Jeg håper at vi nå er på tur inn i et smulere farvann. I 2001 vedtok Stortinget en ny lov om helseregistre. Jeg hadde gleden av å være saksordfører, og da vi behandlet den i Stortinget – det var også et enstemmig vedtak – ble loven ganske annerledes enn det to forskjellige regjeringer hadde foreslått. Det innebar mye arbeid i en sak som jeg mener var viktig i forhold til personvernet, men som media hadde liten oppmerksomhet på. I den foreliggende lovproposisjon følger Regjeringen opp loven i den ånd som Stortinget i sin tid vedtok den, og det synes jeg at Regjeringen skal ha kompliment for. Jeg er glad for at det også ved en mindre endring av loven nå er en samlet sosialkomite som står bak innstillingen. Helseregisterloven skal sikre at helseopplysninger som samles i et register, anonymiseres på en slik måte at den opplysningene angår, ikke trenger å frykte at sterkt sensitive personopplysninger kommer på avveie. Samtidig skal opplysningene i registeret kunne være tilgjengelige slik at et hendelsesforløp for en person kan følges over tid, uten at personen identifiseres av den som benytter seg av de aktuelle helseopplysningene. Dette kalles en pseudonymisering av personopplysningene. Pseudonymiseringen skal være irreversibel. Den skal altså ikke kunne gjøres om. Med et irreversibelt pseudonymregister menes at helseopplysningene bare skal kunne behandles i pseudonyms form. Videre er det en grunnleggende forutsetning for pseudonyme helseregistre at opplysningene behandles på en slik måte at ingen andre enn pasienten eller tjenestemottakeren skal kunne ha tilgang på både pseudonym, identitet og helseopplysninger samtidig. Regjeringen foreslår nå en endring av helseregisterloven § 8 slik at registre med hjemmel i loven også kan behandle helseopplysninger for å ivareta oppgaver etter sosialtjenesteloven. Bakgrunnen for forslaget er at sosialtjenesteloven ikke er omfattet av den opplistingen som gjelder i helseregisterloven i dag, og et register med hjemmel i § 8 i helseregisterloven kan dermed pr. dato ikke inneholde helseopplysninger som ligger til grunn for vedtak etter sosialtjenesteloven. Det innebærer at det etter gjeldende rett ikke er hjemmel til å opprette ett samlet register for alle tjenester innenfor pleie- og omsorgssektoren, fordi man i forhold til sosialtjenestemottakere ikke vil kunne bruke i registeret en del opplysninger som framkommer om dem. Det som aktualiserer lovendringen, er den såkalte IPLOS-registreringen fra kommune til stat. IPLOS betyr individbasert pleie- og omsorgsstatistikk. Denne rapporteringen ble foreslått allerede i februar 2000 av det daværende Sosial- og helsedepartementet. For at den praktiske gjennomføringen skal være mulig, må altså loven endres som beskrevet. Komiteen slutter seg samlet til endringen, ut fra forståelsen av at dette ikke endrer lovens opprinnelige intensjon og forutsetninger for opprettelse av et helseregister. I tillegg til den endringen som skjer i helseregisterloven § 8, der sosialtjenesteloven tas med i opplistingen over etter hvilke lover et helseregister skal kunne opprettes, tas sosialtjenesteloven med under opplistingen i § 7 og § 9. Øvrige bestemmelser i helseregisterloven forblir dermed uendret.