Det største regjeringspartiet er ikke til å kjenne igjen fra valgkampen. Den faneflukten Arbeiderpartiet startet ved presentasjonen av forvaltningsplanen, har vi fått bekreftet her i dag. Statsministerens mange forsikringer om at det ikke skulle stå på Arbeiderpartiet når det gjaldt å sikre et høyt aktivitetsnivå i nord, viser seg å ha null verdi. Hans opptreden på NHOs årskonferanse kommer etter dette i et merkelig lys. Ja, faktisk burde statsministeren selv ha vært her i dag for å forklare og forsvare seg. Jeg hadde faktisk tro på at statsministeren etter NHO-konferansen ville sette foten ned og vise hvem som var sjefen. Men også her er det tydelig at sjefen har tillatt andre å ta styringen. Mange i nord undrer seg nå over statsministerens skifte i fokus – fra «hands on» til «hands off» i petroleumspolitikken. Det er oppsiktsvekkende at Arbeiderpartiet i dag går til angrep på Høyre når alle vet at Arbeiderpartiet egentlig vil mye mer enn det kompromisset man er tvunget til å inngå. Debatten her viser etter mitt skjønn at Arbeiderpartiet er på defensiven og i alvorlig utakt med sine egne folk og velgere i Nord-Norge. Selvsagt skal Nord-Norge ha flere bein å stå på og mer enn olje og gass å leve av. Men vi er knapt i gang. Og når det gjelder å få på plass et skikkelig fundament for petroleumsnæringen i nord, kunne denne forvaltningsplanen ha bidratt til det. Det trengs mer enn vakre taler. Vi må satse offensivt for å videreutvikle fiskeri- og havbruksnæringen, reiseliv og turisme og det arktiske landbruket, som jeg mener er undervurdert. Poenget er at vi trenger flere bein å stå på, og da nytter det ikke å skifte ut ett bein med et annet bein. Derfor må landsdelen gis utviklingsmuligheter gjennom høyere aktivitet og leteaktivitet i nye områder der funnsjansene vurderes som særlig gode, både i Barentshavet og utenfor nordre Nordland og Troms. Slik kan vi legge det beste grunnlaget for oppbygging av en solid nordnorsk leverandørindustri for oljenæringen. Høyres spådommer i valgkampen om at partiet SV med rød-grønt flertall ville få hånden på rattet og hindre petroleumsvirksomhet i nord, har virkelig slått til. Arbeiderpartiet er iallfall ikke til å kjenne igjen. Det er alarmerende når Arbeiderpartiet heller ikke vil støtte merknader om at den gradvise økningen som tross alt kommer i leteaktivitet i nord, og som følge av produksjonsstart på Snøhvit i 2007, må lede til økt myndighetsaktivitet i landsdelen. Mye tyder dessverre på at den tidligere så brede oljepolitiske alliansen i Stortinget nå er historie. Arbeiderpartiet har hoppet av og later nå betydelige deler av Nord-Norge i stikken. Arbeiderpartiet skylder Nord-Norge svar på følgende spørsmål: Hvorfor skygger partiet unna når Høyre og Fremskrittspartiet uttrykker en klar forventning om at myndighetene nå har et ansvar for å sikre landsdelen større ringvirkninger av olje- og gassvirksomhet i takt med økt petroleumsaktivitet i Norskehavet og Barentshavet? Nye utfordringer i nord krever at myndighetene legger vekt på å være i forkant med nødvendige tiltak. Ut fra et miljøperspektiv er det derfor avgjørende at Petroleumstilsynet styrkes slik at tilsynsvirksomheten også i framtiden blir ivaretatt på en tilfredsstillende måte. Dette er et myndighetsansvar, og det er en naturlig utvikling at vi får en aktivitetsvekst i den delen av landet der tilsynsbehovet vil øke i årene framover. Oljemiljøene i Harstad har nasjonal spisskompetanse på Barentshavet. Tilsynsarbeidet i nord vil kreve tett samspill med Oljedirektoratet og Statoils nasjonale barentshavgruppe i Harstad. Høyre og Fremskrittspartiet har derfor konkret pekt på Harstad og ber Regjeringen utrede hvordan Petroleumstilsynet og tilsynsoppgavene best kan ivaretas når petroleumsaktivitet øker i de nordlige havområdene, enten ved opprettelse at et avdelingskontor i Harstad eller på annen måte. Det er med betydelig undring jeg konstaterer at regjeringspartiene ikke vil støtte forslaget. Jeg vet at mange har engasjert seg: Arbeiderpartiordføreren i Harstad og fylkesrådet i Troms – og denne uken har et enstemmig fylkesting i Troms appellert til regjeringspartiene om å snu når det skal stemmes i Stortinget i dag. Jeg har merket meg at stortingskolleger fra Arbeiderpartiet i Troms har gjort noen fortvilte forsøk på å bortforklare at de vil stemme mot forslaget fra Høyre og Fremskrittspartiet. I næringspolitikken er vi opptatt av å kompensere for avstandsulemper. I denne saken opplever Troms og Nordland en annen slags avstandsulempe, nemlig avstanden til valgkampen i 2005. Det er kort og godt ubegripelig hvordan Arbeiderpartiet, med statsministeren i spissen, har sprunget fra soleklare valgkampløfter om letevirksomhet utenfor større deler av landsdelen. Frustrasjonen og fortvilelsen er stor i nord. Fra Høyres side legger vi ikke skjul på at det minste felles multiplum som forvaltningsplanen representerer, ikke er ambisiøst nok om vi skal oppfylle de planer og visjoner som både den forrige og denne regjeringen har for utviklingen i nordområdene. Forvaltningsplanen kunne markert hvordan Nord-Norge for alvor skulle ta steget inn i oljealderen og lede an i den positive utviklingen i nordområdene. Slik ble det ikke, og det må Arbeiderpartiet bære hovedansvaret for.