Innstillingen har samlet bred oppslutning i komiteen. Det skyldes et grundig forarbeid og et godt arbeid fra saksordføreren. Det har vært stor grad av enighet om dette med utvalg for å avsløre eventuelt juks. Men den interessante diskusjonen om etikk i forskning i vid forstand må gå videre. Her har miljøene selv en stor, stor oppgave. Etter jul avslørte vi en forskningsrapport hvor det var forfalskning av empirisk materiale. Etter alt å dømme kommer dette til å være unntaket, og det er nettopp gråsonene, snarveiene, at man trekker for raske konklusjoner, som kommer til å bli utvalgets hovedoppgave. Noen fotnoter er kanskje ikke tilstrekkelig grunnlag for en konklusjon. Man velger ut belegg som bare går i én retning, eller man har belegg som ikke er basert på vitenskapelig materiale. Spørsmål om etikk i forskning handler altså om å gjøre forskningsresultater etterprøvbare – at det skal være mulig for andre å sjekke om konklusjonen er riktig. Her er det miljøene selv som må gjøre en jobb. Alle er i utgangspunktet etisk bevisste. Det er veldig få mennesker, også forskere, som mener at de selv ikke har god etikk. Men det vanskelige spørsmålet er hvordan man gjør etikk operativt i en forskers hverdag. En forskers hverdag er i stor grad preget av ensomhet. Å skape et miljø, å gjøre etikken operativ i det daglige arbeidet, er en stor utfordring som miljøene selv er nødt til å jobbe med. Noen sier at Internett gjør det lettere å fuske. Det er godt mulig at det er tilfellet for skoleoppgaver, kanskje også for noen studentoppgaver. Men jeg vil samtidig tro at når vi gjør forskningsrapporter tilgjengelige, er det lettere for andre å sjekke om dette er direkte kopi, eller om man har forfalsket materiale som man bruker i en forskningsrapport. Tidligere var det kanskje enklere å kopiere en forskningsrapport som var nedgravd i et fransk bibliotek. Nå publiseres det aller meste på nett – altså er det vanskeligere. Diskusjonen om etikk handler også om at vi skal ha fri forskning. Det er veldig viktig at vi har en fri forskning som ikke er basert på kommersielle interesser. Næringslivet gjør en veldig viktig jobb for å drive fram forskning. Mange kommersielle forskningsaktører er helt nødvendige for at vi skal få fram god forskning i Norge. Men vi kan ikke ha et samfunn hvor det kun er de kommersielle interessene som styrer det som vi skal forske på. Det gjelder ikke minst innenfor medisinsk forskning, hvor vi har sett at de som forsker på medisiner, har lettere for å få penger enn de som forsker på forebyggende helsearbeid eller på livskvalitet. Derfor er det viktig at vi har en fri forskning som ikke er basert på at forskerne nødvendigvis skal tjene penger. Fra politisk hold føler vi at vi har gjort vår del av jobben. Det forebyggende arbeidet må forskningsmiljøene selv i større grad ta ansvar for. Det er jeg sikker på at forskningsmiljøene kommer til å gjøre.