Jeg tegnet meg nå for å rette opp i det som noen må ha gjort seg skyldig i, nemlig en åpenbar misforståelse, eller en bevisst misforståelse. Når man skal argumentere mot politiske motstandere, er selvfølgelig det aller letteste å late som man siterer hva en representant har sagt, og så argumentere mot et karikert standpunkt. Da jeg i mitt innlegg kom inn på dette med misunnelsespolitikk, sa jeg at noen av de rød-grønne representantene – jeg understreket at det ikke gjaldt alle – betjente seg av den typen retorikk. Det synes jeg også debatten her har bekreftet. Til representanten Lise Christoffersen vil jeg bare si at hennes innlegg nå sist bekreftet et poeng jeg hadde i mitt hovedinnlegg, nemlig at noen er flasket opp med en forestilling om at alt som er godt, er det kongelige norske arbeidepartis fortjeneste, mens alt som er skakt og skjevt, er andres skyld. Jeg synes det er en nokså spesiell historiebeskrivelse hvis man ser det i et historisk perspektiv. Men det får vi ta ved en senere anledning.