Jeg er glad for interpellasjonen og for at det blir fokusert på dette tema. Det er ikke tvil om at å finne bedre løsninger enn det vi har i dag på dette området, vil gjøre at veldig mange av dem som lever i økonomisk fattigdom og er i en håpløs situasjon, vil få mulighet til å komme ut av det. Jeg vil gjøre oppmerksom på at Stortinget nettopp har behandlet en innstilling fra kontroll- og konstitusjonskomiteen om gjeldsordningsloven. Der viser en enstemmig komite til det Dokument nr. 8-forslaget for 2003-2004, som SV fremmet, som bl.a. dreide seg om innføring av en ordning med personlig konkurs. Komiteen har nå enstemmig gjentatt at man ber Regjeringen fremme et forslag om dette snarest mulig. Det er en mulighet til å komme ut av en vanskelig økonomisk situasjon, når det egentlig ikke finnes noen annen vei ut. Særlig hvis folk ikke er i arbeid, er gjeldsordningsloven, slik den er i dag, ikke så veldig anvendelig. Da skjer det at så fort en kommer i jobb igjen, mister en det lille en hadde. Så er det slik, som flere har vært inne på, og Karin Woldseth var den siste som sa det, at det offentlige ofte er de tøffeste kreditorene. Det gjelder kemneren, Statens lånekasse, og det gjelder politiet. Jeg har vært borti saker som gjelder ungdom som har hatt en vanskelig livssituasjon, men som er kommet inn i programmer og jobbet seg oppover, men som f.eks. har kjørt for fort med bil og fått et forenklet forelegg som de ikke greier å betale, og så havner de i en gjeldssituasjon. Da eksisterer faktisk også gjeldsfengsel i Norge. Hvis de ikke greier å betale dette forelegget, er alternativet å sitte i fengsel, istedenfor at man kunne gå inn i minnelige ordninger og fått f.eks. en type samfunnsstraff eller en mulig måte å betale dette på over lengre tid. Det tror jeg hadde vært en mye bedre løsning både fordi man hadde fått tilbake de pengene som vedkommende eventuelt skylder, og fordi man hadde fått en straff man var i stand til å håndtere, og som man hadde forstått. Nå er det slik at et slikt reaksjonsmønster fra det offentlige ofte er med på å forsterke en situasjon, der vedkommende kanskje blir værende enda mer fast i en asosial situasjon, der man distanserer seg fra samfunnet fordi man ikke ser noen vei ut av det uføret man har kommet opp i. I tillegg til det ønsker også et samlet storting at man må se på frarådningsplikt for kreditorer i kredittoppkjøpsloven. Det er også viktig at de som låner ut penger, på en langt sterkere måte enn i dag må ta ansvar for de pengene de låner ut. Det er jo slik nå at en får lånetilbud klikkende inn på mobiltelefonen. Man kan jo tenke seg at når man er i en veldig vanskelig økonomisk situasjon, er det lett å gripe til et slikt lån som man kan få der og da uten sikkerhet for å få problemene unna i hvert fall på kort sikt. Vi vet at når folk kommer opp i vanskelige situasjoner, griper de halmstrå som ikke bærer dem noe annet sted enn enda djupere ned i problemene de har. Så er det viktig, som flere har sagt her, at sosialtjenesten, og den skal vel kanskje bli en del av NAV, får gode gjeldsrådgivere for folk. Det er ikke lett å hamle opp med profesjonelle kreditorer. Det vet vi. Det er ikke lett å hamle opp med de private og slett ikke med staten. Der er det også nødvendig, slik en samlet kontroll- og konstitusjonskomite sa for bare noen uker siden, at man må gå gjennom hvordan offentlige kreditorer konstruktivt skal bidra i gjeldsordning når det er hensiktsmessig. Det skjer i altfor liten grad i dag. Man gjemmer seg bak, slik jeg har fått eksempler på, både i Lånekassen og hos andre, at man ikke har lov til å gjøre det. Det er vi nødt til å gå inn i. En av grunnene til at det er nødvendig med en slik ordning med mulighet for å gå personlig konkurs, er f.eks. at ved den ordningen som gjelder for bedrifter, viser kreditorene langt større vilje til å gå inn i akkorder, til å være med på å bidra til løsning for vedkommende og til å få ned gjelden på en slik måte at det går an å håndtere den, fordi man risikerer å tape alt hvis man ikke går inn i en slik ordning. Derfor er det en grunn til å innføre en ordning med mulighet for å gå personlig konkurs. Men det man kan gjøre før det er på plass, er at det offentlige sjøl som kreditor oppfører seg langt mer medgjørlig enn det som gjøres i dag. Her har Stortinget nå nylig gått inn i dette feltet og gitt enstemmige tilrådinger til Regjeringen, som jeg håper at de jobber videre med.