Jeg har for så vidt et ønske om at dette ikke skal bli noen lang debatt. Vi hadde jo rovdyrdebatten for et år siden, og det er bare å konstatere at de politiske grupperingene ikke har endret seg noe særlig. Jeg synes det var et godt forslag Inger S. Enger og Ola D. Gløtvold kom med, fordi det som var resultatet av rovdyrforliket mellom regjeringspartiene og Arbeiderpartiet og SV, var at dette med grensegrupper er et uavklart spørsmål, og jeg synes at daværende miljøvernminister Børge Brende egentlig sa det ganske bra, at en «grensegruppe er selvsagt en grensegruppe. Det er altså en familiegruppe som har sitt revir både på svensk og på norsk side.» Man hadde med andre ord ikke tenkt over den problemstillingen, og det vil fremdeles ikke de som utgjør flertallet i rovdyrforliket, gjøre. Det som blir interessant framover, blir å se Senterpartiets posisjon i den nye, rød-grønne sosialistiske regjeringen, dersom det blir noen. Det blir virkelig musa som skal få lov å brøle til ulveflokken, for Senterpartiet har jo en helt annen politikk enn både SV og Arbeiderpartiet i denne saken. Så hvordan dette kommer til å se ut i framtiden, det blir ganske interessant å følge, og jeg er redd for at Senterpartiet nok må svelge både ulver og kameler og litt til for å få igjennom sin politikk. Det er det vel ingen som har noen særlig tro på at de får til. Men det er iallfall gledelig å registrere at det er ulike oppfatninger også i Arbeiderpartiet ut fra det som står i innstillingen og i de merknader Grethe G. Fossum har ført i pennen. Til slutt vil jeg bare ta opp Fremskrittspartiet og Senterpartiets forslag i innstillingen.