Fremskrittspartiet ser med uro på utviklingen i handelslekkasjen til utlandet. Det er enighet om at den er betydelig. Grensehandelen ligger på et høyt nivå, anslått til ca. 9 milliarder kr. Anslag antyder at omfanget totalt vil bli rundt 10 milliarder kr i 2007. Dette betyr store tapte avgiftsinntekter til staten, i tillegg til ca. 10 000 tapte arbeidsplasser i Norge, noe som er svært uheldig for konkurranseutsatt privat virksomhet. Til tross for at bryggeri etter bryggeri i Norge de siste årene har måttet nedlegges, fortsetter man å øke ølavgiftene og avgifter på emballasje, stikk i strid med advarsler fra næringen. De langsiktige konsekvensene er ikke til å komme utenom hvis man ikke snur og bedrer rammevilkårene for landets bryggerier: at Norge ikke lenger vil produsere norsk øl. Tall fra Bryggeriforeningen viser at grensehandelen og smuglingen inn i Norge nå har nådd det formidable nivået 40 millioner liter pr. år, hvilket tilsvarer produksjonen ved to norske bryggerier, Aass og Macks. Tapt avgifts – og skatteproveny for dette volumet overstiger 800 mill. kr i året. Det bør ikke være tvil om at ved siden av høye matvarepriser er det de skyhøye og særnorske avgiftene på varer som tobakk, øl, vin, brennevin, sjokolade og sukkervarer som er årsaken til at så mange nordmenn drar over grensen for å handle – dette i tillegg til at matmomsen økte sist år, og Regjeringen foreslår nå ytterligere økning. Denne handelslekkasjen rammer enkelte fylker spesielt hardt, særlig dem som grenser til Sverige, og har ført til at forretninger på norsk side har måttet legge ned. Fremskrittspartiet vil gjøre noe med denne utviklingen på den eneste måten som virker, nemlig å utjevne forskjellene i prisnivået mellom Norge og nabolandene på det som ofte kalles lokkevarer. Det kan vi bare gjøre ved å tilpasse det norske avgiftsnivået nivået i våre naboland, i første rekke Sverige, men også Danmark. Derfor foreslår Fremskrittspartiet en vesentlig reduksjon i alle disse avgiftene. Sverige, Danmark og Finland innførte EUs tollfrie kvoter fra januar 2004, noe som medførte at praktisk talt ubegrensede mengder billig alkohol kan tas lovlig helt fram til den norske grensen. Hvis Norge ikke reagerer på alle disse endringene med å tilpasse sine alkoholavgifter, vil prisforskjellen og problemene øke i tiden framover. Det særnorske avgiftsnivået på alkohol og tobakk skaper også andre og minst like alvorlige problemer som en raskt økende grensehandel. Fremskrittspartiet er ikke i tvil om at det også gir grobunn for organisert kriminalitet av betydelig omfang. Det store fortjenestepotensialet har ført til dannelsen av mafialiknende organisasjoner som har spesialisert seg på smugling av alkohol og tobakk. Regjeringens og stortingsflertallets alkoholpolitikk har slått fullstendig feil. Begrenset tilgjengelighet og høyt prisnivå har ført alkoholpolitikken helt ut av kontroll. Resultatet har blitt at den registrerte omsetningen av sprit har vært stadig fallende, mens den uregistrerte har økt. Billig hjemmeprodusert og smuglet sprit er lett tilgjengelig, og også stadig mer sosialt akseptert. De siste års riktignok beskjedne reduksjoner i spritavgiften har vist at det nytter å snu denne utviklingen. Det høye avgiftsnivået har altså påført oss et betydelig samfunnsproblem. Vinmonopolet som alkoholpolitisk virkemiddel fungerer ikke og står nå trolig for under 50. pst. av brennevinssalget. En liten del av det uregistrerte forbruket av brennevin stammer fra lovlig tax-free-handel, mens resten kommer fra illegal produksjon og smugling. I dette markedet er tilgjengeligheten stor, også for mindreårige, og kvaliteten dårlig, til tider livsfarlig, slik vi har sett den siste tiden. De store fortjenestemulighetene og den lave risikoen for å bli tatt har gitt oss profesjonelle smuglerbander som også rekrutterer norske ungdommer. Også smugling av vin og øl har etter hvert fått et betydelig omfang, og tollvesenet beslaglegger hvert år stadig større kvanta. Nyere forskning viser også at narkotiske stoffer nå er så mye billigere enn alkohol at det er fare for at det i ungdomsmiljøer skjer en overgang fra f.eks. øl som rusmiddel til narkotika. Disse tilstandene skyldes de store avgiftsforskjellene mellom Norge og resten av Europa. Problemet lar seg løse ved en kraftig reduksjon i de norske avgiftene. Når det gjelder virkninger på statens avgiftsinntekter, vil jeg minne om at det finnes noe erfaringsmateriale både fra Norge og fra utlandet. Stortinget reduserte avgiften på sterkvin med 46,5 pst. fra 1. januar 2000. Dette førte til en økning i salget på 46,14 pst., vesentlig ved en sterk reduksjon i tax-free-salg og grensehandel. Regner en med økte momsinntekter og økningen i Vinmonopolets avanse, ble statens inntekter fra salget av sterkvin ikke redusert. Dette viser at Finansdepartementets provenyberegninger på dette området ikke er i stand til å ta inn over seg de dynamiske effektene av en slik avgiftsnedsettelse. Fremskrittspartiet foreslår derfor en rekke avgiftskutt på de varene som jeg nå har omtalt.