Jeg velger å ta denne interpellasjonen fra representanten Bjørg Tørresdal opp i beste mening, som et ekte engasjement for økt folkestyre. Om Bjørg Tørresdal og Kristelig Folkeparti er litt vel ivrige i geografitimen, håper jeg likevel at dette skal ende opp som et skoleeksempel på godt samarbeid om en viktig sak mellom den rød-grønne regjeringen og Kristelig Folkeparti og gjerne òg Venstre. Dette er en av de aller største sakene vi står overfor i norsk forvaltningshistorie, og Kristelig Folkeparti er en av de aller største tilhengerne. Vi skjønner jo da at det må ha vært frustrerende å sitte i fire år sammen med den største motstanderen av et regionalt folkestyrt nivå. Denne opphopningen av energi som har gjort seg gjeldende, ønsker vi å nyttiggjøre oss – sammen – for å få en riktig god diskusjon og en god løsning, ikke minst. Da vil jeg forsikre om at oppgavediskusjonen i seg selv er så formidabel at ingen skal gå arbeidsledig og vente på geografidiskusjonen. Jeg tror rett og slett at det er logisk slik vi gjør det. Elementer av logikk er heller ikke å forakte i politikken. Det er ikke alltid geografidiskusjoner får fram det beste i oss, og hvis noen en dag føler en undertone av lokalisering i diskusjonen, så er det heller ikke sikkert vi blir særlig bedre av det. Jeg får litt assosiasjon til historien om høna og egget. Jeg synes det er viktig nå at vi først prøver å legge det riktig store egget i form av en robust oppgaveportefølje, og at vi med utgangspunkt i det ser hva som er en vettug størrelse på høna. Jeg tror altså at vi på denne måten får den beste prosessen. Så har jeg lyst til å si til Høyre at jeg har litt vanskelig for å forstå deres logikk. Jeg skal ikke gå inn i sakens realiteter, men jeg synes Høyre legger litt opp til dette. Hvis en ikke skulle ha et slikt tredje nivå, tror jeg det ville utløse en tvangssammenslutning av kommuner, som jeg tror ikke ville øke Høyres popularitet. Dernest ville det også kunne øke statens muligheter til å sentraldirigere hva som skjer ute. For om en reduserte antallet kommuner til 10. pst. av dagens antall – det er jo veldig teoretisk – vil det likevel være dobbelt så mange kommuner som det er fylkeskommuner som er for små til å ta en del av de oppgavene vi ønsker og har ambisjoner om å legge ut. Så jeg lurer på: Hva er egentlig Høyres alternativ? Så vil jeg si at dette er en reform som handler om to d er. Det handler om mer også, men først og fremst om to d er: mer demokrati og mer desentralisering. Når vi sier desentralisering, mener vi virkelig at det også skal handle om desentralisering av funksjoner ute i de nye regionene. Og det har vi til hensikt å bevise. Det er ingen grunn til å sette spørsmålstegn ved akkurat den ambisjonen. Dette er en reform som er utrolig viktig for folkestyret vårt, for lokaldemokratiet vårt. Derfor skal vi ha god prosess, ta ting i tur og orden, og vi ønsker alle som måtte ønske å påvirke norsk politikk, velkommen til konstruktiv dialog.