Vi ser ofte, og har sett tidligere, at de landene som har vært mest for alternative finansieringsmekanismer, har hatt størst problemer med å nå sitt eget bistandsmål, og noen har ikke engang hatt et vanlig bistandsmål. De har brukt det som erstatning for å virke progressive overfor internasjonalt publikum. Derfor er hovedsporet hele tiden å mobilisere den langsiktige innsatsen og sørge for at alle land går opp til 0,7 pst. Elleve OECD-land har nå ambisiøse mål på 0,7 eller 1 pst. Det er en bistandsøkning som går over verden, og som jeg håper vil vare over tid. Men det er helt riktig at med den situasjonen vi har nå, når vi ikke tusenårsmålene innenfor det tidsintervallet vi har. Alle når ikke 0,7 pst. nå. Dermed trenger vi tilleggsressurser. Det gjør at vi i globaliseringsmeldingen sa at vi er åpne for karbonskatt som et virkemiddel i denne sammenhengen. Det gjør også at vi fra norsk side nå har en dialog med britene om forslaget til finansminister Gordon Brown, IFF, International Finance Facility, der vi har sagt at vi går for den modellen som sikrer stabilitet over tid for mobilisering av ekstra ressurser også etter 2015, og som er legalt forpliktende. Det har vi meldt tilbake i en felles nordisk utviklingsministeruttalelse.