Denne saken har en lang forhistorie. Det er flere år siden Stortinget vedtok regler om offentliggjøring av gaver til de sentrale partileddene. Dessverre etterlot vi den gang et stort hull, nemlig alle gaver til de lokale partileddene. Det betydde at enhver kunne anonymt, eller i hvert fall i skjul for offentligheten, gi store midler til fylkesledd eller lokalledd i partiorganisasjonene uten at det kom inn under kravene om offentliggjøring. To ganger tidligere har vi i denne stortingsperioden behandlet forslag fra Arbeiderpartiet om innskjerping. Dessverre har ikke det fått flertall, men nå får vi endelig vedtatt en lov som tetter det hullet. Så kan vi selvsagt diskutere hvor grensen skal gå, men her har vi da lagt oss på det som Demokratifinansieringsutvalget har lagt seg på. Saksordføreren holdt en grei redegjørelse for innholdet i det vi har gjort, og i hovedtrekk går komiteen inn for det Regjeringen har foreslått, som igjen bygger på Demokratifinansieringsutvalgets innstilling. Arbeiderpartiet har sluttet seg til det. Vi satt også i utvalget og føler forpliktelse til å følge opp det som ble lagt fram der. Derfor har vi bare lyst til kort å kommentere noen av de forslagene som ligger her fra mindretallet, for det første forslaget om å utvide plikten til å offentliggjøre partienes inntekter 1. september i valgår. Det er i og for seg en god tanke. Problemet med den er at det er så altfor lett å omgå den. Det er jo den letteste sak i verden å avtale med bidragsytere at pengene kan komme inn på konto i oktober istedenfor i august, og derfor tror vi at en slik ordning for de partiene som eventuelt vil holde gaver skjult fram til valget, blir svært lett å omgå. Det å skjule dem fra regnskapene når de kommer, blir imidlertid svært vanskelig. Men samtidig slutter vi oss helt til oppfordringen om å offentliggjøre gaver fortløpende. Det gjør Arbeiderpartiet. Vi ønsker full offentlighet, og er det noen pengeoverføringer det er offentlighet om, må det vel være fagbevegelsens varme støtte til Arbeiderpartiet. Fremskrittspartiet foreslår at organisasjoner som indirekte eller direkte mottar offentlig støtte, ikke skal kunne gi gaver til partiene. Det synes vi også blir et veldig spesielt forslag. Det vil f.eks. bety at menigheter rundt omkring i landet ikke kan gi støtte til lokale partiorganisasjoner. Det betyr at Norges Rederiforbund, som vel mottar en forholdsvis stor indirekte støtte gjennom helt spesielle skatteregler, ikke lenger kan gi støtte til Fremskrittspartiet, som man bruker å gi, osv. Et annet eksempel er Handikapforbundet. Enhver organisasjon som mottar en eller annen form for støtte, blir da hindret i å gi den type støtte. Det vil være et galt prinsipp. Det må være slik at når organisasjonene får offentlig støtte, bestemmer de selv hvordan de pengene skal brukes. Det har også vært en diskusjon om bedrifter og andre som deltar i store anbudskonkurranser i det offentlige. Det er klart at det reiser viktige og grunnleggende problemstillinger: Hvordan kan man være sikker på at den type gaver ikke påvirker en anbudskonkurranse? Man kan tenke seg en liten kommune hvor det er to entreprenørselskap, og det ene gir varme og store bidrag til bygdas regjerende parti, og det andre gjør det ikke. Kan man være sikker på at den type gaver ikke påvirker den politiske beslutningsprosessen i rent økonomiske anliggender når det gjelder kommunen? Vi har imidlertid kommet til den konklusjon at vi mener at åpenhet må være det viktigste virkemidlet også i denne sammenheng, og håper at det skal være tilstrekkelig for å bringe klarhet og ryddighet i den type forhold. Alt i alt er det en god lov vi vedtar nå. Det gjøres også noen endringer i finansieringen av partiene når det gjelder ulike støtteordninger, som får påvirkning på partienes støttenivå. Demokratifinansieringsutvalget anslo beløpet til ca. 10 mill. kr, som komiteen bemerker må kompenseres for i framlegget til statsbudsjett for 2006 til høsten.