Dette er en veldig viktig sak. Det handler om hverdagen til mange hundre skoleelever som hver eneste dag blir transport med buss til og fra skolen. Mange av dem opplever utrygghet ved at de må stå i bussen og ikke får sitteplass, som de aller fleste andre får når de tar buss. Bussene som benyttes til skoletransport, er ofte både gamle og utslitte. Dessverre viser det seg med jevne mellomrom at de også har mangler i forhold til trafikksikkerhet. Jeg synes det er en håpløs situasjon at mange av de unge fortsatt skal føle den utryggheten, at foreldre er utrygge fordi de er usikre på hvordan det går med barna deres mens de er på vei til og fra skolen. Jeg synes det er ganske interessant når vi diskuterer dette temaet: Som foreldre er man, når man er ute og kjører med barna sine, pliktig til å ha barnesikring – barna skal sitte i belte for å være trygge og sikre i trafikken. Og dersom man ikke oppfyller de kravene, blir man bøtelagt hvis man blir stoppet langs veien. Det blir jo da et stort paradoks at man hele tiden innprenter barna sine at de skal ha på sikkerhetsutstyr når de kjører i bil, men når de tar bussen eller når de er på vei til skolen, er det ikke lenger krav om det. Når jeg velger å ta bussen fra Telemark til Oslo, får jeg både et sete å sitte på og sikkerhetsutstyr som jeg skal ha rundt meg for å være sikker på å få en trygg transport, mens skolebarn ikke skal ha den samme tryggheten når de skal til og fra skolen. Jeg må også si at det er ganske spesielt at det forrige storting i forbindelse med Nasjonal transportplan gikk inn for, sammen med Staten vegvesen, at man skulle ha en nullvisjon, altså null hardt skadde og drepte i trafikken. Da synes jeg det blir et stort paradoks at skoleelever skal kunne sendes til og fra uten at det er et krav om at de skal ha et sete å sitte på og sikkerhetsutstyr for å sikre dem mens de sitter i bussen. Representanten Freddy de Ruiter kunne ikke skjønne hvordan fylkespolitikerne kunne gamble med dette. Problemet til fylkespolitikerne er at man står overfor store økonomiske utfordringer, og dessverre er det slik at dette er ikke en pålagt oppgave i henhold til lovverket. Det er en anbefaling om at alle skal ha en sitteplass, men det er altså ikke noe pålegg fra dette organ. Det er det jeg hadde håpet at man skulle få. Så helt til slutt: Freddy de Ruiter sa at han ikke ville akseptere at hans datter måtte stå på skolebussen. Jeg er litt spent på hva han vil si til alle de foreldrene som hver eneste skoledag opplever at deres barn må stå på skolebussen, at de ikke får en ordentlig sitteplass og ikke har trafikksikre forhold.