Jeg takker interpellanten for å ha reist et viktig, men vanskelig tema. Samfunnet må reagere mot kriminelle handlinger, og reaksjonen skal gjenspeile handlingens alvorlighet. Skjer ikke dette, vil tilliten til rettsstaten forvitre. Det er viktig at hensynet til ofrene for kriminalitet blir tillagt betydelig vekt både under etterforskningen, i rettssaken og når straffen skal utmåles. Samtidig er det et grunnleggende prinsipp i norsk strafferett at utilregnelige personer ikke skal sitte i fengsel. I rettsstaten Norge tilpasses reaksjonen og straffen også til gjerningsmannens helsetilstand, situasjon og livserfaring. For meg og for Kristelig Folkeparti er det viktig at justispolitikken også framover er fundamentert på en slik human og reflektert tilnærming. Det finnes altså i dag, som vi hører, en liten gruppe utilregnelige lovbrytere som opptrer særdeles plagsomt. De stjeler, begår hærverk og heleri, lager bråk, og enkelte plager andre gjennom blotting. De personene vi her snakker om, har imidlertid ennå ikke begått så alvorlige kriminelle handlinger at de kan idømmes en strafferettslig særreaksjon. Det er etter min mening bekymringsfullt at det i dag ofte overhodet ikke reageres overfor denne gruppen. I fjor vår behandlet justiskomiteen Bondevik II-regjeringens forslag til ny generell del i straffeloven. I innstillingen til denne saken, Innst. O. nr. 72 for 2004-2005, bad komiteens flertall bestående av Kristelig Folkeparti, Høyre, Venstre, Arbeiderpartiet og SV Justisdepartementet om i samarbeid med Helsedepartementet snarest å fremme forslag for Stortinget om løsninger på problemet. Det ble fra komiteens side lagt klare føringer for at løsningene må finnes innenfor helsevesenet. Det var ikke ønskelig å overlate ansvaret til institusjoner innenfor den tradisjonelle kriminalomsorgen. Alle er positive til tilnærmingen statsråden har signalisert fra talerstolen. Jeg tror erkjennelsen i debatten her i dag viser at dette ikke er noen enkel sak, og det finnes kanskje ikke en løsning, verken på den ene eller andre siden. Jeg har også merket meg at justisministeren har nedsatt en arbeidsgruppe som skal se på om det er mulig å bruke strafferettslige reaksjoner også når gjerningsmannen er utilregnelig. Det stod å lese i Dagsavisen den 29. mai i år. Det er slik jeg ser det, svært bra at begge statsrådene allerede er i gang med å søke å finne løsninger som kan ivareta også dem som – skal vi si – plages av de kriminelle handlingene som begås av utilregnelige. Det er også positivt at formålet med arbeidet er å bidra til behandling og rehabilitering av de menneskene denne problemstillingen gjelder. Det er viktig for meg å presisere at jeg tror at løsningene absolutt må involvere – hvilket alle har vært inne på her – og kanskje også primært finnes innen helsetjenesten. Det er iallfall her man har erfaring med behandling av psykisk syke, og det er her behandlingsmetodene må utarbeides og forbedres. Jeg tror de aller fleste av disse personene på en eller annen måte vil ha behov for hjelp også fra helsevesenet. Jeg synes at Olav Gunnar Ballos innlegg var tankevekkende når det gjelder problematisering. Kanskje vi tenker for snevert når det gjelder løsninger. Slik sett ser jeg fram til at vi får en sak i Stortinget senere. Kanskje vi alle virkelig skal gå inn i denne problemstillingen med nye øyne og tenke nytt, annerledes, reflektert og helhetlig. Fra Kristelig Folkepartis side ser vi fram til statsrådens konkrete forslag, både til lovendringer og behandlingsopplegg for utilregnelige lovbrytere som ikke er å anse som farlige, men som absolutt oppleves som svært plagsomme i sitt nærmiljø, og som ofte trenger hjelp. Det er viktig å ha to tanker i hodet: Borgerne må vernes mot kriminalitet, og den som har begått en kriminell handling, må gjennom et tilpasset behandlingsopplegg gis hjelp til å leve et kriminalitetsfritt liv. Vi vil svært gjerne være med på et samarbeid videre med Regjeringen og regjeringspartiene for å finne gode løsninger på denne vanskelige utfordringen.