Perspektivmeldingen drøfter mulige forløp for norsk økonomi fram mot 2060 og hovedutfordringer for samfunnet i tiden framover. Perspektivmeldingen er ikke dyster lesning, for Norge er et rikt land med gode muligheter for fortsatt vekst i privat og offentlig velferd. Meldingen viser at framtidens velferd avhenger av langsiktige politiske grep, og er en viktig politisk premissleverandør i en ellers ganske tabloid politisk debatt. Offentlige utgifter vil øke kraftig fra 2015 til 2020. Selv om det er usikkerhet i prognosene, er det liten tvil om at pensjonskostnadene og pleie- og omsorgskostnadene vil stige. Dette følger av demografiske endringer som observeres allerede i dag. Derfor er det nødvendig å ha en økonomisk politikk som tar hensyn til disse utfordringene. Regjeringspartiene vil understreke at vekstevnen i fastlandsøkonomien er en hovedutfordring. Regjeringen har i stortingsperioden ført en økonomisk politikk som sikrer og skaper nye arbeidsplasser, og som legger grunnlaget for et robust næringsliv. Utviklingen i 2004 og 2005, med sterk vekst i bedriftene, eksportrekord, økende sysselsetting og nyetablering, viser at politikken har virket. Utviklingen viser at ansvarlig budsjettpolitikk kombinert med moderate skattereduksjoner bidrar til vekstevnen. Denne politikken vil regjeringspartiene videreføre. Regjeringspartiene viser i perspektivmeldingen til gjennomføringen av skattereformen, med fjerning av delingsmodellen, lavere marginalskatt på arbeid og fjerning av formuesskatten. Det er liten tvil om at venstresidens løfter om økt skatt, særlig økning og videreføring av den særnorske formuesskatten, vil begrense vekstevnen i bedriftene. Jeg hadde denne uken sammen med NHO gleden av å møte tidligere stortingsrepresentant Magnus Stangeland, som er eier av Bergen Yards. Det gjør inntrykk når folk tar risiko, investerer i tradisjonell industri og skaper nye arbeidsplasser, men blir straffet gjennom formuesskatten. Formuesskatt må betales enten bedriften gir utbytte eller ikke. Det tas ikke hensyn til overskudd eller underskudd, ei heller til kapitalbehovet i bedriften. Jeg synes det vitner om manglende interesse for verdiskaping når venstresiden foreslår å øke formuesskatten, samtidig som aksjonærmodellen blir innført. I perspektivmeldingen er veksten i pensjonsutgiftene et viktig tema. I pensjonsmeldingen har Regjeringen lagt fram en av nåtidens viktigste velferdsreformer. Pensjonssystemet må være økonomisk bærekraftig, det må stimulere til arbeid, og det må være samsvar mellom hva den enkelte betaler inn, og det den enkelte får ut igjen. Reformen handler om trygghet for egen pensjon, om framtidige arbeideres skattebelastning og om evnen til å finansiere andre offentlige tjenester. Dette er sentralt i forhold til solidaritet mellom generasjonene. Analysene i perspektivmeldingen viser at evnen til å utvikle og ta i bruk ny teknologi, nye produkter og nye organisasjonsformer er viktig for veksten. Det samme gjelder evnen til omstilling og effektivisering i offentlig sektor. Samarbeidsregjeringen legger stor vekt på reformer som bedrer produktiviteten. Kvalitetsreformen og andre reformer i skolen og i utdanningssystemet er en del av dette. Det samme gjelder reformer i offentlig sektor, både i staten og i kommunesektoren. Regjeringen har også varslet en melding om forskning. Perspektivmeldingen setter disse reformene inn i en helhet og illustrerer hvorfor reformene er viktige for det framtidige velferdsnivået. Partiene bak det sosialistiske regjeringsalternativet har skrevet seg sammen i noen merknader i innstillingen. For noen uker siden gikk det ut en felles pressemelding med tittelen «Felles politikk på viktige områder». Derfor er det litt underlig å registrere at det rød-grønne alternativet knapt har samlet seg om noen av de sentrale prinsippene i den økonomiske politikken. Tvert imot, Arbeiderpartiet står alene om å vise til handlingsregelen for bruk av oljeinntekter. Sosialistisk Venstreparti er ikke en gang med på merknaden om at det er behov for en pensjonsreform, og Senterpartiet står sammen med Fremskrittspartiet om økt bruk av oljeinntekter i norsk økonomi, både til eierskap i bedriftene og til offentlige investeringer. Senterpartiet vil ha en omlegging av finanspolitikken og en grundig evaluering av pengepolitikken. Sosialistisk Venstreparti vil utsette oljeinvesteringer. I avsnittet om globalisering er det enighet mellom regjeringspartiene og Arbeiderpartiet, mens SV og Senterpartiet går i andre retninger. Venstresiden sier nesten ingen ting om skattereformen, men lanserer derimot grønnere skatter, hva det enn nå måtte bety. Mangel på enighet om hovedlinjene i den økonomiske politikken vitner om alt annet enn en felles politikk på viktige områder. Det er lett å bli enige om en liste over utgifter som skal økes – og jeg er sikker på at Senterpartiets landsmøte kom på enda flere slike forslag. Men perspektivmeldingen handler om bærekraft i styringen av økonomien, og det er merkelig at et nytt regjeringsalternativ ikke har en felles politikk på slike fundamentale områder. Perspektivmeldingen viser at Norge vil ha fortsatt vekst i velferd og verdiskaping, men at det er viktig å forvalte landets ressurser på en ansvarlig måte over generasjoner. Regjeringen har oppnådd gode resultater for norsk økonomi de siste årene. Regjeringens reformarbeid peker mange år framover og vil være et viktig bidrag til økt bærekraft for velferden i et langsiktig perspektiv.