Distrikts- og regionalmeldingen er godt mottatt, og den ene offensive saken fra Regjeringen avløser nå den andre. På fredag legges stortingsmeldingen om hvilke oppgaver det nye regionale nivået skal ha, fram – slik Regjeringen foreslår det. Sannsynligvis vil vi oppleve at noen synes det overføres for mye. Andre vil mene at det overføres for få oppgaver. Jeg ser fram til debatten, og jeg vil hevde at den forestående styrkingen av det regionale nivået, foreløpig best kjent som fylkeskommunen, åpenbart vil være viktig for å styrke den samlede distrikts- og regionalpolitikken. Jeg vil si det slik: Skal vi ta landet mer i bruk, ta hele landet mer i bruk, må vi også ta fylkeskommunen mer i bruk. Den er kompetent, den er folkestyrt, men den trenger mer muskler. Kanskje er det slik at de store bykommunene med sterke sentra føler at de klarer seg godt på egen hånd, men for Distrikts-Norge spiller fylkeskommunen en viktig rolle. Og fylkeskommunens rolle i distriktspolitikken er sterkt undervurdert, særlig fra noen som på en måte ynder å framstille fylkeskommunen som noe som bør skiftes ut, helst forsvinne. Vi mener at fylkeskommunen, også gjennom nye regioner, kan utnyttes og bli en veldig viktig aktør i distriktspolitisk sammenheng. Det som er kjempeviktig, er at fylkeskommunene evner å samarbeide godt med kommunene. Slik vil vi med forvaltningsreformen legge til rette for at muligheter og penger kommer nærmere. Da er det også viktig at man får til et samarbeid, et partnerskap, mellom kommunene og fylkeskommunene som er minst mulig byråkratisk, men som er slagkraftig og godt. Nå er det slik at jeg kjenner aller best til Oppland fylkeskommune, etter som jeg kommer derfra – ikke fra fylkeskommunen, men fra Oppland. Jeg har sett mange gode eksempler på aktivt samarbeid og samspill mellom fylkeskommuner og kommuner og også private aktører, og ikke minst – det er det aller viktigste – har jeg sett mange gode resultater. At fylkeskommunen er både virkemiddelaktør og en viktig kompetanseaktør, gir selvsagt ekstra muligheter. Fordeling og spredning av kompetanse er viktig. Her spiller fylkeskommunen en viktig rolle gjennom de videregående skoler, gjennom etablering av læringssentra, som det finnes mange eksempler på, og ved kjøp av desentraliserte høyskoletilbud. Utdanning er viktig. Viktig er også fylkeskommunens rolle, igjen ofte i samarbeid med andre, når det gjelder etablering og understøttelse av veksthus, næringshager, kunnskapsparker og til og med ekspertsentre. I Oppland har fylkeskommunen, sammen med viktige nasjonale aktører, etablert Oppland Nyskapingssenter, som det eneste i sitt slag i landet. Slik har det blitt én dør til viktige aktører som bl.a. Innovasjon Norge, SIVA, Norges forskningsråd og selvsagt fylkeskommunens eget apparat. Også innenfor bredbånd har fylkeskommunen i Oppland gjort en stor innsats, vært initierende, og vært med og sørget for at dekningen nå har økt fra 25 pst. i 2002 til 90 pst. i dag. Fylkeskommunen har engasjert seg i prosjekter innenfor nasjonalparksatsingen og i mange andre prosjekter på området kultur og opplevelsesnæringer. Alt dette er viktige distriktspolitiske satsinger. Forsøksprosjektet «Fritt Fram», som for øvrig Fremskrittspartiet synes er et dårlig prosjekt, eller i hvert fall har prøvd å ta alle pengene fra, har i særlig grad bidratt til at fylkeskommunen i Oppland mer og mer arbeider i samhandling med andre, og lykkes mer og mer. Avslutningsvis: Det er mange gode eksempler på at vi fører en politikk som gir folk større frihet til å bosette seg der de ønsker. Vi har hørt om kommuneøkonomi, og ikke minst kunne vi nevne samferdselssatsing. Men det viktigste av alt er at folk vil bo på bygda. Det var imponerende å oppleve de ungdommene og de ungdomsorganisasjonene som kom til våre høringer, oppleve den framtidstroen, den optimismen og ikke minst den kreativiteten og handlekraften som disse ungdommene stod for. Det befester på en overbevisende måte hvilke store ressurser som Distrikts-Norge representerer for oss som nasjon.