Stortinget skal nå behandle stortingsmeldingen om marin næringsutvikling, som har fått navnet Den blå åker. Meldingen er en oppfølging av Stortingets vedtak i forbindelse med et forslag som ble fremmet av Arbeiderpartiet for ca. to år siden. Dette forslaget gikk ut på å få en egen stortingsmelding om en helhetlig kystpolitikk og om kystsamfunnenes utfordringer. Forslaget ble nedstemt av flertallet – regjeringspartiene og Fremskrittspartiet – og i stedet ble det vedtatt at det skulle legges fram en melding som skulle begrenses til verdiskaping og utviklingspotensial i de marine næringene. En samlet komite mener at den foreliggende melding gir en bra beskrivelse av forhold knyttet til den marine næringen, men et flertall i komiteen uttaler at det hadde vært en fordel dersom meldingen i større grad hadde belyst helheten i situasjonen for våre kystsamfunn. Havområdene innenfor Norges økonomiske sone er seks ganger så store som det landområdet vi rår over. Norge er et av de land i verden som har lengst kystlinje i forhold til folketall. 90 pst. av innbyggerne i Nord-Norge bor mindre enn 4 km fra kysten, og over 90 pst. av befolkningen i Sør-Norge bor mindre enn en times reisetid fra kysten. Dette viser med all tydelighet hva kysten har å si for bosettingen og for næringslivet i dette landet. Nærheten til havet er avgjørende for vår nasjonale rikdom og velferd. Dette gjør det så overordnet viktig at vi innretter oss slik at vi også i framtiden kan høste av havet, og at vi kan kombinere interessene innenfor de næringer kysten og havet gir oss et grunnlag for. Derfor er det også viktig at vi i framtiden fører en politikk som legger grunnlaget for at de naturgitte fortrinn og ressurser skal komme kystsamfunnene og landet til gode i form av bosetting og næringsliv. Bosetting og næringsliv i våre kystsamfunn har gjennom historien vært tuftet på det havet har å gi, og dette vil også måtte være hovedgrunnlaget for kystsamfunnenes eksistens i framtiden. Derfor kan ikke aktiviteten på kysten overlates ensidig til markedsstyring og til næringsnøytralitet. Skal vi ha bosetting og næringsliv i våre kystsamfunn, må vi ha politisk styring og gode virkemidler, kombinert med en aktiv lokalbefolkning som har evne og vilje til å skape bedrifter og arbeidsplasser. Det ligger som sagt enorme muligheter for næringsutvikling langs kysten, men samtidig preges deler av kysten av stagnasjon og tilbakegang. Fra Arbeiderpartiets side vil vi utnytte mulighetene langs kysten til å skape ny vekst i våre kystsamfunn. Jeg håper og tror at det fortsatt er stor vilje i dette hus til at vi skal beholde våre kystsamfunn som vitale og oppegående lokalsamfunn med tro på framtiden. Dette er av den største viktighet for landet som helhet. Jeg er glad for at et stort flertall i komiteen klart slår fast at en levende kyst forutsetter at bygdene er livskraftige, og at kulturlandskapet ivaretas. Flertallet poengterer også viktigheten av at både fiskeri- og landbruksnæringen holdes i hevd med gode og trygge arbeidsplasser. Mer og mer av næringsutviklingen vil i framtiden avhenge av kunnskap og ferdigheter. Sammen med de naturgitte mulighetene er det vår evne til å utvikle nye ideer og å sette ideene ut i livet som vil være avgjørende for verdiskaping, sysselsetting og velferd. Derfor må opplæring, forskning og utviklingsarbeid stå helt sentralt i satsingen på alle former for næringsutvikling. En samlet komite ser behovet for ytterligere å styrke forskning på områder som markedskunnskap, markedsrettet produktutvikling, oppdrett av nye arter og marin bioteknologi. Komiteen støtter Regjeringens forslag når det gjelder organisering av den blå-grønne forskningen, og komiteen ser behovet for å øke forskningsaktiviteten. Derfor er det bl.a. behov for å opprettholde de eksisterende forskningsstasjonene. Et flertall i komiteen, bestående av Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet, ser det som svært viktig at en satsing på forskning og utvikling skjer med en betydelig statlig innsats. En samlet komite legger til grunn at fiskeressursene er en samfunnsressurs som må forvaltes til beste for bosetting og næringsutvikling langs hele kysten. Komiteen slår også fast at det er en styrke at fiskerinæringen har en struktur der aktørene varierer i størrelse, og at de hver på sin måte danner grunnlag for levedyktige lokalsamfunn. Videre sier et stort flertall i komiteen, alle unntatt Fremskrittspartiet, at fiskeressursene er fellesskapets eiendom, og at fiskerettighetene ikke kan privatiseres. Jeg er glad for at disse prinsippene er slått fast i denne innstillingen, og jeg håper bare at dette er noe som fortsatt kan la seg omsette i praktisk politikk. La meg også nevne at et flertall i komiteen ser det som kritikkverdig at departementet har foretatt en oppheving av tidsbegrensningen for enhetskvotene uten å forelegge saken for Stortinget. Jeg mener at et svært viktig instrument for næringen og for våre kystsamfunn er omsetningen som skjer gjennom salgslagene, og at i vi i størst mulig grad kan ha en deltakereid flåte. Jeg er derfor glad for at et stort flertall, alle unntatt Fremskrittspartiet, klart slår fast at deltakerloven og råfiskloven skal ligge fast. I innstillingen har situasjonen når det gjelder kongekrabben, fått en god omtale. Komiteen konstaterer at mengden av kongekrabbe, særlig innerst i fjordene i Øst-Finnmark, er så stor at det tradisjonelle fisket med line og garn er meget sterkt hemmet. Dette medfører store tap, og komiteen finner det derfor ikke urimelig at dette tapet kompenseres med kvoter på kongekrabbe, også til båter under sju meter. Komiteen ber om at Regjeringen må ta initiativ i de norsk-russiske fiskeriforhandlingene slik at totalkvoten for kongekrabbe blir økt vesentlig. Komiteen uttaler også at det er viktig å styrke ressurskontrollen for å hindre økonomisk og miljømessig kriminalitet, og for å sikre ryddige forhold internt i næringen. Jeg er glad for at en samlet komite slutter seg til et forslag om å be Regjeringen fremme forslag om en styrking av ressurskontrollen. Havbruksnæringen står også sentralt i innstillingen, og en samlet komite viser til at utviklingen av havbruksnæringen har gitt Norge et enormt næringsmessig løft. Tall viser at det eksporteres 1,5 milliarder porsjoner laks årlig, eller 25 000 trailertransporter. Dette gir oss et godt bilde på hvor viktig denne næringen er. Komiteen mener at tilgangen på settefisk kan bli en begrensning for næringen, og et flertall mener at dette er noe som må ha høy prioritet i Innovasjon Norge. Ellers blir jo forholdet knyttet til havbruk inngående behandlet i forbindelse med ny akvakulturlov i Odelstinget om få dager. Regjeringens forslag om å etablere et marint innovasjonsprogram er meget positivt, og sammen med de konstruktive forslagene og merknadene som ligger i innstillingen, mener jeg at resultatet av denne behandlingen har blitt bra. Det må kanskje være en felles oppgave for oss alle å se til at det kan bli større interesse rundt denne næringen og for kystsamfunnenes situasjon i framtiden. Jeg anbefaler innstillingens forslag til vedtak.