Jeg har selvfølgelig lyttet veldig nøye her i kveld, og jeg benytter anledningen til å takke for saklige og viktige innspill i forhold til mitt videre arbeid. I mitt avslutningsinnlegg under høringen stilte jeg spørsmål ved om det i den såkalte MUF-saken er et samsvar mellom sakens alvor og det apparatet vi har satt i gang for å trenge inn i den. Den kvelden var min konklusjon helt klar: Dette har faktisk vært nødvendig. Vi har fått belyst og diskutert grunnleggende prinsipper i forholdet mellom politikk og forvaltning, og vi har gjort det på en slik måte at jeg tror det får positive virkninger langt utover det som gjelder denne konkrete saken. Jeg har merket meg komiteens presisering av at vårt demokratiske folkestyre er helt avhengig av at forvaltningen lojalt følger opp lovene som gis av nasjonalforsamlingen, samt regler og instrukser som gis av regjeringen som utøvende myndighet. Det er dette jeg hele tiden har sagt er sakens kjerne. Med det styringssystem som er lagt på utlendingsfeltet, er det en forutsetning at departementet er oppdatert når det gjelder praksis og mulige praksisendringer i UDI, og det forutsetter at UDI er lojale til rapporteringsplikten. Granskingskommisjonen har med tydelighet vist at det ikke har vært tilfellet i den saken dette gjelder, og komiteen finner det tilsvarende godtgjort at det i saken om de 197 MUF-søknadene foreligger brudd på informasjonsplikten. Komiteen forventer at departementet tar et overordnet ansvar for at utlendingsforvaltningen får en organisering som ivaretar behovet for politisk styring og kontroll. Graver-kommisjonen skal i del 2 særlig vurdere behovet for endringer i styringsdialog, regelverk eller retningslinjer som sikrer at UDIs praksis følger gjeldende lov, forskrift og instruks. Jeg kan forsikre om at departementet nå og i forlengelsen av Graver-kommisjonens rapport vil følge opp der det er grunnlag for det. Det er allerede satt i gang et arbeid internt i departementet og i UDI som fokuserer på styringsdialogen, rolleforståelsen, kompetanse og kapasitet. Jeg viser her til de tiltak jeg skisserte under høringen 1. juni. Stortinget vil bli orientert om arbeidet i forbindelse med framleggelsen av budsjettet for 2007. Jeg ser alvorlig på de forhold som er avdekket. Det er likevel også grunn til å understreke at det er mange sider ved Utlendingsdirektoratets virksomhet som fungerer godt i dag. Blant annet er saksbehandlingstiden i utlendingssaker redusert de siste årene. Det samme gjelder antallet restanser. Det er også gjort en stor innsats de siste årene for å forbedre UDIs service og tilgjengelighet for brukerne og allmennheten. Jeg ser i tiden framover et klart behov for å sikre at vi har gode rutiner for kvalitetssikring av direktoratets skjønnsutøvelse. Jeg vil foreta en grundig gjennomgang både av rutiner og kriterier for rapportering. Departementet sendte allerede i april i fjor et brev som påla UDI en omfattende rapporteringsplikt i forhold til praksisendringer. Av brevet framgår det klart et krav til skriftlighet. Dette er også tatt inn i tildelingsbrevet for UDI for 2006. Jeg ser imidlertid at det er behov for ytterligere gjennomgang av rutinene og å tydeliggjøre i enda større grad overfor UDI hvordan rapportering skal skje. Jeg vil i St.prp. nr. 1 komme tilbake til hvilke konkrete tiltak som settes i verk i den forbindelse, men jeg kan allerede nå varsle at det vil gå presiserende brev til UDI både når det gjelder form på rapporteringene, og hvilke kriterier det skal rapporteres etter. Også departementets tilbakemeldingspraksis vil bli omtalt. For øvrig har jeg bedt UDIs fungerende direktør legge fram en plan for hva som kan og bør gjøres internt i UDI. Direktøren har påbegynt en gjennomgang av direktoratets styringssystemer for å sikre at praksis er i samsvar med gjeldende politikk, regelverk og retningslinjer. UDI skal også gjennomgå sine rapporteringsrutiner til departementet. God styring med praksis er en krevende oppgave. UDI foretar ca. 70 000 vedtak årlig, og det dreier seg om mange ulike sakstyper og problemstillinger. Jeg vil, slik komiteen også peker på, foreta en kritisk gjennomgang av departementets kompetanse og kapasitet for å sikre bedre kontroll med feltet. Komiteen har bedt departementet om å sikre at den nyetablerte stornemnda i UNE blir et effektivt redskap for å sikre likebehandling på alle nivå i utlendingsforvaltningen. Jeg er opptatt av at vi skal ha en aktiv bruk av stornemnda for å sikre en ensartet praksis og likebehandling av saker. Departementet vurderer fortløpende om det er saker og sakskomplekser som det er naturlig å bringe inn for stornemnda, og vi vil forsøke å bidra til aktiv bruk av denne. Komiteen ønsker større grad av offentlighet rundt UDIs praksis i asylsaker, og det bes om at departementet legger til rette for utarbeidelse av jevnlig oppdaterte praksisbeskrivelser. Jeg er enig i at åpenhet rundt praksis er viktig. Jeg har derfor allerede bedt UDI påbegynne arbeidet med å legge til rette for at direktoratets praksis gjøres tilgjengelig for offentligheten. Samtidig er jeg innforstått med at stor grad av detaljering av offentlige praksisnotater kan misbrukes, f.eks. ved at søknader kan skreddersys. Jeg vil imidlertid, i samarbeid med UDI, se på hvordan vi kan sikre større åpenhet rundt praksis framover, uten å åpne for slikt misbruk. Fremskrittspartiet fremmer tre egne forslag i innstillingen. To av dem dreier seg om å sørge for at stillinger i UDI skal forbeholdes norske statsborgere. For meg er det en noe underlig kobling å knytte spørsmål om habilitet i saksbehandlingen til statsborgerskap. For denne regjeringen er det et mål at den statlige arbeidsstyrken i størst mulig grad skal gjenspeile mangfoldet i befolkningen. Det er viktig å oppnå en balansert alders- og kjønnssammensetning og å rekruttere personer med innvandrerbakgrunn til sentrale stillinger. Dette gjelder selvsagt også for UDI. Når det gjelder lederstillinger spesielt, er det viktigste for meg at den som skal lede et direktorat som UDI, er den som er best kvalifisert. Dersom vedkommende i tillegg til å være best kvalifisert har innvandrerbakgrunn, ser jeg det bare som et pluss. Fremskrittspartiets forslag vil etter departementets oppfatning også være i strid med de forpliktelser vi er bundet av som følge av EØS-avtalen. Jeg vil understreke at UDI har klare etiske retningslinjer, herunder om habilitet, for behandling av saker etter utlendingsloven og statsborgerloven. Dette gjelder for alle ansatte, enten de er norske statsborgere eller ikke, og jeg er derfor glad for at forslagene fra Fremskrittspartiet ikke støttes av komiteens flertall.