Det er jo rett ut sagt rørende med den omsorg som representanten Lønning viser for et annet regjeringsalternativ. Når Lønning nå skjelver på grunn av dette, skal jeg berolige ham med å si at de tre partiene alltids skal klare å forhandle seg fram til meget fornuftige ordninger og politiske løsninger også når det gjelder utenriks- og sikkerhetspolitikken. Når det gjelder Senterpartiet, mener vi at det er i den beste norske tradisjon å støtte opp under FN og NATO. Det har vi alltid gjort, og det skal vi også fortsette med. Vi mener at man bør konsentrere interessene enda mer enn det stortingsflertallet i dag vil gjøre, i forhold til nettopp disse to organisasjonene. Det som jeg kommenterte i mitt innlegg, var forhold som jeg mener kan komme til å bidra til at man får en ny debatt omkring dette spørsmålet. Men jeg ser at Inge Lønning, som ellers er av den mer intellektuelle typen, i denne sammenhengen ikke er villig til å problematisere disse spørsmålene overhodet. Nesten uansett hva som kan komme til å skje innad i EU, eller i forhold til kostnader i det norske forsvaret, er det ikke interessant at det kan bidra til å skape ny debatt i Norge. For øvrig deler jeg Åslaug Hagas synspunkt: Dette er ikke grunnlovsmessig.