Forrige gang Stortinget behandlet spørsmålet om 2. fremmedspråk, var dagens tre regjeringspartier uenige. Det er vel også grunnen til at debatten kommer opp her i dag. Jeg synes det er greit, for da får vi muligheten til å belyse denne saken på nytt. Det er viktig med åpne debatter når det foretas endringer på viktige politikkområder. Så selv om vi ikke støtter Høyres forslag i dag, gir denne debatten oss mulighet til å utdype vårt standpunkt. Alle som har sittet i regjering, vet at noen kompromisser er tunge å svelge. Jeg synes denne politiske løsningen bringer saken et skritt framover. Jeg mener at Regjeringens standpunkt forener Senterpartiets og SVs helt berettigede bekymring for teoripress på ungdomstrinnet, med Arbeiderpartiets ønske om mer forpliktende språkundervisning. 2. fremmedspråk har lenge vært et fag som mange elever ikke har tatt alvorlig nok. Valgfaget har ikke vært tellende ved opptak til videregående, og dette har trolig redusert ungdomsskoleelevenes arbeidsinnsats i faget. De har ikke arbeidet hardt nok. Samtidig har vi sett at mange elever har hoppet av undervisningen underveis, fordi de har hatt anledning til å starte på nytt når de kom over på videregående. Å hoppe av og starte på nytt har ikke hatt noen konsekvenser for elevene, derfor har altfor mange dessverre valgt minste motstands vei. Vi trenger å styrke Norges språkkompetanse. Som et lite land er det viktig at vi kan mange språk. Det er mye snakk om at norske elever gjør det middelmådig i internasjonale tester. Men når det gjelder engelsk, gjør vi det faktisk veldig bra. Det som er besynderlig med Fremskrittspartiets standpunkt i denne saken, er at de i sitt partiprogram ser bort fra all den gode erfaringen vi har med å starte med språkundervisning allerede fra første klasse. Nei, Fremskrittspartiet ønsker å utsette engelsken, slik at elevene skal starte med engelsk i 3. klasse. Det er besynderlig. Men engelsk er ikke nok. Derfor vil vi arbeide for at de aller fleste tar flere fremmedspråk. Jeg tror at motivasjonssvikten på ungdomstrinnet delvis henger sammen med at noen opplever at det ikke stilles høye nok krav. Det er demotiverende ikke å få nok utfordringer. Men for andre henger motivasjonssvikten sammen med at de har falt av i de teoretiske fagene, og at de opplever stadige nederlag i skolen. For mange av disse vil et nytt språkfag skape nye nederlag. Mange skoler tilbyr kun tysk. Det er jo både et vakkert og et nyttig språk, men at noen skoler i dag kun tilbyr dette faget, gir elevene liten valgfrihet. Derfor satser vi på videreutdanning av lærere og rekruttering av nye lærere, fordi alternativer som fransk, spansk, russisk og gjerne arabisk vil gi eleven flere valgmuligheter. Flere alternativer vil øke interessen for det faget som eleven selv velger. Da Kristin Clemet ble utdanningsminister, ga hun det regjeringsoppnevnte Kvalitetsutvalget, altså Søgnen-utvalget, tre nye oppgaver. Det ene var å utrede et system for kvalitetsvurdering, altså nasjonale prøver, det andre var forslaget om å kutte et skoleår, og det tredje var å vurdere ulike tiltak for å gjøre 2. fremmedspråk mer forpliktende og hindre at elevene hoppet av og startet på nytt. Kvalitetsutvalget svarte med å foreslå å gjøre faget obligatorisk. I tillegg foreslo utvalget at undervisningsmetodene skulle være mer muntlige og mindre teoretiske. Muligheten for å velge flere fremmedspråk ble også understreket. Avveiningen hos Arbeiderpartiet da forslaget ble lagt fram, var på den ene siden ønsket om mer forpliktende språkundervisning, men på den andre siden frykten for at 2. fremmedspråk ville gjøre ungdomsskolen for teoretisk for mange. Jeg regner med at alle de andre partiene også hadde tilsvarende interne vurderinger. Det var også ulike meninger i de ulike høringsinstansene, også i det faglige miljøet. Utdanningsforbundet støttet forslaget, selv om det har vært mye uenighet blant lærerne, Skolenes Landsforbund gikk mot, Norsk Elevorganisasjon gikk mot, det nåværende Utdanningsdirektoratet, som den gangen het Læringssenteret, som i høyeste grad må kunne sies å være en faglig instans, støttet ikke forslaget, og mente at dette ville gjøre ungdomsskolen for teoretisk. Foreldreutvalget for grunnskolen støttet forslaget, men understreket behovet for fritaksmuligheter. Norsk ingeniørorganisasjon og LO var skeptiske, YS og NHO gikk for, og fagmiljøer som Instituttet for spesialpedagogikk på Universitetet i Oslo gikk mot innføring av obligatorisk 2. fremmedspråk. Så fagmiljøene var uenige på dette punktet. I forrige stortingsperiode gikk stortingsflertallet, som dere vet, med Arbeiderpartiets støtte inn for å gjøre faget obligatorisk. Forslaget fra dagens regjering innebærer at elever som ikke velger 2. fremmedspråk fra høsten, isteden må velge fordypning i norsk, engelsk eller samisk der dette er aktuelt. Når vi vet at 20 pst. av dem som går ut av ungdomsskolen, har så dårlige lese- og skriveferdigheter at de kommer til å møte store problemer på videregående opplæring, mener vi at det viktigste er å sørge for at disse elevene blir bedre i norsk eller engelsk. Samtidig reduserer vi dagens mulighet til å velge mer lystbetonte fag som alternativ til 2. fremmedspråk. Begynner elevene på studieforberedende studieretning – det som nå kalles allmennfag – kan ikke elevene starte på nytt med 2. fremmedspråk på videregående som de kan i dag. Nei, de må i stedet ta igjen de tapte timene fra ungdomstrinnet i tillegg til ordinær undervisning. Dermed går de som ikke hadde 2. fremmedspråk på ungdomstrinnet, ut med avsluttende karakter i faget på samme nivå som de som hadde faget på ungdomsskolen. Det gjør opplegget mye mer forpliktende, og dagens lettvinte praksis med avhopp på ungdomsskolen innebærer en kostnad for den enkelte elev. Når karakteren skal telle ved opptak, vil eleven legge mer innsats i faget. Fremskrittspartiet har klokkertro på fritak. Fritaksretten må praktiseres i samarbeid med pedagogisk-psykologisk tjeneste. Vi har større tiltro til at dette valget tas i samarbeid mellom lærere, foreldre og eleven selv. Vi tror at vårt nye forslag vil innebære ansvarlige valg. Vi mener at vår løsning er bedre enn de særstandpunktene de tre regjeringspartiene hadde hver for seg forrige gang denne saken var oppe til behandling. Vår løsning innebærer nemlig større grad av tilpasset opplæring på ungdomstrinnet.