Representanten Steinar Gullvåg stilte et spørsmål her i sted. Det er klart at en som fram til han kom inn på Stortinget, også satt i fylkeslandbruksstyret i Nord-Trøndelag, opplever at det er en endringsmotstand, en frykt for framtida, hos mange. Men kanskje er frykten like sterk hos landbruksbyråkratene for at det faktisk skal kunne skje noe. I fjor var det et prosjekt i forhold til framtidsbygder. Det var trukket opp flere forskjellige scenarioer. Det scenarioet som da kom best ut av det, var faktisk med dem som torde ha tillit og til en viss grad slippe folk fri. Man må faktisk ha tro på å kunne gå inn i framtiden. Frykten for framtiden synes jeg gjenspeiler seg veldig godt i den tenkningen som ligger her. Hvis vi ikke har utvikling, når vi heller ikke framover. Det er korrekt som representanten Asmyhr sa her i sted fra denne talerstolen, at vi i stor målestokk har hatt en avgang av bruk i landbruket. Vi må kikke framover og se på de mulighetene som vi har, og det er nettopp det som ligger i det forslaget som er reist av representanten Sponheim og meg. Her gis det muligheter til distriktene, det gis muligheter til å utvikle sin egen næring, og samtidig vil det være med på å skape en større bosetting i distriktene.