Rettighetshaverne på Statfjord har nå behov for å forlenge utvinningstillatelsen utover 2009 som følge av planer om forlenget drift av feltet. Dette senfaseprosjektet vil forlenge feltets produksjonstid i alle fall fram til 2018 og vil i tillegg bidra til en betydelig økning i utvinningsgraden på feltet både for olje og gass. Jeg hadde gleden av å være med og bygge opp den første plattformen på Statfjord vinteren 1977, og jeg synes det er gledelig at vi nå kan få enda mer ut av dette svært viktige feltet. I den saken vi i dag behandler, ligger det òg et forslag om en planlagt rørledning mellom Statfjord-feltet og FLAGS-rørledningen på britisk kontinentalsokkel som vil muliggjøre transport av rikgass til St. Fergus i Storbritannia. Dette prosjektet bidrar til at Statfjords senfase blir økonomisk mulig å realisere, samtidig som det bidrar til å øke fleksibiliteten i gasstransportsystemet. Det er viktig at vi legger til rette for økt bruk av gass i Norge, òg som råstoff i industriell virksomhet, som òg representanten Klungland påpekte. Da vi tidligere i vårsesjonen behandlet gassmeldingen samt et Dokument nr. 8-forslag om dette fra Arbeiderpartiet, opplevde vi at Arbeiderpartiet hoppet av sitt eget forslag og heller ikke støttet de innspill som kom fra LO og NOPEF. Fremskrittspartiet stod da helt alene om både merknader og forslag som fulgte dette opp i praktisk politikk, og vi opplevde at Arbeiderpartiet stemte aktivt imot det de sa at de faktisk var for. Dette skulle etter sigende skyldes et såkalt gassforlik med regjeringspartiene, uten en eneste krone til distribusjon av gass. Det ser nå ut som om Arbeiderpartiet har skjønt at dette gassforliket likevel var uten innhold og i realiteten ikke noe annet enn en ny utsettelse, for nå opplever vi plutselig at partiet likevel er bekymret for råstoffsituasjonen for norsk petrokjemisk industri og norsk gassindustri – dette til tross for partiets avstandtagen til merknader om dette for kort tid siden, at partiet faktisk stemte imot forslaget fra Fremskrittspartiet om å sikre råstofftilgangen. Dette føyer seg inn i rekken av Arbeiderpartiets vingling i disse viktige spørsmål, som vi har sett mange eksempler på i det siste. Partiets representanter skifter standpunkt, ikke bare fra dag til dag, men fra time til time. Men det nærmer seg valg, og partiet har nå åpenbart tatt mål av seg til å være enig med absolutt alle, uansett standpunkt. Vi ser av dette at partiet stemmer vekselvis for og imot, for i neste omgang å selge begge standpunkt til pressen og der det til enhver tid passer seg. Arbeiderpartiets kritiske merknader i denne sak følges heller ikke opp av handling. Til tross for kritikk av transportløsningen for gass ser det ut til at partiet likevel vil stemme for denne løsningen i dag. Igjen er de altså både for og imot i samme sak. Jeg er imidlertid tilfreds med at det ser ut til at et flertall i dag likevel støtter det Fremskrittspartiet stod alene om i vår, nemlig å gjennomgå gassforvaltningen og infrastruktur, samt se på ulike transportløsninger og samfunnsmessige virkninger av disse.