De som hadde håpet og trodd at det med Senterpartiet i regjering skulle bli merkbare og positive endringer i rovdyrpolitikken, må i dag være svært skuffet: et fullstendig knefall for SVs rovdyrfanatisme og et nokså pinlig politisk mageplask for Senterpartiet. Det er ikke mer enn snaut et år siden Stortinget behandlet et forslag nærmest identisk med det vi behandler her i dag, bare med den viktige forskjell at det da var Senterpartiet selv som fremmet og stod bak forslaget. Men siden den gang har det altså vært valg og regjeringsforhandlinger, og Senterpartiet har sviktet i noe som må være et kjernespørsmål for deres velgere. Med Senterpartiet i en flertallsregjering er det dessverre bare å konstatere at ulven lever tryggere enn noen gang. Stortingets rovdyrforlik i 2004 hadde minst én meget alvorlig svakhet i forhold til forvaltningen av ulvebestanden. Grenseflokkenes status var uavklart, i den forstand at de ikke skulle regnes med i det norske bestandsmålet. Disse flokkene ble dermed bortdefinert og nærmest betraktet som ikke-eksisterende. En slik situasjon er ikke til å leve med. Derfor er jeg glad for at Stortinget har denne anledningen til å debattere nettopp dette spørsmålet. Med den rovdyrpolitikken som svenske myndigheter fører, vil en raskt voksende ulvebestand i Sverige selvfølgelig få konsekvenser også for oss, med en betydelig innvandring av ulv fra Sverige. Situasjonen kan komme ut av kontroll, og da kan det være for sent. Da kan vi komme i en situasjon hvor ulvetettheten i grenseregionene mot Sverige blir så stor at levevilkårene for befolkningen i disse områdene blir alvorlig forringet. Det må ikke herske tvil om at svært mange av dem som bor i de mest berørte områdene, føler flertallets rovdyrpolitikk som et stort overgrep. Storsamfunnet og stortingsflertallet bør huske Arnulf Øverlands ord: «Du må ikke tåle så inderlig velden urett som ikke rammer dig selv!» Nettopp i dette perspektivet er debatten om grenseflokkenes status viktig. Aller helst skulle jeg sett at Stortinget i dag kunne slått fast at grenseflokker som har minst halve reviret sitt og tilbringer minst halvparten av tiden i Norge, skulle inngå som en del av det samlede bestandsmålet på tre ynglinger og komme inn under den ordinære norske rovviltforvaltningen. Jeg kommer derfor til å gi uttrykk for dette også gjennom min stemmegivning her i dag. Men jeg vil selvfølgelig også støtte de forslagene som er fremsatt av Høyre og Kristelig Folkeparti, og som er et godt skritt i riktig retning i forhold til å ta på alvor den utfordringen som grenseflokkene representerer. Det er både skuffende og oppsiktsvekkende at disse forslagene ikke får støtte av noen av regjeringspartiene.