Meldingen fra Regjeringen gir en god gjennomgang av FNs 59. generalforsamling. Høynivåpanelets rapport og forberedelsene til toppmøtet, som finner sted nå i september, var toneangivende for diskusjonen både i plenum og i komiteene. En rekke høyprofilerte arrangementer på utviklingssiden preget åpningen av generalforsamlingen. Blant disse var toppmøtet om sult og fattigdom, og møtet om den sosiale dimensjon ved globalisering. Disse møtene fokuserte på behovet for nye politiske grep på globalt plan for å møte utfordringene ved globaliseringen. Holdningen til utviklingspolitiske saker var avventende i forhold til at status for tusenårsmålene skulle gjøres opp i år. Det er positivt, slik komiteen også understreker, at det blir vedtatt en resolusjon om FNs operasjonelle utviklingsaktiviteter. Likestillingsspørsmål var om mulig enda mindre på dagsordenen i denne generaldebatten enn i de to tidligere år. Komiteen mener det er viktig at det arbeides for at likestillingsspørsmål blir en mer sentral del av generaldebattene i årene framover, og komiteen viser til sine merknader i innstillingen til utviklingsmeldingen om viktigheten av å prioritere likestillingsperspektivet i utviklingspolitikken. Når det gjelder reform av FN, har komiteen merket seg at generaldebatten klart gav til kjenne det syn at sammensetningen av Sikkerhetsrådet må gjenspeile dagens geografiske realiteter på en bedre måte. Reformspørsmålene preget også debatten i 1. komité. I den sammenheng mener komiteen det er positivt at Norge er bedt om å videreføre sin rolle som tilrettelegger for de organisatoriske spørsmålene i sammenheng med toppmøtet som skal finne sted i New York 14.–16. september 2005. I mars i år la FNs generalsekretær fram rapporten «In Larger Freedom», som bl.a. baserer seg på rapporten fra Høynivåpanelet og rapporten fra FNs tusenårsprosjekt, den såkalte Sachs-rapporten, om status for oppnåelse av FNs tusenårsmål. Kofi Annans rapport kommer med viktige forslag til reform av FN, bl.a. på det sikkerhetspolitiske området, på det sosiale og økonomiske området og når det gjelder menneskerettigheter. Komiteen ser at utfordringen nå er å sikre at vi faktisk får en reform av FN, slik at organisasjonen får den nødvendige legitimitet og blir mer handlekraftig og bedre i stand til å møte de utfordringene den står overfor. Når det gjelder reformprosessen, mener komiteen at det er behov for større åpenhet omkring de norske posisjonene. Det er viktig at Regjeringen gir rom for offentlig debatt og involverer det sivile samfunn i forberedelsene i så viktige spørsmål. Vi må se det sivile samfunn og organisasjonene som viktige bidragsytere til den offentlige debatten, både nasjonalt og internasjonalt. Organisasjonene representerer et korrektiv og supplement til staters myndigheter, og kan på den måten gi viktige bidrag til den offentlige debatten om reform av FN. De norske NGO-ene er også viktige representanter for det norske sivile samfunn i slike internasjonale spørsmål og debatter. Komiteen vil også understreke at det i den pågående prosessen fram mot toppmøtet må arbeides aktivt for å sikre en bredest mulig agenda og substans for møtet. Som komiteen viser til, har vi nå en historisk mulighet til å styrke FN og å gjøre organisasjonen mer effektiv. Det er derfor viktig at det fra norsk side arbeides aktivt, sammen med land vi har felles interesser med, for å oppnå en bredest mulig reform av FN. Norge er en sterk støttespiller for FN, og i en tid hvor behovet for å styrke FN står så høyt på dagsordenen både nasjonalt og internasjonalt, hadde vi derfor håpet at det hadde vært mulig å få flertall for å be Regjeringen om å utrede nye finansieringskilder som kan bidra til å styrke FN finansielt. Når vi nå debatterer fjorårets generalforsamling i FN, hvor åpningen var preget av en rekke utviklingsarrangementer, synes jeg at det er på sin plass å nevne den historiske avtalen som finansministrene fra G8-landene ble enige om for få dager siden. Det ble enighet om å slette den multinasjonale gjelden til 18 av verdens fattigste land. Det var en viktig beslutning. Det internasjonale samfunnet har fortsatt et stykke å gå på både bistands- og handelsområdet, og det gjenstår å se om dette vedtaket i sum fører til økt ressurstilgang fra de rike til de fattige land, slik utviklingsministeren tidligere i dag også pekte på. Men det er positivt at G8-landene har klart å enes om gjeldsslette. Mange av utviklingslandenes gjeldsbyrde er så ødeleggende at den bidrar til å opprettholde fattigdommen. Med denne beslutningen kan disse landene bruke mer av sine penger på utvikling, heller enn på å betale gjeld.