Det var en bemerkning fra justisministeren som fikk meg til å ta ordet. Han sier at det er forslagsstillerne som stenger tenkningen bak forslaget inne i selskapsjuridisk tenkning. Slik leser ikke jeg forslaget. Og om så var, at man var så tungnem at man gjorde det, så ville jo kreative, intelligente mennesker med et kreativt, intelligent embetsverk frigjøre denne innestengtheten og sørge for at det blomstret skikkelig med den kreativiteten som skulle være på plass på alle livets praktiske områder. Så sannheten er jo at det vi ser her, er at praktiske hensyn i næringspolitikken butter mot juridisk tenkning. Det er en interessant spenning. Det er en fruktbar spenning. Den må vi gjerne ta. Men jeg er faktisk enig med justisministeren i at helt uavhengig av den spenningen går det an å gjennomføre en rekke praktiske tiltak dersom man har energi, styrke og vilje til å gjøre det. Representanten Syversen har vist til en serie slike tiltak som ble gjort av de partiene som satt i regjering tidligere. Initiativet som er fremmet her, inviterer til å fortsette denne debatten. Jeg oppfatter i hvert fall, med stor glede, representanten Borten Moes innlegg som et svar på det. Jeg oppfatter også en del av merknadene fra flertallet i komiteen som en invitasjon til å holde på trykket. Og det trykket synes jeg man skal holde. Så synes jeg man skal være så tøff at man holder trykket på en slik måte at man lar livet få en sjanse og ser hvordan jusen kan reformeres for å sørge for at drivkraften i det som er ryggraden i norsk næringsliv, små bedrifter, det at folk setter sin store ære i å skape en jobb både for seg selv og andre, får styrke og trykk. Det er ikke alltid at en blir inspirert på en kveld når varmen er trykkende og det er enda varmere inne i stortingssalen enn ute, men statsråd Storberget klarte det.