Jeg leser ikke noe nytt verdigrunnlag ut av denne regjeringen når det gjelder demokrati, menneskerettigheter og troen på internasjonale organisasjoner, i forhold til den forrige regjeringen. Der tror jeg faktisk at vi har stått vel så sterkt. Jeg vil vel heller stille noen små spørsmål, for det er ett tema – for å si det slik – i redegjørelsen om dette som jeg har vært litt forbauset over, og det er den ensidige fokuseringen på dialog, med Cuba som eksempel. Grunnen til det er at hvis man bruker akkurat den samme retorikken, skal vi altså gjeninnføre et samarbeid med Zimbabwe – som iallfall vi er sterkt imot. Det er viktig å si at av og til er det regimer dialogen ikke fungerer på. Ja, vi er for et sterkt FN, ja, men vi er også for at utviklingshjelpen vår fungerer på de beste måtene. Vi synes Verdensbanken har gjort en god jobb. Det er mye retorikk rundt FN, men de 100 mill. kr som under budsjettbehandlingen i fjor høst ble flyttet, er vel ikke akkurat det store og dramatiske. Vi mener at FN skal fungere godt. Det er viktig å arbeide imot korrupsjon, men jeg synes ikke at å true med å trekke pengestøtte er den riktige måten å få det til på.