Jeg vil gjerne uttrykke glede over at man i Stortinget i dag sørger for at man kan fortsette med å ta ut masse i et fjell som ligger på en strekning av E18 som ennå ikke er såkalt tatt opp til utbygging. Det at man kan gjøre det på så kort varsel, viser at man har evne til smidighet for å få gjort fornuftige ting. Når jeg likevel tar ordet, er det fordi man jo undres på hva det er med et regelverk som gjør at en slik opplagt ting må innom Stortinget. Riktignok er dette huset opptatt av å styre hver eneste veikrone til den veistubben som det er flertall for, men så detaljorienterte kan vi vel ikke være at vi også skal bestemme hvilke fjell man skal sprenge i stykker for å få stein til den veien! Det kan i hvert fall ikke være slik at en fylkesmann – flaggermus eller ikke flaggermus – kan si nei til å ta ut masse i et fjell som ligger litt lenger framme på strekningen, selv om ikke dette huset har vedtatt at en kan begynne å bygge der. Alternativet er jo å sprenge i stykker et annet fjell, og i dette tilfellet ville man fått for mye stein når man siden skulle sprenge ut det fjellet som man nå kan sprenge i stykker. Jeg håper derfor statsråden også kan se på hvor, i hvilken detalj, denne djevelen sitter, slik at vi kan slippe å ha politisk behandling i det hele tatt. Dette er noe som entreprenøren burde kunne vurdere ut fra hvor det er mest fornuftig og rimelig, og hvor det vil gi den beste utbyggingen. Jeg har blitt fortalt, jeg vet ikke om det er sant, at tunnelen fra Tromsø sentrum til flyplassen kom i stand på følgende måte: Det skulle bygges et tilfluktsrom, men entreprenøren sluttet ikke å sprenge før han var gjennom fjellet på den andre siden. Da var hullet der, og myndighetene ble tvunget til å asfaltere, så veien kom. Det er ikke noen forbilledlig måte å gjøre det på, men den andre ytterligheten er jo å lage et så strengt regelverk at man ikke kan begynne å legge til rette på en strekning som skal komme, selv om en nå ikke riktig vet når den kommer, og selv om den altså ikke er besluttet å komme. Derfor håper jeg statsråden kan gå tilbake og finne ut i hvilken detalj det er dette problemet sitter, og så komme tilbake til Stortinget og få løst det.