Representanten Nybakk skal ha ros for å ta opp problemstillingen knyttet til prostitusjon i Oslo. I motsetning til de fleste andre debattanter her i dag vil jeg forholde meg til interpellasjonens innhold, nemlig utenlandsk prostitusjon i Oslo. Representanten Nybakk kommer med en rekke påstander i sin interpellasjon – som enkeltvis sikkert er korrekte – og så generaliserer hun ut fra det. Ikke vet jeg hvem interpellanten har hatt kontakt med i disse spørsmålene, men politiet i Oslo er det åpenbart ikke. Alle er enige om at trafficking er noe man må bekjempe. Men når det gjelder utenlandsk prostitusjon i Oslo, er det ikke entydig at det skyldes trafficking. Jeg vil faktisk imøtegå hva utenriksministeren påpekte, nemlig at nigeriansk prostitusjon i Oslo skyldes menneskehandel. Det er det ingen dekning for, ifølge Oslo-politiet. Derfor må vi ikke lage generaliserende påstander som det ikke er grunnlag for. I møter og samtaler jeg har hatt med Oslo-politiet og med ledelsen i Oslo-politiet understreker de at langt de fleste av de 400 nigerianske prostituerte i Oslo – disse har økt fra 200 til 400 de siste fem årene – kommer til Norge via land i Sør-Europa, at disse kommer i grupper på tre til fire personer, og at de kommer relativt frivillig. Det er kanskje vanskelig å si i denne debatten, men det er altså sannheten om de nigerianske prostituerte. Når det gjelder de moldovske eller de fra andre land, som Ukraina, kan det godt hende det er riktig som representanten Nybakk sier. Men når det gjelder de nigerianske – som er de som øker i antall, og som utgjør det store flertallet – er det ikke bevis for eller indikasjoner på at disse kommer gjennom menneskehandel. Jeg vil altså imøtegå utenriksministerens påstander når det gjelder det. Fremskrittspartiet har fått en rekke henvendelser fra folk som opplever aggressiv prostitusjon i Oslos paradegate – på Karl Johan. Dette har altså vært et økende problem. Det bør være en rettighet for nordmenn å kunne ferdes relativt uforstyrret på Karl Johan, i sentrum eller i det offentlige rom. Det skjer altså ikke i dag. Stortinget fjernet i år 2000 straffeloven § 378. Paragrafen gjorde det straffbart å fremme seksuelle tjenester på en aggressiv måte. Som nevnt har antallet nigerianske prostituerte i Oslo økt fra 200 til 400 på de fem–seks årene som er gått siden paragrafen ble fjernet. Muligens bør Stortinget vurdere å gjeninnføre straffeloven § 378, som virket, i alle fall opp til da, relativt effektivt – noe også Oslo-politiet etterlyser. Videre bør Oslo bystyre se på politivedtektene, noe som de gjør i dag, og på hvor prostitusjon kan finne sted. Det er ingen andre steder i Europa eller i verden for øvrig, så vidt jeg vet, hvor det er paradegaten i byens sentrum som brukes til prostitusjon. Det kan ikke være slik at vi har en ensidig vinkling på kvinnenes situasjon – hele tiden på kvinnenes situasjon. Det er andre mennesker i denne byen, og langt de fleste benytter seg ikke av seksuelle tjenester. Et fokus vi også bør ha, er endringer i Norges lovverk i tråd med det de har i våre naboland, for vi har det mest liberale lovverk når det gjelder dette, sammenliknet med våre naboland. Derfor er det også her problemet er størst. Jeg synes norske politikere bør gjøre den jobben de er satt til, nemlig først og fremst å beskytte nordmenns interesser i Norge. Det er vår jobb.