Representanten Huitfeldt tar opp et prinsipielt viktig spørsmål, som rommer mange dimensjoner og derfor krever en grundig debatt. Før jeg svarer på første del av representanten Huitfeldts spørsmål, vil jeg kort si noe generelt om departementets oppfølging av rapporten fra Nasjonalt organ for kvalitet i utdanning, i kortform NOKUT. Deretter vil jeg kommentere spesielt anbefalingene i evalueringen om større grad av spesialisering mellom institusjonene. Disse forholdene er viktige for vurderingen av de økonomiske kostnadene ved de to alternativene som er nevnt eksplisitt i interpellasjonen. NOKUTs evalueringspanel har gitt en rekke vurderinger av hvordan kvaliteten i allmennlærerutdanningen kan styrkes. På noen områder gir evalueringen så klare indikasjoner på svakhet at det haster med å sette i verk konkrete tiltak. Lokalt må den enkelte lærerutdanningsinstitusjon selv ta tak i mange av de utfordringene som blir framhevet i evalueringen, som organisering og ledelse av utdanningen, mangel på praksisnærhet og strammere krav til studentene. Dette trenger man altså ikke vente på ytterligere signal fra statsråden for å iverksette. Nasjonalt tar Regjeringen også tak i disse utfordringene. I forslaget til statsbudsjett for 2007 er det avsatt 11 mill. kr til nye prosjekter. Ett prosjekt er utprøving av regionale modeller for bedret samarbeid mellom lærerutdanning og skole- og barnehageeier. Et annet er utvikling av bedre praksismodeller. Tiltakene kommer i tillegg til andre pågående satsinger på totalt 25,7 mill. kr. Jeg har også signalisert at det er naturlig å se på nåværende struktur og rammer for allmennlærerutdanningen, i første rekke med tanke på eventuelt å formalisere krav om spesialisering av allmennlærerens kompetanse mot årstrinn og fag i grunnskolen. NOKUTs evalueringspanel problematiserer dagens situasjon hvor 20 lærerutdanningsinstitusjoner tilbyr en tilnærmet lik fireårig allmennlærerutdanning. Utvalget mener at nåværende struktur og rammer bør vurderes. Evalueringspanelet oppfordrer til regionalt samarbeid om å utvikle ulike faglig profilerte allmennlærerutdanninger som samlet oppfyller nasjonale behov. Det anbefales også utvidelse til en femårig lærerutdanning. Evalueringspanelet mener at en utvidelse av utdanningen bl.a. kan gi bedre sammenheng og plass for profesjonsspesifikke elementer gjennom større deler av utdanningen og en mer betydningsfull vektlegging av FoU. En utvidelse av tidsrammen vil også være hensiktsmessig for større nivåspesialisering. Jeg er enig med evalueringspanelet når det framheves som problematisk at allmennlærere blir satt til å undervise i fag de ikke har utdanning i. Ved forrige reform i allmennlærerutdanningen, i 2002, ble to år gjort obligatoriske. I de to siste årene kan studentene gjøre selvstendige valg. Fag- og nivådifferensiering ble delvis innført, men på frivillig basis, basert på studentens valg og institusjonens tilbud. En eventuell differensiering av krav til kompetanse for å undervise i fag og/eller på trinn på grunnskolen har konsekvenser både for lærestedene og for skolen som må utredes videre. En sterkere grad av arbeidsdeling og faglig profilering av de ulike allmennlærerutdanningene vil innebære et krevende arbeid, også innenfor rammen av en fortsatt fireårig utdanning. En eventuell utvidelse av allmennlærerutdanningen til fem år vil kreve grundige vurderinger, særlig av økonomiske og praktiske konsekvenser. Både nasjonalt og lokalt må det bl.a. vurderes en mer detaljert dimensjonering av lærerbehovet rettet mot ulike nivå og ulike fag. Lærerutdanningsinstitusjonene må vurdere egen profil og tilbudsstruktur gitt sine faglige og økonomiske rammer og rekrutteringsgrunnlag. For mindre institusjoner vil det være særlig faglig utfordrende å klare å utvikle et tilfredsstillende bredt tilbud som eventuelt skal akkrediteres på masternivå. For studentene blir det viktigere å gjøre kvalifiserte valg fordi utdanningsprofil mer enn før kan bli styrende for jobbmuligheter. Evalueringspanelet har ikke vurdert alternativet med et halvt års videreutdanning innen fem års arbeid i skolen, som representanten Huitfeldt tar opp i interpellasjonen. Delvis er dette et forhold som ble tatt opp i forbindelse med lærerutdanningsmeldingen i 2002, St.meld. nr. 16 for 2001-2002, Kvalitetsreformen Om ny lærerutdanning Mangfoldig – krevende – relevant. Her var imidlertid diskusjonen knyttet til et sabbatsår for alle lærere, noe som departementet den gang ikke ønsket å utrede videre. Noen av forholdene som den gang ble pekt på som uavklarte, var behovet for vikarer, om ordningen skulle være en individuell rettighet, om lærer eller