Det blir dette med hypotese igjen, for skulle vi gi et ordentlig svar på det spørsmålet, måtte vi jo vurdert hva som ville vært effekten av norsk medlemskap i EU i f.eks. elleve år, omtrent på dagen. Kunne da norsk forvaltningskompetanse, som heller ikke er perfekt i alle sammenhenger, ha brakt EU i riktig retning? Jeg bruker ikke mer tid på det nå. For å gå rett på svaret, mener jeg at det er alvorlige mangler ved EUs fiskeriforvaltning – tilstanden i Nordsjøen, i andre fiskebanker hvor EU har forvaltningsansvaret, tilsier det. Og jeg mener at de forslagene som har kommet fra både kommisjonen og enkelte av EUs medlemsland om hvordan man skal håndheve forvaltningsansvaret i vernesonen, egentlig tyder på en beslutningskrise når det gjelder å komme fram til den løsningen som faktisk der og da kan sikre god forvaltning. Så jeg mener langt på vei i retning av det Thorbjørn Jagland har gitt uttrykk for, at dette er et område hvor Norge skal legge stor vekt på den erfaringen og den kompetansen vi har. Det at vi har stabile og økende kvoter i våre områder, mens de i EU stort sett minsker, er et talende eksempel.