Det begynner nå å bli en stund siden valget var over og det rød-grønne alternativet kunne starte utmeislingen av sin nye kurs for det norske samfunnet, gjennom sene forhandlinger på Soria Moria. Forventningene om hva som skulle komme, var skyhøye, all den tid det norske folk hadde hørt på eventyrfortellingene om hva som skulle skje bare en fikk på plass en flertallsregjering bestående av de rød-grønne partiene, Arbeiderpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet. Ja, det skulle bli nye sykehus flere steder i landet. Egenandeler i helsevesenet skulle reduseres, ja, en kunne nesten få inntrykk av at de skulle fjernes helt. Riksfergene skulle bli gratis, sykehus skulle styrkes betydelig, det skulle bygges flere nye fengsler, og det skulle nærmest drysse veimilliarder over hele landet. Men det som var helt klart, var at det skulle komme 10 000 nye årsverk innen pleie og omsorg, og det skulle ikke komme en eneste krone i skattelette før det skinte av eldreomsorgen. Så kom det etterlengtede statsbudsjettet. Det første man så gjør, er å tilbakebetale LO for innsatsen de gjorde under valget, ved å gi nettopp skattelette til disse medlemmene gjennom en mangedobling av fradraget for fagforeningskontingent, uten at man er sikker på at eldreomsorgen blir tilført så mye som et eneste nytt årsverk. Det er selvfølgelig fordi man ikke har øremerket noen av midlene som skulle tilfalle kommunene til eldreomsorgen. Hva så med de andre løftene? I Soria Moria-erklæringen under kapitlet Helsetjenester er det listet opp en rekke kulepunkter. Det siste av disse punktene lyder som følger – for å være helt sikker tok jeg meg med Soria Moria-erklæringen, så jeg skal lese punktet: «(…) redusere egenandeler på helsetjenester og holde dem på et lavt nivå.» (…) Soria Moria-erklæringen rakk knapt nok å bli kald før man torpederte sin egen regjerings erklæring gjennom å påføre syke mennesker som har behov for fysioterapitjenester, en helt ny egenandel. Regjeringen sørget for at de pasientene som står på den såkalte diagnoselista, nå må betale en egenandel på 50 kr som de tidligere ikke måtte betale. I tillegg økes egenandelene knyttet til dem som ønsker å benytte seg av ordningen med fritt sykehusvalg. Det er helt åpenbart at de lovnader som er gitt til det norske folk gjennom en lang valgkamp, ikke på noen måte blir fulgt opp slik som en kunne forutsette. Hvem var det som skulle tro at nettopp denne regjeringen, som har vært så høyt på banen når det gjelder fattigdomsbekjempelse, legger opp til en politikk som gjennom dette budsjettet nettopp vanskeliggjør situasjonen for denne gruppen mennesker. Det er ikke de rike som rammes av at matmomsen økes fra 11 pst til 13 pst. Og det er heller ikke de hundre rikeste i dette landet – som har blitt det nye slagordet for finansministeren – som rammes av en ny egenandel for dem som virkelig trenger fysioterapibehandling. Og det er heller ikke de hundre rikeste i dette landet som ikke kan benytte seg av muligheten for fritt sykehusvalg, fordi de ikke har råd til å betale den formidable økningen i egenbetalingen som Regjeringen nå gjennomfører. En skulle nesten kunne forvente at denne typen løftebrudd ikke hadde blitt gjennomført så kort tid etter at regjeringserklæringen kom. Man skulle også kunne forvente, når det er nettopp hjertesakene – som alle hevder dette har vært – som nå ikke gjennomføres, at det hadde medført at alle i stortingsgruppa til Sosialistisk Venstreparti hadde stått med plakater nede på plenen foran Stortinget i dag. Men den protesten har stilnet. Man har akseptert det som kommer, og i dag er det spørsmålet om hvordan de hundre rikeste skal kunne tas, som gjelder. Og da virker det faktisk som det ikke er noe problem for disse regjeringspartiene å ofre nettopp de personene som har minst fra før. For det er det som er tilfellet med det budsjettet som i dag blir vedtatt.