Jeg vil takke for mange interessante innlegg. Jeg synes ikke det har vært tendenser til stor svartmaling, men noen har kanskje tillatt seg å deppe litt. Det står i sterk kontrast til det jeg så i går på Oslo Børs, nemlig en ny «all time high»; det går veldig bra slik som situasjonen nå er i norsk næringsliv. Så er det noen som i debatten har etterlyst næringsministeren. Til interpellanten må jeg si at det faktisk er slik at hvis man retter en interpellasjon til finansministeren, får man finansministeren. Næringsministeren har andre oppdrag i dag, og han er selvfølgelig klar til når som helst å komme til Stortinget for å snakke om næringspolitikk. Så litt til historieskriving, som kanskje ofte får en litt for stor del av debatten. For det første er jeg enig med representanten Sponheim i at det som nå er det mest interessante, er å se hvordan arbeidsløsheten og arbeidsmarkedet videre utvikler seg. Jeg skal komme litt tilbake til det. Arbeidsløsheten har gått langsommere ned enn man skulle tro. Det kan være mange grunner til det. Men det vi i hvert fall vet, er at det framover er en stor utfordring for oss å klare å matche dem som nå er på utsiden av arbeidsmarkedet, med det nye antall jobber som kommer – for det kommer. Så til de små sleivsparkene om SVs ansvarlighet eller uansvarlighet. Jeg ser at en av de virkelig store mulighetene som SV nå har, særlig fordi vi har finansministeren, er å få slutt på at diskusjonen om økonomisk politikk dreier seg om en skala fra ansvarlig til uansvarlig. Det dreier seg om ulike politiske prioriteringer, og jeg har satt meg som mål at jeg skal få mer oppmerksomhet rundt det framover. Så en liten vurdering av dette som dreier seg om konjunktursituasjonen i norsk økonomi og handlingsregelen. Både Fremskrittspartiet og SV har i opposisjon i diskusjonen rundt handlingsregelen kanskje vært for lite opptatt av hvor stor fleksibilitet man egentlig skulle ha i gjennomføringen av handlingsregelen, fordi det er i tråd med handlingsregelen å legge betydelig vekt på det som er konjunktursituasjonen i norsk økonomi. Det er et veldig viktig og vesentlig element. Det er også det som kommer til å avgjøre oljepengebruken framover. Det mest spennende i de årene vi nå står foran, og særlig det nærmeste året, er hvilke presstendenser vi får i norsk økonomi. Vi kan allerede se tegn når det gjelder boligmarkedet og eiendomsmarkedet generelt. Prisene er høye, og gjelden øker hos privatpersoner. Men det er også tendenser til at vi mangler arbeidskraft på en del områder. Den virkelige utfordringen for oss og for norsk næringsliv er å sørge for riktig kompetanse til rett tid på rett plass. Det stiller veldig store krav til arbeidsmarkedspolitikken framover.