Den nye loven om frittstående skoler som Regjeringen har fått gjennomslag for, gjør at man ikke lenger trenger å representere et alternativt pedagogisk eller religiøst opplegg for å få lov til å starte opp og drive en skole. Der man tidligere måtte tilby elevene en alternativ religiøs eller pedagogisk skole, holder det i dag å tilby elevene en god skole. Dette har ført til økt mangfold i skolesektoren, det har ført til en positiv kamp om elevene, og det har gitt den enkelte elev mye større grad av valgfrihet. Det er imidlertid helt riktig som forslagsstillerne sier, at flere fylker nå opplever en sterk økning i antall søknader om etablering av nye frittstående skoler. Det er også riktig at svært mange av disse skolene vil konkurrere med det eksisterende offentlige tilbudet. Det er nettopp den økte konkurransen og det økte mangfoldet mellom skolene som er selve poenget med den nye friskoleloven. Der hvor elevene tidligere bare hadde én skole å velge, har de nå kanskje to. Der hvor skolene før ikke trengte å gjøre en innsats for å tiltrekke seg elever, er de i dag helt nødt til å skjerpe seg for å vinne elevenes gunst. Der hvor det tidligere i praksis bare var én linje og én fagretning å velge, er det i dag på mange steder et vidt spekter av ulike fag- og linjeretninger å velge mellom. Her ligger «i dag» fram i tid. Det er absolutt å håpe at «i dag» blir så raskt som mulig. Forslagsstillerne uttrykker i sitt forslag en sterk bekymring for hvilke konsekvenser den økte graden av valgfrihet og mangfold for elevene vil kunne ha for de allerede eksisterende offentlige videregående skolene. Dette må være feil fokus å ha. Problemstillingen må ikke være om de offentlige skolene taper elever til fordel for de nye friskolene, men snarere om elevene kan være sikre på at den skolen de ønsker å gå på, også er en god skole som holder god kvalitet, og som er til det beste for dem. Hvorvidt skolen er en friskole eller en offentlig skole, må være fullstendig likegyldig. Dersom de offentlige videregående skolene taper elever til fordel for friskolene, må det ikke være friskolenes skyld, men snarere må de offentlige skolene innse at de har et tilbud elevene ikke ser som attraktivt nok. Når det gjelder forslagsstillernes punkt 1, om å endre dagens modell for utregning av rammetilskuddet for økningen av elever på friskoler, har Regjeringen i kommuneproposisjonen for 2006 foreslått at trekksatsen for justering av inntektsrammen blir redusert til 80 pst. av gjennomsnittskostnaden pr. elev, slik at den samsvarer bedre med kommunesektorens innsparinger for elever i frittstående skoler. Det er forholdsvis store forskjeller i kostnadene for de 15 ulike studieretningene. Dersom elevtallsveksten i videregående friskoler i all hovedsak kommer på de billigste studieretningene, foreslår Regjeringen videre at det innføres to eller flere trekksatser, slik at det blir symmetri mellom det staten trekker inn fra kommunene/fylkeskommunene, og kommunenes/fylkeskommunenes innsparinger ved at elevene går i statlige eller private skoler. Korreksjonsordningen er en del av utgiftsutjevningen i inntektssystemet. I korreksjonsordningen omfordeles midler fra kommuner og fylkeskommuner med en stor andel elever i frittstående skoler og statlige skoler, til kommuner og fylkeskommuner med lavere andel elever i frittstående og statlige skoler. Fylkeskommunen har etter opplæringsloven ansvar for å planlegge og bygge ut videregående opplæring med hensyn til nasjonale mål. Samtidig lovfester friskoleloven retten til godkjenning og etablering av frittstående videregående skoler, forutsatt at lovens vilkår er oppfylt. Regjeringen ser det som svært viktig at det er balanse mellom hensynet til fylkeskommunens overordnede ansvar etter opplæringsloven og hensynet til muligheten til å etablere frittstående videregående skoler. Det ivaretas i dag ved at retten til godkjenning etter friskoleloven ikke gjelder dersom etablering av en frittstående videregående skole vil medføre «vesentlige negative konsekvenser for vertsfylket». Fylkeskommunens konkrete innflytelse på avgjørelser og søknader om godkjenning følger av friskolelovens krav om at vertsfylket alltid skal gis anledning til å uttale seg i forbindelse med slike søknader. Hva som må til for at vesentlighetskravet skal anses oppfylt, vil bero på en konkret vurdering.