Også denne interpellanten fortjener honnør for at hun fokuserer på et viktig tema. For over 100 år siden skrev Amalie Skram noen hjerteskjærende bøker om Hellemyrsfolket. Hun skildret sosial nød og urett i det gamle Norge, lenge før oljerikdommen inntok oss. I hennes verden hadde de fattige og vanskeligstilte ikke noe håp om å komme ut av elendigheten. Det verste var at livsproblemene syntes å gå i arv. Vi ser dessverre lignende trekk som Skram skildrer, også i vår tid. Det er riktig, som interpellanten sier, at foreldrene har stor betydning for elevenes forhold til skolen. Altfor mange barn overtar sine foreldres sosiale problemer. Foruten familien er en sterk og god offentlig skole et sted for å gi alle barn det som trengs for å klare seg i livet. Skolen er en omfattende arena for utdannelse og for dannelse. Samtidig er den også en sosialpolitisk arena for å gi alle barn, uansett familiebakgrunn, et godt og felles grunnlag for å lykkes som selvstendige mennesker i samfunnet. Det er derfor svært alvorlig når forskning viser at skolen tvert imot viderefører, ja til og med forsterker, de sosiale forskjellene i samfunnet. Hvor alvorlig det er, blir enda tydeligere når vi ser at en femtedel av elevene går ut av grunnskolen uten helt å kunne skrive, lese og regne. Den som ikke kan lese skikkelig når han eller hun går ut av grunnskolen, får problemer med å klare seg i utdanning og arbeidsmarked. Den som ikke har grunnleggende tallforståelse, vil få problemer både i arbeidslivet og i hverdagslivet, og vil dessuten ikke makte å følge samfunnsdebatten. Det er ikke vanskelig å si seg enig med interpellanten i at en av løsningene på utfordringen er et bedre samarbeid mellom hjem og skole. Undersøkelser viser at støtte og hjelp fra foreldrene er langt viktigere for skolemotivasjon enn sosial klasse, familiestatus eller foreldrenes utdanningsnivå. En viktig oppgave for skolen blir derfor å bygge trygge og gode relasjoner til alle foreldre. Lærerne og skolen må bli flinkere til mer å snakke med og langt mindre til foreldrene. Et annet viktig moment som er nevnt, er at det er en klar sammenheng mellom informasjon fra skolen og opplevelse av drøftinger og medbestemmelse i skolen. De som er godt fornøyd med informasjonen, opplever større medvirkning. God informasjon kan derfor være et viktig grunnlag for drøfting og medvirkning, samtidig som drøftinger og medbestemmelse også gir god informasjon. En kan få til et større foreldreengasjement også om innholdet i fagene dersom det blir lagt opp slik at det blir interessant for foreldrene. Viktige forutsetninger er at det må skje i et inkluderende sosialt klima, med tillit til at alle har noe å gi, og i et språk alle foreldre skjønner. Et økt engasjement fra foreldrene i forhold til fagene vil tjene både foreldrene selv, barna og lærerne. Samtidig vet vi at kvaliteten på foreldresamarbeidet dessverre varierer fra skole til skole og fra foreldre til foreldre. Skolene må derfor utvikle samarbeids- og møteformer som ikke skremmer bort foreldre som er usikre og utrygge i forhold til skolen. Det samarbeidssystem som er nedfelt i gjeldende lover og forskrifter, gir en god ramme for dialog mellom hjem og skole. Utfordringen er å få systemet til å virke i praksis, i det daglige og for alle. Samtidig mener Kristelig Folkeparti at det også må åpnes muligheter for å finne nye møtesteder eller kanaler for deltakelse. På den måten kan foreldresamarbeidet i skolen revitaliseres. Vi mener at om noen finner å ville lage andre typer samarbeidsorganer enn dem vi har i dag, bør de få anledning til det. Ved flere skoler vet vi at samarbeidet er blitt vitalisert nettopp ved at skolene og foreldrene selv har etablert lokale arenaer for samarbeid. Det ligger en særlig utfordring i å få til et godt og nært samarbeid mellom hjem og skole når det gjelder fremmedspråklige elever. Utdanningsnivået blant fremmedspråklige foresatte, foreldrenes muligheter til å hjelpe til med lekser samt kommunikasjonsvansker og kulturelle vansker er noen av årsakene. Samtidig har disse foreldrene mange og allsidige interesser og kompetanse som skolen kan nyte godt av og i større grad se som en ressurs for skolen.