Jeg syns det kan være nyttig å starte med å si at vi fortsatt har store utfordringer i justissektoren. Det er et konstruktivt utgangspunkt for å se på det ressursbehovet som hele sektoren nå har. Samtidig vil jeg ile til med å gi honnør, ikke bare til den nåværende regjering, men også til tidligere regjeringer, for det er ikke alt som går i gal retning. Vi har forholdsvis gode tall på en del kriminalitetstyper som faktisk viser nedgang i kriminalitetsbildet. Når det gjelder grove kriminelle handlinger, helt opp til drap, ser vi tall som gir grunn til tilfredshet, men som også gir grunn til å stole på de tiltakene som man allerede har etablert, og at det nytter å føre en aktiv justispolitikk. Dette er ikke et politisk felt hvor de tiltakene som politikerne, departementet og andre aktører foreslår, bare blir helt maktesløse tiltak. Her har vi muligheten til å gjøre noe, og det er dét som gjør det så stimulerende i forhold til bl.a. budsjettdebatten som nå pågår. Jeg vil samtidig benytte anledningen til å gi honnør, stor honnør – følge opp det representanten Jan Arild Ellingsen også var inne på i sitt innlegg – til alle de aktørene ute som står i dette kriminalitetsbildet hver eneste dag, enten det er en polititjenestekvinne eller en ansatt i kriminalomsorgen som i løpet av det siste året har opplevd å jobbe i forhold til et belegg som er ganske så stramt, og som til tross for dette gjør hva man kan for å få mennesker til å snu, slik at de ikke skal begå nye kriminelle handlinger. Jeg har også lyst å gi honnør til mitt eget departement og mine egne ansatte i departementet, som i løpet av mange år har jobbet under ganske pressede forutsetninger i forhold til køer i domstolene, politi, og kriminalomsorg, og som etter min mening leverer godt arbeid. Ser vi på resultatene fra politiet i Norge, ser vi at vi i løpet av de siste årene har en positiv utvikling når det gjelder å oppklare mer kriminalitet. Det skal vi være glade for – det nytter. Det bildet som skapes i media er ofte noe annerledes. Til ære for politifolk, til ære for dem som administrerer i politietaten – vi klarer å få opp oppklaringsprosenten. Man klarer å bygge ned restansene slik at man nærmest er restansefri ute i Politi-Norge nå. Man klarer også å få på plass investeringer i utstyr, bl.a. våpen, som gjør sitt til at man i løpet av dette året vil komme meget langt når det gjelder å være utrustet på en tilfredsstillende måte. Vi håper og har som ambisjon at verneutstyret skal på plass i løpet av neste år og påfølgende år, og at man også skal få dekket betydelige deler av behovet for transportmidler i norsk politi. Ser vi på saksbehandlingstida i politiet, ser vi at den nå stort sett i alle politidistrikter er innenfor de rammetall og de mål som den tidligere regjeringa satte, og som Stortinget sluttet opp om. Ikke bare når det gjelder yngre lovbrytere, som vi var inne på i stad, men også når det gjelder voldssaker og oppklarte forbrytelser, har vi gode tall med hensyn til at dette nå går raskere enn det det har gjort tidligere. Jeg sier ikke dette som et argument for at alt lykkes for den nåværende regjering, men jeg tror at den fellessatsinga som faktisk har blitt gjort, viser at det nytter. Jeg syns det er viktig at man også får fram dette bildet av kriminalitetsbekjempelsen i Norge. Jeg tror det også må ligge bak når vi må forklare våre utenlandske kolleger når vi møter dem, enten i Schengen-sammenheng eller i andre internasjonale fora, hvorfor kriminalitetsbildet faktisk er såpass positivt som det er i Norge. Også domstolene har jeg lyst til å gi stor honnør. Vi har hatt en nedgang i saksbehandlingstid ved tingrettene. Mange hardt arbeidende tingretter klarer faktisk nå å holde unna med tanke på de ganske stramme rammer som er gitt. Vi har utfordringer når det gjelder lagmannsrettene, som vi nå skal ta tak i. Men jeg håper at vi har en strafferettspleie som, med hensyn til tempo, vil bidra med iverksettinga av de tiltakene som Regjeringa vil foreslå i tillegg. Så til kriminalitetsbildet: Det er helt åpenbart at vi har store utfordringer, til tross for at man ser at prosess og restanser begynner å komme på plass. Jeg vil særlig nevne kampen mot organisert og økonomisk kriminalitet. Det var ikke for ingenting at Regjeringa som sin nærmest første embetsgjerning valgte å styrke hvitvaskingsenheten ved Økokrim her i Oslo. Men det er også grunnlag for å peke på at vi nå på mange måter må sitte rolig i båten med tanke på mye av det forebyggende arbeidet som er gjort når det gjelder økonomisk kriminalitet og organisert kriminalitet. Regjeringa kan i det hele tatt ikke være med på å gå inn på en slik linje som bl.a. Fremskrittspartiet