Jeg takker statsråden for svaret – og spesielt for invitasjonen til et bredt samarbeid på dette felt. Det tror jeg absolutt er den riktige tilnærmingen, og jeg tror ikke det skal være mangel på samarbeidsvilje i denne sal når det gjelder å få på plass den dugnaden som statsråden annonserte. Men det var et par ting, i et ellers imøtekommende svar, som jeg festet meg ved – ikke så mye det statsråden kommenterte eller sa noe om, men det hun ikke sa noe om. Disse 10 000 årsverkene høres imponerende ut. Men så langt har vi jo ikke fått noen som helst innholdsbestemmelse, hva slags årsverk, hvilken kompetanse, og enda mindre noen forklaring på hvor man skal skaffe denne arbeidskraften fra. Finansministeren uttalte seg offentlig så sent som for noen dager siden med sterk bekymring om mangelen på tilgang på arbeidskraft i sin alminnelighet i Norge. Mangelen på utdannet personale på dette området er jo det virkelig store problemet. For én ting er å skaffe netto 10 000 nye årsverk, noe annet er å løse det problem som består i at 40 pst. av dem som i dag jobber i sektoren, er ufaglærte. Det er en formidabel utfordring. Jeg håper jo at dette kommer til å være en sentral del av den meldingen som statsråden nå arbeider med, og som den forrige regjering langt på vei la grunnlaget for. Jeg håper at det kommer til å bli avklart i den meldingen, for ellers risikerer vi at dette tallet på 10 000 – som jo egentlig bare er en fremskrivning av den økningen vi har hatt i foregående år, så det er langt mindre imponerende enn det høres ut til – utelukkende blir et spill med tall uten substans. La meg så bare peke på en ting som jeg ikke fikk med i mitt første innlegg. En av de aller største utfordringene etter mine begreper når det gjelder tilbudet til den aldrende del av befolkningen, er det psykiske helsevernet. Vi har satt et ganske sterkt søkelys på manglene når det gjelder barne- og ungdomspsykiatrien, som er iøynefallende og himmelropende. Det er grunn til å tro at mangelen er enda større når det gjelder den aldrende del av befolkningen, bare at der er den ikke kartlagt, for der finnes ikke den nødvendige fagkunnskap, og derfor blir svært mange alminnelige fenomener som depresjoner ikkediagnostisert og ikkebehandlet hos denne aldersgruppen, til tross for at det med relativt enkel innsats kunne ha vært gjort vesentlige bedringer i livskvalitet for mange eldre mennesker.