Det norske samfunnet er i stadig endring. Faktisk er det slik at endringene skjer raskere og raskere, og at det norske lovverket også må tilpasse seg den nye virkeligheten. Ett av formålene med proposisjonen er å sikre rettssikkerheten for enkeltmennesket i samfunnet. Spesielt er det verdt å merke seg at forslaget innebærer en viss oppmyking av de strenge reglene som i dag gjelder for sikkerhetsklarering av utenlandske borgere. Forsvarsdepartementet fremmer derfor endringer i saksbehandlingsreglene i klareringssaker, og endringene i saksbehandlingsreglene er forsøkt harmonisert med reglene i forvaltningsloven. Medlemmene i forsvarskomiteen er enig i det som står i proposisjonen om at en presisering av sikkerhetsloven har vært nødvendig for å få til en tidsriktig lov. Det har vært nødvendig å presisere at sikkerhetsklarering skal gis dersom det ikke foreligger rimelig tvil om den sikkerhetsmessige kvalifikasjon til den aktuelle vedkommende. Forsvarskomiteen finner det imidlertid nødvendig å presisere at personers eventuelle binding til en fremmed stat ikke i seg selv er grunnlag for klareringsavslag. I hvert enkelt tilfelle må det derfor gjøres en vurdering av den karakter denne bindingen måtte ha for vedkommende. I tråd med våre intensjoner om åpenhet og likebehandling finner komiteen det altså riktig å slutte seg til det forslaget Forsvarsdepartementet fremmer. Komiteen er også enig i at det er riktig å slutte seg til intensjonene i § 25 om at den som har blitt sikkerhetsklarert, skal ha rett til å bli gjort kjent med utfallet. § 25 gjelder sikkerhetssamtaler, klareringsavgjørelser og klagerett i tillegg til retten til innsyn i egen klage. Disse endringene er positive. Her har for øvrig SV og Senterpartiet et eget forslag til § 25. Likevel er det ett område der jeg og komiteen er av en annen mening enn Regjeringen, og det er når det gjelder hvilken struktur klareringsmyndigheten skal ha. Komiteen mener at det i dag er for mange klareringsmyndigheter, og at det eksisterer for mange fullmakter ut fra departementet, som egentlig er den instansen som har rett til sikkerhetsklarering. Jeg tror vi i større og større grad må se på sikkerhet og sikkerhetsklarering som et eget fag, som sammen med personellhensyn er argumenter som taler for at antall klareringsinstanser må reduseres. Flere av høringsinstansene viser til egen utilstrekkelighet på grunn av svært liten saksmengde. For liten saksmengde er uheldig, og jeg er glad for at komiteens flertall, alle unntatt Fremskrittspartiet, ber Forsvarsdepartementet komme tilbake til Stortinget med en evaluering av dagens ordning, men legger til grunn at det er flertallets syn at målet må være å få færre klareringsstyresmakter. Fremskrittspartiet vil konkludere i dette spørsmålet før Forsvarsdepartementet har utredet dette. Vi er villige til å la departementet komme tilbake til dette, som f.eks. i den varslede proposisjonen om objektsikkerhet. Jeg vil med dette anbefale flertallets innstilling og forslag til vedtak.