Først et par nødvendige oppklaringer. For det første: Det er ingen uenighet mellom Kristelig Folkeparti og Høyre. Det var det ikke mens vi satt i regjering, og det er det heller ikke i dag – heller ikke mellom representanten Dåvøy og meg. Jeg ser frem til anledningen til å diskutere hvorvidt lovgrunnlaget er godt nok når det gjelder å prioritere rehabilitering. Statsråden falt i en liten del av sitt siste innlegg for fristelsen til å praktisere maksimen «angrep er det beste forsvar». Det er ikke alltid klokt. Det inspirerte nemlig representanten Skjælaaen til å praktisere den med enda større begeistring, og jeg er redd for at begge er på villspor. Den forrige regjeringen etterlot seg ikke noe kaos på dette området. Derimot var de tre nåværende regjeringspartiene uenige seg imellom. Arbeiderpartiet, statsrådens parti, støttet Samarbeidsregjeringens forslag om at spesialisthelsetjenesten er helseforetakenes ansvar, og at dermed også bestillerfunksjonen på dette område bør være helseforetakenes ansvar. De to regjeringspartnerne var imot. Så i den utstrekning det er kaos, er det på den rød-grønne siden i synet på organiseringen. Men la meg så understreke at det ikke primært er organiseringen og plasseringen av ansvaret for bestillerfunksjonen som er utslagsgivende for hvorledes ressursene forvaltes. Statsråden sitter med det øverste politiske ansvar uansett, og det er statsråden som har myndighet til å instruere helseforetakene hvorledes de skal prioritere de ulike formål de har ansvaret for. På ett punkt konstaterte jeg tilløp til imøtekommende svar i statsrådens annet innlegg, og det var når det gjelder å undersøke hvorledes kostnadsbildet kan forklares i forholdet mellom de private rehabiliterings- og opptreningsinstitusjonene og de offentlige. Det er jeg glad for, og jeg håper at statsråden vil følge det opp og komme tilbake med et svar på hva en slik undersøkelse frembringer av ny kunnskap. Til sist forskning: Kunnskapsministeren har kommet i skade for å karakterisere Regjeringens budsjett når det gjelder forskning og høyere utdannelse, som et hvileskjær. Det er jo i skøytesporten noen tiår siden det var en aktuell problemstilling. Det ville vært ønskelig om vi hadde en regjering som så at forskning og etablering av ny kunnskap i sin store alminnelighet er den viktigste nøkkelen til fremtiden. Men på dette området er det viktig at nettopp helse- og omsorgsministeren, i forhold til sin kollega kunnskapsministeren, har høye ambisjoner om økt forskningsinnsats.