Det var godt å høre representanten Olsen si at det faktisk er en god helse- og omsorgstjeneste her i landet. Det er jeg enig i. Hun nevner at media lager et skremmebilde av situasjonen. Da må jeg si at jeg synes Arbeiderpartiet har bidratt ganske bra både under valgkampen og i de fire årene som har gått, til å skape et slikt bilde. For Høyre er brukermedvirkning, brukervalg og brukerstyrte ordninger i helse- og omsorgssektoren viktige verdier. Det handler om respekt for den enkelte, og det handler om å skape trygghet. Derfor vil vi legge til rette for valgfrihet: Muligheten til å ha innflytelse over egen situasjon gir økt tilfredshet, det gir økt trygghet, det øker kvaliteten på tjenestene, og det gir et større mangfold av tilbud. For Høyre er ikke valgfrihet bare et slagord, men et viktig prinsipp. Det handler om å sikre enkeltmennesket makt og selvstendighet i alle livets faser og situasjoner. Derfor skal Høyre fortsette kampen for økt valgfrihet, enten det gjelder eldre med behov for hjemmetjenester, funksjonshemmede med behov for personlig assistanse eller barn og unge med behov for skoleplass. Men det er spesielt ett område som opptar meg, og som jeg vil bruke litt tid på. Det gjelder foreldre som følger intensive program for opptrening av barn med ervervet hjerneskade. Dette er en sak som jeg har jobbet med helt siden 1999. Det er en svært viktig gruppe og en sårbar gruppe. Dette er en enestående gruppe foreldre som legger ned en betydelig arbeidsinnsats, og som er en stor og viktig ressurs for sine barn. Alle barn er forskjellige, og foreldre har ulike muligheter med hensyn til å gjennomføre intensive programmer over flere år. Jeg tror en må ha fulgt disse familiene i deres hverdag for å få et innblikk i den innsatsen som foreldrene legger ned. De sparer samfunnet for mange, mange millioner kroner hvert eneste år. Høyre forventer at helse- og trygdeforvaltningen finner gode løsninger rundt hver familie som bygger på likeverdighet, uavhengig av hvor de bor i landet, slik at de kan føle trygghet for at de får den støtten og hjelpen de har behov for og krav på. Dette er familier som har store og tunge omsorgsoppgaver, og de må være spart for å måtte kjempe for å få nødvendig hjelp. Stortinget har tidligere trukket opp viktige prinsipper for de rettigheter og muligheter som skal gis til disse barna og deres foreldre. Et prinsipp som Stortinget har lagt til grunn, er foreldrenes frihet til å velge opptreningsmetode. I en merknad sier vi igjen: «Komiteen mener at foreldre må ha frihet til å velge mellom alternative intensive program for opptrening av sitt barn. Barn har behov for langsiktige og koordinerte tilbud.» På denne bakgrunn er jeg meget forundret, slik jeg var inne på i replikkordvekslingen med representanten Skjælaaen, og dypt skuffet over at regjeringspartiene går bort fra prinsippet om at når foreldrene har valgt et eller flere av intensivprogrammene, skal deres valg respekteres. Regjeringspartiene sier altså ja til foreldrenes frihet til å velge, men nei til å respektere deres valg. Dette er en mangel på respekt for foreldrenes ressurser, for deres kunnskaper, erfaring og egne valg. Dette opprører meg rett og slett. Dette er altså regjeringspartienes definisjon på valgfrihet. Jeg har en mistanke om det, for vi har sett de samme holdningene når det gjelder eldre menneskers mulighet til å velge hjemmetjenester. De sier at de er positive til valgfrihet, men bare for de valg som de mener er riktige. De ser ut til å være inspirert av Henry Fords valgfrihet: Du kan velge hvilken farge på bil du vil, bare den er svart. De har tidligere ment at foreldrenes valg når det gjelder metoder for habilitering, må respekteres, men nå har de altså gått bort fra det. Nå er de kommet i regjering, ja til og med med flertall, og nå har de virkelig muligheten til å vise at de tar foreldrene på alvor. Men nå ser det ut til å være slutt på den respekten. Som jeg har vært inne på, besitter disse foreldrene en unik kompetanse og erfaring, ofte mer enn mange av fagmiljøene. Høyre og de andre opposisjonspartiene mener at det må etableres et selvstendig brukerstyrt kompetanse- og ressurssenter innen habilitering av barn. Et slikt kompetansesenter vil kunne få en viktig nøkkelrolle innen norsk habilitering og bidra til at flere kunne få god hjelp. Men det går også regjeringspartiene imot. Det mener jeg er uklokt, og igjen viser det mangel på respekt for foreldrenes kunnskap og kompetanse. Høyre vil legge gode og funksjonelle rammer rundt disse familiene, slik at framtiden for barna kan bli best mulig. Det er en meget krevende oppgave for foreldrene – en oppgave jeg har dyp respekt for, og jeg har dyp respekt for den jobben de gjør.