For Kristelig Folkeparti er det viktig at vi løfter opp nedprioriterte grupper innen helsetjenesten. Rusmiddelmisbrukerne er en av disse. Økte bevilgninger er viktig, men jeg er enig med interpellanten i at for hver enkelt er det viktigste å få et tilbud som passer for seg. En rusmiddelmisbruker har ofte behov for hjelp både fra sosialtjenesten og fra helsetjenesten. Det er svært positivt at vi har fått en felles forskrift for disse to tjenestene. Alle pasienter som trenger et langvarig behandlingsløp, skal i dag få tilbud om en individuell plan. Formålet er bl.a. å knytte tjenesteytere og etater sammen. Utfordringen er å få samhandlingen mellom forvaltningsnivåer, fagtjenester og profesjoner til å fungere. Verktøyet har eksistert en tid, men det er først nå at det tas skikkelig i bruk. Poenget med en individuell plan er å gi pasienten et helhetlig, koordinert og individuelt tilpasset tjenestetilbud og, ikke minst, et godt oppfølgingssystem, slik at rusmiddelmisbrukeren kan få et bedre liv. Dette er helt i tråd med Kristelig Folkepartis syn. Selv om individuell plan er et tilbud for alle pasienter med langvarig behandlingsløp, er det kanskje spesielt nyttig innen psykiatrien og rusmiddelomsorgen. Da er det et paradoks at det har vist seg svært vanskelig å få til et systematisk arbeid med individuell plan nettopp innenfor disse feltene. Når mange berørte parter skal samarbeide, er det ikke alltid slik at endringsprosessene går smertefritt. Da er det en fordel at brukeren har en individuell plan. Det er greit å ha noe konkret å forholde seg til under behandlingen. Det blir en slags framdriftsplan for brukeren. Kristelig Folkeparti tror det kan være nyttig å evaluere ordningen med jevne mellomrom, i samarbeid med alle instanser brukeren er knyttet til. Reguleringen er utformet som en rettighet for brukeren, og en plikt for dem som arbeider innen helse- og sosialtjenesten. Arbeidet med individuelle planer har foregått en god stund. Noen kommuner og spesialisthelsetjenester har slitt litt med å få ulike profesjoner til å se helhet. Helsearbeiderne har vært mest opptatt av å ha fokus på egen yrkesbakgrunn. Andre har lyktes godt – det finnes gode eksempler, noe som bl.a. representanten Hogsnes viste til. Disse bør videreformidles i den nye veilederen, til inspirasjon og som et godt hjelpemiddel for alle som arbeider med samhandling mellom aktører, og som ønsker å effektivisere behandlingen av brukere med helse og livsutfordringer som går på tvers av tjenestene. Utgangspunktet må alltid være brukeren og hans eller hennes individuelle behov.