Jeg lyttet med stor interesse til kunnskapsministerens innlegg, og jeg må bare konstatere at han misbrukte sin første sjanse her i Stortinget til å vise at Regjeringen mener alvor med sin nordområdestrategi. Saken som omtales som Regjeringens strategiske hovedinteresse, der kunnskap skal spille en nøkkelrolle, ble ganske oppsiktsvekkende ikke nevnt med ett eneste ord. Etter at jeg har hørt min medrepresentant Ole-Anton Teigen fra Troms, lurer jeg faktisk på om vi bor i samme fylke. Vi hører i alle fall ikke det samme. Det er full enighet mellom Bondevik II-regjeringen og dagens regjering om betydningen av kunnskap som katalysator for å utløse det store potensialet i nord. Derimot er det en skremmende uenighet om hvilke bevilgninger som må til for å utløse gode krefter i kunnskapsmiljøene for å omsette muligheter til nye og attraktive jobber i det nordlige Norge. I en kronikk i Nordlys sist lørdag skrev statsråd Djupedal: «Våre beste miljøer over hele landet må mobiliseres for å møte kunnskapsutfordringene vi står overfor i nord. Dette må gjøres i samspill med internasjonale partnere og med næringslivet. Kunnskapsinstitusjonene i nord har imidlertid et særlig ansvar for utviklingen av sine nærområder.» Kunnskapsministeren understreker videre behovet for mer nærings- og teknologirettet utdanning i nord, og at han vil stimulere til dette. Verre «missing link» skal man lete lenge etter. Som en skjebnens ironi ble det rød-grønne budsjettforslaget banket igjennom samme uke som Regjeringen framla sin nordområdestrategi. Regjeringen sier den vil satse i nord, men sørger for betydelige kutt også til kunnskapsinstitusjonene i nord. Universitetet i Tromsø må klare seg med 30 mill. kr mindre i 2007, og høyskolene i nord, ofte med små og sårbare fagmiljøer, opplever klart forverrede utviklingsmuligheter. Forske mer, sier Regjeringen, men tildeler null nye stipendiatstillinger og senker sine forskningsambisjoner i 2007. Konsekvensen er åpenbar: Mindre penger betyr færre muligheter til å videreutvikle reiselivsnæringen, fiskeri- og havbruksnæringen, arktisk landbruk og olje/gassnæringen. Sentrale forskningsmiljøer i nord har gjort hjemmeleksen. De har snekret prosjekter og inngått avtaler med næringslivet og russiske samarbeidspartnere, og de kan ikke fatte at Regjeringen nå svikter dem. Regjeringen har et troverdighetsproblem. Vi er vitne til et rød-grønt 2007-budsjett på klar kollisjonskurs med avgjørende forutsetninger i nordområdestrategien. Det er umulig å skjønne hvordan kunnskapsministeren mener man skal kunne bygge opp nye nærings- og teknologirettede utdanninger i nord – faktisk for mindre penger. Det er heller ikke mulig å skjønne hvordan forskningsmiljøene kan få fram nye prosjekter, når institusjonene mangler økonomiske muskler til å drive fram slike søknader. Jeg har i grunnen lyst til å utfordre Djupedal til å svare Nord-Norge på to spørsmål i dag: Hvorfor skjermet ikke Regjeringen landsdelens kunnskapsinstitusjoner for kutt i 2007 om kunnskap skal være navet i nordområdestrategien? Kan statsråden forklare hvordan kunnskapsinstitusjoner kan være drivkraft når budsjettene kuttes?