Når det gjelder Sri Lanka, som er det tsunamirammede landet jeg kjenner best, tror jeg man kan si at den første delen av hjelpeaksjonen var en stor suksess. Ingen av dem som overlevde selve tsunamien, ble rammet av sykdommer. De fikk på relativt kort tid midlertidig bolig, dvs. telt, blikkskur eller annet å bo i. Den umiddelbare nødssituasjonen ble håndtert ganske bra – sågar veldig bra. Derimot har det dessverre gått atskillig tregere å skaffe folk varig bolig, få fiskerne tilbake på sjøen og få alle de mange småhandlerne som hadde sine butikker langs kysten, tilbake i virksomhet. Det er også politiske vanskeligheter på Sri Lanka. De politiske partiene evner ikke alltid å samarbeide godt nok om å finne generelle løsninger på disse spørsmålene som er i landets interesse. Så det er ikke bare problemer med FN og det internasjonale samfunnet, det er også interne vanskeligheter på Sri Lanka. Når det gjelder min reise til Sri Lanka i neste uke, kommer jeg til å fokusere på fredsprosessen. Sri Lanka er nå så nær ytre voldshandlinger(presidenten klubber) at den totale fokuseringen må være på å hindre disse. Hvis ikke en klarer det, vil(presidenten klubber) tsunamiofrene bli offer for en ny og kanskje enda verre katastrofe, nemlig ytterligere vold, sågar muligens krig. (presidenten klubber) (presidenten klubber)