Først vil jeg gjerne takke presidenten for at han bad representantene stå på plassen til jeg er ferdig med å holde innlegget. Når det er sagt, vil jeg jo si at når representantene går bort, ser jeg presidenten og snakker til ham, og det er ikke noe dårlig alternativ.(Munterhet i salen) Så vil jeg si både til representanten og til presidenten at WTO-forhandlingene er viktige for Regjeringen, og vi har understreket både i regjeringserklæringen og i Soria Moria-erklæringen at vi skal ivareta det vi kaller de samlede norske interesser. Det handler både om å sikre et levende norsk landbruk, om å sikre norske eksportinteresser, og spesielt om å sikre markeder for fiskeriene og norsk sjømatindustri. (Munterhet i salen) Samtidig er jeg helt enig med representanten Sponheim i at dette handler grunnleggende sett om å lage spilleregler for internasjonal handel. For Norge, som har en veldig åpen økonomi, er det viktig, enten det dreier seg om å bekjempe tiltak mot norsk laks i Europa eller i USA, eller det dreier seg om å unngå tiltak mot norsk metallindustri, om dumpinganklager og andre ting. Vi er tjent med klare, åpne spilleregler for internasjonal handel. Nå følger vi opp de norske forhandlingsposisjonene. Vi understreker at Norge har særlige interesser når det gjelder landbruk. Samtidig er jeg enig i at enten avtalen blir slik eller slik, har norsk landbruk et stort potensial i verdiskaping, i matprogram, i å foredle og i å finne nisjeprodukter. Det arbeidet har flere regjeringer jobbet med, og vi ønsker å videreføre det. Vi må være forberedt på omstillinger i norsk landbruk uansatt, og da er det viktig at vi bidrar til økt verdiskaping i norsk landbruk. Vi vet ikke i dag om det blir avtale. Men selv om det ikke skulle bli avtale, er det viktig at vi fortsetter arbeidet med å styrke konkurransekraften og verdiskapingspotensialet i norsk landbruk.