I stortingsmeldingen som nå er oppe til debatt, er det tre temaer som blir drøftet. Alle tre er sentrale elementer i energipolitikken og følger opp de politiske signalene som ble gitt under behandlingen av gassmeldingen. Når det gjelder det første temaet, infrastruktur for gass, ble det i meldingen presentert analyser av kostnader og lønnsomhet ved å føre naturgass fram til innenlandske brukere. Analysene bekreftet at LNG-transport på skip ville være den rimeligste løsningen til de aller fleste steder i Norge. Det er interessant å se den aktiviteten som faktisk er på dette område, og også den økende interessen blant flere typer aktører i markedet. Lokale elselskaper, oljeselskaper, industrien og flere rederier viser konkret vilje til å satse på LNG. Det er et område i utvikling, der nye løsninger bidrar til å redusere kostnadene både ved LNG-produksjonen, ved transporten og på terminalene. Innen småskala LNG-distribusjon er Norge i ferd med å utvikle konsepter som faktisk kan tjene som mønster for andre land. Mange land har stor geografisk spredning mellom kunder som etterspør begrensede mengder gass på samme måte som Norge. Jeg er glad for at Stortinget gir bred tilslutning til å satse videre på LNG. I meldingen ble det ikke utelukket at rørtransport kunne være aktuelt til enkelte steder i Norge. Men det er et stort løft å etablere et gassrør, og det krever at alle aktører som har interesse i en slik infrastruktur, er med og forplikter seg økonomisk. Betalingsvilje når det gjelder transporttjenestene, og det gassvolumet som skal transporteres, er helt avgjørende for lønnsomheten. I stortingsmeldingen tillot jeg meg derfor å utfordre aktørene på dette feltet. Industrien i Grenland har nå gitt signaler om at de ønsker å bygge og eie separasjonsanlegget dersom det blir lagt et kombirør til området. Det er også signalisert at det transporterte volumet kan bli større enn det som ble lagt til grunn i stortingsmeldingen. Det er naturlig å følge opp disse innspillene med konkrete drøftinger med sikte på å realisere rørløsninger for transport av gass. Etableringen av et gassrør inn Trondheimsfjorden er svært avhengig av at det planlagte gasskraftverket på Skogn blir realisert. I så fall kan det være aktuelt å etablere grenrør til bl.a. Trondheim og Orkanger. LNG-transport på skip kan da bli mindre konkurransedyktig i dette området. Næringslivet i distriktet har signalisert stor interesse for å kjøpe gass, og Trondheim kommune har satt av 200 mill. kr til rørprosjektet. Dette gir grunnlag for å gå inn på konkrete drøftinger om gassrør med aktørene også i Trøndelag. Jeg vil benytte muligheten til å gi honnør til komiteen som har bidratt til at det nå er blitt bred enighet om å føre arbeidet med økt bruk av naturgass videre i tråd med det som stortingsflertallet ber om i innstillingen, og som har forplantning i forhold til det Regjeringen mener. Jeg har merket meg at flertallet som premiss for sitt vedtak legger til grunn industriutvalgets innstilling når det gjelder forutsetninger for statlig medfinansiering i infrastrukturen innenlands. Jeg har store forventninger til de konkrete drøftingene med aktørene i markedet som nå tar fatt. Så til neste tema, teknologi for gasskraft med CO2-håndtering. Satsingen på gasskraftverk med CO2-håndtering er et hovedelement i Regjeringens energipolitikk. Regjeringen har styrket innsatsen for å framskynde realiseringen av miljøvennlig gasskraft vesentlig. Fra 2005 er Gassnova et hovedvirkemiddel i myndighetenes satsing på dette området. Det er en målsetting at støtte fra Gassnova til prosjekter for utprøving og demonstrasjon av CO2-håndteringsteknologier skal bidra til å utvikle effektive og framtidsrettede teknologikonsepter. For å kunne lykkes i dette arbeidet er det viktig at Gassnova nå gis ansvar og tid til å arbeide fram gode prosjekter med aktørene på dette området. Som flertallet i komiteen viser til, skal Regjeringen legge fram resultatene fra Oljedirektoratets studie av potensialet ved bruk av CO2 som trykkstøtte i revidert nasjonalbudsjett for 2005. Det skal også utarbeides en vurdering av hvordan og i hvilken grad hele CO2-kjeden kan fanges før sommeren. Det vil selvsagt bli gjort. Så til det siste temaet, pliktige elsertifikater. Når det gjelder utviklingen av et pliktig elsertifikatmarked, er det helt klart at Stortinget må ta stilling til de sentrale elementene ved behandlingen av en odelstingsproposisjon om saken. Koordineringen med Sverige er svært viktig i denne sammenheng. Den 11. februar hadde jeg møte med min kollega Mona Sahlin. Da kom det fram at de fra svensk side tar sikte på å få i gang dette felles markedet fra 1. juni 2007. Det er årsaken til at Regjeringen velger ikke å legge fram en odelstingsproposisjon for Stortinget denne våren.