Først vil jeg takke for et godt samarbeid med samarbeidsministeren gjennom det året som har gått, men også med utenriksministeren. Nordens fellesskap er et fellesskap i verdier. Det er en samfunnsmodell, eller visjon, som vi prøver å virkeliggjøre i våre nordiske land. Derfor blir det også først og fremst gjennom hverdagens arbeid og det tålmodige – noen ganger langsomme – arbeidet at vi profilerer Norden og gir samarbeidet innhold. Nordisk samarbeid har også fått en internasjonal dimensjon etter Berlinmurens fall. Samarbeidet med balterne og russerne har økt betydelig. Samtidig har vi Norges og Islands behov for å ha kanaler inn i EU-systemet, som også til tider preger arbeidet. Det er viktig for oss å ha god kontakt med EU og Europaparlamentet. Vi får ikke til gode resultater og politisk fokusering på nordområdene, på det arktiske samarbeidet og på Barentssamarbeidet uten at vi har hele Norden og EU med oss. Den nordlige dimensjonen i EU gir et felles grunnlag for å fremme politisk dialog og konkret samarbeid. Forholdet mellom EU og Russland preges av stor aktivitet, men mindre av konkrete resultater. Det er opprettet samarbeidsområder innen økonomi, indre og ytre sikkerhet samt vitenskap, utdanning og kultur. Innen økonomien arbeides det med å etablere et åpent og integrert marked mellom EU og Russland. Det er en stor utfordring. EU er sterkt avhengig av energileveranser fra Russland og er følgelig sårbar for endringer i russiske holdninger. Avtalen mellom Russland og Tyskland om en gassrørledning bidrar til dette. Norges og Europas forhold til Russland vil ha stor betydning for den videre utviklingen i vår del av verden. Utfordringene framover blir hvorledes vi gjennom Nordisk Råd skal videreutvikle dialogen og det konkrete samarbeidet med de nordlige områdene, Arktisk Råd og Barentsrådet, og bidra til at Norden fortsatt blir en drivkraft i det regionale samarbeidet i nordområdene. Det nordiske budsjettet utgjør vel 800 mill. danske kroner. Det er for småpenger å regne. Investering i samarbeid mellom land og å løse saker til innbyggernes beste i fred og fordragelighet skal koste noe. Jeg har ledet budsjettgruppens arbeid noen år, og fortsatt har vi noen utfordringer i selve utformingen av budsjettdokumentet. Innholdet er som sagt gjenstand for debatt hvert eneste år. Budsjettdokumentet er for lite gjennomsiktig. Det er nesten umulig å skaffe seg oversikt over hvor mye penger som egentlig går til de ulike prosjekter. Det flyttes penger rundt omkring i budsjettet. Ett år står de på én budsjettpost, et annet år ikke, men dersom en leter godt, kan en kanskje finne at det er status quo på en rekke poster. For eksempel finnes de pengene som representanten Fredriksen etterlyser, på en annen post, og har om lag samme bevilgningsnivå som forrige år. Det er ikke lett å forstå. Et annet forhold som jeg synes statsråden må stresse, er at fagministrene må få et større eierskap til det nordiske budsjettet, og de må følge pengene de får bevilget, helt inn i utvalgene i Nordisk Råd. Inntrykket nå er at dette ordner embetsmennene. Det er vel og bra at vi har dem, men skal det bli mer synlig hvordan nordiske penger brukes, må rutinene legges om: eierskapet til budsjettet må økes. Ulike departement må også bli mer på hugget når det gjelder å bistå NGO-er som ønsker å få ut midler fra den nordiske potten. En rekke NGO-er har prosjekter i forhold til Russland. Det kan virke som om det er blitt trangere vilkår for NGO-er for å operere i Russland. Det må også være med som en av de viktige sakene i dialogen med Russland framover. Den nordlige dimensjon er et begrep som vi har et ansvar for å fylle med innhold. Europaparlamentet skal i disse dager behandle en rapport om den nordlige dimensjon, og det er dessverre slik at Europaparlamentets medlemmer ikke er sjenerende opptatt av hva som er utfordringene i nordområdene. Ifølge Diane Wallis, som har jobbet med den nordlige dimensjon i EU, stopper interessen midt i Østersjøen. Derfor må det endelige sluttdokumentet om den nordlige dimensjon som EU, Russland, Norge og Island nå skal sluttføre og undertegne i november, inneholde klare prosjekter innenfor nordområdene, som forplikter også økonomisk. Alt annet blir bare flotte planer, nye og mye ord og få resultater. Jeg er enig med både Inge Ryan og Dagfinn Høybråten når de tar til orde for at det nordiske samarbeidet kan spisses mer. Derfor mener jeg også at det viktigste på dagsordenen framover for det norske formannskapet i rådet må være nordområdene i vid forstand: praktiske resultater og å fjerne grensehindringer som finnes mellom våre land. Ombudsmann for grensehinderarbeidet er nå til drøfting i Nordisk Råds organer etter forslag fra nåværende president, Ole Stavad. Det er bra at det kan bli politisk enighet om dette, og utfordringen blir om Ministerrådet vil støtte dette og dermed også finansiere en slik ordning. Ivar Kristiansen nevnte i sitt innlegg en opinionsundersøkelse som nå er foretatt i de nordiske land, og som blir framlagt denne uken. Der er hovedbudskapet at innbyggerne i Norden ønsker et nordisk samarbeid, og at åtte av ti kjenner til Nordisk Råd og Nordisk Ministerråd. En klar majoritet av innbyggerne – velgerne – mener dessuten at samarbeidet skal utbygges. Særlig har innbyggerne forventninger til samarbeid om miljøbeskyttelse og kriminalitetsbekjempelse. Det er også et interessant resultat at på spørsmål om hvilket land ditt land skal samarbeide med på lang sikt, så prioriterer innbyggerne i hvert av de nordiske land et samarbeid med de øvrige nordiske land, og deretter med EU. Tallene er høyest for begge kategorier i Danmark og Norge, dvs. det land som har vært lengst med i EU av de nordiske land, og utenforlandet Norge. Det viser at et europeisk samarbeid ikke står i noe motsetningsforhold til det nordiske samarbeidet. Det er et tankekors at interessen for Nordisk Råd og nordisk samarbeid er større i andre hjørner av verden enn her hjemme. Det er også noe som reflekteres i media. Det nordiske samarbeidet er vel forankret hos grasrota, og de nordiske land scorer høyt på alle internasjonale statistikker over levekår og økonomiske størrelser. En oppfordring til media blir derfor å følge mer med på det politiske verksted som Nordisk Råds sesjon er, men også på det arbeidet som gjøres gjennom året. Jeg håper på et framtidig nordisk samarbeid som har med seg den nordlige dimensjon, og som gjør at vi om ett år kan stå her og fortelle om flere resultater.