Det er ingen tvil om at varslervernet styrkes gjennom behandlingen av denne saken. Det er allikevel grunn til å rette noen kritiske spørsmål rundt elementer i dette. Jeg tror at det denne salen må være mest overtydelig på, er den politiske viljen som signaliseres i forhold til at vi ønsker at folk skal stå fram, vi ønsker at ting skal på bordet, og vi vil ha orden i forhold til både korrupsjonskultur og annen uetisk aktivitet i bedrifter, men også i offentlig sektor. Jeg stilte som hovedspørsmål i mitt opprinnelige innlegg: Er dette noe vi ønsker skal tas ut i offentligheten, eller ønsker vi at varslingen skal skje hovedsakelig internt i organisasjonen/bedriften? Jeg er helt klart av den mening at man må kunne varsle offentligheten. Det begrunner jeg ut fra – og det er det jeg synes det er negativt at det ikke gis klare signaler på – at i en kommune som f.eks. har korrupsjonskultur, vil det også være kameraderi, og da er ikke tilsynsmyndigheter alene heller antakelig et godt nok sted å ta opp den typen saker. Man må faktisk ha støtte fra landets parlamentariske forsamling på at man faktisk kan gå ut i offentligheten. Det er det som er mitt hovedanliggende i forhold til å stille spørsmålet om hvorfor ordet er tatt ut. Det bidrar til å gjøre ting uklart.