Jeg tror representanten Engeset er inne på noe av kjernen når han sier: Hvordan virker loven for en som sitter og teller på knappene for å se om han eller hun tør å varsle eller ikke? Det er der det er vanskelig å følge representanten Engesets vurdering av de to lovtekstene, særlig når man kommer til den innrammingen som mindretallet har laget, nemlig at det ikke er «egen personlige politiske eller etiske overbevisning» som skal ligge til grunn. Når det skal gjelde vurderingen av f.eks. vesentlige konkurransemessige hensyn i en bedrift, kan jo det være en etisk strikk som bedrifter har, og som enkeltpersoner har. Ser ikke representanten Engeset at dette blir vurderinger og avveininger som det blir nesten umulig for den enkelte arbeidstaker å gjøre, og som derfor vil sette arbeidstakeren i en enda vanskeligere situasjon enn ved vurderingen av hvorvidt en varsling er gjort forsvarlig eller ikke?