La meg først si at Venstre støtter og har støttet hovedlinjene i den tobakks- og alkoholpolitikk som Norge har ført gjennom mange år, inkludert det som mange vil hevde er et høyt avgiftsnivå på alkohol og tobakk. Det synes jeg må ligge i bunnen av en debatt som denne, som handler om en forsiktig økning av fleksibilitet og en oppmyking. En slik politikk er vi også innstilt på å videreføre, ut fra begrunnelsen om at vi har klare mål om å redusere sykdommer som bl.a. skyldes tobakksbruk og rusmisbruk, og dermed frigjøre betydelige ressurser i helsevesenet som i dag er bundet opp til behandling av disse sykdommene. Men som det er blitt sagt så fint mange ganger i denne debatten: Skal en slik restriktiv politikk ha legitimitet i befolkningen – la oss omsette det til å bli forstått og akseptert som ikke aldeles urimelig – er det grunn til å se på om det er enkeltelementer som virker mot sin hensikt, og som kan mykes opp. Et eksempel på det kan være det som ble lansert av Sosialistisk Venstrepartis parlamentariske leder, Inge Ryan, for en ukes tid siden, om å tillate et begrenset salg av vin og brennevin i butikker i Distrikts-Norge. En annen mulighet er å gjøre som i Sverige – at lokalbefolkningen kan bestille vin eller brennevin i lokalbutikken og hente den på samme sted etter en dag eller to. For de butikker som har Post i Butikk i dag, fungerer det i praksis slik allerede, da vi alle kan bestille drikkevarer fra Vinmonopolet via Internett eller telefon og få varene tilsendt med post. I fjor ble det distribuert 440 000 liter via denne ordningen. Venstre støtter ikke forslaget til representantene Leirstein og Hagesæter om å heve innførselskvotene for alkohol og tobakk. Men vi ønsker et system som gir borgerne større frihet innenfor de samme rammene som vi har i dag. Dagens regelverk framstår som noe ulogisk, og favoriserer i realiteten alkohol med høy alkoholstyrke – altså brennevin – på bekostning av øl og vin. Venstre mener derfor at det innenfor dagens totale volumprosent på innførselskvotene bør gis et større rom for å kunne erstatte brennevin med tilsvarende alkoholmengde vin eller øl. En slik fleksibilitet vil f.eks. kunne medføre at det blir mulig å ta med seg tre liter ekstra vin på bekostning av én liter brennevin og tilsvarende forhold mellom øl og vin/brennevin. Etter vårt skjønn vil ikke dette medføre økt alkoholforbruk, men en større fleksibilitet og økt valgfrihet, og kanskje også mindre småskalasmugling. La meg også tilføye at dette nok er en ordning som er blitt gjort mer praktisk for den enkelte etter at det er blitt mulig å ta med seg kvotene etter at man har landet med flyet, og man ikke må bære det med seg inn i trange fly. Da må jeg få gi uttrykk for en viss skuffelse over at dette forslaget fra Høyre og Venstre, med subsidiær støtte fra Fremskrittspartiet, ikke får tilslutning. Jeg hadde faktisk regnet med at det var noen også i regjeringspartiene som uten videre kunne slutte seg til dette; av debatten i dag har det i alle fall gått fram at det er representanter i Arbeiderpartiet som innerst inne uten videre kunne sluttet seg til dette. Isteden har vi fått denne litt kryptiske formuleringen som kom tydelig fram i replikkordskiftet etter representanten Micaelsens innlegg, men som det kanskje – slik jeg oppfatter det – er blitt noe tydeligere føringer på gjennom dagens medier, med sterke oppfordringer til hans egen finansminister om at det «måsta hända nåt» på dette området. Det gjør at fallhøyden i alle fall blir veldig stor hvis vi nå i løpet av denne våren passerer revidert uten at en viss fleksibilitet eller oppmyking kommer på plass her. Regjeringen gjorde det til et slagord ved sin dannelse at dette var en regjering som skulle handle og ikke forhandle. Vi har vel sett mye av det motsatte: Det er en regjering som forhandler, men som kanskje ikke handler veldig fort. Det er nok slik at Regjeringen og regjeringspartiene innenfor sine rekker har standpunkter som skal brynes mot hverandre. Jeg har en grunnleggende frykt for at de mest konservative av disse vil prøve å videreføre tingenes tilstand, slik det har vært i dag. Jeg minnes – slik representanten fra Høyre sa rett før meg her i dag – at da den forrige regjeringen, for å øke legitimiteten for kvoter på kjøtt og ost, økte disse noe, var det et ramaskrik fra Senterpartiet om hvilken dramatikk det ville være for norsk landbruk: Norske bygder ville omtrent ligge øde rundt omkring hvis kvotene for kjøtt og ost ble økt noen kilo. Det var en rent konservativ, reaksjonær refleksjon. Vi har i etterkant sett at det definitivt ikke har skjedd. Men det har økt forståelsen noe for nødvendigheten av at det er noen regler på disse områdene. Jeg tror det også er det som vil inntreffe når og hvis Regjeringen måtte ta til fornuft og gå inn for det forslag som Høyre og Venstre fremmer i dag. Jeg fremmer herved det forslaget.