Jordskjelvet og den påfølgende flodbølgen som rammet Sør-Asia annen juledag 2004, er en av de mest omfattende naturkatastrofer verden har opplevd i nyere tid. Også Norge ble hardt rammet av flodbølgekatastrofen. På fredag fikk jeg opplyst at nok en norsk borger er identifisert omkommet. 80 nordmenn er nå identifisert omkommet, og fire personer er fremdeles savnet. Det internasjonale samarbeid om identifisering, hvor personell fra Nye Kripos deltar, pågår ennå. Mange av våre innvandrere har familie og venner som mistet livet i land som ble rammet av katastrofen. Et stort antall nordmenn befant seg i de rammede områdene, og over 4 000 personer ankom norske flyplasser i dagene etter katastrofen. Ansvaret for myndighetenes håndtering av flodbølgekatastrofen lå hos Regjeringen. Regjeringen har beklaget at mange mennesker i en fortvilet situasjon ikke fikk den hjelpen de trengte fra norske myndigheter. For å få hjelp til å trekke lærdom av erfaringene og for raskt å komme i gang med forbedringene oppnevnte Regjeringen 14. januar 2005 et uavhengig utvalg for å evaluere norske myndigheters håndtering av flodbølgekatastrofen. Jeg mottok utvalgets rapport 20. april 2005. Utvalget har pekt på svakheter ved norske myndigheters håndtering av flodbølgekatastrofen, og kommet med viktige anbefalinger til forbedringer. Regjeringen ønsker å styrke sin evne til å hjelpe norske borgere i en krisesituasjon i utlandet. Nordmenn reiser i økende grad til utlandet som turister, som studenter, i forretninger og som deltakere i ulike internasjonale oppdrag. Vi må være forberedt på det usannsynlige også i utlandet. Samtidig er det viktig å understreke at det på grunn av rettslige, geografiske eller praktiske forhold ikke vil være mulig for norske myndigheter å garantere alle typer bistand ved en krise i utlandet. For å styrke evnen til å bistå norske borgere i utlandet i krisesituasjoner vil Regjeringen styrke kriseberedskapen ved utenriksstasjonene, og etablere utrykningsenheter som på fem timers varsel skal kunne reise ut for å støtte utenriksstasjonene. En stor krise i utlandet som berører mange norske borgere og norske interesser, vil erfaringsmessig også kreve umiddelbare tiltak i Norge. I særskilte situasjoner av omfattende og kompleks karakter vil ansvaret for å koordinere og lede krisehåndteringen kunne bli overført fra Utenriksdepartementet til Justisdepartementet. Det må mitt departement være forberedt på og planlegge for. Det tas sikte på å planlegge for innsatsgrupper som bl.a. kan utføre oppgaver som bistand til vedkommende lands myndigheter, bistand til skadde, hjemtransport og informasjonshåndtering, under ledelse av politiet. Scenarioer for komplekse situasjoner i utlandet vil være grunnlaget for at Direktoratet for samfunnssikkerhet og beredskap, Politidirektoratet og hovedredningssentralene, i samarbeid med Forsvaret, Sosial- og helsedirektoratet og representanter for frivillige organisasjoner må samarbeide om å utrede forslag til et operativt planverk og beredskap for ulike komplekse situasjoner i utlandet. Planer for håndtering av kriser i utlandet må bygge på de systemer og kapasiteter som finnes for nasjonal krisehåndtering. Enhver katastrofe som fører til tap av menneskeliv eller skade på personer, vil involvere pårørende. Det er behov for å ivareta erfaringer fra støttegruppene på en mer systematisk måte enn hva som så langt har vært tilfellet, og Regjeringen har også vist i den stortingsmeldingen som er framlagt, hvordan man vil følge opp dette. Justisdepartementet vil, som påpekt av komiteen, legge særlig vekt på at departementer, etater og innsatspersonell deltar på øvelser. Det er også tatt initiativ til en økt tilsynsaktivitet mot departementene, både i hyppighet og dybde, når det gjelder arbeidet for sikkerhet og beredskap. For å styrke den generelle krisehåndteringsevnen i departementene vil Regjeringen forsterke krisekoordineringen gjennom opprettelsen av Regjeringens kriseråd, presisere og klargjøre ansvaret for krisestyring i lederdepartementet – det vil si det departementet som er mest berørt av krisen – og etablere en ny krisestøtteenhet i egne krisehåndteringslokaler i tilknytning til regjeringskvartalet. Enheten vil bli lagt til Justisdepartementet. Krisestøtteenheten skal kunne bistå lederdepartementet med løpende rådgivning, utarbeidelse av situasjonsrapporter og informasjonsbehandling. Arbeidet med etableringen av en krisestøtteenhet vil ta til umiddelbart. Jeg tar sikte på et foreløpig oppsett innen utløpet av året. Med det foreslåtte opplegg, som har fått komiteens tilslutning, vil vi få en bedre kriseberedskap i tråd med de sentrale prinsipper for den nasjonale kriseberedskap. La meg understreke til slutt at for å være mentalt forberedt på det uventede, er det svært viktig, slik som også flere talere har vært inne på, å tenke igjennom ulike scenarioer. Jeg har understreket dette i innlegget mitt. Noen eksempler er nevnt her, men vi kan tenke oss en rekke hendelser – f.eks. i tilknytning til at norske turister blir rammet på hoteller i utlandet og på cruiseskip i utlandet. La meg vise til at noen slike hendelser faktisk vil være tema for den store sivil-militære beredskapsøvelsen vi vil ha i nordområdene, Barents Rescue, i september i år. På den måten gjør vi vårt beste for å lære av de erfaringene som denne store katastrofen har medført, og som komiteen på en utmerket måte har oppsummert og presentert gjennom sin innstilling her i dag.