Det har vært en interessant diskusjon. Debatten har tatt seg litt opp etter hvert, og det gjør den enda mer interessant, synes jeg. Mange talere fra opposisjonen har bidratt til en enorm svartmaling av situasjonen i fiskerinæringen. De har hevdet at strukturpausen har påført næringen betydelige tap. De har hevdet at NOx-avgiften er en trussel i en situasjon der finanskomiteen har reversert dette forslaget og åpnet for en mulighet for en miljøavtale i et samarbeid mellom næringsliv og stat. De har videre hevdet at distriktskvoten har gitt store negative utslag, og at også leveringsbetingelser mv. har gitt negative utslag. Jeg er enig i at vi skal forholde oss til fakta når vi diskuterer fiskeripolitikk og annen næringspolitikk. Alt er ikke bra overalt, men mye er bra. Vi vet bl.a. – og det synes jeg det er viktig å ta med seg – at eksportverdien i fiskerinæringen i år vil bli høyere enn den noensinne har vært. Allerede i begynnelsen av desember oversteg verdien 32 milliarder kr, som var den tidligere rekorden. Vi vet at verdien av flåten aldri har vært høyere. Det selges nå ringnotfartøyer til en pris av 380 mill. kr, fartøyer som for noen få år siden kanskje hadde en byggekostnad på 100 mill. kr–150 mill. kr. Resultatene i næringen har knapt vært bedre. Det vil vi se ved årsskiftet. Prisene på råstoffene har knapt vært bedre. Det er stort sett veldig bra. Ressurstilgangen er stort sett veldig brukbar. Vi kan da spørre oss: Hvorfor skal vi drive med dommedagsprofetier i en slik situasjon? Det er høykonjunktur over hele fjøla. Jeg synes det er viktig at vi forholder oss til fakta på et nøkternt og ordentlig vis. Det må vi også gjøre i dette tilfellet. Så til strukturpolitikken. Jeg synes det er litt viktig at det som har vært hensikten med strukturpausen, tas med. Vi har som mål å få en flåte som er lønnsom. Vi har som mål å få en flåte som har legitimitet i hele samfunnet, som er fordelt over hele landet, og som er så stor som mulig. Vi er ikke minst opptatt av å øke fellesskapets ressurser. Når vi nå gjennomgår denne næringen, har jeg lyst til å minne dem som tydeligvis er uenig i dette, om at til og med næringen selv spør seg: Hvor få skal vi bli? Det sa lederen for Fiskebåtredernes Forbund ved forrige årsmøte, og det vil bli gjentatt på nytt. Spørsmålet til slutt er: Når en fra opposisjonens side hele tiden viser til Fiskarlaget, til Fiskebåtredernes Forbund og til LO, er det slik at hele opposisjonen, Fremskrittspartiet, Høyre og Venstre, er enig om at det skal innføres en ny skatt i fiskerinæringen? Det er jo også en del av deres forslag.