Sakens ordfører, Sigbjørn Molvik, redegjorde grundig for både flertalls- og mindretallskonstellasjoner i innstillingen. Derfor skal jeg ikke gå så grundig gjennom det, men bare vise til at Senterpartiet og SV utgjør mindretallet her. Vi mener at det bør være en sterkere fokusering på dette problemet enn hva flertallet legger opp til. Flertallet vurderer også en garanti, men det skal ta lengre tid og vurderes nok en gang. Det har vi ikke tid til nå hvis dette skal komme mer på plass enn hva det har vært og er. Vi er enige med forslagsstilleren, Bjarne Håkon Hanssen, i at det må rettes et sterkere søkelys mot dette, og at det må være en større vilje til prioritering om man skal rette opp det som er situasjonen. I opptrappingsplanen for psykisk helse er det en målsetting å tilby hjelp til 5 pst. av barne- og ungdomsbefolkningen. Det som vi ser, er at disse gamle måltallene ikke er gode nok. Det må inn andre og mer ambisiøse mål hvis man skal kunne komme i møte de problemene som oppstår her. Lang ventetid, frustrasjon og dermed utvikling av sykdomsbildet gjør at det blir enda dyrere og vanskeligere å ta tak i disse tingene, når det har gått så lang tid, med de følger at dette er uverdig både for den enkelte pasient og for deres nærmeste. Når vi i denne innstillingen også fremmer forslag om at det skal være en ventetidsgaranti for behandling av psykiske lidelser og rusmiddelmisbruk for barn og unge under 18 år, er det ut fra at en har den samme situasjonen innenfor rusomsorgen med veldig lange ventetider, og at det også er slik at rusmiddelmisbruk og psykisk helse ofte har en sammenheng. Disse såkalte dobbeltdiagnosene er noe av det en bør ta tak i veldig raskt. Det skjer ikke i dag. Vi er klar over at i høringsrunden om denne saken sa de som var med der, både organisasjonen Voksne for Barn og pasientombudskollegiet, at en garanti ikke er nok. Det er vi enig i. Det er ikke nok å sette opp bare en garanti som øker forventningene, og i neste omgang øker frustrasjonene fordi man ikke klarer å innfri forventningene. Da er det viktig at man har hovedfokus på hva som ligger i en bevisst opptrapping når det gjelder psykiatri, psykisk helse og rusomsorg. Helseministeren har i den senere tid vært prisverdig klar på det, for så vidt, men vi har jo til nå ikke lyktes i den opptrappingsplanen for psykisk helse som har vært gjeldende i mange år. Det er et spørsmål om ressurser. Men som representanten Bjarne Håkon Hanssen var inne på, kommer det ulike signaler fra fagmiljøet og også fra brukermiljøet om hvordan disse ressursene brukes og er behøvelige. Jeg tror det uomstridt er slik at det trengs større ressurser, og det har Senterpartiet lagt vekt på i budsjettbehandlingene de senere årene. Både i forbindelse med spesialisthelsetjenesten og primærhelsetjenesten har vi prøvd å prioritere mer til psykiatrien generelt, og spesielt til barne- og ungdomspsykiatrien. Det er for øvrig i innstillingen vist til bare hva Sosialistisk Venstreparti i flere sammenhenger har gjort der. Det skulle vel egentlig ha stått «disse partier», for at innstillingen skulle være korrekt. Penger er én ting, men så er det da spørsmål om de faglige ressursene er gode nok. Det kan en sette noen spørsmålstegn ved. Helseministeren tok opp dette i forhold til ledelse, struktur og samhandling. Jeg tror det er veldig viktig at vi får til en bedre utnyttelse av ressursene, og at det kommer retningslinjer og planer som klart setter på plass en del av de prioriteringene som vi på Stortinget mener er nødvendige, og som også hverdagen viser er helt nødvendige. I den sammenheng synes jeg at signalene fra helseministeren har vært gode i den senere tid. Det er viktig at han påser at retningslinjene er klare og entydige, og at ledelsen er klar og entydig. I siste omgang er det helse- og omsorgsministeren som utgjør den ledelsen.