skoleeier skulle bestemme den faglige innretningen på videreutdanningen, kostnadene ved modellen og prioriteringer mellom ulike kostnadskrevende tiltak. I tilegg er det nok flere praktiske forhold for både skoleeier, lærer og utdanningsinstitusjon som eventuelt må vurderes nærmere. Det er samtidig slik at en modell som kombinerer utdanning og arbeid, har mange sider som kan øke kvaliteten på lærerarbeidet. Strategi for kompetanseutvikling i grunnopplæringa 2005–2008 bidrar til at vi får erfaringer med slike modeller. For å kunne vurdere de praktiske, faglige og økonomiske konsekvensene av de ulike forslagene som er omtalt ovenfor, er det nødvendig med god dialog med de sentrale nasjonale aktørene, som Universitets- og høyskolerådet, lærer- og studentorganisasjoner og KS. Videre vil det være nødvendig å utrede ulike modeller for en eventuell mer differensiert fire- eller femårig allmennlærerutdanning. I en slik sammenheng vil det også være aktuelt å vurdere andre alternativer, f.eks. en ordning med et halvt års videreutdanning etter noen års arbeid i skolen. For ikke å foregripe en slik eventuell utredningsprosess vil jeg ta forbehold om at de anslagene jeg her presenterer, er meget foreløpige. Departementet har lagt til grunn at et kull med uteksaminerte studenter utgjør omkring 2 000 allmennlærere. Videre er det lagt til grunn tre variabler som har stor økonomisk betydning for de to aktuelle alternativene. Disse er: a) lærerutdanningsinstitusjonenes kostnaderb) lånekasseutgifterc) lønnsutgifter for lærere som tar videreutdanning Om vi først ser på alternativet med utvidelse av allmennlærerutdanningen til fem år, anslås det å gi om lag 170 mill. kr i merkostnader pr. år for utdanningsinstitusjonene knyttet til opprettelse av ekstra studieplasser. I tillegg kommer om lag 42 mill. kr i økte studiefinansieringskostnader pr. år. Lånekassen legger til grunn at ca. 76 pst. av studentene vil ønske en slik finansiering. Den årlige merkostnaden for å utvide allmennlærerutdanningen til fem år blir derfor på om lag 212 mill. kr. Dersom vi ser på tilsvarende tall for videreutdanningsalternativet, blir institusjonenes kostnader knyttet til studieplasser om lag 85 mill. kr. Her er det lagt til grunn at samtlige uteksaminerte studenter benytter seg av tilbudet, noe som sannsynligvis er litt høyt. Kostnadene ved full lønn under utdanningspermisjon er estimert til om lag 500 mill. kr, og dette er det kostnadsdrivende elementet i videreutdanningsalternativet. Den samlede årlige merkostnad for et halvt års lønnet videreutdanning for allmennlærere er således estimert til om lag 585 mill. kr pr. studentkull. Dette er om lag 373 mill. kr mer enn for et femårig utdanningsløp. Ingen av disse anslagene er endelige eller uttømmende. En ekstra kostnadsfaktor som vil være vesentlig, er at begge alternativene øker kapasitetsbehovet i skoleverket. Det vil si at de lærerne som kvalifiserer seg til arbeid i skolen, vil være tilgjengelige for skoleverket i færre år enn dagens nyutdannede. Dette gjelder uansett om det innføres lengre grunnutdanning eller ekstra videreutdanning. Vi vet at det i de kommende årene uansett vil være et behov for flere lærere på grunn av økende barnekull og stor pensjonsavgang blant lærerne. En mer uttømmende kostnadsberegning av de to alternativene vi her diskuterer, vil derfor måtte beregne kapasitetsbehovet for antall lærere i skoleverket. Det vil knytte seg betydelige kostnader til en slik eventuell økning av utdanningskapasiteten for å supplere lærerpopulasjonen med flere lærerårsverk. NOKUTs evaluering indikerer tydelig at vi trenger en allmennlærerutdanning som bedre enn i dag lykkes med å møte utfordringene i skolen. Vi må derfor nøye vurdere hva som bør være innholdet i utdanningen, før vi går videre med å se på utdanningens organisering, struktur og lengde. Dette vil i tilfelle kreve grundige utredninger av både en fireårig og en femårig modell, samt forslaget om en videreutdanning noen år etter avsluttet utdanning. Jeg er derfor innstilt på å ta både det alternative opplegget som er skissert av representanten Huitfeldt, og eventuelt andre synspunkter som måtte komme fram i dagens debatt, med meg i det videre arbeidet. Før jeg avslutter: La meg igjen understreke – og jeg ber om forståelse for – at departementet på det nåværende tidspunkt må være varsom med de økonomiske anslagene. Disse anslagene har som sagt mange mulige feilkilder i seg, men de gir en indikasjon på hvor stor kostnaden vil være ved de ulike skisserte alternativ. Det er som kjent mulig å tenke seg andre alternativ enn de som representanten Huitfeldt tok opp i sin interpellasjon.