Kommunen er den viktigste leverandøren av grunnleggende velferdstjenester for folk. Vi skal satse på kommunene, og Kristelig Folkeparti gleder seg over hver krone som går til velferd for folket. Vi har også stor tillit til at våre folkevalgte vil forvalte midlene til det beste for sine innbyggere. For at kommunenes handlefrihet og lokaldemokratiet skal være best mulig, bør staten styre gjennom rammer. Det er flott at opptrappingen av kommuneøkonomien som begynte under Bondevik II-regjeringen, blir fulgt opp av den sittende regjering. I 2007 legger Regjeringen opp til en lavere realvekst for kommunesektoren enn i inneværende år. Den reelle veksten i samlede inntekter blir, som vi vet etter nye anslag for skatteinngangen, på ca. 6,6 milliarder kr. Av disse er 3,65 milliarder kr frie inntekter. Vi er rike i Norge, og økt rikdom skaper økte forventninger. Regjeringspartiene hiver seg på med politiske løfter og øker forventningene ytterligere. Til slutt blir det et altfor stort gap mellom forventningene og mulighetene til å oppfylle dem. Forventningene øker raskere enn kommunenes økonomiske muligheter. Kristelig Folkeparti er opptatt av at de økonomiske overføringene til kommunene gjenspeiler de faktiske kostnadene i kommunene. Derfor var det absolutt nødvendig med den påplussingen vi fikk i frie inntekter, i forhold til det som opprinnelig ble lagt fram. De frie inntektene skal dekke mye. Vi får stadig flere eldre, utgiftene til NAV-reformen ligger der allerede, økte sosialhjelpssatser og økte utgifter til lønnsoppgjør. Begynner en å telle kronene her, forsvinner de frie inntektene ganske raskt, og dermed også handlingsrommet til kommunene. Regjeringens forslag til endringer i sykelønnsordningen ville påført kommunene som arbeidsgiver enda høyere utgifter. Nå ble dette som kjent trukket tilbake, og kommunene slapp ekstraregningen i denne omgangen. I vårt alternative budsjett har Kristelig Folkeparti foreslått å flytte 150 mill. kr av rammeoverføringene til fylkeskommunen, dette for å ta på alvor de behovene og utfordringene som ligger i at antall elever i den videregående skolen øker. I Soria Moria-erklæringen lover Regjeringen å øke antall årsverk i pleie- og omsorgstjenesten med 10 000 innen utgangen av 2009. Jeg mener det er helt nødvendig med en ekstra satsing på dette området. Men skal kommunene våge å satse, er de avhengig av forutsigbarhet. Derfor etterlyser vi, også i distriktsmeldingen, en forpliktende opptrappingsplan, som Regjeringen varslet i Soria Moria-erklæringen. Det er nemlig slik at dersom de økte inntektene kommer bare én gang, eller at en ikke har noen garanti for at de kommer igjen, bruker en dem til å betale engangsregninger. Vet en i kommunen at det kommer faste økninger, kan en tilsette flere og forplikte seg til økte lønnsutgifter over tid. Fra Regjeringen la fram forslaget til budsjett og fram til i dag har jeg snakket med mange ordførere og lokalpolitikere i hele landet vårt. Våre lokalpolitikere fra alle partier er glad for økninger i kommunerammen, men de sier også noe mer. Skal jeg summere opp de innspill som har kommet i høst, etter at budsjettet ble lagt fram, blir det følgende: Demp forventningene til hva vi kan klare å få til for økningen i de frie midlene. Og videre: Gjør noe med finansieringsordningen for tunge brukere, og lytt til våre lokalpolitikere! Jeg er glad for at komiteen i innstillingen har fokusert på betegnelsen «toppfinansieringsordningen for ressurskrevende brukere». Endelig har vi fått en merknad som tar sikte på å forandre benevnelsen for denne ordningen. Funksjonshemmedes Fellesorganisasjon har flere ganger gjort komiteen oppmerksom på at denne betegnelsen oppfattes negativ og stigmatiserende. Det var på tide at vi fikk gjort noe med det. Det alternative begrepet vi foreslår, er «ressurskrevende tjenester». Når det er sagt om terminologien i ordningen, er det viktig at selve innholdet i ordningen blir forbedret. Det er uinteressant hvilken regjering som gjorde hva. Det som er interessant, er at kommunene får midler til å lage gode tilbud til dem som har behov for ressurskrevende tjenester. Kristelig Folkeparti mener at staten må ta en større del av kommunenes utgifter til