I Ot. prp. nr. 52 for 2004–2005 foreslår departementet endringer i «lov av 6. juli 2003 nr. 39 om burettslag», slik at rettigheter i borettslagsandeler skal sikres rettsvern gjennom tinglysing i grunnboka. Dette vil medføre at man får et samlet offentlig register for både selveierboliger og borettslagsleiligheter. Jeg vil innledningsvis vise til at da denne saken forrige gang ble behandlet – Innst. O. nr. 82 for 2002–2003, jf. Ot. prp. nr. 30 for 2002–2003 – vedtok stortingsflertallet at det skulle tilrettelegges for konkurranse mellom private og offentlige aktører om å etablere og drive borettsregistre. Stortingsflertallet, bestående av Arbeiderpartiet, SV, Senterpartiet og Fremskrittspartiet, satte imidlertid som forutsetning for vedtaket at det skulle være grunnlag for virksom konkurranse, og at et tilstrekkelig antall aktører ville melde sin interesse for å etablere og føre slike registre. Departementets sonderinger om hvorvidt det er grunnlag for å sikre en nødvendig grad av konkurranse, slik stortingsflertallet forutsatte, har imidlertid vist at det er et heller svakt grunnlag for å få til en nødvendig og reell konkurranse om å etablere og føre disse borettsregistrene. Departementet har derfor konkludert med at Stortingets forutsetninger om konkurranse i markedet ikke lar seg oppfylle, og at man derfor i realiteten ville fått et tilnærmet privat monopol i regi av NBBL. Av disse grunner har derfor departementet funnet grunn til å fremme sitt opprinnelige forslag på nytt. Mitt syn er at i valget mellom offentlig eller privat monopol tilsier en helhetlig vurdering at i en slik sammenheng vil den minst ønskelige situasjonen være et privat monopol. Det synes heller ikke å være noen tungtveiende, saklige argumenter som taler mot at rettigheter i borettslagsandeler ikke skal kunne inngå i det samlede eiendomsinformasjonsregisteret. Stortingets flertall, bestående av regjeringspartiene og Fremskrittspartiet, har således ikke funnet noen grunn til å trekke i tvil departementets konklusjon i så måte. Disse partier deler departementets vurderinger og støtter derfor departementets forslag om at rettsregistreringen av borettslagsboliger skal skje i offentlig regi, og at registerordningen integreres i grunnboka. Departementet foreslår også at denne tjenesten skal utføres til selvkost, noe som fra departementets side er antydet til rundt 400–500 kr i registreringsgebyr. Det samme flertallet støtter denne tilrådingen. Målet er at borettsregisteret skal være operativt innen 1. juni 2006. Siden det vil ta noen tid å få registeret opp å gå, foreslår departementet en delt innføring av den nye borettslagsloven, som altså ennå ikke har trådt i kraft, slik at hoveddelen av loven kan settes i kraft snarest mulig. Det foreslås også nødvendige overgangsregler for dette. Det legges videre til grunn at borettsregisteret skal lokaliseres utenfor Oslo, og det er blitt signalisert at Ullensvang er Regjeringens forslag til lokaliseringsalternativ for borettsregisteret dersom Stortinget slutter seg til en modell med en statlig registerordning. Når det gjelder de andre partiene, Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet, forutsetter jeg at disse selv redegjør for sine respektive synspunkter i forbindelse med ulike problemstillinger vedrørende denne saken. Jeg nevner også at komiteens medlemmer fra regjeringspartiene og Fremskrittspartiet i denne sammenheng fremmer forslag om å likebehandle avgiftsmessige «forvaltningstjenester som boligbyggelagene yter til tilknyttede borettslag og mellom frittstående borettslag og sameier». Videre presiserer en enstemmig komite i merknads form at oppretting av et offentlig borettslagsregister ikke må resultere i at borettslagsleiligheter og aksjeleiligheter kan pålegges dokumentavgift. Dette er en viktig presisering. Jeg tar med dette avslutningsvis opp forslaget i innstillingen som regjeringspartiene og Fremskrittspartiet står bak, og anbefaler komiteens tilråding.