Saken som behandles i dag, er altså forslag til et nytt kapittel 7 i lov om barnevernstjenester – om fylkesnemnder, siden størsteparten av de sakene som behandles der, jo faktisk er barnevernssaker, og da i alt vesentlig omsorgsovertakelse i en eller annen form. Fremskrittspartiet ønsker ikke at man skal ha særlige nemnder for slike saker, men ønsker altså at sakene som i dag blir behandlet i fylkesnemndene, skal overføres til domstolene og behandles etter kapittel 36 i tvistemålsloven. Hvorfor ønsker Fremskrittspartiet, som eneste parti, å avvikle fylkesnemndene? Grunnene er flere, og problemstillingen er sammensatt. Dette er slett ikke et populistisk jippo, men et svært gjennomtenkt standpunkt som Fremskrittspartiet har hatt siden fylkesnemndene ble innført. Det handler i første rekke om rettssikkerhet, eller om mangel på sådan, for å være mer korrekt. Det viser seg at i de aller fleste saker som har vært gjennom fylkesnemndene – ca. 80 pst. – har nemnden fulgt innstillingen til det lokale barnevernet. Barnevernet har til å uttale seg i sakene brukt fagpersoner som har hatt sterke bindinger til kommunene. Vi er redd for barnets rettssikkerhet, og vi er redd for foreldrenes rettssikkerhet. Fremskrittspartiet ønsker å stemme imot det nye kapittelet. Jeg tar herved i samme slengen opp vårt forslag. Når dette er sagt, er det likevel viktig for oss å kommentere innholdet i lovendringsforslaget. Effektivitet og kostnadsbesparende tiltak i offentlig sektor er ikke Fremskrittspartiet imot, på ingen måte. Men når man snakker om ressursbesparing i saksbehandlingen, bekymrer det oss. Det kan fort bli nok en trussel mot rettssikkerheten, og særlig gjelder dette barnet, som i liten utstrekning kan tale sin egen sak. Fremskrittspartiet vil også advare mot at nemndleder kan ta beslutninger på egen hånd. Vi vil ikke sette lederen i noe dårlig lys, men en enkelt persons vurdering kan få store konsekvenser for gjeldende barn resten av livet. Vi ønsker ikke at et barns fremtid skal avhenge av en fylkesnemndleder. Fremskrittspartiet har alltid fokusert på at barnet har godt av å holde kontakten med biologisk familie, selv når biologiske foreldre ikke er i stand til å ha omsorgen for barnet. Vi vet at svært ofte har annen biologisk familie stilt opp for barnet der foreldrene ikke har kunnet ta dette ansvaret – men før barnevernet har grepet inn. Det synes derfor urimelig for Fremskrittspartiet at disse i slike saker ikke har partsrettigheter. Det kunne også være interessant å høre hvorfor barnet ikke har rett til advokat eller bistandsadvokat. Det er helt uten tvil barnet dette gjelder, og hvem sørger for at Barnekonvensjonen blir fulgt og barnets rettigheter ivaretatt? Det samme gjelder når det oppnevnes fagkyndig, barnet bør få sin egen talsperson. Det ser ut som man har lagt opp til en enklere form når det gjelder muligheten til å anke nemndvedtak, men like fullt gis de berørte parter ikke rett til fri rettshjelp i noen særlig utstrekning. Vi må huske på at det ikke er alle som har advokater betalt av kommunen, så det betyr en vesentlig kostnad for den private part. Ikke alle har økonomi til å forfølge en sak, og også dette blir et aspekt man må ta med seg videre. Til slutt: Når det gjelder akuttsaker hvor det er behov for å handle raskt, vil Fremskrittspartiet minne om at Barnekonvensjonens artikkel 3, 8, 9 og 12 alltid må følges. Det betyr at handlingen alltid skal være med henblikk på barnets beste. Barnets rett til identitet skal alltid respekteres, atskillelse fra foreldre skal ikke skje unødig, og barnet har rett til å si sin egen mening. I altfor mange saker som jeg har hatt forbindelse med, har ett eller flere av disse punktene ikke blitt tatt hensyn til, verken i akuttsaker eller i saker for full nemnd. Fremskrittspartiets håp er at man etter hvert får mindre bruk av fylkesnemnder, at man jobber forebyggende, at man tilbyr hjelp i barnevernssaker på et langt tidligere tidspunkt enn i dag, og hjelper både barn og familie i hjemmet. Jeg har dermed tatt opp forslaget vårt.