Jeg må bare bruke anledninga til å si at jeg er virkelig skuffet over hvordan Fremskrittspartiet har opptrådt her i salen. Med sin holdning ellers, ikke minst når det gjelder innvandrerbefolkninga, hvor man ikke ønsker å nyansere i det hele tatt, har man inntatt en motsatt rolle i dette spørsmålet. Her gjelder det virkelig å være forsiktig, så man ikke tråkker i salaten. For eksempel i forhold til representanten Karin S. Woldseth, som jeg kanskje er mest skuffet over, siden jeg ikke forventer stort mer av representanten Ulf Erik Knudsen, mener jeg at hun på mange måter henger bjella på katten. Jeg tror at årsaken til at så mange barn må lide under fortsatt unnfallenhet og motvilje mot å se, har å gjøre med de holdningene som representanten Woldseth viste i salen. Å kalle kunnskap vi faktisk har om skadene disse barna svært ofte får av å leve under de forholdene som mange kaller for patriarkalsk terrorisme – som er en enorm belastning, som er dokumentert forskningsmessig, og som man kan få vite om bare ved å oppsøke disse barna sjøl eller voksne som har levd under disse forholdene – og hvordan de oppleves, for stigmatiserende er helt utrolig. Jeg mener at det fører til at man lar være å gripe inn. Men det føyer seg inn i rekka av hvordan Fremskrittspartiet ellers forholder seg til forskning og kunnskap, også f.eks. når det gjelder alkohol. Man tar på seg skylappene, nekter å se realitetene i øynene og turer fram som før. Det er altså heller ikke til disse barnas beste. Det kan jeg i hvert fall slå fast. Så kaller man det også stigmatiserende å slå fast at mange i hjelpeapparatet og rettsapparatet faktisk ikke har den nødvendige kunnskapen om hva det vil si for barn å vokse opp med vold i familien. Ja, men det er jo bare å spørre folk som jobber i hjelpe- og rettsapparatet sjøl. De skriker jo etter kunnskap. De ber jo oss om å sørge for at de kan få mer kunnskap, slik at de kan gripe inn før. Så jeg skjønner virkelig ikke dette behovet for å lene seg tilbake og be om mer nyanser hele veien. Selvfølgelig er det slik at også kvinner bruker vold. Selvfølgelig er det slik at også kvinner begår overgrep mot sine barn. Men 90 pst. av dem som gjør det, er altså menn. Det kan hende at det er vanskelig å se realiteten i øynene, men slik er det faktisk. Heldigvis er det mange her i salen som ikke har den samme tålmodigheten som det Fremskrittspartiet, og også faktisk Høyre, har vist. Det er jeg veldig glad for. Her er det mange som har skjønt hvor viktig det er å ta tak i dette, ikke minst vår egen justisminister. Jeg mener at vi nå må handle i langt større grad enn hva vi har gjort til nå. Vi må ta disse barnas situasjon på et langt større alvor enn det Fremskrittspartiet er villig til.