Bergens Tidende har i en serie oppslag vist hvordan den norske posisjonen i de pågående WTO-forhandlinger i begrenset grad vil bidra til å øke handelen for fattige land, og at vi har et tollsystem med så mye luft at vi i praksis vil tåle betydelige reduksjoner uten at landbruket påvirkes i stor grad. I artikkelserien retter også forskere kritikk mot Norge i forhold til at vi har gått fremst i rekken med hensyn til å sette de nåværende tollsatser så høyt at eventuelle framtidige kutt vil ha liten effekt. De høyeste tollsatsene er f.eks. 600 pst., og reduksjoner i disse vil ha liten betydning. Regjeringens utspill i forhandlingene om å øke eksisterende importkvoter istedenfor å innføre kvoter i forhold til årsforbruk er, ifølge ekspertene, et nytt forsøk på å begrense frihandelen for de fattige landene. Og når landbruksministeren i Bergens Tidende nå truer med at hvis ikke resultatet blir godt nok for bøndene i denne omgang, vil Norge melde seg ut av WTO-forhandlingene, er mitt spørsmål om vi her ser Regjeringens reelle politikk i forhold til internasjonal solidaritet og frihandel for fattige land.