I Norge har Foreldreutvalget for grunnskolen siden opprettelsen i 1976 arbeidet for aktiv foreldredeltakelse i grunnskolen. Gjennom en rekke prosjekter og ved ulike former for informasjon er foreldrene blitt trukket inn i skolearbeidet på mange forskjellige måter. FUG har imidlertid ikke hatt noen prosjekter spesielt beregnet på eldre mennesker. Under et skolebesøk i Sverige i 2003 møtte jeg eldre som gjennom sitt frivillige engasjement i skolen var blitt en stor og viktig ressurs for elevene, ikke minst sosialt. I Sverige kalles dette «Farmor och Morfar i Skolan». Tiltaket ble også omtalt i norsk presse i forbindelse med besøket der. Den 8. august samme år ble det holdt et møte i departementet der representanter for Seniorsaken Norge, Norsk Pensjonistforbund og pensjonister og rektor knyttet til Bøverbru skole i Vestre Toten kommune deltok. Denne skolen har siden 1999 hatt et prosjekt der pensjonister er knyttet til skolen, og der både disse og elevene har stort utbytte av samarbeidet. Også andre steder i Norge har pensjonister og eldre på ulike måter vært knyttet til skolen, men sjelden som et planlagt og systematisk tiltak. Departementet gav på møtet uttrykk for at det var ønskelig å følge opp med et prosjekt for utprøving av modeller for å benytte eldre som ressurs i skolen. Det ble bestemt at det daværende Læringssenteret skulle få i oppgave å drive prosjektet som fikk navnet «Skolebesteforeldre». Skolebesteforeldre som idé handler om å utvikle kontakt og samhandling mellom barn og eldre gjennom skolen. I de nærmeste årene vil eldre utgjøre en stor gruppe i samfunnet. Flere kan regne med mange år med god helse og overskudd. De har en variert yrkes- og erfaringsbakgrunn, og eldre utgjør en betydelig og viktig ressurs i samfunnsnyttig arbeid. De vil samtidig ha glede av meningsfylte oppgaver på tvers av generasjoner og andre skiller i samfunnet. På en naturlig måte bidrar de eldre til overføring av kultur, tradisjoner, historie, kunnskap og erfaring. Ved å knytte nærmere bånd mellom gammel og ung øker trivsel og trygghet for alle, også utenom skoletiden. Både gammel og ung skal oppleve dette som positivt, en vinn-vinn-situasjon. Skolebesteforeldre skal ikke erstatte noen av skolens personale, men være en tilleggsressurs for skolen. Det er viktig at de kjenner ansvar og har interesse for barnas utvikling og trygghet. Ordningen baserer seg på frivillighet, og er i prinsippet ulønnet. Hovedmålsettingen er å etablere gode modeller i skolen for utvikling av samvær og samhandling mellom generasjoner. Pilotskoler skal prøve ut modeller for engasjement av skolebesteforeldre i grunnskolen. De rekrutterer frivillige skolebesteforeldre som ønsker å delta, og prosjektet skal sørge for gode kanaler for erfaringsutveksling og informasjon mellom pilotskolene og andre interesserte. Pilotskolene er spredt over hele Sør-Norge og Trøndelag. Skolene utveksler erfaringer underveis og har en felles samling i året. Første samling ble holdt 23. mars 2004. Prosjektet varer ut skoleåret 2005/2006. Styringsgruppen for prosjektet ble etablert høsten 2003 og består av representanter for departementet, Utdanningsdirektoratet, Norsk Pensjonistforbund, Seniorsaken Norge, Kommunenes Sentralforbund og Utdanningsforbundet. Departementet ser med spenning frem til avslutningen av prosjektet. De erfaringene som gjøres, vil være av stor betydning for det videre arbeidet med å trekke nye grupper mennesker inn i skolens hverdag.