Kommuneøkonomien er på rett vei. Veksten både i 2004, 2005 og 2006 var rekordhøy. Det er tatt viktige skritt for å dekke inn gapet mellom oppgaver og inntekter, som er en konsekvens av mange års politikk, ikke minst Arbeiderpartiets opplegg fra 1990-tallet, da øremerkede ordninger og reformer ble underfinansiert og ikke prisregulert. Det er derfor svært gledelig å registrere den politiske utviklingen som har skjedd i Arbeiderpartiet, som nå både i ord og handling er med på å gi kommunene større frihet til å ta ansvar for den offentlig finansierte velferden og redusere øremerking av midler til et minimum. Men å påstå at det er en velferdspolitisk snuoperasjon som nå skjer, slik regjeringspartiene gjør i sin merknad, er en freidig påstand. Arbeiderpartiet, og faktisk også Senterpartiet, har fått god hjelp av forrige regjering når det gjelder å hente inn igjen gapet mellom god vilje og mangel på penger. Sentrumsregjeringen, med kommunalministere fra Senterpartiet, og Stoltenberg I-regjeringen greide i liten grad å hente inn underfinansieringen i kommunesektoren fra 1990-tallet. Netto driftsresultat i kommunesektoren var på sitt laveste i 2001 og 2002. I en sådan stund er det betimelig å minne om at det var et ordføreropprør også i 2001, ikke bare i 2005. Venstre støtter regjeringspartiene i synet på at det trengs en langsiktig opptrappingsplan for kommuneøkonomien. Men vi savner planen. Vi savner også tiltak for effektivisering og modernisering, ikke minst innenfor bruk av ny teknologi. Et samarbeid med KS om dette er bra, men samtidig må vi være åpne for et samspill med andre aktører for å få en ønsket utvikling. Venstre er bekymret over at Regjeringens motstand mot konkurranse kan hindre effektivisering og fornyelse. For oss er ikke konkurranse og anbud et mål i seg selv, men et virkemiddel. Prosess og medvirkning er derfor svært viktig når et slikt virkemiddel tas i bruk. Venstre er spent på hvilke virkemidler Regjeringen vil ta i bruk for å oppnå liknende gevinster i offentlig sektor. Ellers er det vel riktig å si at kommunene får mesteparten av oppmerksomheten i denne debatten. I Venstre er vi opptatt av at fylkeskommunene også skal få utviklingsmuligheter og oppmerksomhet. Det er en stor økning i antallet elever i videregående skole, mens antallet årsverk går ned. Regjeringspartiene sier selv i Soria Moria-erklæringen at lærertettheten skal opp, noe som krever at antallet årsverk øker sterkere enn elevtallsveksten. For den videregående skolen vil dette bety en økning på om lag 2 000 årsverk. Med forslaget til kommuneøkonomi for 2007 ser vi ikke hvordan fylkeskommunene skal settes i stand til en slik økning, og vil derfor uttrykke bekymring for den framtidige kvaliteten i den videregående skolen. I Venstre frykter vi også for omstilling og utvikling i fylkeskommunene når de er satt på gras som forvaltningsnivå. Hvilke incentiver har de for å drive utvikling når de snart skal avvikles? Vi frykter at forvaltningsreformen blir en avventningsreform for den videregående skolen og fylkeskommunene i påvente av både penger og politiske styringssignaler. Dette er en ledelsesutfordring som Regjeringen nå må ta på alvor. Det eneste utviklingsorienterte forslaget vi ser spor av, er en liten pott med penger til utvikling av digitale læremidler i den videregående skolen. Men der er jo behovet egentlig flere lærere og flere plasser innen yrkesfaglig retning. Dette vitner mer om symbolpolitikk og en billig investering for å frita seg fra et dyrt valgkampløfte om gratis læremidler. Apropos den bebudete forvaltningsreformen – det er kanskje ikke bare fylkeskommunene som er litt i villrede og avventende: Det er interessant å følge den interne dragkampen mellom regjeringspartiene og faktisk dragkampen mellom representanter i de enkelte regjeringspartier. Tidligere senterpartileder Anne Enger Lahnstein er bekymret for at vi kan bevege oss mot en forbundsstat ved å innføre store regioner. Komiteens medlem fra Senterpartiet, Trygve Slagsvold Vedum, uttalte i Aftenposten i går at han føler seg som en rotekte hedmarking og ønsker å forbli det. Det er kanskje identitet representanten Slagsvold Vedum henviser til. Hvis en stortingsrepresentant er bekymret for en identitetskrise med en stor region, er det ikke da grunn til å være bekymret for demokratiet? Er ikke nettopp nærhet, tilhørighet og kunnskap om det lokale viktig for et politisk engasjement og for politisk legitimitet? Det skal bli interessant å følge Senterpartiets nye realityserie, «Jakten på identitet», videre, for ikke å glemme kapitlet om sykehusene, «Akutten» blant regjeringspartiene. Venstre har ikke tatt stilling til en eventuell regionreform ennå, men mener at en slik reform vil ha liten mening hvis ikke sykehusene blir en del av den. Vi registrerer at interne høringer i Senterpartiet og SV støtter vårt syn. Ellers har Venstre merket seg at Regjeringen varsler en odelstingsproposisjon med forslag om nye regler for interkommunalt samarbeid. Det er positivt. Vi beklager imidlertid at lovforslag knyttet til den såkalte samkommunemodellen ikke vil bli fremmet i den varslede proposisjonen. Kommunesektoren trenger flere regulerte former for interkommunalt samarbeid enn dagens lov om interkommunalt samarbeid, IKS, og aksjeselskaper.