Selv om jeg nok kommer til å nevne Fremskrittspartiet, som forslagsstillere, i dette innlegget òg, vil jeg si at det har ingenting med forkjærlighet til partiet å gjøre, for på tross av Fremskrittspartiets mistrivsel mener vi i Arbeiderpartiet at vi lever i et fantastisk flott land. Jeg er så gammel at jeg kan huske da vi innførte tvungen renovasjon i Norge. Da var det sånn at det i bekker og elver fløt av bleier, plast, bilbatterier og diverse tungmetaller. Så ble det altså foreslått tvungen renovasjon. I min hjemkommune ble det stiftet et parti med én sak på programmet: De var imot tvungen renovasjon. De kom inn i kommunestyret med fire representanter. Dersom en tar en tur til Kvinesdal i dag og spør om det er noen som vil gå tilbake til frivillig renovasjon, er jeg helt sikker på at svaret er entydig. Det er det ingen som vil. Jeg begynte å jobbe på Tinfos Jernverk i 1981. På Tinfos hadde man et slamrenseanlegg som vi stoppet en gang i året for vedlikehold. Da spylte vi dritten på fjorden, ett døgn i året. Så ble de pålagt av SFT å bygge et renseanlegg til, slik at de slapp å spyle den på sjøen. De protesterte veldig og sendte meg som fagforeningsleder inn til Thorbjørn Berntsen for å protestere, for dette var bortkastede penger. Men Thorbjørn Berntsen sa: Nei, de skal bygge dette renseanlegget. Da de startet renseanlegget, gikk direktøren ut i media og sa at dersom renseanlegget står i ett døgn, vil vi slippe ut like mye dritt som vi ville ha gjort i løpet av 100 års drift med renseanlegget. I fagforeningen på Tinfos Jernverk følte vi oss rundlurte. Det var 3,65 pst. av utslippene fra Tinfos. Men da de fikk renseanlegget, tilsvarte det 100 års utslipp med renseanlegget i drift. Det viser at vi er helt avhengige av at det stilles miljøkrav. Fiskaa verk i Kristiansand hadde et avfallsproblem. De fylte opp størrelsen av en fotballbane med ti meter støv hvert år. De ble pålagt å slutte med det. Så fant forskningsavdelingen som de hadde, ut at det gikk an å tjene penger på støvet. Etter den tid kjørte de ovnene så dårlig de kunne, for å få mest mulig støv. De tjente mer på å selge støvet enn de tjente på å selge metallet. Det gjorde de på grunn av miljøkravene som ble pålagt dem. Når Fremskrittspartiet i sitt forslag skriver at de ber Regjeringen «fremme forslag om nødvendige endringer som sikrer samme miljøkrav for norsk industri som er gjeldende i EU og andre sammenlignbare konkurrentland», må man spørre: Hva er det? Kan Fremskrittspartiet svare på det? Når det gjelder velferd, har vi ingen sammenlignbare konkurrentland. Det må altså være i forhold til industrien. Skal vi ha samme miljøkrav som i Russland, som i Qatar, som i Brasil, som i Afrika? Fremskrittspartiet må begynne å svare for den politikken de står for. De harselerer med flertallet på grunn av at vi har 80 pst. av EUs miljølovgivning implementert i den norske miljølovgivningen. Tinfos hadde altså 100 års utslipp med 3,65 pst. Jeg er stolt over at vi skal føre en offensiv miljøpolitikk, at Regjeringen har sagt at vi skal bli miljønasjonen. Da trenger vi en aktiv politikk. Det er noe alle vil tjene på. Jeg håper virkelig at den teknologien vi kommer fram til, kan overføres til andre land, ikke minst til kineserne, sjøl om Fremskrittspartiets formann mener at de skal ha samme forbruk som oss.