Spørsmålet vi diskuterer nå, dreier seg om ytringsfrihetens grenser. Ytringsfriheten er et sentralt og grunnleggende prinsipp i vårt samfunn, i vårt demokrati. Det bør vektige og meget gode begrunnelser til før man gjør innskrenkninger i det som er ytringsfrihetens utgangspunkt, nemlig at vi skal kunne si det vi ønsker å si. I denne saken er det, så vidt Høyre kan se, ikke anført spesielt gode grunner for at man skal gjøre en innskrenkning i ytringsfriheten. Saksordføreren nevnte på vegne av regjeringspartiene at politisk reklame eller reklame for livssyn er ikke noe vi trenger. Nei, trenger – det kan nok være, det, det er mye vi ikke trenger. Men det er jo heller ikke slik at ytringsfriheten skal begrenses ut fra et slikt resonnement. Begrensningen må jo skje ut fra mye strammere prinsipper enn det som der beskrives. Det var også sagt at det var viktig å ha reelt like vilkår. Ja, det kan være det. På den annen side har vi jo da reklame f.eks. innenfor det politiske og masse andre plattformer, aviser, det lages foldere, det lages politisk agitasjonsmateriale fra partiene i valgkampene. Det er jo stor forskjell på i hvilken grad man har økonomisk rygg til å gjøre det, og TV-mediene er vel tross alt ikke så forskjellige at det skulle være grunn til å ha spesielle regler akkurat for dette. Derfor går vi inn for å støtte forslaget fra Fremskrittspartiet og Høyre, om at reklame for livssyn og politiske budskap bør være tillatt i vårt land.