Kofi Annan brukes meget aktivt i denne debatten, og det må en sjølsagt få lov til å gjøre. Jeg synes det er viktig å huske på at Kofi Annan samtidig advarer mot en utvikling der EU går alene. Han sier: «EU må ikke svekke sitt engasjement med å stille med de tradisjonelle «blå hjelmene» til fredsbevarende oppdrag i regi av FN.» Her har EU et problem – i likhet med Norge. Senterpartiet har egentlig litt sans for de tankene som Arbeiderpartiet har, om at en heller skulle opprette en egen FN-styrke i norsk regi, en styrke som skulle være øremerket FN. Dette synes vi er en konstruktiv og fornuftig tanke som burde ha vært videreutviklet og debattert i denne sal. Vi må innse at det er begrenset hva Norge kan gape over. Vi har våre forpliktelser i NATO. Hvis vi også skulle gått sterkere inn i forhold til FN, ville det skapt nye forpliktelser for oss. I tillegg ønsker en å gå inn i EU-samarbeidet, med de forpliktelsene det innebærer. Det tror jeg blir å gape over for mye. Jeg tror at Norge burde prioritere NATO og videreføre den debatten Arbeiderpartiet allerede har satt i gang om en egen styrke, en gruppe, knyttet direkte til FN. Norge burde heller bruke ressurser og kapasitet den vegen, i stedet for å bruke midler og ressurser på et samarbeid og en organisasjon vi ikke er medlem av.