Husleietvistutvalget har vært en prøveordning, kun i Oslo og Akershus. Den anses som en meget vellykket ordning, ifølge Regjeringen og flertallspartiene. At man velger å gjøre bruk av forliksrådene som en frivillig ordning, er jeg litt forundret over. Forliksrådene rundt omkring i kommunene har en veldig spesiell sammensetning. De er sammensatt av den lokale lensmannen og representanter valgt av kommunestyret ut fra lokale kunnskaper. Fremskrittspartiet viser til at kostnadene for hver enkelt sak har vært svært høye ved behandling i husleietvistutvalget. Det er behandlet 58 saker, noe som tilsier at saksbehandlingskostnadene har kommet opp mot 40 000 kr pr. sak. Jeg kan formelig forestille meg at disse pengene kunne vært brukt til noe mer fornuftig, ikke minst til å øke bostøtten til dem som har behov for det. Er det dette flertallspartiene ser som en vellykket ordning? Kostnadene ved forliksrådene – i hvert fall ved forliksrådet i Oslo – er fortsatt de samme, fordi forliksrådsmedlemmene har fast godtgjørelse – altså ingen penger å spare, og, som jeg ser det, ingen effektiviseringsgevinst i det hele tatt. Det man oppnår, er kun en kvalitet på en type behandling på lik linje med dagens system, det etableres bare en ny kostnadsstruktur. Dette bør ses på, og det bør tas på alvor. Om dette er en vellykket ordning, hvorfor velger ikke flertallspartiene å innføre dette i hele landet, og ikke bare i Oslo og Akershus, så alle får gleden av denne endringen? Dette har jeg ingen stor tro på, så jeg vil anbefale at man vurderer dette på nytt og går tilbake til den gamle ordningen.