Kristelig Folkeparti støtter dagens innstilling. Ut fra siste innlegg er det helt klart at kristendoms-, religions- og livssynsundervisning er kontroversielt og sannsynligvis også vil være det i framtiden. Det er både innhold og metoder som er gjenstand for debatt. Kristelig Folkeparti mener KRL bør være et samlende fag, og jeg er glad for at en samlet komite står sammen om det. Statsråd Hernes la i begrunnelsen for faget vekt på «en felles kulturell identitet tuftet primært på vår kristne og humanistiske kulturarv i et samfunn med økende pluralisme». I Kristelig Folkeparti mener vi KRL-faget slik vi har det i dag, er en møteplass for elever med ulik bakgrunn. Faget skal bidra til felles kunnskapsgrunnlag og referanserammer, fremme ny innsikt og gi gjenkjennelse ut fra egen bakgrunn. Faget skal gi elevene kunnskap og forståelse for ulike religioner og trosretninger, det skal videreføre tradisjoner og sikre religiøs identitet. Dette kan lede til innsikt, toleranse og dialog. På den måten kan KRL-undervisningen hjelpe elevene til å plassere seg selv i et landskap med ulike tolkninger av livet. For Kristelig Folkeparti er det også viktig å understreke at faget er et kunnskapsfag. Toleranse handler ikke om at alle blir like, men at en respekterer forskjellighet. Toleranse handler om kunnskap. Elever blir trygge på sin identitet og har større forståelse for andre trossamfunn når de kjenner andres meninger og holdninger. Kunnskap gjør elevene bevisst på at de selv har en oppfatning, og at den ikke nødvendigvis deles av alle andre. For Kristelig Folkeparti har det derfor innenfor kirkepolitikken vært viktig med en trosopplæringsreform. Den skal nettopp gi barn og unge mulighet til opplæring i egen tro. De mange søknader fra menigheter vi har sett i disse dager, viser hvilket stort behov det er for nettopp det. Men det skjer i Kirkens og trossamfunnenes egen regi. I Kristelig Folkeparti mener vi dagens lovendring er et tilstrekkelig svar til FN. At meninger om faget brytes, er naturlig. Det er derfor viktig at faget er åpent og bidrar til respekt og dialog, samtidig som det understreker kristendommens betydning i norsk kultur og historie. Det er naturlig at dette vises i fordelingen av sentralt lærestoff i faget, slik det også skal fortsette å gjøre. Vi har behov for å videreformidle vår kulturarv. Samtidig må vi ta på alvor at vi ikke har et ensrettet samfunn. Disse endringene ivaretar begge anliggender. Jeg vil peke på at et sentralt og fornuftig tilsvar er at bestemmelsen om fritak blir skilt ut i en egen bestemmelse. Det var nettopp kritikken av fritaket og praktiseringen av fritaket som var det grunnleggende og bærende i FN-komiteens kritikk. Utfordringen er å ivareta foreldreretten og minoritetsvernet i samsvar med de folkerettslige forpliktelser, og at fritaksreglene er enkle å forholde seg til. Til slutt vil jeg understreke at det er behov for kompetanseheving for lærerne i dette faget, også i forhold til skoleledelsen. Vi får nå nye læreplaner for dette faget, og det er meningen at de skal tas i bruk allerede i høst. Jeg er glad for at Regjeringen har foreslått å gi 10 mill. kr til kompetanseutvikling i KRL-sektoren i grunnskolen for å styrke kompetansen blant lærerne. Det er både positivt og nødvendig. KRL er et forholdsvis nytt fag, og kompetanseutvikling for lærere er viktig for å styrke elevenes opplæring i KRL på en god måte. At Regjeringen nå vil satse på kompetansehevingstiltak spesielt for KRL, er derfor både positivt og nødvendig. I KRL-faget er det en forutsetning at skole–hjem-samarbeidet fungerer godt, og at informasjonen er tydelig når det gjelder hva faget innebærer, og hvordan opplæringen planlegges. Det må ikke føre til at faget teoretiseres. Man må beholde engasjerende pedagogiske arbeidsmåter. Derfor er det viktig med god lærerkompetanse, og at skolelederne har god innsikt i faget, slik at dialogen med hjemmene sikres. På denne bakgrunn er det riktig med kompetansehevingstiltak i fagene.