Forslaget til neste års budsjett og innstillingen fra finanskomiteen viser at det flertallet som nå styrer kongeriket, vil ha verdiskaping i hele landet. Det er svært gledelig for den som kommer fra et distriktsfylke der tradisjonelle næringer som landbruk og industri står for en stor del av verdiskaping og sysselsetting. Dette er viktige satsingsområder for dagens flertallsregjering. Landbruket i fylket hvor jeg kommer fra, er optimistisk og utviklingsorientert. De sitter aldeles ikke og henger med hodet, men er svært aktive som matprodusenter og opplevelsesprodusenter. For landbruket representerer ikke bare matproduksjon. Det er også en viktig aktør for at vi skal kunne utvikle nye næringer innenfor f.eks. reiseliv. Det åpne kulturlandskapet, gårdene som produserer og selger gårdsmat, og gårdene som tar i bruk sine mange bygninger og er vertskap for dem som kommer på besøk, representerer et mangfold og en kreativitet vi kan savne mange andre steder. Mange gårder åpner også opp for aktiviteter som Grønn omsorg eller «Inn på tunet», som tiltaket nå heter, der barn fra skoler i kommunen kan komme og få undervisning i ulike fag. Jeg kunne ha nevnt flere eksempler, men det får holde. Når jeg leser Fremskrittspartiets forslag til statsbudsjett, blir jeg mer enn forundret. Hvordan tenker det partiet seg at det skal se ut på norske bygder – eller skal vi si i ulike landsdeler – med sitt forslag til kutt i jordbruksavtalen? Med et kutt i jordbruksavtalen fra et år til et annet på 6,7 milliarder kr ville dramatikken blitt stor for det norske landbruket. Det ville nok ikke bare blitt slutt på matproduksjonen på gårdene og i næringsmiddelindustrien, men bosettingen i store deler av landet vårt ville endret seg radikalt. Det åpne kulturlandskapet vi så stolt viser fram, ville nok bare eksistert på bilder fra gamle dager. Et slikt forslag har ingen rot i virkeligheten, og en kan undres over at det fremmes i ei tid da Fremskrittspartiet tar mål av seg til å være en regjeringspartner på borgerlig side i 2009. Et annet satsningsområde for den rød-grønne koalisjonen er, som representanten Borten Moe også var innom, skogbruk. I mitt fylke representerer skogen den aller største eksportnæringen vi har. Størst er papirindustrien, men også trelastindustrien står for viktig verdiskaping. Under Bondevik II hadde skognæringen trange kår, og skogeierne så seg ikke tjent med å avvirke skogen. Nå er det ny optimisme i skogbruksnæringen, og de ønsker atter å bidra med tømmer til Norske Skog og til trelastnæringen. Når vi plusser på satsing på øking i overføringene til kommunene, utbygging av bredbånd, småsamfunnssatsing, gjennomføring av Kulturløftet osv., er dette et budsjett som sprer optimisme i hele landet. Ungdommen forstår at det går an å bo og arbeide også utenfor de største byene våre, at det faktisk går an å arbeide og leve det gode liv hvor som helst om en ønsker det, og det legges til rette for det. Det tror jeg gagner oss alle sammen.