Egentlig er dette Dokument nr. 8-forslaget, fra i alt ni representanter fra Fremskrittspartiet, noe merkelig. Det er vel ytterst sjelden at en forsøksordning foregår samtidig i alle landets kommuner, noe som Fremskrittspartiet foreslår i Dokument nr. 8:57 for 2005-2006. Det kan virke som om det er ønskelig med en forbigåelse av dagens regelverk til å gjelde full dispensasjon fra motorferdselsloven. En slik framgangsmåte skaper ikke god forvaltning. I mitt hjemfylke er det mye snøscooterkjøring. Selvfølgelig er det det, ut fra geografi, en lang vinter og mange hytteeiere i fjellheimen. Av de åtte kommunene som i utgangspunktet var med i forsøksordningen, er to kommuner hjemmehørende i Nordland. Det er Fauske og Hattfjelldal. Forsøket startet i 2000 og skulle vare i tre år. Det er avsluttet på overtid, men forsøket fortsetter mens arbeidet i MoSa, motorferdsel og samfunn, pågår, fram til høsten 2006. Forsøket i de to nordlandskommunene har for det meste vært positivt. Det har skapt næring og nye arbeidsplasser, og begge disse kommunene har fått et godt forhold til nabolandet Sverige når det gjelder motorferdsel over grensen. I Distrikts-Norge er det viktig at vi kan ta i bruk de mulighetene som man har, også når det gjelder de naturgitte forutsetningene, på en miljøvennlig måte. Turisme vinterstid med snøscooter er mange steder blitt meget populært. Jeg tror de fleste som kjenner til bruken av snøscooter, mener at dagens regelverk om motorferdsel i utmark er avleggs og må endres opp mot behovet i hver enkelt kommune. Vi mangler et forutsigbart og konfliktløst regelverk. Vi må få et lovverk som er så forståelig at vi slipper misforståelser og i verste fall anmeldelser. Kommunene bør i tillegg gjennom snøscooterklubbene drive holdningsskapende arbeid. Kommunene er ulike, og en måte å gjøre om lovverket på, er å regulere motorferdsel i utmark og vassdrag slik at forvaltningen knyttes til kommuneplan etter plan- og bygningsloven. Jeg vil anta at motorferdselsloven med det vil oppfylles bedre, og at vi kan få en mer helhetlig motorferdselspolitikk, i og med at kommunene får større myndighet etter motorferdselsloven. Etter mitt syn haster det å få på plass en bedre motorferdselspolitikk. Salget av snøscootere og andre motorkjøretøy til bruk i utmark øker hvert eneste år. Det er faktisk solgt 55 000 snøscootere i Norge, og da er det lite tjenlig at vi er på etterskudd med et tilpasset lovverk. Da tenker jeg ikke mest på snøscootere som er i bruk på vinterføre, men på de terrenggående motorkjøretøyene som brukes på barmark. Disse kjøretøyene setter spor i naturen for mange tiår framover. Spesielt er myrlendt terreng utsatt der sommeren er for kort til å lege sårene i naturen. Her må kommunene være seg sitt naturansvar bevisst. Soria Moria-erklæringen sier at vi skal føre en restriktiv politikk i forhold til motorisert ferdsel i utmark, med tiltak for å redusere omfanget av barmarkskjøring, og at forsøkene skal evalueres før en gjør endringer i lovverket. Ut fra det mener jeg det er riktig å avvise dette Dokument nr. 8-forslaget, da MoSa-arbeidet avsluttes, som jeg har forstått, i september i år, og resultatene av dette og evalueringen av forsøket skal danne grunnlaget for det videre arbeidet i departementet. Mange kommuner venter spent på hva departementet kommer fram til, så dette arbeidet haster det med.