De av oss som lyttet til Arbeiderpartiets Arild Stokkan-Grandes innlegg her for noen minutter siden, kunne nesten få inntrykk av at Fremskrittspartiet er skyld i den mislykkede integreringspolitikken i Norge. Ja, Stokkan-Grande gikk så langt som til nesten å trekke paralleller mellom Fremskrittspartiets politikk og opptøyene i Frankrike, ved å antyde at vår politikk ville ende ut i noe slikt. Det er jo selvfølgelig feil, for Fremskrittspartiet har aldri har styrt Norge – dessverre. Med Fremskrittspartiets politikk ville selvfølgelig alt sett ganske annerledes ut. For det er nemlig ikke Fremskrittspartiets feil at under 30 pst. av førstegenerasjonsinnvandrere fra Somalia ikke deltar i arbeidslivet. Det er ikke Fremskrittspartiets feil at en rekke innvandrergrupper har en ti ganger så høy kriminalitetsrate som den øvrige befolkningen. Det er ikke Fremskrittspartiets feil at mange innvandrergrupper, opptil 75 pst., henter ektefelle i opprinnelseslandet og dermed forhindrer god integrering. Det er ikke Fremskrittspartiets feil at integreringspolitikken har slått feil i Norge, for vi har ikke styrt. Man må ikke trekke paralleller til de kuttene som vi gjør i budsjettet. Det er helt riktig: Fremskrittspartiet gjør noen mindre kutt på integreringssiden i budsjettet. Vi kutter integreringstilskuddene til kommunene med 14 pst. Vi kutter norskopplæringen med tett under 10 pst. Men med Fremskrittspartiets politikk hadde vi også mer enn halvert innvandringen til Norge. Da sier det seg selv at da hadde også behovet for offentlig finansiering av disse postene gått langt mer ned enn våre kutt i alternativt statsbudsjett legger opp til. Problemet i forhold til integreringspolitikken er imidlertid at man hele tiden snakker om penger og altfor lite om de tiltakene som kan bidra til at mennesker går ut i arbeidslivet, holder seg unna kriminalitet og blir aktive samfunnsborgere og godt integrerte i det norske samfunnet. For det er ikke først og fremst et spørsmål om penger. Det er et spørsmål om å behandle mennesker fair og redelig. Da skal man også kunne stille krav til dem. Men først og fremst er det jo helt utrolig at denne salen gang på gang diskuterer integreringsproblematikk og problemstillinger rundt integrering uten at man ser på kjernen i problemet. For det er klart at innvandringspolitikken er det som skaper fundamentet for integreringspolitikken. All den tid denne sal ikke tar konsekvensen av det og gjør noe med innvandringspolitikken, kommer vi heller ikke videre på integreringssiden.