Familiepolitikken er et krevende felt. Når vi skal forme en politikk som berører så nære forhold som familieforhold, skal vi møte den oppgaven med atskillig ydmykhet. Her er det ingen sannheter og ingen endelige løsninger. Familien, våre nærmeste, denne litt underlige krets av mennesker som enten er bundet sammen gjennom blodets bånd eller har funnet hverandre på mer eller mindre tilfeldig vis og stiftet familie gjennom samboerskap, partnerskap eller ekteskap, er de vi kjenner aller best, men likevel lar oss overraske av. Det er de vi aller mest trenger støtte fra, men som det likevel er aller vanskeligst å snakke om problemene med. Det er de vi kan føle oss verst overkjørt av, men som vi likevel lojalt stiller opp for. Det er disse vi ønsker å dele vårt innerste med, vår kjærlighet og våre følelser – et krevende, men også vakkert landskap. For Høyre er familien den viktigste rammen om barnas oppvekst. Det er der de best kan oppleve den tilhørighet, nærhet og omsorg som gir den nødvendige plattformen videre i livet. Foreldre skal ha hovedansvaret for barnas oppdragelse og gi dem det de trenger videre. Som familien er barnas viktigste punkt for tilhørighet, blir også familien den viktigste ramme for slektens videreføring, der familiemedlemmer i alle aldre har en rolle å spille. Høyre vil investere i familien som grunnleggende institusjon. Utgangspunktet for Høyres generelle politikk ligger også der, i å sikre familiene gjennom en sunn økonomi, et lavt rentenivå og høy sysselsetting. Med det som utgangspunkt skal vår familiepolitikk handle om å gi familiene tid, rom, økonomi og valgfrihet til selv å forme sine liv og videreutvikle familiebåndene, hjelpe de familiene som ikke fungerer, og ikke minst hjelpe den enkelte der det trengs. I dette budsjettet ønsker vi å styrke familienes valgfrihet på flere måter. En gjennomgående bekymring i denne sammenhengen er Regjeringens tilbakevendende uttrykte skepsis til private løsninger og leverandører, det være seg i barnehagesammenheng, i barnevern eller på andre områder. Vi hørte det senest nå i representanten Johnsens innlegg tidligere i dag. Valgfrihet forutsetter et mangfold bestående av både offentlige og private løsninger. Å tilrettelegge for private alternativer initiert av privatpersoner, bedrifter eller frivillige organisasjoner gir utvikling og nytenkning innenfor fagfeltene. Det må gis rom for ulike tilnærminger til de oppgaver som skal løses. Man skal ikke undervurdere de krefter og det initiativ som ligger hos enkeltmennesker og institusjoner som drives i privat regi. Høyre mener full barnehagedekning er viktig. Valgfrihet for familiene handler om at barnehage skal være tilgjenglig for alle som ønsker det. En kraftig vekst i utbyggingen av private barnehager er en forutsetning for å oppnå målet om full barnehagedekning. Det er påkrevd med økt likebehandling mellom offentlige og private aktører. Høyre foreslår derfor en dekningsgrad på 90 pst., mot dagens 85 pst., samt en økning av skjønnsmidlene. Høyre mener det er viktig å respektere at noen ikke ønsker barnehage for de aller minste. Derfor foreslås en økning av kontantstøtten på 5 pst. Det er også i denne sammenheng verdt å peke på behovet for forskning på omsorgsformer i tidlig barndom, noe vi ønsker å styrke. Med den sterke utbygging av barnehager som vi nå ser, er Høyre opptatt av kvaliteten. Vi har store utfordringer i forhold til det å skaffe kvalifiserte mennesker. Høyre ønsker en strategi. Vi vil gjerne se hvordan man skal få til den sterke rekrutteringen som nå må skje. Vi ønsker også en styrket forskning og en kompetanseheving hos dem som jobber i barnehagene, ikke minst gjelder dette i forhold til språkopplæring, omsorg og opplæring av funksjonshemmede. Barneraten ser ut til å synke også i Norge. Svikt i befolkningstilveksten kan gi betydelige problemer når en voksende andel eldre utløser store omsorgsbehov og pensjonsforpliktelser. Høyre mener derfor det er viktig å stimulere til store familier. Vi ønsker, som et ledd i en gradvis opptrapping, å bygge opp barnetrygden, og foreslår derfor en økning på 1 000 kr i året til familier med fire barn eller flere – kanskje ikke så