Denne interpellasjonsdebatten har vist at det ikke er noe sterkt ønske om å forsøke å svare på det som er hovedutfordringen i interpellasjonen, nemlig hvor grensene med tanke på regjeringspartienes begrunnelse for hva brukerne skal få muligheten til å velge, egentlig går. Faktisk er det bevist en stor grad av uryddighet, og til dels virker det også som det er en viss grad av uenighet. Jeg registrerer at Skjælaaen fra Senterpartiet mener at bare det ikke er kommersielt, er det greit. Jeg møtte en fra de kommersielle hjelpetjenestene i går, en noen og 40 år gammel mann som har startet sitt eget firma for å hjelpe eldre mennesker i Sandefjord med ulike tjenester, vasking – en typisk hjemmehjelpstjeneste – eller snømåking – gårsdagen var en stor dag med mye aktivitet. Det var en mann som brant for eldre, som hadde bakgrunn som kokk og blomsterdekoratør, som hadde lyst til å finne sin nisje, og som gledet seg til at det skulle bli brukervalg i Sandefjord kommune fra høsten av. Det er det kommersielle tilbudet. Det er selvfølgelig flere som ønsker å gjøre det samme, men det er det som nektes. Det synes jeg blir feil. Dette er mennesker med engasjement, mennesker som har lyst til å starte opp, og det finnes mange som vil gjøre det rundt omkring. Så er det slik at SV mener dette er feil, og man har en eller annen eventyrfortelling om hvorfor vi er opptatt av dette. Det er helt riktig at vi er ideologisk opptatt av dette fra Høyres side. Vi er opptatt av det fordi vi har et menneskesyn som dreier seg om at alle er myndige. Helt frem til de ikke er i stand til å foreta egne valg, skal de ha muligheten til å gjøre det. For oss er det viktig, fordi det gjør noe med mennesker når man blir fratatt muligheten til kontroll og valg i sitt eget liv. Det synes jeg er en viktig ideologisk begrunnelse, og det mener jeg at alle burde være enig i. Så må jeg si at nettopp det siste innlegget fra Inge Lønning viser hvor inkonsekvent Regjeringen er. I løpet av to spørsmål i spørretimen i forrige uke klarte altså samme minister å svare med å oppmuntre til mer valgfrihet og private tilbud for fødende kvinner, men å være imot mer valgfrihet eller bedre utnyttelse av private tilbud for unge som står i kø for å få psykiatrisk hjelp. Da er det kanskje en grunn til at vi snart får svar på hvor de prinsipielle linjene går. Jeg er for at alle får valgfrihet, jeg er for at det er mange tilbud, og jeg er for at vi skal bruke de kapasitetene vi har, men det blir litt rart når funksjonsfriske, fødende kvinner oppmuntres av en statsråd, mens psykisk rammede unge faktisk skal måtte leve med at man ikke kan bruke andre alternativer. Det sier noe om at det som er grunnlaget i selve interpellasjonen, nemlig inkonsekvensen i Regjeringens holdning til ulike saker på dette området, er slående.