Senterpartiet har ikke noe imot at ledige jobber på norske arbeidsplasser besettes av folk fra andre land, men vi vil ikke delta i en utvikling hvor arbeidskraft innenlands erstattes ved at en henter inn arbeidskraft utenfra som tilbys luselønn og elendige sosiale vilkår. Derfor er det nødvendig at overgangsordningene vi har mot fri arbeidsinnvandring fra EØS-landene, suppleres med tiltak mot sosial dumping. Jeg er glad for at Regjeringen går grundig inn i dette arbeidet, og at vi nå løpende framover vil få presentert forslag som nettopp representerer disse tiltakene. Jeg er også glad for – kanskje ekstra glad for – at det utkrystalliserer seg en bredere og bredere enighet blant partiene om nødvendigheten av disse tiltakene mot sosial dumping. Ja, det er faktisk slik, som man ser når man leser denne innstillingen, at det er en utålmodighet i forhold til det arbeidet som gjøres av Arbeids- og inkluderingsdepartementet på området. Det tror jeg egentlig at statsråden vil si seg glad for, når det kommer til stykket. Så sier kritikerne at våre overgangsordninger bidrar til at det letes etter smutthull for å unngå kravene. Useriøse arbeidsgivere og utleiefirmaer av arbeidskraft tøyer regelverket eller bryter det bevisst, for å kunne hente inn arbeidskraft som gis langt dårligere vilkår enn overgangsreglene forutsetter. Det er jo nettopp tiltak for å gjøre noe med dette vi behandler i dag, og som vi senere også skal komme tilbake til når det gjelder andre saker. Det er nødvendig at Arbeidstilsynets og Petroleumstilsynets roller styrkes gjennom å kunne gi pålegg og anvende tvangsmulkt. Komiteen understreker at tilsynene må gis tilstrekkelige ressurser til dette. Så forutsetter jeg at departementet vil gå nøye inn på vurderingen av om dette skal skje gjennom økte ressurser, eller om det også kan være slik at det er mulig å omdisponere ressurser slik at tilsynenes arbeid målrettes bedre enn det som kanskje blir gjort. Et annet punkt er oppdragsgivers rolle. Reaksjonsformer mot oppdragsgivere som ikke legger seg borti underleverandørers brudd på lovverket, vil være nødvendig. Jeg er tilfreds med at det arbeides med dette, og er glad for den utålmodighet som vises fra komiteen i forhold til å få på plass tiltak mot dette. Så er det slik at vi fortsatt, som flere talere har vist til, skiller lag når det gjelder spørsmålet om innsynsrett for tillitsvalgte i de arbeidsvilkår som tilbys på våre arbeidsplasser. Jeg registrerer med interesse at Kristelig Folkeparti i dette spørsmålet spiller på lag med regjeringspartiene, ja endog er mer utålmodige enn oss, fordi man ikke vil avvente det arbeidet som nå pågår i departementet for å gå gjennom dette og fremme forslag som skal gi oss mulighet til å gi den innsynsretten. Det er interessant at vi nå utvikler en så bred enighet på Stortinget om disse tiltakene mot sosial dumping, og at vi ser det som en måte å gjøre Norge til et åpent og også inkluderende samfunn på for de arbeidstakere som vi er avhengige av, og som vi ønsker velkommen hit, men som skal gis vilkår som gjør at vi kan se dem i øynene og oppleve at de kan fungere på lik linje med norske arbeidstakere.