Når vi ønsker å revidere og endre privatskoleloven – om det er nøyaktig tilbake til slik den var før, eller om det er bygd på de samme hovedprinsippene, får vi komme tilbake til når vi har gått gjennom loven – skyldes det én veldig viktig ting, og det er at vi er redd for at hvis man åpner for privatisering av skolen, åpner for en omfattende utbygging av private skoler som bare er direkte konkurranse til de offentlige skolene, så vil de sosiale ulikhetene øke, og mangfoldet og valgfriheten i den offentlige skolen vil bygges ned. Her viser vi bl.a. til Sverige, der man har gått mye lenger og kommet mye lenger når det gjelder innslag av private skoler, og der ser man at i de private skolene er det mindre etnisk mangfold, mindre sosialt mangfold, enn i de offentlige skolene, og man får en tydeligere og tydeligere sosial og etnisk segregering i skoleverket. Det mener vi er uheldig, ikke minst ut fra den debatten vi hadde tidligere i dag, om behovet for integrering, og ikke minst ut fra ønsket om sosial rettferdighet. Derfor ønsker vi å videreføre en lang linje i norsk skolepolitikk, der det faktisk var bred enighet mellom Venstre, Kristelig Folkeparti og Arbeiderpartiet om å åpne for de pedagogiske og religiøse alternativene, men si nei til privatisering.