Det er en viss tendens til å demonisere Fremskrittspartiets miljøsyn ved enhver anledning, istedenfor å forholde seg til det vi faktisk sier. Vi har vist til utfordringer som miljøpolitikken bringer med seg ved at det innføres særnorske ordninger av internasjonale miljøhensyn, på områder der det ikke er særlige miljøkonsekvenser å ta hensyn til lokalt. De innføres kun på grunn av f.eks. klimapolitikken. Så har jeg vist til utfordringene som Norske Skog tok opp, der de sier at særnorske krav, som gjør at de ikke får være med i treforedlingsindustrien, vil påvirke deres investeringsbeslutning i et globalt marked. Når det gjelder gasskraftverk, vet vi at krav om CO2-rensing på gasskraftverk fra dag 1 er et særnorsk krav, og vi vet at det er nok investorer – Mongstad, Lyse, Industrikraft Møre – for å ta tre konkrete eksempler, som sier at de kan få lønnsomhet i dette, men de kan ikke få lønnsomhet hvis de må ta hele eller mye av kostnaden ved CO2-rensingen. I og med at en ikke aksepterer Norske Skogs konserndirektør eller Hydro Årdals informasjonsdirektør som sannhetsvitner på hva konsernene mener, skal jeg referere til Rolf Terje Klungland, representanten fra Arbeiderpartiet, som sa at hvis det stilles krav om CO2-rensing, vil det bety at aluminiumsindustrien flytter ut, og det vil koste milliarder for norsk næringsliv. Det sa han i Aftenposten i februar i fjor, og da tror jeg at han faktisk mener det, men det er mulig at han også blir ekskludert fra dem en kan sitere i en debatt som dette. La meg understreke igjen: Det er ikke særnorske krav på alle områder. Det påstår ikke Fremskrittspartiet. Men det er trist at vi prøver å fornekte at det på noen områder faktisk er særnorske miljøkrav som har internasjonal betydning, men ikke lokal miljømessig betydning, miljøkrav som skaper negative effekter, og dermed kan være tungtveiende for om en virksomhet stenger eller ikke, og ikke minst for om de velger ikke å investere på ny. Derfor er det realitetene vi er opptatt av, det er altså de særnorske delene av miljølovgivningen, ikke om de er strenge eller ikke. Jeg kan godt ha verdens strengeste miljøregler, men jeg skal da vite at konsekvensene av de reglene ikke er at norsk industri bare flytter ut av landet, og at det opprettes tilsvarende produksjon i andre deler av verden, for da har en ikke oppnådd noe som helst miljømessig, og en har i tillegg hatt en veldig dårlig næringspolitikk. Det er det vi har sett på en del av disse områdene som har blitt tatt opp. Det er Hydro Årdal selv som sier at Regjeringens politikk på dette området har vært lite forutsigbar, og det er slike ting vi prøver å få rettet opp når vi fremmer dette forslaget. Kyoto-avtalen er et eksempel på at en kan få til internasjonale rammevilkår, der rammeverket i seg selv ikke er så verst. Det dekker ikke nok land til at Fremskrittspartiet synes det er godt, men det er positivt at en åpner for bruk av fleksible mekanismer mellom landene som gjør at en kan gjennomføre tiltak der de er mest nyttige i forhold til kostnadene. Men selv der har jo Regjeringen sagt nei, og innfører særnorske regler på f.eks. gasskraftverk.