mye, men det er et signal om å styrke denne gruppen på sikt. For Høyre er også saken om like rettigheter ved svangerskap og fødsel for selvstendig næringsdrivende kvinner svært viktig. Og vi har, som mange vil vite, også fremmet et eget Dokument nr. 8-forslag om det. Dette har vi med i vårt budsjett. Dette er en viktig sak i et likestillingsperspektiv, men det er også en viktig sak i forhold til familienes valgfrihet og faktiske muligheter til å innrette seg. Ikke minst i distriktene er kvinners muligheter til sysselsetting nettopp knyttet opp til egen virksomhet. Likestillingsperspektivet ligger også til grunn når Høyre foreslår å utvide fedrekvoten med én uke. Familien er som sagt en vanskelig arena. Det er når frustrasjoner, rusmiddelmisbruk og sosiale og psykiske problemer blir blandet med de følelser og bånd som kjennetegner slektskap, at vi får de styggeste utslag av fysisk vold og psykisk terror. Høyre støtter økningene som ligger inne på dette området, bl.a. de ekstra bevilgningene vi i Stortinget har fått til til samlivskurs. Vi gir også vårt bifall til statsråden, og jeg vil benytte anledningen til å gi henne et kompliment for å vise et oppriktig engasjement på disse områdene. Høyre legger også inn budsjettmessige signaler i form av forslag om ytterligere styrking av forskning på området og av incestsentre og krisesentre. Barn er enkeltmennesker med krav på å bli sett – ikke bare i en familiesammenheng, men også ut fra sine helt selvstendige behov. Høyre legger stor vekt på at alle barn gjennom et godt språk og senere lese- og skriveferdigheter skal være godt rustet senere i livet. Vi har gjennom et eget Dokument nr. 8-forslag tatt dette opp, og vi gjentar det her også. Språkkartlegging i ung alder, med derav følgende ulike tiltak for dem som trenger det, må være en prioritert oppgave. Høyre savner en strategi fra Regjeringen på dette området. Høyre er også opptatt av barn og unges særlige utfordringer i de større bysamfunnene. Det er viktig at det tilrettelegges for muligheter til deltakelse i fritidsaktiviteter, slik at bysentrene ikke blir tilholdssted for rotløs ungdom. Vi foreslår derfor å styrke bevilgningen også til disse formålene. Høyre er opptatt av å bekjempe diskriminering av enhver art. Vi har tidligere i denne sal tatt opp spørsmålet om behovet for generelle bestemmelser når det gjelder diskrimineringslovgivningen, og vi forstår at Regjeringen arbeider med å fremme forslag om det. Vi ser frem til at det skal skje. Vi synes det fortløpende er behov for å etterlyse denne saken. Vi får ofte henvendelser om dette, og vi ser ofte beskrevet eksempler om dette i dagspressen. Jeg tror at et generelt fundament i spørsmålet om diskriminering vil styrke de debatter som følges av dette. Høyre er også opptatt av forbrukernes rettigheter. I denne sammenhengen vil vi uttrykke bekymring over noe som vi oppfatter som en litt manglende forståelse fra Regjeringen når det gjelder hvordan konkurranse skal fungere. Vi synes det er behov for å se en sterkere sammenheng mellom konkurranselovgivingen og konkurransefeltet og det mer generelle forbrukerarbeidet som ligger i statsrådens departement. Det er en svakhet at dette ses i to forskjellige sammenhenger. Vi håper Regjeringen vil ta tak i å styrke båndene mellom departementene når det gjelder dette, men også at man i de løpende sakene sørger for at dette henger bedre sammen. I debatten som har vært hittil i dag, er det en problemstilling som har kommet opp. I sin kamp mot kontantstøtten opplever jeg at regjeringspartiene stadig kommer tilbake til spørsmålet om innvandrernes bruk av kontantstøtte i forhold til barns behov for å gå i barnehage. Jeg synes man skal tenke seg litt om. Hva er det egentlig man sier om innvandrermennesker? Hvilket menneskesyn er det man faktisk viser, når man til stadighet pukker på at innvandrere ikke er i stand til å ta stilling til hva som er best for egne barn? Det ligger et perspektiv av menneskesyn i dette som jeg ikke umiddelbart vil tillegge posisjonspartiene, men som jeg synes man skal tenke igjennom, fordi det faktisk handler om respekt overfor enkeltmennesker, også dem med annen hudfarge enn vår.