En av de store utfordringene i velferdssamfunnet er de som faller utafor – de som ikke tar del i den velstandsøkningen som flertallet har. Hvis vi regner sammen de som er uføre, de som til enhver tid er sjuke og sjukmeldte, de som går på attføring og rehabilitering, i tillegg til de som er arbeidsledige, har vi til enhver tid mange hundre tusen som står på sidelinja. Hvis vi i tillegg tar med dem som ufrivillig må ta til takke med deltidsstillinger, blir antallet enda høyere. Derfor er en av de store utfordringene å få til et mer inkluderende arbeidsliv. Flere må rett og slett med – være med på innsida, ikke stå på utsida og se på de andre. Det er en stor utfordring å unngå en like stor økning i antall uførepensjonerte som vi har hatt de siste åra. Det virker som om det er brei politisk enighet om det, noe både den forrige regjeringa og den nåværende regjeringa har fokusert på. Derfor er det også de siste åra introdusert ulike ordninger for å aktivisere flere og unngå at flere blir passive stønadsmottakere. Forsøksordningen med uførepensjon som lønnstilskudd er én slik ordning. Ordningen går ut på at den uførepensjonerte får vanlig lønn utbetalt fra arbeidsgiver, mens arbeidsgiver får uførepensjon som et lønnstilskudd fra myndighetene. Etter at forsøket ble iverksatt i fem fylker i fjor, har ECON på oppdrag fra departementet evaluert ordningen. Det er ingen tvil om at det er mange gode eksempler knyttet til – og erfaringer med – ordningen så langt, men det er også noen utfordringer, noe evalueringa så langt viser. Derfor vil forsøksordningen med uførepensjon som lønnstilskudd og mange andre virkemidler – jeg understreker det – bli vurdert når Stortinget til høsten skal i gang med arbeidet med stortingsmeldinga om arbeid, velferd og inkludering sett i en helhetlig sammenheng. Det er særlig to ting ved ordningen med lønnstilskudd som en må se nærmere på. Det er om de som har fått innvilget uførepensjon etter 1. januar 2004, skal være omfattet av ordningen, og om også de som har tidsbegrenset uførestønad, skal være omfattet av ordningen. Det tredje er om den geografisk skal ha et større virkeområde, noe som vel ville vært naturlig. Ingen av de to første gruppene jeg nevnte, er i dag omfattet av ordningen. Forslagsstillerne sier at Regjeringa har en altfor passiv holdning, fordi en ikke på hælen kan utvide ordningen til også å omfatte de gruppene jeg nettopp nevnte, og til å omfatte et geografisk større område. Det må jeg si er – for å si det på en pen måte – ganske freidig. Den ene av forslagsstillerne var endatil medlem av den regjeringa som gikk av i oktober, og som introduserte hele ordningen – med de begrensninger den har – i fjor. Det var altså ikke åpenbart i fjor høst at disse gruppene skulle være med i ordningen, men når forslagsstillerne la fram forslaget fire–fem måneder etter regjeringsskiftet, var det helt åpenbart at disse gruppene måtte med. Helt til slutt: Dagens behandling er ingen avvising av forslaget om å utvide ordningen med uførepensjon som lønnstilskudd, men flertallet – inkludert to av de tre forrige regjeringspartiene – vil se på forslaget i en større sammenheng når velferdsmeldinga kommer til høsten.