Statsministeren sier at Regjeringen har vært klar og tydelig. Representanter fra regjeringspartiene i denne sal har tydelig ikke oppfattet den klarheten og tydeligheten. Det har vi fra opposisjonen oppfattet. Vi oppfattet tidlig hva Regjeringen mente, og har i grunnen i hovedtrekk vært enig med Regjeringen. Men så kommer det forsøk på omkamp etter omkamp. Representanten Høybråten har referert til en del av dette. Er statsministeren komfortabel med situasjonen slik den har utviklet seg? Er han komfortabel med at norsk utenrikspolitikk er gjenstand for en drøfting på denne måten? Arbeiderpartiet har mye av æren for at det har vært bred enighet – i hvert fall i forhold til omverdenen – om viktige deler av norsk utenrikspolitikk. Er det nå i ferd med å rakne?