Etter mitt syn er det i kampen mot fattigdom at Bondevik II-regjeringa har svikta aller mest. Bondevik I-regjeringa hadde lagt fram ei utjamningsmelding med fem strategiar som gjaldt bustadpolitikk, fleire i arbeid, betre offentlege tenester, eit meir finmaska sosialt tryggingsnett og eit rettferdig skattesystem. Bondevik II-regjeringa følgde ikkje det opp i det heile. No trur eg alle i dagens regjering er opptekne av at vi ikkje skal vikla oss inn i definisjonar. Vi skal bidra til ein heilskapleg plan som skal inkludera dei som har bruk for hjelp for å koma ut av den situasjonen dei er i. Vi kan laga ein definisjon som med vekt omfattar alle, om vi lagar grenser låge nok. Det som no blir arbeids- og sosialministeren og Regjeringa si utfordring, er å koma i dialog med dei partia som er opptekne av å avskaffa fattigdomen og få til ei god grense for dei tiltaka som skal leggjast inn i ein heilskapleg plan. Det blir eit spennande og utfordrande, men kjempeviktig arbeid.