La meg først trekke fram et par andre forhold som ikke har vært mye berørt i debatten, men som det er interessant å trekke fram, og som dreier seg om helheten og bredden i det budsjettet vi i dag har til behandling. Satsingen innenfor fengselsundervisning, innenfor Program for basiskompetanse i arbeidslivet og innenfor studieforbundene, og også vår satsing på fredssentrene, er viktige biter av en helhet for vår regjering. Når jeg trekker fram det, er det fordi det ikke veldig ofte er demonstrasjonstog for fengselsundervisning eller for studieforbund – eller for den saks skyld for de 400 000 arbeidstakerne som ikke kan lese og skrive, som i dag finnes i norsk arbeidsliv, og som har et arbeid, som kjøper Se og Hør hver uke, men som aldri er i stand til å lese hva som står der; de ser bare på bildene. Disse programmene som vi har startet, er en veldig viktig bit av bredden i det kunnskapssynet vår regjering representerer, som også reflekteres i at barnehagene er tatt inn som en del av Kunnskapsdepartementets helhet. Det er denne bredden som i grunnen er utgangspunktet for mitt innlegg, for nå skal jeg komme tilbake til mange enkeltelementer i dette. Det viser jo at kunnskapssamfunnet består av mange viktige fasetter. Ikke minst er dette programmet for basiskompetanse, som jeg trekker fram, en veldig viktig bit av denne helheten. Det er derfor også viktig å understreke det som jeg tror har vært et poeng i mange budsjettdebatter her i Stortinget, nemlig satsingen på kommuneøkonomien. Når jeg trekker fram det, er det fordi vi og vår regjering har brutt en gjennomgående nedadgående tendens gjennom mange år. Jeg registrerer at ikke engang Høyres eller Fremskrittspartiets ordførere sender tilbake alle de pengene som vi har gitt dem. De har gjort det mulig nå igjen i kommunene å satse på kunnskap, satse på skolen, satse på barnehager, men også på eldreomsorg og andre viktige omsorgsoppgaver som en kommune har ansvaret for. Ca. 1/3 av det kommunen bruker, går til skole. Det har vist seg at man nå har stoppet en mangeårig nedgang i Kommune-Norge. Man ansetter i mange kommuner igjen lærere, og man ser optimistisk på framtiden. Til og med Høyres ordførere gjør det. Jeg hadde for ikke lenge siden gleden av å besøke Lillesand og en hyggelig, jovial Høyre-ordfører, som var så takknemlig for at det endelig fantes en regjering som brydde seg om det han brydde seg om, nemlig kvalitet i grunnskolen, og for at han ikke bare fikk nye beskjeder fra Erna Solberg om nedskjæring. Han sa sågar da vi kjørte bil til flyplassen: Jeg sa til Erna: Hvis du fortsetter sånn, så taper vi valget. Og det var jo akkurat det Høyre gjorde ved det forrige stortingsvalget. Når jeg trekker fram dette, er det fordi at når Høyre i denne debatten og i andre debatter trekker fram de pengene de skal bruke, er det vel og bra, men poenget er at de har en betydelig del å dekke opp. Hadde de sittet videre med makten, hadde de pengene som de nå benytter seg av, ikke funnes. Det er selvfølgelig en del av politikkens vesen. Vi satser betydelig på Kunnskapsløftet og viderefører det som har vært en tverrpolitisk satsing her i Stortinget. Hele 1,4 milliarder kr bruker vi neste år på kompetanse- og kvalitetsutvikling i grunnskolen. Det er en veldig viktig bit. La meg understreke at jeg er glad for at det er et samlet storting som står bak dette, for denne store satsingen på kompetanse og på Kunnskapsløftet er et viktig fellespolitisk gods. Satsingen på 375 mill. kr på etter- og videreutdanning av lærere, som ikke minst representanten Dørum også var inne på, er en veldig viktig bit av dette. Vi gjør endringer for neste år, for det er klart, som det fra enkelte hold har vært sagt, at disse midlene ikke kommer fram slik som det er ønskelig. Vi har derfor nå gjort flere ting. I dialog med KS og Utdanningsforbundet har vi nå kommet til enighet om hvordan vi skal gå videre sammen. Det er jeg glad for. Men ikke minst har vi også styrket tilsynet. Tilsynet skal nå i større grad få muligheten til å etterse at disse midlene brukes riktig. Det er klart at når samfunnet bruker så mye penger over så mange år på etter- og videreutdanning som vi nå gjør, skal vi ha igjen bedre kvalitet og mer kunnskap, og lærerne skal føle at vi satser på dem. For dette er den største satsingen på lærerkorpset noensinne. Og det er jeg glad for. La meg også trekke fram det representanten Dagrun Eriksen sa i sitt innlegg om drop-out, og hvor viktig det nå er å fokusere på denne biten også. Vi vil på fredag legge fram en stortingsmelding der dette vil være et viktig perspektiv. Jeg er glad for at Kristelig Folkeparti over tid har vært opptatt av dette. Det er interessant å se at i forrige stortingsperiode var det ikke fokusert på dette overhodet. Men denne problemstillingen har vært kjent i norsk skole lenge. Det vi nå ser tydeligere og tydeligere, er jo at årsaken til drop-out i videregående skole ikke ligger i den videregående skolen. Den ligger der lenge før. Den ligger bl.a. i grunnskolen, og den ligger der også før det. De barna som behersker helt grunnleggende ferdigheter, lykkes jo bedre både i skolen og i livet for øvrig. Den stortingsmeldingen som legges fram på fredag, og som Stortinget da får til behandling, vil kunne gi mye av retningen for hvordan vi skal gjøre grunnskolen vår bedre, og hvordan vi skal få til at flere av ungdommene våre lykkes i den videregående skolen – som jeg er helt overbevist om at det vil være en bred tilslutning til i Stortinget. La meg avslutningsvis si at svært mange innlegg har dreid seg om høyere utdanning – det har vi diskutert nå i mange runder her i Stortinget. Men la meg bare si som et lite apropos: Vi bagatelliserer ikke at det er høye forventninger innenfor høyere utdanning. Og det er bra. Men samtidig kan vi heller ikke bagatellisere at det ligger til behandling i Stortinget nå en sak der man har 2,3 ubrukte milliarder innenfor universitets- og høyskolesektoren. Dette er en del av den realiteten man må ta inn over seg. Man har altså over år satt av penger som gjør at det – som flere helt riktig har sagt – ikke kommer til å bli nedskjæringer på høyskolene og universitetene i år. Man bruker oppsparte midler. Men vi vil komme tilbake til Stortinget med en offensiv satsing. Helheten i det høyere utdanningsbudsjettet som ligger her, er langt bedre enn i mange av de budsjettene Stortinget har fått til behandling i de siste årene.