Først vil jeg også gi honnør til representanten Thorkildsen, som tar opp et veldig viktig tema. Vold i hjemmet er et veldig vanskelig område å jobbe mot, fordi det som regel er så tildekket, og dermed nærmest usynlig. Derfor synes jeg det er utrolig viktig at vi holder søkelyset på dette problemet og viser at vi bryr oss, og ikke glemmer at det finnes voldsofre rundt omkring i norske hjem. Vold i hjemmet kan være veldig mye forskjellig. I noen hjem blir damer slått av voldelige menn, i noen hjem er det sikkert omvendt. I andre hjem blir noen voldtatt av partneren sin, og i noen hjem blir barn slått av den samme gjerningsmannen. I andre tilfeller kan barn bli slått av begge foreldre. Og i ytterste konsekvens kan disse forholdene ende i drap. Når vi hører om disse forholdene i nyhetene, er det som regel omtalt som husbråk, eller familietragedie. Jeg mener at dette på mange måter dekker til det faktum at det er snakk om grove voldshandlinger, eller i enkelte tilfeller drap. Denne måten å omtale problemet på forteller oss på mange måter at dette er en privatsak – at disse voldshandlingene og drapene er av privat karakter, og at vi ikke skal bry oss med det. Jeg mener det er på tide å kalle en spade for en spade og kriminalitet for kriminalitet. Det blir ikke mindre kriminelt å slå noen om man er i nær slekt med ofrene. Ikke minst synes jeg det er ille når unger er involvert. For vi vet jo alle sammen at unger ikke har den samme muligheten til å beskytte seg mot vold, og heller ikke har de samme ressursene til å komme i kontakt med folk som kan hjelpe dem ut av elendigheten. Derfor er jeg kjempeglad for at statsråden nå signaliserer at Regjeringen virkelig vil gjøre en innsats rettet mot vold i hjemmet. Regjeringen har økt støtten til Alternativ til Vold, der folk med voldelige tendenser kan lære seg å mestre sinnet sitt på bedre måter. Den har utvidet antallet timer til bistandsadvokat i voldtektssaker, som dessverre er en betydelig del av vold i hjemmet. At Regjeringen også har åpnet for at denne bistanden kan gis før saken anmeldes, bidrar til å styrke rettssikkerheten til ofrene, som får mye bedre kunnskap om sine rettigheter. Regjeringen jobber også for at vi skal få en prøveordning med såkalt omvendt voldsalarm. Dette er veldig viktig, for det flytter ansvaret og belastningen fra offeret til den som faktisk har utøvd volden. Nå er det gjerningsmannen som må gå med en alarm som uler når han nærmer seg offeret, og som har ansvaret for å overholde et besøksforbud – ikke omvendt, slik det har vært. Alt dette er tiltak som vil gi mange et bedre og tryggere liv. Men selv om disse tiltakene vil gjøre hverdagen mye lettere for mange, vil det fremdeles dessverre være slik for noen at det sitter en voldelig ektemann og venter på dem når de kommer hjem fra jobb. Noen unger vil fremdeles oppleve at en av foreldrene deres har gitt den andre juling når de kommer hjem fra skolen, og mange av disse ungene vil få seg en skikkelig omgang juling selv også. For selv om vi setter inn ekstra ressurser, er det fremdeles like viktig at samfunnet tar ansvar og viser engasjement, og at en bryr seg. Som det har blitt nevnt tidligere, tror jeg det er veldig viktig at nabokjerringa som tror at ikke alt er på stell hos naboen, sier fra. Jeg tror det er veldig viktig at læreren som mistenker at en av elevene ikke har det så bra hjemme, tar det opp, og jeg tror det er veldig viktig at man tør å ta en alvorsprat med kompisen sin hvis man tror at han ikke behandler familien sin så bra som han burde. Kun med en stor innsats fra Regjeringen, kombinert med engasjement fra et lokalsamfunn, kan vi få bukt med et slikt problem, og det håper jeg vi får.