En fersking her på huset skal være veldig forsiktig når han uttaler seg om en representant som har sittet her i mer enn 30 år. Det er et faktum at svært mange i denne salen, og også utenfor, selvfølgelig lytter nøye når representanten Carl I. Hagen snakker. Men etter 30 år på Stortinget ser det dessverre ikke ut til at han har fått med seg like mye om hvordan man realiserer politiske mål via lovverket. Når representanten Giske hever stemmen og sier at noe er klart, så gir ikke det veldig mye veiledning. Men Giske har et poeng, nemlig at stadig oftere skjer det her på huset at det blir fattet vedtak hvor de som er enige om dette vedtaket, innbyrdes er uenige om hva man egentlig mener. Det er ikke uten grunn at jusstudenter, jurister, advokater og dommere river seg i håret over hva man faktisk sitter og skriver i merknader i dette huset. Det er ikke uten grunn at advokatsalærene øker og øker, når politikere som er helt uenige, sier at de er enige om noe, men har tre vidt forskjellige standpunkter til det de egentlig sier at de har ett standpunkt til. Så denne debatten har ikke brakt veldig mye klarhet. Jeg må jo si at representanten Lønning hadde et særdeles godt poeng da han sa at forslaget om en gjennomgang av effekten av denne loven er særdeles nødvendig, og at vi kommer til å stemme for det med begeistring. Det tror jeg ikke var en overdrivelse, det var snarere en underdrivelse.