Etter å ha hørt det siste innlegget og en god del av innleggene her i dag synes jeg synd i den norske bonden. Mange av innleggene bærer preg av at man ønsker å stikke hodet enda lenger ned i sanden. For det er et faktum at fra 1989 og fram til i dag er antall jordbruksbedrifter halvert, fra 100 000 til 50 000. Jeg tror ikke det finnes en annen næring som er blitt utsatt for en sånn rasering, og det forteller vel alt om de rammevilkår næringen har, eller – sagt med kanskje litt andre ord – den tvangstrøyen næringen har på seg. Og så kan man stille spørsmålet: Hva er årsaken, og hva skjer i næringen? Det er rett og slett mangel på styring over egen eiendom og over egen arbeidsplass. For slik som sosialistene ser det, er en bonde en offentlig ansatt, og det er jo en god ideologi for sosialistene. For har bønder mulighet til å bli selvstendig næringsdrivende? Det har de ikke. De har ingen mulighet til frihet, til å møte virkeligheten, til å møte en hverdag som består av deregulering, avbyråkratisering og ikke minst det å kunne håndtere rovdyrpolitikken selv. Så er det sikkert mange som vil stille spørsmålet: Hva er virkeligheten? Noen prøver jo å framstille Fremskrittspartiets forslag som en forferdelig virkelighet. For sosialistene her i salen finnes det faktisk en virkelighet som er verre, og den heter WTO. For å ruste den norske bonden, for å møte framtiden, som er WTO, må han få muligheten. Vi har bl.a. sett at man innenfor fiskeripolitikken har avviklet fiskeriavtalen. Norsk fiskerinæring har fått frihet og står i dag på egne ben – uten subsidier. Samtidig er norsk fiskerinæring i stand til å møte internasjonal konkurranse. At norske bønder ikke skal få den muligheten, er jeg forundret over, men det er altså et politisk flertall, sammen med bondeorganisasjonene, som ikke ønsker å gi den norske bonden denne muligheten. Da jeg sa at det stod bra til med fiskerinæringen, glemte jeg å føye til at Regjeringen jo fører en fiskeripolitikk som gjør at Barentshavet blir plyndret av andre nasjoner. Så er det mange som hevder at Fremskrittspartiet vil fjerne norske bønder. Nei da, vi har ingenting imot selvstendig næringsdrivende som driver med matproduksjon. Vi ønsker å gi dem muligheten og legge forholdene til rette. Vi vil ikke fjerne norske bønder. Vi vil fjerne den tvangstrøyen og den landbrukspolitikken som flertallet har tredd nedover skuldrene på dem. Vi vil fjerne systemet. Vi er imot det gammeldagse og umoderne systemet som man har hatt siden krigen. Vi vil møte framtiden for norske bønder med et nytt system, der de får friheten, der de får muligheten, der de får anledning til å råde over sin egen grunn, og sørge for at de vil kunne drive sånn som de vil som kan det best. Jeg tror ikke det er de som sitter i denne salen, som kan bestemme hvordan norske bønder i framtiden skal klare seg. Det tror jeg de klarer godt selv, og det viser faktisk også flere forskningsrapporter at de har muligheter til. Så skal jeg helt sånn på slutten komme med en innrømmelse, og det er rett og slett: Vi har ikke fått gjennomslag for vår politikk i landbrukspolitikken. Vi har riktignok forhandlet og stemt subsidiært for en del budsjettforslag tidligere, men gjennomslag i landbrukspolitikken har vi ikke fått. Allikevel har altså antall bønder blitt redusert i løpet av de 15 siste årene, og det forsvinner stadig vekk flere og flere bruk. Er det ikke på tide at flertallet etter hvert begynner å innse at den politikken man har ført, er riv ruskende gal? Skal man ha en mulighet til å overleve på landsbygda, skal bygdene ha en sjanse til å overleve, må det komme en ny og forbedret politikk. Men jeg har dessverre ikke noen tro på at det kommer til å skje før i 2009, og da har det vært et stortingsvalg.