Hver desember gjør Stortinget noe merkverdig ved at statsbudsjettet justeres i tråd med hva statens kostnader og inntekter ser ut til å bli. Ingen bedrifter ville ha gjort noe slikt, men i det offentlige kan man ikke bruke penger som ikke er bevilget. Nysalderingen levnes liten oppmerksomhet, og det er synd, for her finnes en del interessante opplysninger om hva som har endret seg siden slaget om statsbudsjettet for 2006 stod for ett år siden. Hva ville konsekvensene ha vært om vi hadde brukt 8,8 milliarder kr mer på statsbudsjettet? Ville staten fått mindre å rutte med om den forhatte dokumentavgiften ble redusert med 10 pst., eller om engangsavgiftene på nye biler ble redusert med 10 pst.? De oppdaterte tallene for 2006 viser at det oljekorrigerte underskuddet anslås til 57,4 milliarder kr, som utgjør en reduksjon av den såkalte oljepengebruken på hele 13,4 milliarder kr siden statsbudsjettet for 2006 ble vedtatt. Statsbudsjettets utgifter har samtidig økt med 8,8 milliarder kr til 665,2 milliarder kr, hvis man holder petroleumsvirksomheten utenfor. Renten har økt noe, men økonomien har altså ikke gått nedenom og hjem selv om utgiftene har økt. For statens inntekter har anslagene også store avvik. Økte skatteinntekter fra fastlandsøkonomien er på 12,2 milliarder kr. Netto kontantstrøm fra petroleumsvirksomheten er økt med om lag 30 milliarder kr utover anslag i statsbudsjettet for 2006. Dette burde gi handlingsrom og føre til visjoner. Fremskrittspartiet mener det er rom for tre store grep: Bomselskapenes gjeld bør betales ned, ettersom bilistene gjennom avgifter allerede har betalt for veiene flere ganger. Deler av helseforetakenes gjeld bør nedbetales, og vi bør lette på avgiftene på strøm. Nedbetaling av bompengeselskapenes gjeld vil ikke være å betrakte som en kostnad i regnskapsmessig forstand, men som en omplassering av formue, fra omløpsmidler til anleggsmidler, altså en investering i varige verdier, ikke en reduksjon av nasjonalformuen. Tallene i nysalderingen understreker også at det verken er mulig eller nødvendig å forsøke å finsikte økonomien, slik Stortinget i fullt alvor gjør når det gjelder budsjettbehandlingen. I forbindelse med behandlingen av statsbudsjettet framhever alle partiene, bortsett fra Fremskrittspartiet, nødvendigheten av ikke å bruke mer oljepenger enn det som opprinnelig er foreslått av Regjeringen, fordi det angivelig er viktig av hensyn til rente og kronekurs. Når man så ett år senere foretar en nysaldering av budsjettet, har det gang på gang vist seg at det ikke er like viktig å forholde seg til den samme stramheten som i det opprinnelige budsjettet. Det beviser bl.a. de økte utgiftene på 8,8 milliarder kr. Handlingsregelen er tydeligvis ikke til hinder for en faktisk bruk av oljepenger som er større enn det som så fromt foreslås i ordinært statsbudsjett. Man har for 2006 noe beleilig havnet på en netto lavere bruk av oljepenger enn forutsatt i budsjettet, selv om utgiftene har økt med 8,8 milliarder kr. Dette viser at det i realiteten ikke er så stor forskjell mellom utgiftene i Fremskrittspartiets alternative budsjettforslag for 2006 og Regjeringens endelige utgifter som de øvrige partier ynder å framstille det som. Det er også verdt å framheve at Fremskrittspartiet i sitt alternative budsjett vrir utgiftene over på investeringer, i motsetning til Regjeringen, som i større grad har utgifter til offentlig forbruk. Tallene for skatteinntekter som framkommer i nysalderingen for 2006, indikerer dessuten at Finansdepartementet har operert med et for høyt inntektstap i beregningene de har gjort for skattelettelser. Fremskrittspartiet foreslo å redusere dokumentavgiften med 10 pst. Tallene i nysalderingen viser at dette kunne vært gjort uten inntektstap for staten i 2006. Samlede skatte- og avgiftsinntekter øker anslagsvis med ca. 33 milliarder kr, hvorav 12,2 milliarder kr knytter seg til Fastlands-Norge. Statens inntektstap som følge av Fremskrittspartiets forslag til reduksjoner i skatter og avgifter for 2006 ville vært langt lavere enn det som er lagt til grunn i de beregningene Finansdepartementet presenterte i forbindelse med behandlingen av budsjettet for 2006, og følgelig er den beregnede, såkalte merbruken av oljepenger i Fremskrittspartiets alternative budsjett satt for høyt. En rekke skatter og avgifter som Fremskrittspartiet foreslo redusert, kunne i realiteten vært redusert uten provenytap for staten. Engangsavgiften ved kjøp av nye biler kunne vært redusert med 10 pst., slik Fremskrittspartiet foreslo, og likevel ville staten fått høyere inntekter av avgiften enn det som ble lagt til grunn i budsjettbehandlingen. Man hadde ikke trengt å øke merverdiavgiften for mat, og man kunne i tillegg redusert den generelle merverdiavgiftssatsen uten at staten hadde fått mindre inntekter. Arveavgiften kunne vært redusert uten inntektstap, og toppskatten kunne vært redusert. Isteden trekker staten inn milliardbeløp ekstra på disse postene for 2006. Det interessante med disse tallene er at de viser at skatte- og avgiftslettelsene Fremskrittspartiet foreslår, er innen rekkevidde, og at når man ser på de endelige tallene, er det ikke mange oljemilliarder som skiller Fremskrittspartiet og Stortingets øvrige politiske partier. Så en korrigering: I innstillingen fra finanskomiteen er det rett og slett en skrivefeil i vårt forslag nr. 1, som står på side 17. Det gjelder kap. 1323, post 70. Der skal datoen man viser til, være 31. desember 2005, ikke 31. desember 2006. Jeg ber om at dette blir rettet opp. Det framgår av teksten på siden foran i innstillingen hva vi la til grunn da vi framsatte forslaget. Jeg tar dermed opp de forslag som Fremskrittspartiet har framsatt i innstillingen fra finanskomiteen.