I den debatten vi har hatt så langt i dag, har det vært størst fokusering på planens virkninger for oljevirksomheten, og da selvsagt med ulik tilnærming fra de ulike partiene. Jeg vil imidlertid understreke at planen som nå diskuteres, viser at det i stor grad er tradisjonell næringsaktivitet gjennom fiskeriene som er den store vinneren i forvaltningsplanen, om vi skal tørre å utpeke noen vinnere. Planens oppfølging av fiskerifaglige råd både fra havforskningshold og fra fiskarlagshold med hensyn til hvilke områder som skal åpnes for ny oljevirksomhet, innebærer at vi får en meget god balanse mellom miljøinteresser og ulike næringsinteresser som både fiskeri og olje. Senterpartiet har understreket i sitt program at vi ønsker å vektlegge både bosetting, arbeidsplasser og en framtidsrettet miljøtenking i nord. Det betyr at næringsutviklingen nå må bestå av satsing både på fiskeri, oppdrett og reiseliv samt olje og gass bl.a. Forvaltningsplanen har lagt til rette for hvor oljeaktiviteten til havs skal skje de neste årene, men like viktig for regionen blir satsingen på næringsutvikling på land. Reiselivssektoren, fiske- og havbrukssektoren er og vil være de største næringene i landsdelen i årene framover. Det må vi ha med oss når vi diskuterer forvaltningsplanen. Olje- og gassvirksomheten vil ikke kunne gi tilsvarende arbeidsplasser, men vil være et særdeles viktig supplement til de tradisjonelle arbeidsplassene på land. Vi må knytte vilkår til petroleumsvirksomheten for å sikre at det skjer en næringsutvikling og skapes arbeidsplasser på land over hele Nord-Norge. Senterpartiet vil sette klare krav om at en vesentlig del av de nye arbeidsplassene som er knyttet til petroleumsvirksomheten i nord, både kompetanse og industriarbeidsplasser, skal komme i landsdelen. Det skal bl.a. sikres ved å stille krav til drifts- og basestruktur, og vi arbeider for at en høyest mulig andel av lokale leverandører skal sikres til anleggene i nord.