Enkelte representanter har etterlyst en lengre begrunnelse for endringene av IPA m.m. Nå har finansministeren gitt noen kommentarer om det, men jeg fortsetter der hun slapp. For om lag et halvt år siden fattet denne nasjonalforsamling et historisk vedtak i verdenssammenheng, sågar omtalt i Wall Street Journal den 19. desember 2005. Som det første vesteuropeiske landet vedtok vi en lov som påbød alle private bedrifter å tilby tjenestepensjon til sine ansatte. Som alle er kjent med, har ansatte i det offentlige lenge hatt slike tilleggspensjoner. I løpet av dette året, og med økonomisk virkning fra 1. juli i år, innføres ordningen som vil gi mange kommende pensjonister en økonomisk mye tryggere tilværelse. Fram til tjenestepensjonen ble obligatorisk for alle, nå også selvstendig næringsdrivende, har private kunnet tegne ulike pensjons- og spareavtaler – såkalt IPA og individuelle og kollektive livrenter – med skattemessig inntektsfradrag. Behovet for dette tilbudet er ikke til stede på samme måte som før. Derfor går Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet inn for å avvikle selve skattestimuleringen for disse ordningene. Dette gjelder tre ordninger. For det første: IPA, individuell pensjonsavtale, som er en pensjonsspareordning med fradrag i skattbar inntekt i innbetalingsåret, samt fritak for formuesskatt og skatt på avkastning. Ved utbetaling skattes beløpet som pensjonsinntekt. Tall fra SSB viser at 95 pst. av dem som har IPA enten er lønnstakere eller selvstendig næringsdrivende. De aller fleste vil derfor bli dekket av ny obligatorisk tjenestepensjon. I tillegg vet vi at personer med høy inntekt i større grad sparer i IPA, og de sparer i snitt mye mer enn de med lavere inntekter. Dette betyr at selve skatteskjerpelsen det medfører at ordningen nå bortfaller, i stor grad vil ha virkning for dem med høye inntekter og i liten grad for dem med lave inntekter. For det andre: Individuell livrente er mer å betrakte som en ordinær spareordning med en viss bindingstid. Man får fritak for formuesskatt, og man blir ikke skattet løpende av avkastningen. Avkastningen blir først beskattet ved uttak, og blir da ikke skattet som pensjonsinntekt, men som alminnelig kapitalinntekt. Her er det i meget stor grad skattestimulans for de velstående, ved at personer med høy inntekt og formue i meget stor grad får skattefordelene. Dessuten betaler ikke de med lav formue formuesskatt. Dette understreker klart at tilbudet er svært gunstig for dem med høyest inntekt og høyest formue. Det er likevel ingen grunn til å legge skjul på at begge disse produktene brukes av mennesker i alle inntektsgrupper. Det viser tallene fra Finansdepartementet, som også selskapene kjenner til. Men tallene viser framfor alt at det spares i større grad og med større beløp dess større inntekt og formue man har, og at skattefordelene i sum i det alt vesentlige mottas av dem med høye inntekter og høye formuer. For det tredje: Kollektiv livrente er en pensjonsspareordning som benyttes av grupper av ansatte der de ordinære kollektive ordningene med skattestimulering ikke har vært tilstrekkelige. Trolig brukes denne ordningen i størst grad til ekstrapensjon på toppen av kollektive tilleggspensjonsordninger, eller som førtidspensjonsordninger for ledere. Men selvsagt vil det finnes eksempler der ansatte med mer normale inntekter har slike ordninger. Det viktige for dem som i dag har disse spareproduktene, er at ordningene kan videreføres. Og det kan de, men uten skattefordelen. Eksisterende IPA-avtaler gjøres om til IPA-fripoliser. Innbetalingene vil ikke være fradragsberettigede lenger, men de øvrige fordelene vil eksistere videre for det som allerede er satt av til pensjon gjennom IPA. Det betyr at det som allerede er innbetalt, vil ha fritak for skatt på opptjent avkastning og formue, og utbetalingen skattes som pensjonsinntekt. Endringene for livrenteproduktene vil gjelde fra og med inntektsåret 2007, og vil ikke endres for dem som i løpet av dette året bruker spareordningen. Det er dessuten viktig å understreke at privat sparing til egen pensjon ikke fjernes. Det er skattefordelene som fjernes. Og det er på bakgrunn av at Norge har innført en tjenestepensjonsreform som har gitt alle, absolutt alle, lønnstakere rett til tilleggspensjon betalt av arbeidsgiver. Det er en stor reform. For alle i privat sektor gjøres den gjennom private selskaper. Det er en pensjonsreform som er kollektiv og utjevnende, og det er en reform som er helt unik i internasjonal sammenheng.