Jeg har lyst til å starte mitt innlegg med først å takke statsministeren fordi han så klart slo fast at vår energipolitikk i framtida skal bygge på de forpliktelsene vi har i forhold til vårt klimaansvar, og at Soria Moria-erklæringen står fast på de områdene. Det er en av de aller viktigste sakene som denne regjeringen kan ta fatt i, og som betyr noe for livsgrunnlaget for dem som skal komme etter oss. Noen større sak går det vel ikke an å ha på dagsordenen og forplikte seg i forhold til. I tillegg til det er jeg veldig glad for at det er stortingspresidenten som sitter i stolen nå, for jeg har også lyst til å takke stortingspresidenten for talen ved åpningen. Det var en betimelig påminnelse til oss alle om at fattigdomsproblemet, både globalt og nasjonalt, er et av de store temaer som vi må ta på oss å aksle trøya for å gjøre noe med. Der er det slik at det kanskje ikke er så lett å nå fram, med alt presset som kommer fra andre sterke pressgrupper. Jeg har lyst til å sitere noe jeg leste i en avis i dag. Det er politisk rådgiver i Rådet for psykisk helse som sier at i et rope- og skrikedemokrati ligger det et stort ansvar på de folkevalgte for å se de usynlige. Det er et ansvar og en utfordring som Stortinget er gitt av presidenten, og den utfordringen må vi ta. Så til fattigdomspolitikken. Det har vært flere talere fra opposisjonen på talerstolen i dag som har fått det til å høres ut som om denne regjeringen fører videre den fattigdomspolitikken som den forrige regjeringen hadde. Nei, det er ikke riktig. Det er flere av oss som er utålmodige, og veldig utålmodige, med hensyn til at Regjeringen skal gjøre mer. Men det er altså ikke tvil om at denne regjeringen har tatt kraftige løft på dette området i sitt første budsjett, der de økte budsjettene med 500 mill. kr på dette området. I tillegg til det reverserte man kutt når det gjaldt kuttene overfor de arbeidsledige. Og det er ikke småpenger! Det er summer som i forhold til f.eks. feriepenger til neste år vil beløpe seg til 750 mill. kr til folk som er uten arbeidsinntekt. Det gjelder permitteringsregelverket, der det er 180 mill. kr, og det gjelder statsgarantien for lønnskrav til folk som mister lønna si når bedrifter går konkurs. De innstramningene som den forrige regjeringen gjorde på disse områdene, traff jo midt i blinken – innertier – for dem som hadde det vanskeligst. Forventningene mine til årets budsjett er høye, men jeg tror ikke jeg kommer til å bli arbeidsledig etter dette budsjettet! Jeg tror jeg kommer til å ha en jobb framover med å presse på dette området. Det skal være en fornøyelse å gjøre det, for det er nødvendig. Men spesielt til Høyre, som nå er ute – høyt og lavt – og snakker om at vi skal investere i mennesker, og at det er det aller viktigste vi skal gjøre, har jeg lyst til å si: Ja, det var den regjeringen som strammet inn på tiltakene til de arbeidsledige, det var den regjeringen som endret regelverket slik at det var færre som fikk tilbud om tiltak fra arbeidsmarkedsetaten. Jeg er hjertens enig med Høyres leder, Erna Solberg, når hun snakker om lese- og skriveopplæring. Men det er da underlig at det kom i det sekundet som den forrige regjeringen gikk av. Dette er en kamp jeg tror vi skal føre sammen, men jeg synes det er litt uredelig hvis man framstiller det som en kamp som Høyre nå på en måte heroisk skal føre videre alene. Det er altså ikke riktig. Til slutt: Jeg har hørt på debatten i dag og forundres litt over at man liksom ikke helt greier å velge mellom at man synes at denne regjeringen gjør akkurat det samme som den forrige regjeringen, og at denne nye regjeringen har gjort fryktelig mye dumt. Jeg tror man snart må velge om man synes det Regjeringen gjør er bra, i tråd med det man sjøl har gjort før, eller om man synes det er feil. Jeg mener det er veldig stor forskjell på denne regjeringen og den forrige. Det gjelder hovedretningen i politikken, som går på satsing på fellesskapet framfor større skatteletter til de rikeste. Det synes i kommuneøkonomien, som i eldreomsorgen, som også Høyres representanter var opptatt av i sine innlegg. Det blir altså ikke flere i arbeid av å kutte i kommuneøkonomien. Det blir færre i arbeid av det. Det blir færre kvinner som får arbeid, og det blir færre eldre som får eldreomsorg. Derfor er dette et verdivalg, og den politikken henger sammen. Man er altså nødt til å ta et valg, og det valget må også Høyre stå for. De kan ikke late som om en politikk med kutt på disse viktige områder treffer på det som de i dag står og sier, nemlig at det er viktig at man skal investere i mennesker og få flere i arbeid.