Den talen der har statsministeren trent lenge på, hører jeg. Men det var altså ikke det jeg spurte om. Jeg spurte om hvor mange flere årsverk det hadde blitt i skolen, hvor mange flere sykepleiere det hadde blitt i eldreomsorgen, og hvor mange flere bassenger som nå var blitt fylt opp med de 5,7 milliardene. Det svarte ikke statsministeren på, til tross for at det var det jeg spurte om. Så var det da også et annet viktig område i forbindelse med statsbudsjettet for 2006. Det var helsevesenet. Regjeringen skrøt uhemmet av sin satsing på helse, slik at vi skulle få behandlet flere pasienter. Så kan vi altså lese i Aftenposten i dag at vi nå har 227 korridorpasienter hver eneste dag ved landets sykehus, til tross for kravet om at ingen pasienter skal ligge i korridorer, og det i en situasjon hvor de fleste andre land det er naturlig for oss å sammenligne oss med, ikke har korridorpasienter. Hvordan forklarer statsministeren at Norge, som er et av verdens rikeste land, ikke klarer å løse de mest grunnleggende velferdsoppgavene, til tross for et statsbudsjett som statsministeren synes å være meget godt fornøyd med?