Norge har en stolt tradisjon som foregangsland innen miljøvern. Gjennom tiltak her hjemme og gjennom internasjonalt arbeid har vi bidratt til bedre miljø. Norge har signert mange forpliktende miljøavtaler, og skal Norge opprettholde sin status som en miljønasjon, er det helt nødvendig at vi gjør alt vi kan for å opprettholde disse. Samtidig må vi gjøre det på en måte som ikke resulterer i at vi flytter miljøproblemene og byrdene til andre steder i verden. Göteborgprotokollen er en viktig internasjonal miljøavtale som forplikter oss til å redusere utslippene av NOx vesentlig innen 2010. Vi har lenge visst om disse utfordringene. Etter fire år med en borgerlig regjering, der lite eller ingenting ble gjort, er det derfor en stor oppgave for den rød-grønne regjeringen å nå det målet. Det er også bakgrunnen for at Regjeringen i revidert varsler at den tar sikte på å innføre en NOx-avgift. Men en avgift i seg selv bidrar ikke nødvendigvis til store nok reduksjoner i NOx-utslippene. Det er innretningen på den og hvilke utslippsreduserende tiltak en slik avgift utløser, som vil være det avgjørende. Min oppfatning er at næringslivet, skipsfarten, fiskerne, landbasert industri, oljesektoren mv. tar disse miljøproblemene på alvor og vil bidra til å oppfylle forpliktelsene i Göteborgprotokollen. En tett og god dialog mellom myndighetene og næringslivet vil derfor være svært viktig for å få ønskede resultater. Skipsfarten og fiskeriene står for en stor del av de NOx-utslippene vi har. Selv om inntjeningen er god i deler av flåten, vet vi at mange sliter med dårlig økonomi – spesielt de i kystflåten, sliterne langs kysten. Disse opplever også en sterk konkurranse fra lastebilnærningen. Når målet er at vi skal ha mer gods over til sjø, må vi ta spesielt hensyn til denne næringen når vi nå pålegger den en avgift. Vi kan ikke risikere at næringen langs kysten forsvinner. Ett virkemiddel for å redusere NOx-utslippene er overgang til gass. En aktiv strategi for bygging av flere gasskip vil derfor være et viktig bidrag for å oppfylle forpliktelsene i Göteborgprotokollen. Det reviderte budsjettet innholder også et krafttiltak mot soningskøene og for bedre soningsforhold. I Soria Moria-erklæringen varslet Regjeringen at den ville prioritere styrking av kriminalomsorgen, og i løpet av 2006 skal det etableres nærmere 250 fengselsplasser. Det foreslås i revidert budsjett å etablere 90 åpne plasser på Vestlandsheimen i Bergen og 60 plasser i Bruvoll leir i Nord-Odal. Dette er kapasitetsutvidelse, med tiltak i de regionene der køproblemene er størst når det gjelder soning i fengsel. Arbeidet med etableringen av Halden fengsel fortsetter også som planlagt, med etablering av 251 plasser i 2009. Innholdet i soningen vil samtidig styrkes gjennom 7,4 mill. kr til utdanning, bibliotek og helsetilbud for de innsatte. Samlet for 2006 har Regjeringen dermed satt av over 35 mill. kr til styrking av soningsforholdene. Vi må også styrke mulighetene for et kriminalitetsfritt liv etter soning. Det er noe av det viktigste i kriminalpolitikken. Å fjerne den lange soningskøen reduserer også presset på politiet når det gjelder transport. Dette gir mer politikraft til å kunne møte både vinningskriminaliteten og den alvorlige, organiserte kriminaliteten. Dette er en helhetlig politikk for mer trygghet i Norge. Framover må vi satse mer på soningsforholdene, på et bedre tilbud i fengslene og, ikke minst, på en bedre oppfølging av gjengangerne når de kommer ut etter soning, slik at vi kan få dem ut av kriminalitetslivet, som er den største faren når det gjelder sikkerhet.