Det er to forhold som SV mener fortjener en kommentar i debatten. Det ene er at arbeidet for familier med sterkt funksjonshemmede barn må ta utgangspunkt i full samfunnsmessig likestilling. De tiltakene som kommer fra Regjeringen, må ha det som mål, slik at det blir det faktiske resultatet av tiltakene. Vi forstår alle at slike familier trenger massive tiltak, og i de tilfeller der de får det, ser vi at det fungerer veldig godt. Så til punktet om IA-avtalen. IA-avtalen er viktig. Regjeringen må ikke fortsette å så tvil om den ved ensidige forslag om endringer. Norge er i en unik posisjon, der myndighetene og partene i arbeidslivet kan ta fatt i en av de største velferds- og økonomiutfordringene som samfunnet har. Med den avtalen i hånden kan man komme langt med hensyn til å løse oppgavene. Men da er det viktig at dette arbeidet ikke bare fokuserer på hovedmål 1, som er å få ned sykefraværet, men at man fokuserer minst like mye på hovedmål 2, som dreier seg om å få dem som er utenfor arbeidslivet, inn i arbeidslivet igjen, og på delmål 3, som dreier seg om å få seniorene til å stå lenger i arbeidslivet. Dessverre er det slik at når det gjelder delmål 2 og delmål 3, er det ifølge et svarbrev til kommunalkomiteen fra kommunalminister Erna Solberg ingenting «som tyder på at IA-avtalen har bidratt til at flere med nedsatt funksjonsevne har kommet inn i arbeidslivet». Og det står videre i brevet: «Det er heller ikke noe som tilsier at avtalen har bidratt til å heve forventet pensjoneringsalder.» Og så sies det at man skal komme tilbake til dette i evalueringen i oktober 2005. Det er åpenbart at man ikke har fokusert nok på disse to hovedmålene. Og det er åpenbart at det må nye tiltak inn for å sikre at hovedmål 2 og hovedmål 3 får like mye fokusering som hovedmål 1, og at man får en balanse mellom dem, slik at man ved å oppfylle hovedmål 1 – nemlig å få ned sykefraværet – ikke bidrar til økt utstøting, som gjør at det går galt med hovedmål 2 og hovedmål 3. Det kan være enkelt å få ned sykefraværet hvis man greier å få personer med dårlig helse til å uføretrygde seg. Dessverre er det slik, når man går tallene etter i sømmene både i kommuner og i enkeltbedrifter, at det er det som har skjedd. I går arrangerte Rikstrygdeverket og Fafo en stor konferanse som dreide seg om IA-avtalen, der man gikk igjennom det som har skjedd i flere større bedrifter. Det viser seg at man greier å jobbe godt med sykefraværet rundt dem som er ansatt, men man har dessverre fokusert lite og hatt liten mulighet til å bidra til at de som står utenfor arbeidslivet, kan bli gitt en mulighet. Utfordringene fra SV er to: Slutt å tulle med IA-avtalen! Finn virkemidler som gjør at vi kan nå målsettingene også for hovedmål 2 og hovedmål 3!