Norge kommer til å ha en finmasket kommunestruktur framover, ganske enkelt fordi det ikke er noe ønske om massiv kommunesammenslåing lokalt, og fordi Regjeringa ikke ønsker å bruke tvang. Jeg har ikke noe imot kommunesammenslåinger så lenge beslutningene fattes lokalt, basert på lokale initiativ og lokale vurderinger. Derimot ser jeg ikke noe behov for å lokke kommunene til å slå seg sammen gjennom ekstraordinære stimuleringstiltak, slik den forrige regjeringa gjorde. Jeg har derfor valgt å fjerne tilskuddet til infrastrukturtiltak til kommuner som ønsker å slutte seg sammen for framtida. Likevel ser jeg behovet, som de fleste andre, for å støtte opp under lokale prosesser der kommunene sjøl ønsker å vurdere sammenslåing nærmere. Derfor gir departementet støtte til utredninger av konsekvenser av eventuelle kommunesammenslåinger. Kommunene får også støtte til informasjon og folkehøringer, for å sikre at beslutninger som fattes, er godt forankret i befolkningen. Dersom kommunene velger å slutte seg sammen, vil de få tilgang til lovbestemte virkemidler etter inndelingsloven. Det vil si at de vil motta inndelingstilskudd, delvis kompensasjon for engangskostnader i forbindelse med sammenslutningsprosessen og få fritak fra enkelte statlige avgifter. Kommuner som har fått løfte om støtte til infrastrukturtiltak under den forrige regjeringa, vil motta dette. Som det framgår av ovennevnte, er jeg sjøl ikke tilhenger av slike virkemidler, men kommunene skal vite at de har forutsigbarhet. Kommunestrukturen vi har i dag, er tilpasset lokale preferanser ut fra sjølstendige vurderinger av egne behov og ønsker. Slik bør det være også i fortsettelsen.