Jeg vil jo få lov å takke for oppmerksomheten knyttet til vår utviklingspolitikk. Det er ikke hver dag vi opplever det i denne sal. Kristelig Folkeparti gjør et poeng av å markere avstand til Fremskrittspartiet i utviklingspolitikken. Det kan sikkert begge partier være tjent med. Men allikevel, stat til stat-bistand gjøres nesten til et prinsipp. Jeg trodde det var fattigdomsbekjempelsen som var hovedpunktet. I det siste svaret, til representanten Bjørn Jacobsen, poengterte statsråden nettopp en viss form for pragmatisme. Kan jeg be om den samme pragmatisme fra Regjeringens side, at man er villig til å sette seg ned og evaluere resultatene av stat-til-stat-bistand – hva er det viktigste? – og at også Fremskrittspartiet kan være en partner i et fremtidig utviklingspolitisk samarbeid?