Nå var ikke jeg i stand til å se de store motsetninger mellom innovasjon, forskning, kompetanse og nyskaping som forrige taler drog fram her, som liksom skulle skape et skille mellom Regjeringens – og Høyres – politikk og Arbeiderpartiets politikk. Heller tvert imot: Det som denne stortingsmeldingen er full av, og som gjennomsyrer den, er i tillegg til markedsadgang nettopp innovasjon, forskning og kompetanse som grunnlag for å drive norsk fiskerinæring framover, og for å drive utvikling av næringen slik at det er mulig å tjene penger også i framtiden. Det er en grunnleggende faktor for all næringsutvikling i Norge i dag, og kanskje framfor alt viktig for fiskerinæringen. Det er pr. i dag ikke noe problem å ta opp den siste fisken fra havet. Vi har en teknologi som gjør at vi kan fiske stadig mer, med færre fiskere tilgjengelig og med færre båter. Den utviklingen har gått sin gang siden siste verdenskrig, og kan absolutt ikke tilskrives de siste fire årene. Men når det er sagt, har vi også en tradisjon for at fiskerinæringen har vært innovativ, har tatt innover seg ny utvikling som kommer, både nasjonalt og internasjonalt, har fisket på nye ressurser, har utviklet ny teknologi og tatt i bruk ny teknologi når den har vært tilgjengelig, har fisket på nye områder og gått inn i nye markeder med nye produkter. Det som er spesielt, og som jeg synes stortingsmeldingen på en god måte fokuserer på, er at vi nå på mange måter står overfor et paradigmeskifte i norsk næringsutvikling og norsk industri i det hele tatt, hvor vi er nødt til – for å si det enkelt – å putte mer intelligens i ethvert produkt, for å greie å konkurrere med de produktene vi skal selge i et nasjonalt, internasjonalt og globalt marked. Da er det jo et stort paradoks at en del av dem som sier at de har en alternativ fiskeripolitikk, er de som sterkest går imot og til dels vil hindre den lille markedsadgangen vi allerede har når det gjelder til de største markedene for norsk fiskerinæring. Jeg har lyst til å bruke havbruksnæringen som eksempel på det som har skjedd av innovasjon og kompetansedrevet næring. Tidlig på 1970-tallet sa forskerne og næringsutøverne at det ikke var mulig å drive oppdrett nord for Trøndelag. Med god forskning, med god kunnskapsutvikling har vi kommet til at vi kan drive havbruk på hele vår langstrakte kyst, fra Lindesnes i sør til Kirkenes i nord. Et annet eksempel på hva som har skjedd innenfor havbruksnæringen med basis i forskning og kompetanseutvikling, er fiskehelse. For en del år tilbake ble det brukt tonnevis av antibiotika for å dyrke fram den fisken vi skulle selge i det internasjonale marked. Med god forskning, med god kunnskapsutvikling har vi dag en næring som nærmest totalt er fri for bruk av legemidler. Den har kommet fram med fiskearter og fiskepopulasjoner som gjør at man ikke trenger å være redd for en rekke sykdommer, både smittsomme og andre, som tidligere var innenfor denne næringen. I tillegg forskes det kontinuerlig på nye arter og nye muligheter, og ikke minst på ny teknologi, som i seg selv blir en eksportartikkel for Norge, hvor vi ikke bare kan eksportere fisken og teknologien, men hvor også kunnskapseksport blir en interessant salgsvare. I meldingen fokuseres det også på organisering av næringsrettet FoU-virksomhet, med hovedkontor i Tromsø. Jeg synes det er udelt positivt at det nå tas grep for å få enda mer ut av alle de millioner kroner vi setter inn i forskning på dette området. Jeg har bare lyst til for egen del å si at vi fortsatt må være åpne for at de gode ideer, de gode initiativ, de personlige initiativ, er veldig viktige, uavhengig av organisering for å drive forskningen på dette området framover, og at vi må se fiskeri- og havbruksforskningen i sammenheng med all øvrig forskning som vi driver, og ikke minst de politiske føringer vi legger både gjennom forskningsmeldingen, gjennom regionalmeldingen og gjennom meldingen om kultur og næring, på dette området. Avslutningsvis vil jeg si at den utviklingen som fiskerinæringen nå er inne i, hvor det igjen er muligheter for å tjene penger i næringen, hvor det vises at vi til gagns gjør det, og hvor vi også tar i bruk ny kompetanse og ny kunnskap, er med på å bidra til at næringen blir mer attraktiv for morgendagens ungdom, og ikke minst for morgendagens kvinner, som vi er helt avhengig av om vi skal ha både bosetting og sysselsetting i kystsamfunnene framover.