Den rød-grønne regjeringen og stortingsflertallet fører en meget offensiv politikk for å styrke vår felles velferd. Vi er utålmodige, utålmodige fordi barna trenger barnehageplass eller et best mulig skoletilbud nå, mer enn lovnader om bedring på sikt. De omsorgstrengende trenger hjelp nå, mer enn på sikt. Da må de som skal levere tjenestene og tryggheten lokalt, kommunene, få mer penger for å kunne løse oppgavene nå. Det sørger vi virkelig for. Veksten i de frie inntektene i inneværende år er på 9,5 milliarder kr. Det er en samlet realvekst på 11,6 milliarder kr i kommunesektoren. Dette utgjør den sterkeste inntektsveksten på 15 år. I budsjettinnstillingen vi nå har til behandling, fortsetter prioriteringen av kommuneøkonomien, i form av frie inntekter og øremerkede tilskudd særlig knyttet til barnehageutbyggingen. Totalt for 2006 og 2007 beløper veksten i kommunesektorens samlede inntekter seg til 18 milliarder kr, hvorav 13 milliarder kr er frie inntekter. Det gir bedre skole og omsorg – ja mer velferd på flere områder. Mer penger gir også mindre underbalanse. Kommunene trenger penger mer enn planer – planer som retter opp underbalanse på sikt. Jeg tror kommunene er overbærende med denne utålmodigheten fra vår side. Hver eneste ekstra skattekrone får kommunene beholde, i tillegg til den kraftige veksten vi lovet i Soria Moria-erklæringen og har levert. Vi har et ansvar for å legge til rette for et best mulig tjenestetilbud i alle norske kommuner. Det handler virkelig om rettferdighet. Det hensynet må vi ha sterkt med oss når vi vurderer hvordan vi best skal fordele pengene til kommunesektoren. Spørsmålet om selskapsskatten skal være en kommunal skatt, skal også vurderes av det politiske utvalget som nå skal foreta en helt nødvendig gjennomgang av inntektssystemet. Regjeringen vil så presentere sitt forslag til endringer i kommuneproposisjonen våren 2008. I påvente av dette arbeidet støtter vi Regjeringen i at den prosentvise kommunale andelen av selskapsskatten reduseres, slik at kronebeløpet «fryses» på nåværende nivå. Hvis vi ikke gjør et slikt grep, vil en stor del av neste års vekst i frie inntekter komme i form av selskapsskatt. Det kunne hatt uheldig virkning med hensyn til nettopp fordeling kommunene imellom og påvirket velferdsnivået ulikt. Det skal selvsagt lønne seg å drive godt næringsutviklingsarbeid. Det gjør det da sannelig også. Men norske kommuner består av lokalsamfunn og byer med temmelig ulike forutsetninger for å skaffe seg inntekter på denne måten. Det er noe vi må ha med oss når vi utformer den sentrale politikken på dette området. Kommune-Norge har en helt sentral rolle i integreringsarbeidet. Det drives mye godt arbeid også i frivillig regi. Men vi kan og må gjøre mer. Den rød-grønne regjeringen er offensiv og utålmodig også på dette området. Det kommer klart til uttrykk gjennom framleggelsen av Handlingsplan for integrering og inkludering og også i Handlingsplanen mot fattigdom. Det vil bli sagt mer om dette fra vår side senere i denne debatten. Mange organisasjoner, noen enkeltkommuner med spesielle utfordringer, Sametinget og andre benyttet anledningen til å møte i komiteens høringer. Flere av dem vil kunne konstatere at de er blitt hørt gjennom denne budsjettinnstillingen. Andre har gitt synspunkter og innspill som det er nyttig for komiteen å ha med seg videre. Elgå skole i Engerdal blir tilgodesett med en bevilgning på 500 000 kr i driftsstøtte. Komiteens flertall, alle partier unntatt Fremskrittspartiet, går inn for denne bevilgningen for å ta vare på og revitalisere den sørsamiske kulturen og det sørsamiske språket. Det samme flertallet går også inn for at det settes av 250 000 kr for å sikre den skogfinske kulturen. De tre regjeringspartiene, pluss Kristelig Folkeparti og Venstre, sørger for at Norges Velforbund får en driftsbevilgning på 1,3 mill. kr. Velforbundet er en viktig samarbeidspartner for å få gode bomiljøer, og de har bl.a. driftsansvaret for mellom 10 000 og 15 000 lekeplasser her i landet. Også på integreringsområdet er det skjedd endringer, idet landsdekkende organisasjoner som driver integreringsarbeid, blir gitt en påplussing på 1,5 mill. kr. En helt annen sak, hvor alle partier – jeg holdt på å si: igjen – unntatt Fremskrittspartiet står samlet, gjelder finansieringsordningen knyttet til opplæring i private