Regjeringen har i denne proposisjonen fremmet forslag om å innføre felles foreldreansvar for samboende foreldre når farskapet er erkjent etter reglene i barneloven § 4 og foreldrene har underskrevet en samboererklæring som er sendt folkeregisteret. Rundt halvparten av norske barn fødes i dag av ugifte foreldre. Etter at det i 1998 ble mulig å avtale felles foreldreansvar på samme blankett som for erkjennelse av farskap, har det skjedd en betydelig økning i antall slike avtaler. Lovendringen medfører en større rettslikhet mellom barn av samboende og gifte foreldre, og den viktigste begrunnelsen er hensynet til barnets beste, og at både mor og far tar ansvar som foreldre. Løsningen er også enkel å praktisere og vil fange opp de aller fleste par som er samboere. Forslaget innebærer at foreldrenes egenerklæring om samboerskap skal være bestemmende for om de regnes som samboere i forhold til etablering av felles foreldreansvar. Komiteen mener det er viktig at det legges til rette for felles foreldreansvar også for samboende foreldre. Foreldrenes vilje og evne til å ta del i omsorgsoppgavene vil bli positivt påvirket ved at begge foreldrene har del i foreldreansvaret. Undersøkelser viser at samboerskap er mindre stabile enn ekteskap, og det er viktig å sikre den formelle tilknytningen mellom far og barn. En samboende far har like nære relasjoner til barnet som en gift far. Foreldrenes sivilstatus bør ikke være bestemmende for den formelle tilknytningen mellom far og barn i de tilfellene hvor de lever og bor sammen. Barnet må sikres mest mulig stabil foreldrekontakt, uansett foreldrenes valg av sivil status. Jeg er svært tilfreds med at det er bred enighet i komiteen om en likestilling mellom ekteskap og samboerskap når det gjelder foreldreansvar. På to områder skiller komiteen lag. Flertallet, bestående av Arbeiderpartiet, Fremskrittspartiet og Sosialistisk Venstreparti, mener at ved uenighet mellom mor og far om farskapet er det mannens farskapserkjennelse som gjelder inntil en eventuell offentlig fastsettelse av farskapet har funnet sted. Jeg regner med at flertallet selv begrunner sitt forslag. Mindretallet, bestående av Høyre, Kristelig Folkeparti og Senterpartiet, ønsker ikke å endre reglene for farskapsfastsettelse. Mindretallet mener det må antas at moren er den nærmeste til å ha kunnskap om barnets tilblivelse i de tilfeller hvor samboerne er uenige om farskapet. Mindretallet mener det er uheldig, i forhold til både arv og forsørgelse, at det kan være etablert et omtvistet farskap som skal gjelde fram til et sikkert farskap blir etablert. Med flertallets lovforslag er det fars ord som skal veie tyngst, mens mor sitter med bevisbyrden for å få farskapet avklart, og dette mener mindretallet er urimelig. Det andre området hvor komiteen har delt seg, er i spørsmålet om fastsettelse av farskap og foreldreansvar ved assistert befruktning. Flertallet, bestående av Arbeiderpartiet, Fremskrittspartiet og Sosialistisk Venstreparti, ber Regjeringen utrede en vurdering av fastsettelse av farskap og foreldreansvar ved assistert befruktning, og at i disse tilfeller skal samboerfar kunne bli godkjent som far og få foreldreansvar på lik linje med ekteparfar, selv om han ikke er biologisk far til barnet. Jeg regner også med at flertallet redegjør for forslaget. Mindretallet, bestående av Høyre, Kristelig Folkeparti og Senterpartiet, mener det blir unødvendig komplisert å lage egne regler for farskap og foreldreansvar ved assistert befruktning ettersom disse i dag behandles på lik linje med fastsettelse av andre farskap og foreldreansvar, både i og utenfor ekteskap. Loven oppfyller i dag formålet om å likestille barn født ved assistert befruktning og naturlig befruktning. Høyre anser det som en fordel for foreldrene at de ikke trenger å redegjøre for befruktningsmåten når barnet blir født og farskap/foreldreansvar skal fastsettes. Mindretallet mener at lovforslaget reiser kompliserte juridiske spørsmål som det er vanskelig å overskue konsekvensene av. Det er etter Høyre og mindretallets oppfatning ingen tvil om at dette forslaget burde vært grundig utredet og sendt på høring i samsvar med vanlig prosess for lovutvikling. Jeg tar opp det forslaget som er inntatt i innstillingen.