Det er stor enighet i komiteen om at etter- og videreutdanning av lærere er et felt som vil kreve oppmerksomhet framover. En samstemt komite er opptatt av å signalisere at lærerne er satt til å forvalte Norges viktigste ressurs, og at det er av avgjørende betydning at lærerne er kompetente, kunnskapsrike og motiverte for denne oppgaven. Det må derfor være et kontinuerlig fokus på lærernes kompetanse. Høringen komiteen har gjennomført, og de innspill komiteen har fått, har gitt god innsikt i de utfordringene lærerne står overfor. Mens mange sammenliknbare yrker har utviklet ulike former for støttestrukturer og redskaper for å finne fram til relevant kunnskap, står læreren helt alene når det kommer til å oppdatere sine kunnskaper og sin kompetanse. Det området læreren forventes å orientere seg i, er i tillegg svært vidt. For den enkelte lærer blir det derfor i mange tilfeller en uoverstigelig utfordring å spisse sine problemstillinger og finne enkle svar på hva slags behov den enkelte har. Forskere peker på en «frivillighetskultur», definert som mangel på kollektivt definerte kunnskapskrav innen læreryrket, som ytterligere en utfordring. I sum er det derfor mye som peker i retning av at behovet er stort for et sterkere fokus på systematikk innen etter- og videreutdanning i læreryrket. Komiteen påpeker at muligheten for individuell kompetanseutvikling er viktig, og at dette må ses som en del av å utvikle skolen til lærende organisasjoner. Etter- og videreutdanning er dermed ikke bare et individuelt anliggende for den enkelte lærer. Komiteen ser samtidig at det åpner seg noen klare prinsipielle problemstillinger i tilknytning til systematisering av etter- og videreutdanningen av lærere. Stortinget endret i 2005 opplæringsloven slik at det er skoleeier, dvs. kommuner og fylkeskommuner, som har ansvaret for drift, lokal prioritering og utvikling av skolen. Kompetanseutvikling hører til dette ansvaret. Komiteen understreker også at man er midt i satsingen på Kunnskapsløftet, og at dette betyr en betydelig satsing på kompetanseheving for lærerne. I 2006 er det bevilget 375 mill. kr til skoleeier til dette formål, og komiteen forventer at dette vil bli fulgt opp i de årlige budsjettene framover. Flertallet i komiteen påpeker imidlertid at det ikke er åpenbart hvilke tiltak som vil være best egnet for å nå målet om god etter- og videreutdanning. Utover de helt korte kurs med varighet på noen få dager og med tilsvarende liten varig effekt, har korte «mini-sabbater» med varighet på fire–seks uker vist seg å ha stor effekt. Å innføre et kompetanseår vil være svært ressurskrevende, og flertallet ser det derfor ikke som naturlig å vurdere å gå inn på en så omfattende reform før en har flere erfaringer med det igangsatte Kunnskapsløftet. En slik reform vil også måtte knyttes opp til krav om dokumenterte resultater av ordningen. Et flertall i komiteen mener at staten vil måtte bidra i forbindelse med gjennomføring og finansiering av systematisert etter- og videreutdanning for lærere. Det forslaget som behandles i dag, er av KS kostnadsberegnet til 6,3 milliarder kr og viser at dette er dyre tiltak å iverksette. Derfor er det viktig at man har en rimelig sikkerhet for treffsikkerheten i tiltaket. Komiteen deler seg imidlertid på flere forslag når det kommer til spørsmålet om hva som skal gjøres nå. Høyre mener at mange av de utfordringene skolen står overfor, er knyttet til læreren og lærerens evne til å fornye seg og videreutvikle sin kompetanse. En systematisering av etter- og videreutdanningen vil sannsynligvis være et riktig tiltak, men vi tror det må analyseres hvordan dette skal utformes for at det skal ha størst mulig effekt. Vi vil derfor framsette følgende forslag: «Stortinget ber Regjeringen innen utgangen av 2007 komme med sak om hvordan etter- og videreutdanning for lærere – gitt den nåværende situasjon – kan skape gjensidig forpliktelse og gi lærere den nødvendige systematikk for at slik utdanning skal være hensiktsmessig og relevant.»