Det tok flere år før Stortinget erkjente at Oslo, både som hovedstad og som den eneste virkelig store by i Norge, hadde og har spesielle utfordringer som krever en spesiell oppmerksomhet fra regjering og storting. Denne erkjennelsen resulterte i den store indre øst-satsingen – et spleiselag mellom stat og kommune, en satsing som har resultert i en fysisk og sosial rehabilitering av et tidligere forslummet område i Oslo. Den dynamikken som er i Oslo og Oslos utvikling, tilsier imidlertid at det fortsatt er behov for at stat og kommune tar et felles ansvar for de utfordringene som eksponeres i Oslo, bl.a. som følge av at Oslo er selve motoren i utviklingen av et flerkulturelt, nasjonalt samfunn. For noen år siden satte drapet på Benjamin Holmlia og Søndre Nordstrand på norgeskartet. Situasjonen fortalte om et samfunn med sterke spenninger, rasistiske undertoner og sosial ulikhet. Men situasjonen viste også potensialet i samfunnet: et engasjert nærmiljø, sterke frivillige organisasjoner, ungdomsklubber med engasjerte miljøer, idrettsarbeid som drives antirasistisk. Umiddelbart stilte også storsamfunnet opp med støtte for at disse gode kreftene skulle kunne videreføres. Så har imidlertid det skjedd, slik det ofte skjer, at den spontane støtten forblir spontan, og at det langsiktige arbeidet for å utvikle nærmiljøet på Holmlia og Søndre Nordstrand stopper opp. Her, som i andre bydeler i Oslo – som i Groruddalen, og som i Gamle Oslo – legges viktige barnehagetilbud, ungdomstilbud og integreringstiltak ned. Søndre Nordstrand er den bydelen i Oslo som har den sterkest voksende befolkning. 30 pst. av befolkningen er mellom 0 og 17 år, mot 20 pst. når det gjelder resten av befolkningen. Bydelen har skolekretser med mer enn 90 pst. innvandrere. Innvandrere utgjør 37 pst. av befolkningen, mot 18 pst. i snitt for Oslo. Vi har sett et sterkt nærmiljø, men det potensialet som ligger i bruken av dette nærmiljøet, undermineres bl.a. av bydelens økonomiske situasjon og av Oslos generelle økonomiske situasjon. Store underskudd i bydelen har gjort at mange frivillige organisasjoner mister sin støtte, eller får sin støtte redusert. Bemanningen i ungdomsklubbene skjæres ned, og klubber legges ned. Ressurssenteret som Røde Kors har i bydelen – et veldig flott tiltak – får sine bevilgninger redusert. Ennå er det et rikt organisasjonsliv på Søndre Nordstrand, men det må få muligheter til å videreutvikles. Og jeg føler vel at det budskapet som kommer fra debatten i Stortinget i dag, er at det fellesansvar som Oslo og staten tidligere har vist for Oslos utvikling, fortsatt må videreføres, også på Søndre Nordstrand. Regjeringen har varslet at den vil komme tilbake med en hovedstadsmelding og en storbymelding, og statsråden sa i sitt innlegg at her ville man komme tilbake til en del av de problemstillingene som man har fokusert på i denne interpellasjonsdebatten. Jeg tror det blir en veldig viktig melding, og den vil kunne danne grunnlaget for det nødvendige og langsiktige arbeidet som skal til for at en skal kunne møte de utfordringene som det flerkulturelle Oslo har, og som det flerkulturelle Norge har.