Først har jeg lyst å takke representanten Skei Grande for at hun fokuserer på et alvorlig og viktig tema. Seksuelle overgrep er noe av det mest alvorlige et barn kan bli utsatt for, og skadevirkningene er i dag veldokumenterte. Vi vet at både gutter og jenter utsettes for seksuelle overgrep, men seksuelle overgrep mot gutter får mindre oppmerksomhet enn seksuelle overgrep mot jenter. Jeg er helt enig med interpellanten i at det er nødvendig å rette større oppmerksomhet mot mannen som overgrepsutsatt, og vi må også vurdere om hjelpe- og støtteapparatet i tilstrekkelig grad fanger opp og gir adekvat hjelp til menn som har vært utsatt for seksuelle overgrep. Som interpellanten veldig riktig pekte på: Hva om overgriperen faktisk er en kvinne? Når det gjelder omfanget av seksuelle overgrep mot gutter, har vi i dag ikke god nok oversikt. Selv om interpellanten viste til en del statistikk, bl.a. fra Sverige, tror jeg nok vi må erkjenne at det på akkurat dette feltet kan være stor mørketall, og det kan være vanskelig å få opp statistikken på en god nok måte. Norsk institutt for forskning om oppvekst, velferd og aldring skal gjennomføre en kartlegging av seksuelle overgrep mot barn. Målet med undersøkelsen er bl.a. å gi svar på spørsmålet om hvor mange barn som utsettes for vold og overgrep av ulik art, samt gi et bilde av hvordan slike overgrep er fordelt blant ulike grupper barn og unge. Undersøkelsen skal være ferdig neste år. Kunnskapen vi får fra denne undersøkelsen, vil forhåpentlig gi oss et bedre grunnlag for å utvikle forebyggende tiltak og gi mer målrettet hjelp og støtte til dem som er blitt utsatt for overgrep. Kjønnsperspektivet er viktig i arbeidet på dette området. Menn og kvinner kan oppleve og takle seksuelle overgrep ulikt og kan ha behov for ulike typer støtte og hjelp. Et dybdestudium som ble gjort i 1997 av ti overgrepsutsatte menn, viste at mennene opplevde at de ikke maktet å leve opp til samfunnets mannsideal, og at de derfor ikke kjente seg som ordentlige mannfolk. De følte seg mislykket fordi de ikke hadde klart å ha kontroll og beskytte seg selv. De kjente seg skitne eller ødelagte, og de klarte ikke å føle intimitet med en partner i seksuelle situasjoner. Mennene hadde problemer med å etablere og opprettholde nære relasjoner til andre mennesker. Trolig er det slik at menn i mindre grad enn kvinner er åpne om at de har vært utsatt for seksuelle overgrep som barn. Jeg tror dette kan ha noe med mannsrollen og med krenkelsen av mannens maskulinitet å gjøre. Å være overgrepsutsatt eller å bli betraktet som offer strider mot det maskuline rolleideal. Dette kan bidra til at mannen ikke vil erkjenne at han har vært utsatt for et overgrep, og på den måten får han heller ikke nødvendig hjelp. Mannen må gi seg selv lov til å være offer. Det er viktig å slå fast at helsetjenesten har et ansvar for å gi hjelp og behandling til personer som har vært utsatt for overgrep, f.eks. i forbindelse med psykiske problemer og rusproblemer. Menns manglende åpenhet om seksuelle overgrep kan ha sammenheng med at hjelpeapparatet er mindre flink til å møte menn som har vært utsatt for seksuelle overgrep, og kanskje også mindre i stand til å gi adekvat hjelp. Dette er noe som vi er helt nødt til å jobbe videre med. Jeg vil ta opp med helseministeren hvordan helsetjenesten kan settes i stand til å gi et bedre behandlingstilbud til menn som har vært utsatt for seksuelle overgrep i barndommen. Et viktig supplement til det ordinære helsetilbudet er incestsentrene. Disse sentrene som arbeider etter hjelp til selvhjelp-prinsippet, har unik kunnskap og kompetanse og gir også et tilbud som vanskelig kan dekkes av det offentlige hjelpeapparatet. Bortsett fra ett av sentrene i Oslo som er forbeholdt kvinner, er alle incestsentrene åpne for både kvinner og menn. Det er en overvekt av kvinnelige medarbeidere ved sentrene. Selv om flere sentre mot incest og seksuelle overgrep i den senere tid har ansatt menn, er det viktig å jobbe for at flere menn ansettes, og at sentrenes kompetanse på å gi bistand til menn styrkes. Dette kan bidra til at flere menn henvender seg til et senter for hjelp