Det er med en viss undring jeg har fulgt denne debatten. Jeg må jo si at den akselerasjon som dette saksforholdet har fått i media, gir grunn til å følge debatten i denne salen. Desto mer er det underlig å oppleve at både kulturministeren og regjeringspartienes representanter nærmest snakker seg inn i en forståelse av både merknader og lovverk som ikke bare bidrar til å svekke rettighetshavernes situasjon, men i stor grad også bidrar til å svekke lovverket i forhold til hvordan man skulle forstå det opp mot de internasjonale konvensjoner vi er tilsluttet. Det finner jeg underlig. Jeg finner det dessuten underlig å høre den vrangviljen som kulturministeren nå legger på bordet i forhold til både det å høre etter og det å lese de merknadene som faktisk står skrevet, i nær sammenheng med hverandre og i hvilken kontekst det er. Jeg skal ikke gå inn på arbeidet med lovforarbeidsvekt og hvem som skulle ha kompetanse til å uttale seg om det, men det er helt på det rene at det som nå sies i denne sal i forhold til lovforarbeider, må være av avgjørende betydning for hvordan man faktisk skal forstå det. Så hører vi at både det ene og det andre partiet går opp med en klar definisjon av hvordan man skal være å tolke i den grad det er uklarhet. Jeg må si at når det gjelder spørsmålet om bruk av materiale på Internett, har man presisert klart og tydelig, ikke bare her i salen, men også utenfor salen, at det selvfølgelig dreier seg om lovlig utlagt materiale. Man snakker om ikke-kommersiell virksomhet. Man fratar på mange måter ikke rettighetshaverne noe marked ved å si det man gjør, og man snakker også om utskrifter i rimelig utstrekning. Og til alt overmål, både i merknad og fra hovedtalsmann og fra de andre partiene, snakkes det om at bruk av beskyttet materiale skal avgjøres i forhandling, slik at vederlag sikres. Da skulle det etter min oppfatning være viktig nettopp for en regje-ring å slå ring rundt både disse argumenter og disse merknader, slik at man presiserer og får fram at dette er en forståelse man også er enig i. Dette er etter min mening helt i samsvar med det Immaterialrettsutvalget ved universitetene og høyskolene har sagt i sin opphavsrettslige utredning, som ble avgitt 8. oktober 2003, som jeg nå ikke rekker å gå noe særlig inn på, men som nettopp berører dette området. Den viser helt klart, som det framgår på side 59 i proposisjonen, hvor vanskelig det er, men at det er et rom der i forhold til høyskoler og universiteter og ikke-kommersiell sfære som det også er viktig å ta vare på.