I likhet med mange andre er jeg glad for at norsk økonomi går godt. Det er få land i verden som kan vise til liknende resultater som Norge. Denne regjeringens viktigste mål i den økonomiske politikken er kampen mot arbeidsledighet og en rettferdig fordeling. Hvis økonomien settes over styr, er det de svakeste som rammes hardest. I dette forslaget til revidert nasjonalbudsjett ivaretar Regjeringen og flertallet målet om å verne om arbeidsplasser og fellesskapet. I et revidert nasjonalbudsjett er det revidering vi skal gjøre. Det er ikke noen ny budsjettbehandling, noe en nesten kan få inntrykk av når en ser Fremskrittspartiets alternative budsjett, og ikke minst hvis en legger kostnadene knyttet til Fremskrittspartiets Dokument nr. 8-forslag til grunn. Det forundrer meg at Fremskrittspartiet ikke ser at en slik formidabel bruk av oljepenger, som det virkelig er, kan true arbeidsplasser i hele landet. Det kan bidra til økt rentenivå, høyere kronekurs og økende lønns- og prispress, som det store flertallet av fagfolk bekrefter. Denne regjeringen legger opp til forsvarlig bruk av oljepenger, noe representanten Ulf Leirstein i dag kaller for «et eneste stort gjesp». En holder fast ved den oljepengebruken det var enighet om, i fjor høst, at en skulle ha. En skal lete lenge etter et revidert budsjett som er så bra som dette. Og det gleder meg at en, uten å sette pengepolitikken over styr har hatt anledning til å bruke noe ekstra i tillegg til de justeringene som vi har måttet gjøre. Den ekstra potten vi har til rådighet, bruker Regjeringen godt. En viser i dette reviderte budsjettet at en går for en ny kurs som er forankret i Soria Moria-erklæringen. At Regjeringen øker bevilgningene til barnehagene med bortimot 700 mill. kr, som følge av høyere utbygging enn tidligere antatt og ikke minst for å stimulere til fortsatt høy utbyggingstakt, viser at målet om full barnehagedekning blir tatt veldig alvorlig av Regjeringen. Dette vet jeg gleder mange småbarnsforeldre, og Kommune-Norge ser fram til at pengene skal komme. Ekstra gledelig er det at en har klart å komme ned på en makspris på 2 250 kr. Det er noe som jeg vet har gledet småbarnforeldre, og som har vist godt igjen i deres lommebøker. At en har gått tilbake på Bondevik II-regjeringens forslag når det gjelder egenandel på fysioterapi, og at vi ikke klarte å gjøre noe med det i forrige budsjett, er noe vi gjør noe med nå. Det viser også en endret kurs, en ny retning. Folk som trenger det mest, får et gratis tilbud tilbake. Det betyr at en gruppe mennesker som er hardt rammet og helt avhengig av behandling for å kunne fungere i hverdagen, nå slipper en ekstra byrde fra 1. juli 2006. Det gleder et rogalandshjerte at en endelig får muligheten til å begynne arbeidet med å rette opp skjevdelingen i helseregionen. En har lenge og lenger enn langt jobbet for at bl.a. Helse Vest skal få en større andel av basisbevilgningene. Nå har en startet arbeidet, og Regjeringen vil fortsette det arbeidet. Til slutt vil jeg takke Regjeringen for at den nå retter opp den åpenbare urettferdige bestemmelsen som ligger i eiendomsskatteloven. Denne regjeringen har ikke innført noen ny skatt eller hytteskatt. Denne regjeringen skal gi kommunene valgfrihet til å praktisere loven rettferdig. Kommunene skal selv bestemme om de skal skrive ut eiendomsskatten. I dag er det ikke noen rettferdighet i at små leiligheter i byområder eller tettbygde strøk skal betale skatt, mens dyre hus som står litt utenfor byene med en kunstig grense, ikke skal betale noe. En kan være for eller imot eiendomsskatten. Det synes jeg er en redelig sak, men å prøve å framstille denne endringen som noe annet enn det den i virkeligheten er, er ikke bra, og det er heller ikke godt politisk håndverk. Jeg vet at det sitter kommunepolitikere både fra Fremskrittspartiet og Høyre som er imot eiendomsskatten, og jeg vet at det er flere Høyre-politikere som er for eiendomsskatten, og som hilser denne endringen med glede. De mener at det er en mer rettferdig måte å gjøre det på. Regjeringen kan være fornøyd med at også på dette punktet er det rettferdigheten som skal råde og seire til slutt.