Statsråd Hanssen var oppe og påstod at det bare er 5 000 kr som skiller mellom det at man har det dårlig, og det at man har det bra og akseptabelt som minstepensjonist, men det er jo ikke akkurat det som er utgangspunktet. Vi har sagt at 5 000 kr kommer i tillegg til oppjusteringene i trygdeoppgjøret. Tar man to pensjonister som er samboende eller ektefeller, og som er minstepensjonister, vil Fremskrittspartiets politikk føre til at den familien på to vil få i overkant av 21 000 kr mer. Det er nesten 2 000 kr i måneden. Det er noe helt annet enn det statsråden redegjorde for. Så til Myrli: Jeg vil understreke at Fremskrittspartiet går inn for en folkepensjon. Det er tydelig at representanten Myrli leser Fremskrittspartiets innstilling med ett øye og holder hånden for det andre øyet, og leser annenhver linje, slik at han ikke får med seg sammenhengen. For det han illustrerer, er jo faktisk det som har vært effekten av hans egen politikk for minstepensjonistene og pensjonene. Så synes jeg også at statsråden har vært lite offensiv når han sier at det er 4 000 av minstepensjonistene – han skal ikke ha noen formening om det er mange eller få – som må gå på sosialhjelp. Han sier at målet må være at de i minst mulig grad må være avhengig av slike løsninger. Man skulle kunne forvente en offensiv statsråd som hadde sagt at det ikke skal være behov for slike løsninger i det hele tatt, men at vi skal sikre minstepensjonistene en god og verdig inntekt som gjør at de slipper å ha noen form for sosialhjelp. Men det sier ikke statsråden. Så til det Sundsbø sa om Senterpartiets lykkelige dager, da man fikk halvert matmomsen, og at man ikke var fullt så lykkelig nå. Det er vel engang slik at mange har erfart at man kunne være lykkelig som singel, men ikke ble fullt så lykkelig som gift hvis man giftet seg med feil person.