Kommuneøkonomien blir en hovedsak i denne valgkampen. Det er slått fast. Ansvaret for det ligger i første rekke hos Regjeringen. Staten drukner i penger. Er det da noen grunn til å ofre velferden? Er det på grunn av at medlemmene i Regjeringen og kommunalminister Erna Solberg mener de har mer kunnskap og kompetanse om forholdene i kommuneøkonomien enn fylkes- og stortingspolitikere har? Er det derfor vi ofrer velferden? Eller er det fordi Regjeringen og kommunalministeren går med skylapper og fullstendig overser situasjonen i Kommune-Norge? Jeg mistenker Regjeringen, og kommunalministeren, for det siste. Statsminister Kjell Magne Bondevik kan mase så mye han vil om at Norge går på skinner under denne regjeringen. Økonomien i landet går så det suser på grunn av internasjonale konjunkturer. Kommuneøkonomien er en stor valgkampsak. Valget avgjør hva slags kommuneøkonomi vi får. Regjeringens kommunepolitikk er hard å svelge for mang en Kristelig Folkeparti-politiker. Det blir hevdet at misnøyen blant partiets ordførere og lokalpolitikere er en akilleshæl for regjeringssamarbeidet. Det kan jeg understreke. Kystpartiets leder, Roy Waage, var i mange år en sentral lokalpolitiker i Kristelig Folkeparti. Han gikk over til Kystpartiet fordi det ble umulig for ham å drive troverdig politikk i Kristelig Folkeparti. Regjeringen har selvsagt satt søkelyset på kommuneøkonomien på sin måte. Det er mangelen på kunnskap om sammensetningen av egne utgifter som er alvorlig, fordi det hindrer grunnleggende omstilling, sier kommunalminister Erna Solberg på bakgrunn av en rapport utarbeidet av Ernst & Young. Så enkelt er det ikke. Jeg vil heller si følgende: Når kommunene er presset, fører det til en helt annen måte å arbeide på enn om kommunene visste at de kunne klare ikke bare lønnsøkningen, men også de nødvendige vedlikeholdsutgiftene og investeringene som kommunene har. Kommunene tar ikke inn over seg at utgiftene stiger, hevder analyseselskapet. Er nå det riktig? Selvsagt skal kommunene bli flinkere med økonomistyring, men det forutsetter jo at kommunene har en økonomi å styre, etter at alle faste utgifter og alle lovpålagte utgifter er dekket. Det er mange kommuner som ikke har de økonomiske ressursene som skal til for å se noen som helst mulighet for å styre kommuneøkonomien ut av hengemyra. Vel 100 kommuner er i dag på Kommunaldepartementets liste for tilsyn. Det utgjør 27 pst. av alle landets kommuner. Kommune-Norge sliter med en svært stram økonomi, og det er faktisk vi stortingsrepresentanter som er ansvarlig for det. Disse kommunene er spredt over hele landet. Vi finner bykommuner som Molde, Ålesund, Bergen, Kongsberg, Fredrikstad, Porsgrunn, Skien og Elverum. Jeg nevner det, fordi det kanskje er skapt et feilaktig inntrykk av at det stort sett er små kommuner i distriktene som er kommet inn under denne ordningen. Sett i relasjon til påstanden fra kommunalministeren om at større områder, større regioner, driver mer lønnsomt – det vitner ikke akkurat om det, det jeg nettopp sa – kan kanskje denne oppsummeringen også være svært interessant. Den viser med all tydelighet at det ikke er størrelsen det kommer an på. Hva betyr så en dårlig kommuneøkonomi i forhold til en god kommuneøkonomi? Det betyr stor forskjell i velferdsgodene, kort og greit. Flytter man til en av kommunene på listen, kan man ikke forvente så gode velferdsløsninger som om man flytter til andre og rikere kommuner. Det betyr at det er stor forskjell på folk, alt etter hvor man bor i landet. Er det slik Regjeringen vil møte en situasjon med stadig flere arbeidsledige innenfor helse- og omsorgsyrkene, mens behovet øker dramatisk? Det er det sosiale ansvaret som ligger til grunn for en god kommunepolitikk. Kan vi tolke Regjeringens forslag dit hen at Bondevik-regjeringen mangler antenner for den sosiale utviklingen i landet? Ja, vil jeg si. Nå skal også øremerkingen av tilskudd til barnehager forsvinne ut av kommuneøkonomien. Regjeringen tror at det vil føre til flere gode og sunne barnehageplasser. Det tror ikke jeg. Jeg tror ikke denne Regjeringen har visjoner for et livskraftig Norge med framtidstro i tusenvis av nærmiljøer der det er plass til alle. Man kan ikke hevde at det ligger an til milliardinnsparinger ved å konkurranseutsette offentlige tjenester, slik Regjeringen legger opp til. Det blir feil. I altfor mange tilfeller har det vist seg at konkurranseutsetting av velferdstjenester gir dårligere og minst like dyre tjenester. Det må tas til etterretning, selv om det viser seg at enkelte kommuner er mye mer effektive enn andre. Kystpartiets leder, Roy Waage, har sagt det slik: Jeg tror tiden er omme for protester og opprop mot staten.