Dette er greie avklaringer fra statsministerens side når det gjelder sakens innhold. Men jeg må si det er en inntil frekkhet grensende frimodighet statsministeren nå viser ved å påstå at det er opposisjonen som har satt i gang dette spillet rundt denne saken. Var det opposisjonen som la ut ti fotnoter til utenriksministerens erklæring på Utenriksdepartementets hjemmesider? Nei, det var statsråd Solheim i statsministerens egen regjering. Var det opposisjonen som satte i gang en underskriftskampanje som har fått tilslutning fra ledende representanter fra samtlige regjeringspartier? Nei, det var regjeringskoalisjonens egne folk. Var det opposisjonen som fant det nødvendig å kalle inn til Stortinget? Nei, det var det ikke, for Regjeringen hadde vært i Stortinget og redegjort for synspunktene sine og fått tilslutning i Stortinget. Så dette har med respekt å melde den rød-grønne alliansen klart å stelle i stand selv. Det som er alvorlig, er at statsministeren ikke erkjenner det. Og det er enda mer alvorlig at det ikke er første gang det skjer. Jeg gjentar spørsmålet: Hva vil statsministeren gjøre for at det blir forutsigbarhet og klarhet på utenrikspolitikkens område, og at det utøves lederskap?