Jeg har fått en del reaksjoner på mitt innlegg i sted, og jeg vil først kommentere det representanten Sanner sa. Jeg presenterte Fremskrittspartiets politikk. Hvis Sanner mente jeg presenterte en karikert utgave av Fremskrittspartiets politikk, får han stå for det. Jeg presenterte det som er Fremskrittspartiets politikk, og slik vi forstår økonomisk politikk, og det jeg og andre i Fremskrittspartiet har lært da vi studerte økonomi. Jeg vet ikke hvor de andre har gått på skole og lært sine teorier, men det er i hvert fall ingen teorier som sier at man skal etablere et pensjonsfond som ikke har noe med pensjoner å gjøre. Det tviler jeg på står i noen som helst lærebok, ei heller finnes det i noe annet land. Og det er det denne saken gjelder. Så til representanten Schjøtt-Pedersen, som snakket om Fremskrittspartiets uhemmede bruk av oljepenger. Det er en helt meningsløs påstand. I budsjettet for neste år setter Fremskrittspartiet av 300 milliarder kr – dvs. at Petroleumsfondet, eller Pensjonsfondet, øker med 300 milliarder kr – mens de øvrige seks partiene vil sette av 316 milliarder kr. De 16 milliarder kr som vi bruker mer, bruker vi til skatte- og avgiftslettelse og til investeringer i realkapital, investeringer i realkapital i f.eks. infrastruktur for å skape økt økonomisk vekst og økt inntektsgrunnlag for den norske stat. Det er fornuftige investeringer. I alle de lærebøkene jeg har lest, er det fornuftig for å skape økonomisk vekst hjemme, i stedet for å skape økonomisk vekst i våre konkurrentland. Vi ønsker, som sagt, et pensjonsfond som er øremerket pensjoner. Ingen har stått på denne talerstolen og sagt at det er fornuftig å ha et pensjonsfond som ikke har noe med pensjoner å gjøre. Hvis det finnes representanter i denne sal, som med hånden på hjertet mener at det er fornuftig å ha et pensjonsfond som ikke har noe med pensjoner å gjøre, vil jeg gjerne at de kommer opp og forklarer hvorfor det er klokt. Vi ønsker et pensjonsfond, men vi ønsker å øremerke det til pensjoner. Vi ønsker også at premien til folketrygden og arbeidsgiveravgiften går inn i dette fondet, slik at det kan finansiere løpende og kommende pensjoner, og at det får operere på egen hånd, uavhengig av statsbudsjettet. Det er det vi ønsker. Det er et fornuftig fond for å sikre framtidige pensjoner. Så må man selv finne ut av hva behovet er. Det er det vi ber Regjeringen komme tilbake til Stortinget med. Den må finne ut hva behovet for framtidige pensjoner er, og hvor mye vi trenger å investere i dette fondet for å ha råd til å finansiere framtidens pensjoner. Nå oppretter man et pensjonsfond, men tar likevel penger fra statsbudsjettet for å finansiere pensjoner, og så etablerer man en handlingsregel som varierer for hvert eneste år – 4 pst. av avkastningen på disse pengene, og det vil variere fra år til år, og hver gang det går opp, er det alltid fornuftig fordi det er innenfor handlingsregelen. Man har altså en handlingsregel på 4 pst., som hele tiden vil variere, og, som jeg var inne på i mitt innlegg: I 2009 vil denne handlingsregelen tilsi 100 milliarder kr. Da vil kanskje noen si at da bør den være 3 pst., slik at man får redusert dette. Man tar ikke hensyn til økonomiske konjunkturer, og man tar ikke hensyn til behovet i norsk økonomi. Det er det vi må gjøre. Vi må spørre: Hva er det som er behovet? Hvordan kan vi skape økt vekst og økte inntekter for den norske stat på sikt? Det er det Fremskrittspartiet ønsker å gjøre, og vi bruker altså 16 milliarder kr mer. Vi setter av 300 milliarder kroner til framtidige pensjoner og andre nyttige formål – som Norge vil trenge i framtiden.