Det er klart at når vi diskuterer eierskapsloven, får vi veldig mye fokusering på grensen for hvor mye en aktør kan eie. Det er viktig å understreke at eierskapsbegrensningene ikke gjelder et mediekonserns mulighet til å vokse. Man kan gjerne vokse utover 1/3, og utover 40 pst. for den saks skyld, men den regulerer erverv. Den regulerer muligheten for et stort konsern til å bli veldig dominerende ved hjelp av å kjøpe andre mediebedrifter. Jeg er egentlig først og fremst opptatt av godt eierskap. Vi har gode mediekonsern i Norge. Både Schibsted, Orkla og A-pressen har solide publisistiske tradisjoner og målsettinger. Sånn sett er vi privilegerte. Men vi vet ikke om det gjelder for all evig framtid. Vi vet at store konsern skifter eiere, og akkurat i disse dager ser vi at det nest største er til salgs. At de ulike konsernene lokalt utvikler multimedieegenskaper og publiserer sine nyheter i forskjellige medier, er en utvikling som kommer til å forsterkes, og som vi er nødt til å legge til rette for. Om det skal gjøres gjennom en annen praksis – ved radiokonsesjoner, eller hvordan vi skal gjøre det – har jeg ikke tenkt å ta her. Men jeg er enig med spørsmålsstilleren i at det er en viktig dimensjon i utviklingen i Medie-Norge.