helseinstitusjoner. Det er svært varierende hvor mange slike institusjoner de enkelte fylker har. Regjeringen bes derfor om å foreta en ny vurdering av denne omleggingen, slik at de økonomiske overføringene til den enkelte fylkeskommune gjenspeiler de faktiske kostnadene som hver enkelt fylkeskommune har. Dette skal gjelde for 2007. Husbanken har også, naturlig nok, vært til høring i komiteen. Komiteflertallet legger vekt på Husbankens rolle som allmenn bank for boligbygging, utbedring og etablering. Høyre og Fremskrittspartiet er uenig i dette. Men for oss som utgjør flertallet, er dette et viktig signal. Vi vil at boligpolitikken skal ha et bredt perspektiv, og at Husbankens virkemidler skal understøtte dette. Toppfinansieringsordningen for ressurskrevende tjenester, som vi fra nå av skal kalle det, opptar mange. Det handler om tilbud til mange mennesker og om mye penger for mange kommuner. Regjeringen jobber med dette, og dette arbeidet må prioriteres, slik at endringer i ordningen kan fremmes i kommuneproposisjonen til våren. Det er, om jeg får lov til å si det, nesten litt rørende å oppleve hvor sterkt de tidligere regjeringspartiene – og støttepartiet fra den tiden, Fremskrittspartiet – nå engasjerer seg når det gjelder denne toppfinansieringsordningen. I inneværende års budsjett er det Bondevik-regjeringens forslag og nivå som gjelder. Noe av det siste forrige regjering gjorde, var å kutte om lag 270 mill. kr, ved å redusere statens bidrag utover innslagspunktet med 10 pst. Med fortsatt Bondevik-regjering hadde vi hatt samme ordning og samme nivå, men vi hadde langt fra hatt de frie inntektene som kommunesektoren nå har. Kanskje er dette engasjementet et tegn på at de tidligere regjeringspartiene ser at nåværende regjering sannsynligvis har større potensial hva angår handlekraft og vilje til å gjøre noe med dette. Det klarer vi å leve med. Når det gjelder regional- og distriktspolitikk, har vi nettopp hatt til behandling en egen melding om det. Vi følger opp nå med penger for å nå de politiske målsettingene. Når det gjelder de distrikts- og regionalpolitiske virkemidlene, plusser vi på hele 153,5 mill. kr – en økning på 10 pst. Dermed er det totale beløpet oppe i 1,2 milliarder kr. Også her leverer Fremskrittspartiet det en kan forvente derfra i distriktspolitikken. De vil kutte med 1 130 mill. kr til samme formål. For øvrig er det positivt å merke seg at Kristelig Folkeparti og Venstre står sammen med regjeringsfraksjonen i alle merknader i denne delen av budsjettinnstillingen. Meldingen om de framtidige regioner, som ble lagt fram på fredag, innebærer en betydelig overføring av oppgaver til det regionale nivået. Dette er viktig i distriktspolitisk sammenheng. I tillegg styrker man folkestyret og gir nye muligheter for skikkelig skreddersøm i utviklingsarbeidet regionalt. Regjeringen legger til grunn at staten Norge opprinnelig er etablert på territoriet til to folk: samer og nordmenn. Samene er et urfolk som har et folkerettslig krav på et særlig kulturvern. I Regjeringens forslag til statsbudsjett er bevilgningene økt med 49 mill. kr. Det er lagt inn 5 mill. kr som følge av at Tysfjord kommune i Nordland blir innlemmet i samisk språkområde. Dette er den første kommunen fra lulesamisk område som innlemmes i samisk språkområde. Det er også på plass 20 mill. kr til å sikre midler til Østsamisk museum i Neiden og videre planlegging av utstillinger i 2007. Østsamisk museum er et tusenårssted, og jeg er glad for at det endelig er funnet penger til å sette i gang dette arbeidet. Dette er viktig for østsamisk kultur. Vi har mange andre eksempler som viser at vi støtter opp om en aktiv samepolitikk. Også når det gjelder kulturområdet, er det viktige bevilgninger som er gjort. Budsjettinnstillingen handler naturlig nok mye om penger. Men uten godt motiverte medarbeidere når vi ikke våre mål i velferdspolitikken. Derfor er det all mulig grunn til å glede seg over avtalen som er inngått mellom Regjeringen og arbeidstakerorganisasjonene om utvikling av kvalitet i kommunesektoren. Vi er opptatt av at vi i kommunesektoren, ja i hele offentlig sektor, skal ta inn flere lærlinger. Vi vil også forsterke innsatsen når det gjelder økt etnisk mangfold og økt rekruttering av folk med nedsatt funksjonsevne i offentlig sektor. Også på dette området vil vi være utålmodige.