Denne interpellasjonen var ikke ment for å konkludere med noe konkret og bevilge penger. Den var ment for å prøve å få en debatt der en hadde et åpent sinn og ikke minst fikk vist en vilje til å drive en prosess som vi ser har gått i stå i EU, framover. Sånn sett er jeg skuffet, for det som kommer fram fra de fleste som tar ordet, er: Det er kjempeflott med en debatt, men dette er ikke vårt bord, det er tryggest å holde seg til CO2-rensing av gasskraftverk. Men problemet som en da overser, er at denne debatten handler om å framskaffe mer energi på kloden. Renser en CO2, er det et miljøtiltak. Det bedrer ikke energibalansen. Når vi ser hva som skjer i form av maktkamp, i form av miljøutfordringer, i form av velstandsutvikling og med tanke på alle de milliardene på kloden som ikke har tilgang på energi, er det nettopp energiforsyningen som burde vært hovedfokuseringen her, og ikke alle ulempene og hvor vanskelig det er – og at vi heller må rense CO2. Det skal vi også gjøre, men det løser ikke problemet når det gjelder energiforsyning. En burde sett på mulighetene for å ta initiativ og ta ansvar. Mange spør seg: Hva skal vi leve av etter oljen? Ja, kanskje det burde være thorium? Hvis en investering på 550 mill. euro kan medvirke til at vi får et thoriumkraftverk, har vi en potensiell inntektskilde på 250 000 milliarder dollar. Det er verdien av thoriumforekomstene i Norge, hvis en omregner energi til prisen på oljen i dag. Isteden får vi altså en blind satsing på CO2-rensing på Kårstø, som ville koste nesten det samme. Vi har ikke peiling på hvor mye Kårstø skal koste, men anslagene og driftskostnadene tilsier at det vil være minst like dyrt som å bygge et thorium pilotanlegg. Så sier representanten Aasland fra Arbeiderpartiet at her kan vi vente til oljen er litt mer oppbrukt, da vil vi få behov for alternativ. Men ser han ikke hva slags framtid en kan gå i møte, hvis en faktisk får en større kamp om energiressursene? Thorium er billigere enn uran, hvis en får det til å virke. Derfor er det viktig at en bygger et pilotanlegg i dag, så en kan få bekreftet at det fungerer. Jeg blir litt overrasket når representanten Aasland plutselig er skuffet over at jeg snakket mer om energi i mitt andre innlegg enn jeg snakket om miljø. Men herre mann – unnskyld – det henger jo sammen! Skal en produsere energi, er det miljøkonsekvenser. Derfor må en snakke om begge deler. Skal en vente? Et thoriumkraftverk ligger minst 20 år fram i tid – men om 20 år kan en altså ha et thoriumkraftverk stående ferdig. Hvis en da kun ser konturene av det, er det fordi en er blindet av Soria Moria-tåken. Fordeling av energiressursene, snakker en om. Ja, jeg tror at energiressursene på kloden ikke er en bestemt mengde, men det har litt å gjøre med hvordan vi bruker dem. Istedenfor å prøve fordele dem bedre, slik at en tar fra noen for å gi til andre, kan en få en teknologi som gir mer til alle. Jeg etterlyser fortsatt svar fra energiministeren: Vil han være med og få arrangert en konferanse om dette? Jeg vet at nobelprisvinner Rubbia er villig til å komme. Det er viktig å få denne kompetansen opp og fram i Norge. Hvis ikke Norge gjør det, er det ingen i Europa som gjør det – dessverre.