etter næringslivet i Finnmarks syn, etter Troms- og Finnmark Handelskammers syn, og ifølge alt som kan krype og gå av både næringsmessige og politiske interesser både i Finnmark og i Sør-Varanger kommune, å flytte hele forvaltningen av fondet dit hvor ringvirkningene vil bli størst, og til det området som har størst kompetanse og forståelse når det gjelder Nordvest-Russland, nemlig det området som utenriksminister Gahr Støre har oppnevnt, utnevnt og erklært som nasjonalt brohode overfor Nordvest-Russland: Sør-Varanger og Kirkenes. I en tid hvor Regjeringen retorisk mener at nordområdesatsingen er den viktigste nasjonale satsing, følger en altså ikke opp med praktisk politikk. Hvis olje- og gassmulighetene i Barentshavet på begge sider av grensen og all annen satsing overfor Nordvest-Russland ikke er gode nok grunner til å flytte forvaltningen av fondet fra Oslo til Kirkenes, blir dette utrolig pinglete av Regjeringen. Det at Regjeringen ønsker satsing på nordområdene, blir på mange måter en hul retorisk greie som snart ingen lenger ønsker å låne øre til. Lokalt støtter alle flytting av dette. I Soria Moria-erklæringen sier Regjeringen: «Regjeringen tar utgangspunkt i at folkestyret innebærer et styresett med innflytelse for de mange og spredning av makt, kapital og eiendom. Et levende og desentralisert demokrati…» Videre sier de: «Lokalisering av statlige, regionale og kommunale arbeidsplasser bør brukes aktivt for å tilføre lokalsamfunn og regioner nye utviklingsressurser i form av arbeidsplasser, kompetanse og større fagmiljø.» Blir dette fulgt opp her? Jeg kan ikke se at det blir fulgt opp, tvert imot ligger makten der den har ligget – i Oslo. Jeg tar herved opp forslaget fra Fremskrittspartiet og mindretallet om å legge forvaltningen av fondet for Nordvest-Russland til Kirkenes.