Vi må finne praktiske og lovmessige løsninger som sikrer at samfunnet vårt beskyttes mot farlige personer, uavhengig av om disse personene er strafferettslig tilregnelige eller ikke. Justisministeren og helseministeren er i full gang med dette arbeidet. Det som blir sentralt, er å se på hvordan farlighet vurderes av psykiaterne, samt hva slags behandlingstilbud som faktisk gis. Det må være tett kontakt mellom politi og psykiatri når personer som er idømt en strafferettslig særreaksjon, ikke lenger holdes i sikkerhetsavdeling, og når disse skrives ut av psykiatrien. Samfunnets behov for beskyttelse må ivaretas. Samtidig må en ta konsekvensen av at dette er utilregnelige personer som har behov for et behandlingstilbud. Etter norsk rett kan den som på handlingstiden var psykotisk, bevisstløs eller psykisk utviklingshemmet, i høy grad ikke straffes. I stedet kan vedkommende idømmes en strafferettslig særreaksjon. De nye reglene om strafferettslige særreaksjoner – herunder forvaring, overføring til tvungent psykisk helsevern og overføring til tvungen omsorg – trådte i kraft 1. januar 2002, etter flere tiår med utredning. Det viser hvor komplekst saksforholdet er. Det tidligere sikringsinstituttet, som gikk ut på at utilregnelige lovbrytere i prinsippet kunne idømmes sikring for ethvert lovbrudd, ble opphevet ved reformen. Men i praksis var det alvorlige forbrytelser mot andres liv, helse og frihet som resulterte i sikring. Men sikring ble også i noen tilfeller idømt for vinningsforbrytelser og for mindre alvorlige tilfeller av volds- og seksualkriminalitet. Strafferettslig utilregnelighet på grunn av psykose, høy grad av psykisk utviklingshemming og bevisstløshet reguleres, som før nevnt, i straffeloven § 44. Vilkårene for den strafferettslige særreaksjonen overføring til tvungent psykisk helsevern framgår av straffeloven § 39, mens gjennomføringen av dette reguleres av psykisk helsevernloven kapittel 5. I tillegg til at gjerningspersonen må være psykotisk eller bevisstløs, må følgende tre tilleggsvilkår være oppfylt: 1. En særreaksjon er nødvendig for å verne samfunnet.2. Lovbryteren har begått eller forsøkt å begå en alvorlig voldsforbrytelse, en alvorlig ildspåsettelse eller en annen alvorlig forbrytelse som krenket andres liv, helse eller frihet, eller kunne utsette disse rettsgodene for fare.3. Det må være gjentakelsesfare. Det er det psykiske helsevernet som er pålagt å ta ansvaret for gjennomføringen av særreaksjoner for utilregnelige. Helsevesenet har dermed en plikt til å ta hånd om den domfelte og har ansvaret for at særreaksjonen settes i verk umiddelbart etter at dommen er rettskraftig. Opphør av den strafferettslige særreaksjonen tvungent psykisk helsevern reguleres i straffeloven § 39 b. Særreaksjonen kan bare opprettholdes når vilkåret om gjentakelsesfare er oppfylt. Det pågår for tiden en bred etterkontroll av særreaksjonsreglene i et samarbeid mellom Justisdepartementet og Helse- og omsorgsdepartementet. I Ot.prp. nr. 87 for 1993-1994 side 105 ble det varslet at det skulle gjennomføres en slik etterkontroll av de nye reglene om utilregnelighet og særreaksjoner etter at de hadde virket i fem år. Som er nå. I denne forbindelse vil særreaksjonen overføring til tvungent psykisk helsevern bli underlagt en særskilt vurdering. Det vil bl.a. bli sett på hvilke farlighetsvurderinger som blir gjort når en person blir dømt til tvungent psykisk helsevern, og det nærmere innholdet i behandlingstilbudet innen psykisk helsevern vil bli vurdert. Det vil også bli sett nærmere på hvilken oppfølging som gis etter opphør av reaksjonen. Jeg er kjent med at det finnes en liten gruppe utilregnelige lovbrytere som opptrer særlig plagsomt, uten at det er hjemmel for en særreaksjon. Det er overgrep i familieforhold. Det kan være trusler og vold mot offentlige tjenestemenn. Omfattende hærverk, tilgrising og sjikane er eksempler på lovbrudd enkelte utilregnelige begår. Denne samfunnsskadelige aktiviteten som enkelte utilregnelige begår, kan være til stor sjenanse for andre personer og for samfunnet. Som ledd i etterkontrollen vil jeg tro at gruppen som er nedsatt, vil vurdere hvilke tiltak som kan settes i verk overfor denne typen utilregnelige lovbrytere.