Jeg vil starte med å gratulere statsråden med utnevnelsen. Mitt spørsmål går på selve salgsprosessen. Det er åpenbart at likebehandling og seriøsitet er ganske viktig når staten skal ut i markedet og finne en løsning gjennom en budprosess. Det har litt å gjøre med tilliten til staten som en ryddig aktør i næringslivet. I denne saken har altså Regjeringen gått inn i eksklusive forhandlinger med en budgiver som lå 200 mill. kr under konkurrerende bud, og på veldig underlig vis øker prisen på dette budet med 200 mill. kr, slik at det matcher de andre budgivernes bud. Dette gjør at salgsprosessen framstår som et slags skuespill hvor de to andre aktørene egentlig blir statister. På toppen av det hele har styret trukket seg, de ansatte var imot, og vi kjenner de nære relasjonene mellom styreformannen i Bredbåndsalliansen og Regjeringen. Mitt spørsmål er: Var det på noe tidspunkt aktuelt å velge andre fusjonspartnere enn Bredbåndsalliansen?