Kystpartiet er glad for at befolkningen i Frankrike og Nederland sa nei til EUs nye grunnlov. Vi er glade for at Storbritannia nå ser ut til å avvise grunnlovsavstemning. I Kystpartiet vurderer vi det slik at Norge og den norske befolkningen er best tjent med å stå utenfor EU, utenfor Schengen-samarbeidet og utenfor EØS-avtalen. Det betyr ikke at vi i Kystpartiet ikke vil ha samarbeid med resten av Europa, for det vil vi. Slik har det alltid vært, vi har samarbeidet med Europa. Men vi kan ikke akseptere et samarbeid med såpass store forpliktelser, der vi overlater mye av makten i landet til en union som bryter med Grunnloven. Vi feiret i går at vi gikk ut av en union, og jeg synes det er underlig at det skal feires med å gå inn i en ny union. Det er en rar måte å feire på. Nordmenn er ikke interessert i å overlate den norske selvstendigheten og den norske selvråderetten til en nyliberalistisk og globalisert økonomi, som ikke har det ansvaret for miljøet som vi har. Erfaringene fra Tyskland, Nederland, Frankrike – ja, hele EU – viser at vanlige folk får svekket sine sosiale goder. De blir utrygge med hensyn til å skaffe seg et levebrød, og de frykter at deres egen nasjonale kristne kulturarv blir satt under et sterkt press fra muslimske medlemsland. Det siste er en frykt vi mener er sunn. Vi i Kystpartiet er stolte over vår kristne kulturarv, og ser ingen grunn til at vi skal importere noe som helst fra den muslimske kulturen. Vi utdanner dyktige forskere her i landet, men for mange av dem reiser utenlands for å skaffe seg arbeid. Vi har mange kunnskapsrike og kreative mennesker, men vi satser for lite på utviklingen av deres prosjekter. Det verste er at vi har gitt eller solgt våre evigvarende fiskeressurser til en generasjon som blir millionærer på en rettighet som folk i tidligere generasjoner har kunnet benytte seg av for å skaffe seg og sine kystsamfunn inntekter og livsgrunnlag. Det gjør vi, mens vi har så mye penger på bok at vi må finne opp tvilsomme pensjonsargumenter for å hindre at det blir gjort forsøk på å modernisere landet. Det er i sannhet en unik situasjon. Jeg vil påpeke en annen ting. Folk er opptatt av rovdyrproblematikken. Rovdyr spiser nyttedyr. Folk er redde for rovdyr. Folk er redde for ulv, jerv og bjørn. Rovdyr verner vi om. Vi verner om rev, ørn og gaupe, og ikke å forglemme oter. Da jeg vokste opp, fantes det en masse ærfugl, eer, ute på øyene. Nå er de nesten borte. Kanskje de fleste er tatt av ørn? Sildemåsen, altså emåren, er utryddingstruet, og seiingen, småmåsen, er flyttet inn til byene. Den er nesten ikke ute på øyene lenger, for der ute er stormåsen, og den spiser eggene. Ja, den spiser også ungene til småmåsen, den spiser e-ungene. Rovdyr spiser nyttedyr. Det er faktisk derfor de heter rovdyr. Når bønder slutter med melkeproduksjonen fordi rovdyrene spiser opp nyttedyrene, er det mange som legger om til sau. Men mange bønder må gi opp fordi de produserer mat til rovdyrene. Det har seg slik at ulv spiser sau, og bønder må gi opp. Jeg blir arg! Jeg blir arg når jeg opplever at bønder går konkurs fordi rovdyrene har fått enerett til området av et miljøbyråkrati som misbruker de retningslinjer Stortinget har lagt opp. Men det er klart at rovdyrproblemene blir løst hvis man fjerner bøndene i rovdyrområdene. Da er problemet løst for miljøbyråkratene, som tjener penger på å overse bygdefolk og vanlige folks interesser og frykt. Miljømyndighetene har fått altfor stor makt over sårbare bygdesamfunn i distriktene. Denne makten har de forvaltet på en slik måte at jeg mener Stortinget må frata dem den makten. Miljømyndighetene må miste sin vetorett, enten det gjelder bruk av utmark eller felling av rovdyr. Det er den eneste muligheten vi har til på nytt å få kontroll med rovdyrutviklingen i landet. Kystpartiet vil intensivere jakten på jerv i Nord-Trøndelag, Nordland og Finnmark. Så langt i vår er det registrert 50 ynglinger av jerv i hele landet, mot 47 i fjor. Dermed er nasjonalt bestandsmål for jerv på 42 årlige ynglinger, som Stortinget vedtok for ett år siden, for lengst passert. Jerven tok 13 500 sauer i fjor. I år frykter man at tapet kan bli mye større. Vi mener at den sterke økningen i jervestammen krever strakstiltak, og krever at Norge får et fleksibelt og ubyråkratisk lov- og regelverk.