Vår velferd er basert på stadig økende produksjon og forbruk. Utviklingen tar ikke hensyn til at det er våre felles ressurser og vårt felles miljø vi forbruker, i et tempo som ikke kan fortsette. Utviklingen er ikke bærekraftig. Utslipp av klimagasser, uttynning av ozonlaget, mangel på ferskvann, avskoging og bruk av giftige kjemikalier viser at naturen har nådd sin tålegrense. Vi i den rike delen av verden ødelegger det økologiske livsgrunnlaget med de miljøproblemene vår livsstil og vårt levesett fører med seg. Vi må gjøre noe med vårt forbruk slik at vi kan overlevere jordas ressurser og miljø i god stand til våre etterkommere. Og vi må fordele velferden slik at internasjonal fattigdom blir utryddet. Vi må snu utviklingen og redusere vår produksjon og bryte forbruksspiralen. Alle slags varer skaper små eller store miljøproblemer, både når de produseres og når de havner i søpla. Det mest miljøvennlige er å sørge for at avfallsmengden blir minst mulig. Da må vi forebygge og forhindre at avfall oppstår. Det innebærer bl.a. å bruke ressursene bedre. Vårt mål er at mengden avfall skal være lavere enn den økonomiske veksten. Innen 2010 skal mengden avfall til sluttbehandling være om lag 20 pst. av generert avfallsmengde. For å nå det målet må vi lykkes med å forbruke mindre og produsere mindre avfall. Det krever mot å sette seg høye mål for hele samfunnsutviklingen, og det vil bli krevende. Vi er rike i Norge og har høy kjøpekraft. Vi må snu utviklingen. I dette arbeidet må vi være konkrete. For det første må vi som forbrukere bli bevisst på at ulike behov kan tilfredsstilles på andre måter enn ved å kjøpe oss nye ting. Livet blir ikke bedre jo mer vi forbruker, jo mer vi eier. Mer fritid og opplevelser er et godt alternativ til å kjøpe flere ting. For det andre må det legges mer til rette for alternativer til nye innkjøp, både i form av brukthandel og ved bruk av reparasjonstjenester, som skredder, skomaker og elverksted. Vi må i større grad lage produkter med lang levetid og for gjenvinning. Når vi produserer nye varer, må vi bruke av gjenvunnet materiale. For det fjerde er det viktig å behandle avfall som en ressurs, og at det benyttes i stedet for fossil energi. Ingen av disse tiltakene vil være mulige om vi ikke har bevisste forbrukere med kunnskaper og positive miljøholdninger. Det handler om holdninger og bevisste valg. Kristelig Folkeparti mener at det bør tas flere konkrete initiativ for å påvirke husholdningenes holdninger og atferd i en mer bærekraftig retning. Avfallspolitikk har i stor grad dreid seg om forsvarlig håndtering av avfall. Her er mye blitt bedre, men noe gjenstår. Statens forurensningstilsyn har nylig avdekket at syv av ti avfallsdeponier har for dårlig kontroll med avfallet de tar imot. Det kan få alvorlige miljøkonsekvenser. Farlig avfall kan dermed bli plassert på deponier fordi man ikke kjenner innholdet. Statens forurensningstilsyn oppdaget i sin kontroll ulovlig mottak av farlig avfall ved 10 pst. av deponiene. En av årsakene er at regelverket om hvordan avfall skal sjekkes når det leveres, er uklart. Det medfører en ulik praksis med å gi tillatelser hos de ulike fylkesmennene. Jeg forventer at Regjeringen foretar en presisering av lovverket, slik at farlig avfall ikke blir ulovlig levert på grunn av en slik uklarhet. Kristelig Folkeparti er glad for at vi nå også får strengere krav til å oppgi innholdet i avfallet som leveres, ved at EUs rådsdirektiv skal komme inn i norske forskrifter. Som flere har vært inne på i dag, er avfall også en ressurs. Norge har et stort kommersielt potensial for å utnytte avfallet vårt. Det er store energireserver dersom avfall og bioenergi tas i bruk. Vi kan spare mye elektrisk kraft ved å gå over til bioenergi og fjernvarme. Det er en mulighet vi ikke bør la gå fra oss. Energigjenvinningsanlegg basert på avfall er gode alternativer til bruk av fossilt brensel og vrir avfall fra deponi og til forbrenning. Det vil gi oss kraft som vi trenger, og det vil gi oss en større miljøgevinst. Kristelig Folkeparti ber derfor statsråden om å bidra til å legge forholdene bedre til rette for at flere gjenvinningsanlegg blir bygd, og at vi får en infrastruktur som gjør at vi kan bruke energien fra anleggene.