Det er dessverre nødvendig å bore noe videre i debatten omkring velferdsordninger og hvordan nye satsinger i forhold til å bekjempe fattigdom og ledighet skal finansieres. Debatten har så langt ikke brakt noen avklaring på det. Utgangspunktet for debatten var jo det tidligere omtalte intervjuet i Dagens Næringsliv, der statsråden på en meget prisverdig og modig måte pekte på det dilemmaet man står overfor i forhold til å finne plass til nye, nødvendige satsinger for å hjelpe dem som er svakest stilt. Budskapet til statsråden i dette intervjuet var prisverdig klart. Han inviterte der til en meget viktig og grunnleggende debatt. Det er ikke noen skinndebatt, som han selv kalte det i et senere svar, men det er faktisk en helt avgjørende grunnleggende debatt om hvordan velferdssamfunnet skal utvikles videre for å treffe dem som trenger det mest med de beste tiltakene. Og det svaret han får fra den fremste representanten for sitt parlamentariske grunnlag når han trekker opp denne debatten, er følgende – Karin Andersen, lederen av arbeids- og sosialkomiteen, sier til VG: «Jeg slår fast at det verken står på tapetet eller sakskartet å fjerne velferdsordninger.»«Har Hanssen klarert utspillet internt», spør VG. Og svaret er: «Jeg kjenner ikke til dette, og ingen av dem jeg kjenner i Regjeringen har hørt om dette heller. Å kutte velferdsordninger står ikke i Soria Moria, ikke i SVs program og så vidt jeg vet ikke i Aps program heller.» Nei vel, jeg er i hvert fall glad for at det står på statsrådens arbeidsprogram, og jeg er også glad for at statsråden i sitt innlegg inviterte hele Stortinget til å være med på å diskutere dette viktige spørsmålet. Det tror jeg er både fornuftig og helt nødvendig i forhold til at det allerede nå synes å være klare tegn til at flertallsregjeringens parlamentariske grunnlag allerede er i ferd med smuldre opp etter fem–seks uker i regjeringsposisjon. Budskapet til statsråden var klart, men etter denne debatten må jeg dessverre konstatere at det framstår som uklart hva som blir politikken framover, fordi Regjeringens parlamentariske grunnlag bidrar til å bringe forvirringen i Stortinget opp på helt unødvendig høyt nivå når det gjelder hva som er kursen framover.