Jeg hadde egentlig tenkt å holde et veldig lavmælt og stille innlegg. Det vil jeg fortsatt gjøre, men etter å ha hørt de ideologiske stormdrag fylke seg her, skal jeg innlede med å vise til historikeren Leiv Mjeldheims skildring av Venstres posisjon i norsk politikk, boken «Den gylne mellomvegen». Jeg skal ikke gå videre annet enn å utdype hva det betyr. Det betyr at jeg på vegne av mitt parti er for fritt skolevalg, men jeg synes det skal avgjøres lokalt, og jeg ønsker ikke ved lov i Stortinget å begrense det lokale selvstyret. Så blir det veldig vanskelig for meg når jeg skal lytte til de stormfulle innlegg, enten det kommer fra den ytterste høyre fløy, representert ved Fremskrittspartiet, eller fra Lena Jensen, fra den ytterste venstre fløy. Men jeg tenker at de vanskelighetene er det fullt ut mulig for kloke folk lokalt å finne ut av. For å illustrere alle mellomposisjonene: Jeg har f.eks. lest komiteinnstillingen, og ser at når Fremskrittspartiet og Høyre står sammen og stemmer likt, så er det åpenbart ikke slik at de nødvendigvis tenker likt. Disse nyansene får vi tåle. Det er jo ikke verre enn at Norge er et veldig sammensatt land, det er ulike forhold i dette landet. Vi får tro at det vettet som skal vurdere dette lokalt, er i stand til å gjøre det. Det er mitt utgangspunkt, og det er derfor jeg ikke vil stemme for et forslag som gjør at vi lovfester det nasjonalt. Jeg vil hvor jeg er til stede, kjempe for et slikt fritt skolevalg. Jeg har gjort det i den byen som jeg representerer på Stortinget, og har da markert det standpunktet. Det er ikke slik at vi i dag diskuterer hvordan det skal utformes, hva det skal bety. Det er faktisk ikke tema. Det er et prinsipp som er tema, men det får komme til uttrykk under selve voteringen. Her stemmer folk både for og imot med litt ulike premisser. Jeg stemmer imot forslaget fra Fremskrittspartiet, som støttes av Høyre, med det premiss at jeg er for det frie skolevalg, men jeg vil ikke diktere det lokale selvstyret. Det er Venstres grunnlag, og siden det var mange ideologiske vinder til å begynne med her, får jeg kalle det «den gylne mellomvei».