ressurskrevende tjenester. I vårt alternative budsjett foreslår vi i første omgang å senke kommunenes egenandel fra 30 pst. til 20 pst. for utgifter utover innslagspunktet. Rentekompensasjonsordningen for kirkebygg er flyttet over til vårt budsjett. Det er et stort behov for å sette i stand kirkebygg. Mange kirker lider under år uten oppussing. Staten har et ansvar i forhold til å ivareta denne kulturarven. Jeg må dessverre konstatere at Regjeringen ikke setter inn nødvendige tiltak til oppussing av kirkebygg. Kristelig Folkeparti foreslår i sitt alternative budsjett å utvide lånerammen for rentekompensasjonsordningen for kirkebygg med 500 mill. kr og å øke bevilgningen til rentekompensasjon med 9,8 mill. kr. Kristelig Folkeparti mener det er viktig med en sterk og målrettet fokusering på integrering og inkludering. Innvandrere og flyktninger står for halvparten av befolkningsveksten i Norge. Vi mener det er spesielt viktig å støtte opp om de frivillige organisasjonenes arbeid med integrering og inkludering. De landsdekkende organisasjonene som jobber med inkludering av innvandrere, får i budsjettet 1,5 mill. kr mer enn Regjeringen i utgangspunktet hadde foreslått. Av de organisasjonene som får tildelt støtte gjennom kapittel 651, post 71, har organisasjonen Kristent Interkulturelt Arbeid, KIA, fått klart minst i tidligere budsjetter – dette til tross for at den er Norges største landsdekkende organisasjon som arbeider for innvandrere, flyktninger og asylsøkere. Derfor er det rett og rimelig at flertallet i komiteen har bedt om at det bevilges en betydelig del av økningen på 1,5 mill. kr til KIA. KIA arbeider for et flerkulturelt samfunn der mennesker møter hverandre med omsorg og vennskap. Organisasjonen driver bl.a. med norskkurs for innvandrerkvinner, leksehjelp, korttidsbarnehage, holdningsskapende arbeid og oppfølging av enkeltpersoner. Mens alle andre partier her styrker frivillig engasjement og arbeid og støtter denne økningen, kutter Fremskrittspartiet all støtte til alle organisasjoner som driver med arbeid for innvandrere. Fremskrittspartiet er opptatt av å stille krav når det gjelder tilpasning, og når det gjelder det å lære norsk. Det er greit. Men det trengs to for å danse tango! Det blir paradoksalt når de velger å kutte all støtte til de organisasjonene som nettopp driver med slikt arbeid for flyktninger og innvandrere som leksehjelp, norskopplæring osv. Det er trist at Fremskrittspartiet ikke kan være med på å støtte det kristne innvandringsarbeidet. Fremskrittspartiet sier at det er partiet for folk flest. Leser en merknadene i budsjettinnstillingen, blir det tydelig hvem en ikke regner med i kategorien folk flest. For partiet kutter i forhold til samer og minoriteter, de kutter når det gjelder bostøtte, og de kutter i forhold til innvandrere og flyktninger. De kutter i alle poster som berører en rekke folkegrupper i landet vårt. Til slutt vil jeg bruke litt tid på å snakke om asylbarna. Kristelig Folkeparti mener at alle barn i Norge skal behandles med verdighet. Ingen burde vokse opp i et asylmottak. Vi ser med bekymring på hvordan asylbarn kan bli behandlet i landet vårt. Asylpolitikken må være konsekvent og rettferdig, slik at de som har behov for beskyttelse, får opphold. Det nye regelverket rundt asylbarna er nå sendt på høring, og jeg vil understreke viktigheten av å få disse reglene på plass og i funksjon så raskt som mulig. Det ser bra ut, og vi er veldig glad for den støtten vi har fått i regjeringspartiene når det gjelder vårt forslag til en ny politikk overfor asylbarn. Årlig kommer det flere barn uten foreldre til landet vårt. Barn er barn, uansett bakgrunn. Enslige mindreårige asylsøkere må ha samme rettssikkerhet og kvalitet på tilbudet fra myndighetene som andre barn i Norge. Måten Norge behandler barn som søker asyl på her i landet, er blitt kraftig kritisert. Kristelig Folkeparti støtter Regjeringen når den vil overføre omsorgsansvaret for asylbarn under 15 år fra UDI til barnevernet. Vi mener dessuten at situasjonen for dem som er mellom 15 og 18 år, må vurderes nøye, med sikte på at omsorgsansvaret også for disse kan bli overført til barnevernet. Vi må ha en verdig politikk overfor nye nordmenn.