Som jeg sa i innlegget mitt, er det viktig for Regjeringen at vi nettopp får svar på alle de utfordringene vi har. Regjeringen har pr. i dag ikke tatt noen beslutning om hva som vil være den beste måten å legge fram en sak for Stortinget på. Det er litt fordi jeg også vet at veldig mange av svarene og løsningene ligger innenfor området til flere departementer. Men dette blir mer teknikk enn politikk. Jeg mener at det viktige rett og slett er at vi har en regjering som er villig til å komme med tiltak. Slik sett er jeg meget takknemlig for utålmodigheten. Jeg skal prøve å gjøre mitt ytterste for at det ikke skal gå så altfor mange år før vi i hvert fall kan prøve å gi Stortinget noen svar. Men jeg legger heller ikke skjul på at det er meget komplisert å ha veldig klare svar på dette området, svar som vi med trygghet vet vil være målrettet, og som vil være gode tiltak for gruppen. Det er derfor jeg i denne saken ønsker dialog. Jeg ønsker at vi skal ha mye offentlig debatt om hva som vil være de riktige grepene å ta overfor denne store gruppen på over 700 000 mennesker. Derfor tror jeg også at en offentlig debatt knyttet til dette vil bli mye sterkere nå når vi begynner å få statistikker og undersøkelser fra Statistisk sentralbyrå. Men når det gjelder i hvilken form vi skal komme tilbake, må jeg være ærlig og si at vi ennå ikke har tatt den beslutningen. Men det viktige er at vi har en politisk vilje til å levere på dette viktige feltet som representanten tar opp.