Det er i dag svært gledelig å være med på å vedta finansieringsordningen som gir landets incestsentre tryggere og mer forutsigbare økonomiske rammer for sitt viktige arbeid. Dagens 18 incestsentre tilbyr et viktig lavterskeltilbud til mennesker som har opplevd seksuelle overgrep, og deres pårørende. Å få hjelp til selvhjelp i et trygt miljø hvor mange av de ansatte også selv har vært utsatt for incest, er antakelig for mange en viktig faktor for å komme seg videre i en svært vanskelig situasjon. Det er all grunn til å gi stor honnør til alle de frivillige organisasjonene og enkeltpersonene som har lagt ned et stort og viktig arbeid i etablering og drift av disse sentrene, som fordeler seg over 15 fylker i dette landet. Å få på plass en finansieringsordning som sikrer forutsigbarhet og trygge rammer, er antakelig noe av det viktigste vi som politikere kan bidra med i denne sammenheng. Denne stortingsmeldingen drøfter viktige spørsmål i forhold til hvordan incestsentrene skal organiseres og finansieres. Vi synes det er naturlig å likestille statens tilskudd til incestsentrene med den modellen for finansiering av krisesentrene som ble vedtatt i statsbudsjettet for 2005. Det er klare paralleller mellom disse tilbudene og den hjelp de gir til mennesker som er utsatt for vold og overgrep. Det har videre vært drøftet hvorvidt det er viktig med en lovregulering av incestsentrene, og Høyre mener at det foreløpig ikke er den riktige veien å gå. Det er naturlig og viktig at incestsentrene forankres i kommunene, og at disse yter økonomisk støtte til sentrene. En lovfesting vil i stor grad detaljregulere driften, med den fare dette innebærer i forhold til at man fjerner seg fra nødvendige lokale tilpasninger og den frivillighet som driften av svært mange av disse sentrene er tuftet på. Vi mener at det først og fremst er en økonomisk forutsigbarhet som er det viktigste virkemidlet for en tryggere fremdrift av sentrene, ikke en lovfesting. Ved en evaluering av ordningen med incestsentrene i neste periode er vi likevel åpne for en vurdering av spørsmålet om lovfesting av tilbudet. Når det gjelder spørsmålet om endringer i kommunenes frie inntekter, vil denne omleggingen av finansieringen innebære et mindre økonomisk ansvar for kommunene. Det må derfor være rimelig, slik Regjeringen foreslår, å trekke inn en del av de frie inntektene fra kommunene. Den foreslåtte endringen i finansieringen er jo den samme som ble foretatt i forbindelse med omleggingen av finansieringen av krisesentrene, jf. St.prp. nr. 1 for 2004–2005. Det er svært viktig at vi ikke risikerer at dette viktige lavterskeltilbudet må bukker under grunnet økonomiske forhold. Som nevnt tidligere, er frivillighet en viktig faktor når det gjelder driften av disse sentrene, og det er viktig å verdsette frivillighet og idealisme. Det blir derfor interessant i neste evalueringsrunde å få belyst sentrenes tilbud og organisering og samarbeidet med det offentlige hjelpeapparatet. Til slutt en kort stemmeforklaring: Regjeringspartiene ønsker å støtte II i komiteens tilråding, som lyder: «Stortinget ber Regjeringen gjøre en kartlegging av omfanget av seksuelt misbrukte barn og unge i Norge.»