Eg deler representanten Bent Høie si oppfatning av at no er det viktig å sjå framover. No er det viktig å realisera distriktsmeldinga. No er det viktig å sørgja for ein god kommuneøkonomi, å sørgja for viktige samferdselspolitiske og næringspolitiske tiltak i stort, og òg å sørgja for at dei minste samfunna får del i både småsamfunnsengasjement spesielt og i andre verkemiddel. Men eg deler ikkje Bent Høie si oppfatning av forholdet mellom det engasjementet som den førre regjeringa hadde, og det engasjementet den regjeringa som vi har i dag, har vist. Det er ikkje noko å dvela meir ved. Vi har no fått innført ei ordning som vil stå seg inntil ho blir evaluert om, heldigvis, ganske mange år. Men det er slik at det vart gitt eit oppdag frå Stortinget med bakgrunn i den meldinga som regjeringa Bondevik II gav til Stortinget om korleis dei hadde tenkt å handtera spørsmålet om differensiert arbeidsgivaravgift, og korleis ho skulle kunna innførast igjen. Det vart altså gitt ei klar bestilling frå Stortinget si side. Det betyr at Regjeringa fekk beskjed om å vera meir offensiv enn ho hadde tenkt å vera. Så vart det lagt eit grunnlag. Ingen skal fortelje korkje meg eller nokon av dei andre som følgde denne saka svært nøye, at det ikkje vart oppnådd meir i Brussel med den regjeringa vi har i dag, enn dei fleste hadde tort å håpa på.