De to alternativer som foreligger til votering i dag, innebærer begge at regnskapslovens mekanismer skal tas i bruk. Forskjellen på det som regjeringspartiene står for, og det som opposisjonen står for, er at en med opposisjonens forslag, hvis en skal kunne ta regnskapslovens mekanismer i bruk, er nødt til å tilleggsbevilge opptil 2 milliarder kr til avskrivninger. Men det er en ikke nødt til hvis en skal ta de samme mekanismene i bruk med regjeringspartienes forslag. Derfor er ikke dette en sak som innebærer noe hokuspokus, som en nesten kan få inntrykk av her, at bare Stortinget lar være å vedta regjeringspartienes lovforslag, er det plutselig 2 milliarder kr mer til helseforetakene. Så er selvsagt ikke tilfellet. Dette er en sak som i tilfelle dreier seg om en prioritering. Jeg registrerer at hvis opposisjonen mener at regnskapslovens mekanismer skal fungere, vil en òg være nødt til å prioritere 2 milliarder kr til dette formålet. Jeg vil minne om den debatten som vi nylig hadde om psykiatri i denne salen. Representanten Ballo var da i harnisk over Arbeiderpartiet, men representanten Ballo er altså i dag med på, hvis han skal følge det han sier, at en bruker 2 milliarder kr til avskrivning på bygg, murstein for murstein, istedenfor å bruke disse midlene til f.eks. opptrappingsplan innenfor psykiatrien. Vi må ikke tro at Stortinget gjennom regelvedtak kan forholde seg nøytralt i forhold til prioriteringsspørsmål. Dette er en prioriteringssak, og her prioriterer en altså dette. Jeg er òg overrasket over Senterpartiets rørende omtanke for helsereformen, som de selv var imot. Jeg vil minne om det systemet som fungerte før, da fylkeskommunene hadde 15 milliarder kr i gjeld og betalte 2 milliarder kr årlig i renter og avdrag på gjeld, som så ble slettet i forbindelse med reformen. Sykehusene er i dag i betydelig bedre stand til å ivareta sin bygningsmasse enn det de var under Senterpartiets modell, fordi hovedproblemet er at opposisjonens forslag bygger på en tese om at bygningsmassen i dag, som er planlagt utbygd gjennom 19 fylkeskommuner, har en optimal struktur. Det har den selvsagt ikke. Her er det et betydelig potensial i forhold til effektivisering. Det foretas i dag rekordinvesteringer i helsesektoren. Det foretas årlig 6–7 milliarder kr i investeringer som ivaretar den bygnings- og utstyrsmassen vi har. Det vil selvsagt alltid være behov for mer, men det vil være et spørsmål om prioritering i denne salen, ikke et spørsmål om et hokuspokus i forhold til regelverket.