gjør når det gjelder betydelige bevilgningskutt, nærmere 10 pst. på utgiftskapitlene for toll- og avgiftsetaten, skatteetaten og Statens innkrevingssentral. Det ville nettopp gå ut over muligheten for å kunne avdekke alvorlig organisert økonomisk internasjonalt relatert kriminalitet som kommer innover grensene, og som bruker økonomiske mekanismer som vi trenger økonomisk fagkyndighet for å bekjempe. Det å begynne med å si opp over 500 mennesker i tolletaten i dag, hvis vi skulle følge Fremskrittspartiets forslag, eller over 700 mennesker ute i skatteetaten, er en linje som Regjeringa ikke ønsker å legge seg på. Det er en linje som vi vil advare veldig sterkt mot. Det ville være et tilbakeslag i kampen mot økonomisk kriminalitet og også den organiserte kriminaliteten. Regjeringa mener også det er viktig å foreta den satsinga som nå gjøres i tilknytning til integrering av våre nye landsmenn. Vi kan ikke være med på å støtte Fremskrittspartiet når det gjelder et kutt på nærmere 900 mill. kr, som foreslås fra deres side. Det ville ha store skadevirkninger for integreringa av særlig yngre innvandrere, og igjen ha en konsekvens i forhold til den sektoren som vi i dag debatterer. Flere representanter har vært inne på spørsmålet om rusgiftpolitikken. Det er helt avgjørende at vi kan klare å holde fast ved de elementer som det har vært bred tverrpolitisk enighet om, enten det er Vinmonopolet, avgifter som må ligge på et visst nivå, eller en restriktiv skjenkepolitikk. At Fremskrittspartiet nå foreslår betydelige lettelser i alkoholpolitikken, som vil kunne innebære en økning i voldskriminaliteten, ikke bare i de tusen hjem, men også ute i byene, er en situasjon som jeg vil advare veldig sterkt mot. Det er en situasjon som antakelig ville kreve langt flere politiressurser enn det endog Fremskrittspartiet tillater seg å foreslå i denne debatten. Derfor er det viktig at vi har hatt et såpass vidt perspektiv i denne debatten om justispolitikk, for i det øyeblikket vi stirrer oss blinde på det og sier at dette handler om hvor mye vi skal bevilge til politiet, eller hvor mange soningsplasser Regjeringa klarer å skaffe, har vi antakelig tapt. Regjeringa mener også at det er avgjørende viktig at vi i de nærmeste åra, også i inneværende år, får styrket innsatsen mot det som truer oss fra ytterliggående grupperinger. Jeg vil i den anledning benytte denne budsjettdebatten til å gå noe lenger enn det tidligere regjeringer har gjort når det gjelder å beskrive Politiets sikkerhetstjeneste. Politiets sikkerhetstjeneste har i de senere år blitt vesentlig styrket, både med hensyn til budsjett og antall ansatte. Den sentrale enhet i Politiets sikkerhetstjeneste har i inneværende år et budsjett på i overkant av 250 mill. kr. Jeg finner grunn til å offentliggjøre det tallet. Vi mener at det er viktig med åpenhet og demokratiske vurderinger rundt nettopp budsjettsituasjonen i PST, og herved er det gjort. I tillegg kommer altså lønnskostnader til de ansatte ved de lokale PST-enhetene i politidistriktene. Politiets sikkerhetstjenestes budsjett for 2007 er ennå ikke avklart. Det vil bli gjort fra vår side. Jeg er innstilt på, i egnet form, å offentliggjøre tjenestens tildelte budsjett for 2007, slik at også det kan bli omgitt av demokratisk diskusjon og nødvendig debatt, noe jeg mener også vil kunne bidra til å styrke den innsatsen PST står for. Det er ikke riktig som det blir sagt av både politiske aktører og medieaktører, at PST vil få skåret ned på sitt budsjett. Regjeringa har ingen ambisjoner om det. Vi har ambisjoner om det motsatte. Allerede i inneværende år vil det blir foretatt en styrking av PST, særlig med sikte på ytterligere investeringer. Jeg fant grunn til å si det. Så til slutt: Det pågår jo mange debatter som går på å gjøre politiet sterkere og mer effektivt. Debattene er særdeles viktige. Situasjonen i Oslo påkaller absolutt et mer aktivt politi, et bedre organisert politi og et politi som ser løsninger, kanskje på andre felt enn det man tidligere har gjort. Jeg vil advare sterkt mot å knytte effektivitetsvurderingen av politiets innsats ene og alene opp mot hva slags type bevilgninger de får. Jeg minner bl.a. om at politiinspektør Iver Stensrud i et intervju i et politiblad forleden uttalte: Jeg vet det ikke er politisk korrekt å si dette, men jeg er fornøyd med 6 mill. kr. Vi kan utrette mye for det. Beløpet går ikke til lønn, men dekker merutgifter som fellessatsinga medfører nå i 2006. Det han egentlig sier, er at mye av innsatsen mot gjengkriminalitet handler om å koordinere arbeidet bedre, samarbeide med nabodistriktene og tenke i nye baner for å knekke en svært alvorlig form for kriminalitet.