Det blir mye prat om tørrdokk i denne debatten. Vi får trøste oss med at det iallfall ikke blir mye tørrprat. Det er med stor glede jeg konstaterer at vi i dag behandler forslag til vedtak om at byggingen av ny og utvidet tørrdokk ved Haakonsvern skal starte i 2006. Dette er en oppfølging av tidligere vedtak i Stortinget. Allerede i forsvarsforliket i 2002 gikk flertallet inn for å bygge en utvidet tørrdokk ved Haakonsvern. Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre var med på dette. Hadde den forrige regjeringen fulgt opp dette vedtaket, hadde denne dokken stått ferdig neste år. I St.prp. nr. 42 for 2003–2004 om den videre moderniseringen av Forsvaret tas det til orde for offentlig-private løsninger ved bygging og drift av tørrdokken. Stortingsflertallet slo da fast i innstillingen at «det må etableres dokk på Haakonsvern, primært i offentlig regi, subsidiært som OPS på Haakonsvern». Jeg gjentar: «(…) det må etableres dokk på Haakonsvern, primært i offentlig regi.» (…) Siden har vi sett en vedvarende trenering av vedtak om bygging, en trenering som kulminerte med at den forrige regjeringen fremmet forslag om at dokken ikke skal bygges. I denne saken har de tidligere regjeringspartiene talt med to tunger. I Stortinget har man verbalt fulgt opp forsvarsforliket fra 2002, i regjering har forliket på dette punktet blitt trenert og til slutt foreslått brutt. Den politiske prosessen i denne perioden har ikke vært egnet til å styrke min tillit til disse partienes evne og vilje til å følge opp forlik. Så til kjernen i saken. Har vi bruk for tørrdokken? Nei, sier representanten – og komitelederen – Jan Petersen her i dag. Vedlikeholdet kan gjøres på en annen måte. Og det er riktig. Teknisk sett er det mulig å sette vedlikehold av nye fregatter ut til private verksteder. Spørsmålet er om det er klokt. Arbeiderpartiet mener det vil være uklokt. Med dokking og vedlikehold i egen regi vil Forsvaret kunne opprettholde og utvikle sin kompetanse på disse fregattene. Ved en ren privat løsning vil Forsvaret være prisgitt kapasitet ved aktuelle private verksteder. Det er heller ikke slik at private løsninger nødvendigvis vil komme norske verksteder til gode. Jeg viser til Bondevik-regjeringens budsjettforslag hvor det heter at det finnes verft i Norge og Nordsjøområdet som kan ta vedlikehold for Forsvarets større fartøyer. Vi ville altså ved å velge private løsninger på vedlikeholdet kunne oppleve at fartøyene ble dokket og vedlikeholdt ved utenlandske verksteder. Etter min oppfatning vil en slik løsning svekke beredskapen, bl.a. ved at seilingstiden for fartøyene vil bli mindre, og ved at kompetansemiljøene i Sjøforsvaret og norske private verksteder svekkes. Jeg er enig med forsvarskomiteens medlemmer fra Arbeiderpartiet og SV som «mener at en ny og utvidet tørrdokk på Haakonsvern vil sikre at Forsvarets nye fregatter har tilgang på dokk til enhver tid. Disse medlemmer mener også at prosjektet vil bidra til å bevare et viktig kompetansemiljø på feltet». Det er slik at Sjøforsvaret alltid har hatt et tett samarbeid med private aktører på vedlikeholdsområdet. Slik vil det fortsatt være, og bygging av tørrdokken på Haakonsvern vil også bidra til at norske private verksteder vil kunne ivareta og videreutvikle sin kompetanse og kapasitet med henblikk på vedlikehold av militære fartøyer. Jeg vil også berømme forsvarsministeren for den gode framdriften prosjektet nå har fått. Forsvarsministerens orientering om den kommende usikkerhetsanalysen og varsel om videre håndtering av saken gjør meg trygg på at dette prosjektet blir håndtert på en god måte. Forsvaret er en stor og mangslungen virksomhet, og de fleste av oss har vel fått en anelse om at økonomistyringen i Forsvaret har et forbedringspotensial. Jeg er i den forbindelse glad for at Regjeringen vil foreta en gjennomgang av erfaringene med nedbemanning, privatisering og anbud samt det som kalles horisontal samhandling i Forsvaret, og erfaringen med ulike og offentlig-private løsninger. Jeg er opptatt av at vi skal ha et troverdig og effektivt forsvar. Jeg er ikke sikker på at nedbemanning, privatisering og anbudsutsettelse i den grad Bondevik-regjeringen praktiserte dette, har bidratt til å gi oss et effektivt og troverdig forsvar.