Den 7. januar 2005 ble bøtesatsene for trafikkforseelser vedtatt økt med ca. 30 pst. fra foregående år, med et bøtenivå som antakelig allerede var verdens høyeste. I samme periode var prisveksten på 1,2 pst. Ser vi i tabellene som ligger ved dokumentene, ser vi at vi med det norske bøtenivået ligger milevis fra alle andre europeiske land, også de land som vi normalt sammenligner oss med. Ser vi på utviklingen fra 1990 til i dag, er utviklingen på nivået dramatisk, med en økning på opptil 320 pst. Dette med bøter har utviklet seg fra å skulle brukes som en trafikkregulator i forhold til forseelser, der man vurderte forseelsens alvorlighetsgrad og straffeutmåling sett i forhold til andre straffeforhold, f.eks. vinningsforbrytelser eller ordensforstyrrelser. Det er det tydeligvis slutt på. Nå er det tydeligvis Finansdepartementet som kjører løpet, basert på hva slags inntekter staten har behov for. Det betyr at bøter for trafikkforseelser i realiteten er blitt en ny avgift for bilistene. Dette tar Fremskrittspartiet på det sterkeste avstand fra. Sett i et trafikksikkerhetsperspektiv er det ingenting som taler for en økning i bøtenivået. Reaksjonene fra de forskjellige etatene har vært til dels kraftige. Jeg tillater meg å sitere fra flere medier om skarpe reaksjoner fra et bredt spekter av interesseorganisasjoner og polititjenestemenn: «Dette er galskap, sier tillitsvalgt Jørn Flatha i Politiets Fellesforbund.» Videre: «De reagerer spesielt på at satsene er for høye i forhold til andre forseelser som resulterer i bot.» Videre: «Det gjelder blant annet for ordensforstyrrelser, narkotikaforbrytelser og slåssing på grensen til legemsbeskadigelse.» Og videre: «Han har fått mange tilbakemeldinger på de høye bøtesatsene fra tjenestemenn i politidistriktet, og ifølge Flatha er de så å si utelukkende negative.» Dette er fra Hamar Dagblad den 19. januar 2005. Verdens Gang siterer den 14. januar 2005 Transportøkonomisk institutt, som Regjeringen vanligvis lener seg veldig på, på at økte bøtesatser ikke gjør bilistene mer lovlydige dersom sannsynligheten for å bli tatt er liten. I fagbladet Samferdsel, november 2004, skriver dr. polit. Rune Elvik følgende: «Skal man bedre trafikantenes overholdelse av trafikkreglene, er en ytterligere økning av gebyrer og forenklede forelegg neppe veien å gå, med mindre man samtidig øker politiets kontrollinnsats.» Det er svært bekymringsfullt at bøtesatsene til alt overmål fra Regjeringens eller departementets side sannsynligvis ikke er befestet i ønsket om bedre trafikksikkerhet. Dette understøttes av Aftenpostens reportasje den 25. januar 2005, hvor følgende kan siteres: «Sentrale kilder i regjeringsapparatet opplyser til Aftenposten at det ikke var Samferdselsdepartementet som sto bak forslaget som fører til kraftige økninger fra neste tirsdag. Det lå med andre ord ikke spesielle hensyn til trafikksikkerheten bak forslaget, som Finansdepartementet er drivkraften bak.» At vi nå altså skal ha det slik at bøter skal være et inntektsgrunnlag, er etter mitt syn helt feil, og jeg tar på det sterkeste avstand fra det. Det er også sånn at bøtenivået som har utviklet seg nå i det siste, antakelig fører til at flere saker havner i rettsapparatet, i et allerede overbelastet rettssystem. Det fører kanskje til at andre må stå lenger i kø for å få behandlet sine mye mer alvorlige saker, og det vil også være en kostnad for samfunnet. Det er også en annen fare når bøtenivået blir så ekstremt som det er blitt i Norge. Det er hvordan folk oppfatter straffenivået i forhold til andre forseelser, ja til dels også forbrytelser. En ser allerede at minstepensjonister ber om at de heller settes i fengsel enn at staten tar nesten hele minstepensjonen deres. Er det et slikt samfunn vi ønsker? Det er i hvert fall ikke et slikt samfunn Fremskrittspartiet ønsker. La det være helt klart at Fremskrittspartiet også ønsker at råkjørere og uansvarlige sjåfører skal tas hardt, men det får være måte på. Det skal ikke være slik at hvis en ellers lovlydig borger glir litt over fartsgrensen, eller én gang glemmer å bruke blinklyset, skal straffen på en utilbørlig måte ikke stå i forhold til straffeutmålinger ved andre forseelser som etter mitt syn er langt alvorligere. Jeg hadde håpet at man i langt sterkere grad var mye mer effektiv i forhold til straff for andre forbrytelser og reagerte like kjapt og like hardt i forhold til narkotikaforbrytelser, voldsforbrytelser og lignende. Men der har man altså et langt mer avslappet holdning. Mange steder er grunnen til at fartsgrensen er satt lavt, nettopp stortingsflertallets manglende bevilgninger til veibygging og veivedlikehold. Fartsgrensene i Norge – og bøtenivået – er derfor i mange henseender et sykdomstegn, nemlig ved å dekke over den totale mangelen på investeringer i en effektiv samferdselspolitikk. Man har en politikk som fører til at trafikantene mister respekten for trafikkregler og fartsgrenser. Dette er en meget farlig utvikling. Til slutt: Jeg har forstått det slik at vi ikke trenger å ta opp forslagene her, men jeg kan opplyse presidenten om at jeg akter å stemme for de tre forslagene som ligger her.