Det er tre hovedgrunner til at Venstre ønsker en energipolitisk handlingsplan. For det første gir det anledning for Regjeringen til å gjøre klart hva den mener, og til å rydde opp i indre handlingslammende uenighet når det gjelder energipolitikken. For det andre er det behov for planmessig handling i forhold til kortsiktige utfordringer vi står overfor både regionalt og nasjonalt. Og sist, men ikke minst: Det er behov for plan med fokus på muligheter og utfordringer på det energipolitiske området i et mer langsiktig perspektiv. Innen energipolitikken er det behov for og store muligheter for økt kraftproduksjon, og det finnes store muligheter for å spare og for å husholdere bedre med energien. Få land har Norges muligheter på energisektoren. Vi kan og vi bør i et normalår ha netto eksport av kraft produsert av fornybare energikilder og gasskraftverk uten CO2-utslipp. Skal vi komme i denne situasjonen, trengs det beslutninger som kan gi resultater både på kort og på lang sikt. En energipolitisk handlingsplan kan her være et nyttig redskap, og jeg kan forsikre saksordføreren, Terje Aasland, at det at vi er sammen med Fremskrittspartiet, Høyre og Kristelig Folkeparti om å ønske en slik plan, ikke betyr at de fire partiene er enige om alle elementene som bør med i en slik plan. Tvert imot er det vel slik i energipolitikken at Fremskrittspartiet og Arbeiderpartiet i lange perioder i forhold til mange saker har vært de nærmeste naboene. Det har vært interessante lekkasjer fra det såkalte Lavutslippsutvalget. De lekkasjene tyder på at det finnes betydelige muligheter for å redusere utslippene av klimagasser, til overkommelige kostnader. Det viser at de mulighetene vi har for å redusere klimagassutslippene, i høy grad henger sammen med vår energipolitikk og med behovet for en omlegging av energipolitikken. Noen av de stikkordene som går igjen fra det som synes å være konklusjonen til Lavutslippsutvalget, er energiøkonomisering, CO2-nøytral oppvarming, elektrifisering av sokkelen, gasskraft med CO2-håndtering, småkraftverk, vindkraft og annen fornybar energiproduksjon. I lys av dette og disse spennende mulighetene og perspektivene er det god grunn til å følge opp med en energipolitisk handlingsplan, som kan gi tiltak både på lang og på kort sikt. Jeg synes det er skuffende at regjeringspartiene ikke ser det behovet.