Det er ganske sterk kritikk Riksrevisjonen retter mot helseforetakene i denne rapporten. Det gjelder tre områder: For det første gjelder det at trygdeetaten ikke har tilstrekkelig oppgjørskontroll med refusjonskravene fra private laboratorier og røntgeninstitutter. For det andre gjelder det at helseforetakene ikke har tilstrekkelig oversikt over egne kostnader ved røntgeninstitutter og laboratorier, slik at man kan foreta en vurdering av økonomien ved å kjøpe tjenester fremfor å utføre dem i egen regi. Og for det tredje sier Riksrevisjonen at undersøkelsene viser at de regionale helseforetakene har inngått avtaler uten at regelverket for offentlige anskaffelser er fulgt. Jeg skal komme tilbake til det siste. Komiteen har merket seg at departementet sier at det nå er et arbeid på gang med sikte på å skaffe seg bedre oversikt over helseforetakene gjennom det såkalte ISF-systemet, basert på «kostnad per pasient», slik at helseforetakene bedre kan vurdere hensiktsmessigheten i å kjøpe tjenester. Komiteen legger til grunn at det vil føre til bedre økonomistyring og også bedre kontroll med refusjonene i trygdeetaten. Avslutningsvis pekes det på et problem som jeg tror er mer generelt, at helseforetakene ikke følger god forvaltningspraksis. Det er god forvaltningspraksis å følge regelverket for offentlige anskaffelser. Det er likeledes god forvaltningspraksis å utlyse stillinger og ikke foreta venneansettelser. Det siste knytter jeg til en konkret sak som har versert i pressen i den senere tid, knyttet til Helse Førde. Jeg registrerer at styret i ettertid har uttalt at de er fornøyd og ikke har noen kritikk å komme med. Jeg så at statsråden for noen dager siden bad om en rapport om det som har skjedd i Helse Førde, både hva gjelder anskaffelser, og hva gjelder utlysning av stillinger eller manglende utlysning av stillinger. Jeg vil gjerne spørre statsråden om også hun er fornøyd med styrets «fornøydhet» med sin administrasjon.