Mitt hovedspørsmål går til kunnskapsministeren, eller den kommende kunnskapsministeren. Jeg stiller spørsmålet fordi at det å bli kunnskapsminister har en forpliktelse i seg. Det forplikter å stå for kunnskap. Det å lære noe betyr at det er et minimum av alvor og forpliktelse i det. Både jeg og Venstre har med bekymring merket oss hvordan kunnskapsministeren tapte kampen i Regjeringen – vi som har en viss erfaring, skjønner hvordan det kan skje – om størrelsen på det fondet som skal skape forutsigbarhet for norske forskere, det som skal gjøre at den langsiktige kunnskapen faktisk drives. Så opplever vi deretter at Regjeringen meget uklart – og kunnskapsministeren har prøvd å berge det – sier at alle som går 13 år på skole, automatisk skal få tilgang til høyere utdanning. Hos meg og hos Venstre etterlater det en undring. Istedenfor å ta fatt på det å oppgradere stoltheten i alle videregående skoles studieretninger – altså alle de fagene som en er stolt av, kanskje spesielt håndverksfagene, yrkesfagene – og istedenfor å ta innover seg at høyere utdanning er noe forpliktende, skaper man uklarhet. Statsråden har prøvd å berge det ved å si at en ikke skal svekke høyere utdanning, men han sitter altså med en Soria Moria-uttalelse som mildt sagt ikke representerer respekt for kunnskap, slik som jeg ser det. Oppi dette kommer den debatten som vi så vidt har vært innom, debatten om bordvers – hvor vi sikkert er helt enige om, det er avklart i dag, at det klarer man å finne ut av lokalt – istedenfor en svær debatt, som vi trenger, om innholdet i skolen, om det vi er stolt av. Vi vet at den som er stolt av noe, vokser og blir et medlem av den landsbyen som vi snakket om i sted. På toppen av dette fikk vi noen rare uttalelser – som ble taklet inn, da – om hvordan realfag skal ha plass i hele opplegget. Er det slik at kunnskapsministeren fortsatt lurer på om han skal bli oppvekstminister, eller ønsker han faktisk å bli en kunnskapsminister? Ønsker han å ta innover seg en tradisjon som SV og Venstre i hvert fall i gamle dager – for å si det på den måten, for ikke så mange år siden – hadde felles, at det å slåss for kunnskap er en kamp for dannelse, i betydningen allmenndanning, kunnskap og kultur? Det er det som bærer et samfunn, det er det som gjør at samfunnet blir, og bærer, et demokrati! Er det dette statsråden har valgt som kurs, eller vakler han på grunn av ulike former for press, f.eks. det presset fra Soria Moria om at hvis man går 13 år på skole, skal man uansett få lov til å få adgang til høyere utdanning? Er dette respekt for kunnskap, for allmenndannelse og for summen av allmenndannelse, kunnskap og kultur?