og bistand. I Oslo finnes det et eget senter for menn, Senter for seksuelt misbrukte menn. Hittil i år har dette senteret fått over 100 nye brukere. Blant annet er det flere innvandrere og homofile som ber om hjelp. Det sier oss litt om omfanget, at det er et stort behov for hjelp. Det er viktig at incestsentrene har nok ressurser til å gjøre en god nok jobb. Fra og med i år vil incestsentrene bli finansiert på samme måte som krisesentrene. Det vil si at 20 pst. kommunalt tilskudd utløser 80 pst. statlig tilskudd. Erfaringen så langt er at den nye finansieringsordningen bidrar til at sentrene får en bedre økonomi og dermed kan yte mer og bedre hjelp, også til menn. Stortinget har i et anmodningsvedtak bedt Regjeringen sørge for at incestsentrenes tilbud, organisering og samarbeid med det offentlige hjelpeapparatet evalueres innen utgangen av denne stortingsperioden. Dette skal vi selvfølgelig følge opp. I en slik evaluering vil det være viktig å inkludere en vurdering av tilbudet til menn, slik at vi får grunnlag for å vurdere om det f.eks. er behov for flere sentre som bare er åpne for menn. I tillegg til finansieringen av incestsentrene bidrar departementet også økonomisk til incestsentrenes interesseorganisasjon. Denne organisasjonen er viktig når det gjelder å utvikle og forbedre det tilbudet sentrene gir. Det framgår av Soria Moria-erklæringen at Regjeringen vil styrke tilbudet til incestofre. Som en oppfølging av det åpnet vi i august i år en landsdekkende og døgnåpen hjelpetelefon for personer som er utsatt for incest eller andre seksuelle overgrep. Telefontjenesten er åpen for barn, unge og voksne av begge kjønn. Denne telefontjenesten innebærer en styrking av tilbudet, også til menn. I løpet av 2008 skal telefontjenesten evalueres. Vi vil da få informasjon om hvilke grupper som benytter seg av dette hjelpetilbudet, og grunnlag for å vurdere eventuelle tilpasninger og forbedringer i tjenesten. Arbeidet med å etablere fem regionale ressurssentre som skal arbeide med vold, traumatisk stress og selvmordsforebygging, har pågått i år og vil fortsette til neste år. Formålet er å bidra til bedre og mer helhetlige tjenester gjennom økt kompetanse og bedre samarbeid. Ressurssentrene skal bistå det offentlige og det private hjelpeapparatet med informasjon, veiledning og kompetanseoppbygging. Også sentre mot incest og seksuelle overgrep vil dra nytte av de regionale ressurssentrenes tjenester. Skadevirkningene etter seksuelle overgrep mot barn er like alvorlige enten de er begått mot gutter eller mot jenter, og uansett om overgriperen er en kvinne eller en mann. Vi må være bevisste på at menn generelt er mindre åpne når det gjelder overgrep de har opplevd i barndommen, enn kvinner, og at menn og kvinner som sliter med senvirkninger etter overgrep, kan ha forskjellige behov for hjelp. Som ansvarlige myndigheter må vi vurdere hvordan vi kan styrke og forbedre støtte- og behandlingstilbudet, spesielt med tanke på menn, som også interpellanten var opptatt av. Når vi får NOVA-undersøkelsen, vil vi ha et mye bedre grunnlag for å kunne utvikle tiltak. Vi vil nå gå i dialog med mannssenteret Reform og Alternativ til Vold for å drøfte innretningen på arbeidet. Gutters og menns helse og levekår vil dessuten bli grundig belyst i den kommende stortingsmeldingen om menn og likestilling. Vi vil også ha en tettere dialog med Fellesskap mot seksuelle overgrep om deres arbeid med gutter og menn. Det er viktig å bygge på den kompetansen og de ressursene som finnes både i helsetjenesten og i støtte- og hjelpeapparatet som er utviklet på dette området. Her vet vi at det er mange aktører og gode krefter å spille på lag med. Jeg har avslutningsvis igjen lyst til å si at jeg synes det er meget prisverdig at Venstre tar opp dette problemet. Som interpellanten også sa, er dette et tabubelagt tema. Det er fortsatt slik i vårt samfunn at det er noen politikkområder som ikke er like enkle å snakke om i det offentlige rom. Jeg fikk en klar utfordring av interpellanten, om jeg sammen med Venstre ville være med på å bryte dette tabuet, og jeg kan forsikre om at både jeg og Regjeringen vil gjøre det.