Jeg sa ikke at vi skulle lene oss tilbake og være fornøyd med at vi tjente så mye på gode internasjonale konjunkturer. Jeg sa at Flåtten burde være fornøyd med den rød-grønne regjeringen, som hadde klart å vise til så gode resultater på så kort tid. Og så sa jeg at vi i den situasjonen vi nå er i, skal være klar over hvordan vi er meget gunstig plassert i forhold til veldig mange andre land, fordi vi importerer stadig flere og billigere varer samtidig som vi får gode priser på våre eksportvarer, både på olje og på andre eksportprodukter. Det gir oss en dobbel Kina-effekt. De etterspør mange av våre eksportprodukter. Derfor er prisen høy. De produserer varer til lav pris. Derfor er prisen på importerte varer lav. Det er klart at det er en gunstig situasjon for oss nå, men det betyr ikke at vi skal lene oss tilbake på noe vis. Det betyr bare at vi må sørge for at det vi bidrar med både næringsutviklingsmessig og ellers, til enhver tid må være topp kompetent og alltid i forkant, fordi det er på disse områdene vi kommer til å konkurrere framover. Jeg tror at mange representanter fra Høyre dessverre faller for fristelsen til å høre det de ønsker å høre når man snakker om skatt. Det denne regjeringen har sagt, er at vi skal tilbake til skattenivået for 2004. Det er i underkant av 2 milliarder kr i skatteskjerpelser, og deretter skal vi holde det skattenivået framover. Det er viktig for norsk næringsliv å vite at de rammebetingelsene ligger rimelig fast. På samme måte som vi vet at vi ikke kan konkurrere på lavest mulig pris, kommer vi heller ikke til å delta i noen skattedumping. Tvert imot tror vi ut fra den nordiske velferdsmodellen at en situasjon hvor man finansierer viktige satsingsområder i fellesskap, er gunstig både for rettferdig fordeling og for næringsutvikling. Vi kan bevise det, for tallene for produktivitetsvekst vi kan sammenlikne med USA og ellers – viser at Norge ligger meget høyt, så dette har vært vellykket. Det gir rom for å få til den styrkingen av skole- og utdanningssystemet og innsatsen i forskning og utvikling som vi vet er helt nødvendig, men også for politiske prosjekter som vil ha stor betydning for næringslivet. Vi skal nå bygge CO2-fritt gasskraftverk. Det krever en teknologiutvikling som kan ha betydning ikke bare for Norge og framtidige gasskraftverk i Norge, men også for CO2-rensing i veldig mange andre land. Får vi til dette effektivt både teknologisk og på kostnadssiden, har staten gjennom en politisk beslutning vært med på å utvikle et næringspolitisk satsingsområde. Det samme gjelder for ny fornybar energi, og det samme vil gjelde i forhold til de investeringene vi gjør i infrastrukturen. Dette er en meget offensiv satsing på at vi skal klare balansegangen mellom å ha en effektiv offentlig sektor, som satser på den infrastrukturen som er viktigst, og å legge til rette for en næringsutvikling som i samspillet med den offentlige sektoren gjør at Norge fortsetter å være i tet.