Dette er blitt en merkelig forestilling. Representant etter representant fra regjeringspartiene går opp og sier at de er veldig for et OL i Tromsø. Representanten Lånke sier sågar at det ikke skal stå på Kristelig Folkeparti – vel, det står på Kristelig Folkeparti. Vi skal stemme over dette i løpet av et par timer, og vi mangler seks–syv stemmer. Derfor inviterer jeg både Ivar Korsberg Feil navn, se Øyvind Korsbergs kommentar side 2095, Søren Fredrik Voie og andre som snakker entusiastisk for et Tromsø-OL, til å skaffe oss de siste seks stemmene, så blir det OL i Tromsø. Vanskeligere er det ikke. Det er den type beslutninger et storting tar. Men det gjør man altså med stemmeknappen – ja eller nei – ikke med pene ord fra talerstolen. Man snakker om at grunnen til at man ikke vil ha et OL, er den store usikkerheten om kostnadene. Det ble sågar sagt av Søren Voie at man skal komme tilbake med en enda bedre søknad og mer konkrete tall. Vel, man har jo ikke engang blitt kontaktet av departementet for å oppklare dette. Hva skal OL i Tromsø gjøre? Skal man skrive byggekontraktene, skal man leie inn cruisebåtene, skal man tegne TV-kontraktene? Det er den type ting man ikke kan gjøre ti år fram i tid, og i hvert fall ikke før man har fått en statsgaranti og er kommet mye lenger i en søkeprosess. Man er fantastisk detaljert i forhold til å være ti år foran prosjektet. Man har brukt de beste ekspertene fra Lillehammer-gjennomføringen, man har brukt de beste ekspertene i Norge og internasjonalt, og Regjeringens eneste ankepunkt er at det er usikkerhet. Vel, det er å slå inn åpne dører. Det er klart det er usikkerhet når man snakker om ti år fram i tid. Ikke bare er OL et fantastisk arrangement, men vi får også et Paralympics, som jeg synes regjeringspartiene burde vært mer opptatt av og understreket mer hvilken betydning kan ha. Så blir det sagt at dette ikke skal være for å redde det sosialistiske regimet i Tromsø. Vel, det skal være to kommunevalg foran dette OL, så det er jo veldig defaitistisk av regjeringspartiene å si at Arbeiderpartiet/SV-flertallet i Tromsø vil holde seg fram til 2014. Jeg håper selvsagt det. Men at regjeringspartiene på en måte allerede har erkjent at det blir slik, vil jeg si er fryktelig oppsiktsvekkende. Jeg skjønner ikke hva som skal til for at Regjeringen skal si ja, bortsett fra at det må gå lengre tid fordi dette er så kostnadskrevende – det koster altfor mye penger. Vi har jo beskrevet her at idrettsmidlene som skal brukes, er mindre enn den årlige økningen takket være endringen i tippenøkkelen. Kulturministeren sier at det var Regjeringen som skaffet midlene til forskning. Nei, det var det ikke. Det var Stortinget som ved det samme vedtak som vedtaket om endring av tippenøkkelen økte Forskningsfondet, slik at forskningen fikk alt det de tapte fra tippenøkkelen, og vel så det. Jeg synes man hadde vært ærligere om man gikk opp og sa: Vi er imot OL i Tromsø. Vi synes for så vidt det er en god idé, men den type ting skal ikke Norge ta seg råd til. Det er viktigere med skattelette, og det er viktigere med andre ting på et budsjett. Dette er i et 20-årsperspektiv en veldig, veldig rimelig penge for et fantastisk prosjekt som ville ha skapt entusiasme, glede, kompetanse, markering av reiseliv, en internasjonal markering av Norge som en fredsnasjon, som også er en del av dette konseptet. Det blir dessverre ikke gjennomført, i hvert fall ikke her. Men selvsagt vil vi stå for det samme etter valget, og det vil bli opp til de regjeringsforhandlingene som skal gjennomføres hvis vi får flertall – her har jeg inntrykk av at Lånke har tatt flertallet for gitt – om det da blir en ny runde.