Regjeringens forslag om endringer i energiloven er i hovedsak nødvendige lovtilpasninger for å gjennomføre EUs nye lovgivning for gass- og kraftmarkedene – den såkalte energimarkedspakken. Energimarkedspakken består av to nye direktiver om felles regler for både det indre marked for elektrisitet og for naturgass og en ny forordning om grenseoverskridende handel med elektrisitet. I tillegg kommer kommisjonsvedtak om etablering av en europeisk regulatorgruppe for elektrisitet og gass. Det første direktivet i EU om en markedsbasert kraftomsetning ble innlemmet i EØS-avtalen i 1999. Direktivet var et minimumsdirektiv for å innføre markedsbasert kraftomsetning innenfor EU. Norge hadde allerede gjennom energiloven et lovverk som la til rette for et markedsbasert kraftsystem. Energimarkedspakken innebærer langt mer konkrete og detaljerte regler fra EUs side for regulering av ulike sider ved et system for markedsbasert kraftomsetning. Sentralt står spørsmålene om nettselskapenes oppgaver, organisering, tariffer og vilkår for nettadgangen og ikke minst regulatorens oppgaver. For Norges del medfører energimarkedspakken i hovedsak bare behov for mindre justeringer av lovverket. Det er særlig eldirektivets regler om krav til selskapsmessig og funksjonelt skille for vertikalt integrerte kraftselskaper som har hatt størst oppmerksomhet. Det nye eldirektivet krever selskapsmessig og funksjonelt skille mellom monopolbasert nettvirksomhet og konkurranseutsatt produksjon og omsetning av kraft. Siden innføring av energiloven har NVE satt krav om selskapsmessig skille ved sammenslåing, oppkjøp mv. når nettvirksomhet og konkurranseutsatt virksomhet er involvert. I St.meld. nr. 15 for 2004-2005, Om konkurransepolitikken, varslet Bondevik II-regjeringen strengere krav til selskapsmessig og funksjonelt skille mellom nettvirksomhet og konkurranseutsatt virksomhet i kraftselskapene enn minimumskravene i direktivet. Forslag ble sendt ut på høring av Bondevik II-regjeringen i juni 2005. Under høringen framkom det sterke innsigelser til forslaget fra flere hold. I tråd med minimumskravet i direktivet og på bakgrunn av høringsuttalelsene foreslår Regjeringen å sette grensen for krav til selskapsmessig og funksjonelt skille som følge av direktivet til 100 000 nettkunder. Forslaget fra regjeringen Bondevik II om å sette en grense på 20 000, alternativt 10 000 nettkunder, ville medført tvangsmessig omorganisering av flere lokalt og regionalt eide kraftselskap. Dette er etter min mening ikke ønskelig, primært fordi kostnadene for de minste kraftselskapene vil bli for høye. Spørsmålet om hvorvidt omorganiseringer innenfor sektoren skulle være basert på frivillighet eller tvang, stod sentralt i debatten allerede ved vedtagelsen av energiloven i 1990. Helt siden den gang har det vært en forutsetning politisk at omorganiseringer innenfor sektoren i størst mulig grad skal være basert på frivillighet. Dette har også til nå vært styrende for NVEs praksis i slike saker. Regjeringens forslag om å sette grensen til 100 000 nettkunder for tvungen omorganisering må derfor ses i sammenheng med forslaget om å videreføre dagens praksis etter energiloven, med adgang til å stille krav om selskapsmessig skille ved sammenslåing mv. som utløser konsesjonsplikt etter energiloven. Krav til selskapsmessig skille for selskaper med mindre enn 100 000 nettkunder vil da kunne stilles ved omorganiseringer eierne selv setter i gang, framfor ved en lovpålagt tvangsmessig omorganisering av disse mindre selskapene. Denne praksisen får nå en klarere forankring i loven. Formålene bak krav til selskapsmessig og funksjonelt skille er å motvirke faren for ulovlig kryssubsidiering og diskriminerende atferd fra nettselskapene. Jeg mener at dette kan motvirkes allerede gjennom eksisterende regulering av nettvirksomheten og de tiltak som er foreslått for å styrke håndhevingen av bl.a. kravene til nettselskapenes nøytralitet. Avslutningsvis vil jeg knytte noen kommentarer til forslaget om å innføre lovhjemmel for nettselskapenes vilkår for kraft levert i henhold til leveringsplikten. Forslaget må ses i sammenheng med de endringer i forbrukerkjøpsloven som nylig ble vedtatt av Stortinget for å styrke forbrukernes kontraktsrettslige stilling. Forbrukerne gis nå ytterligere beskyttelse. Med grunnlag i lovendringen vil vi skjerpe vilkårene for nettselskapenes leveringsplikt i tilfeller der kontrakten med kraftleverandøren av ulike grunner opphører, f.eks. ved eventuell konkurs eller flytting.