Dokument nr. 8-forslaget fra Fremskrittspartiet som vi behandler i dag, tar opp svært viktige problemstillinger. Som jeg skriver i mitt brev til Stortinget, mener jeg at søskenbarnekteskap i innvandrermiljøene kan være forbundet med både tvangsgifte og alvorlige helseproblemer. Jeg har lyst til å starte med å si at Regjeringen erkjenner alvoret i denne saken. Jeg er derfor opptatt av å få kartlagt nærmere omfanget og eventuelle skadevirkninger av søskenbarnekteskap. Dette er en viktig sak for oss. Jeg registrerer at komiteens medlemmer fra Fremskrittspartiet kritiserer Regjeringen for ikke å sette i verk konkrete tiltak som faktisk kan avhjelpe problemet. Jeg vil gjenta at vi har satt i gang et arbeid med kartlegging, og når kartleggingen er foretatt, vil vi legge fram forslag om konkrete tiltak til behandling i Stortinget. Folkehelseinstituttet skal kartlegge omfanget og helsemessige konsekvenser av ekteskap mellom søskenbarn. Dette arbeidet vil ta utgangspunkt i doktoravhandlingen til lege og forsker Camilla Stoltenberg fra 1998. Folkehelseinstituttet skal levere en egen rapport om dette ved utgangen av 2006. Konklusjonen i Stoltenbergs avhandling var at foreldre som er i slekt med hverandre, har en høyere risiko for å få barn med ulike genetiske sykdommer og medfødte misdannelser, i tillegg til at spedbarnsdødeligheten er tre ganger større. Dette er en ikke ubetydelig helserisiko, som vi må ta på alvor. Det er dessuten viktig å spre kunnskap om konsekvensene av søskenbarnekteskap og få til en bedre diskusjon i de miljøene dette berører sterkest. Som jeg også skriver i mitt brev til Stortinget, har Sosial- og helsedirektoratet fått i oppdrag å foreta en nærmere vurdering av informasjonsbehovet og eventuelt komme med forslag til tiltak. For øvrig mener jeg det er viktig at innvandrergruppene som praktiserer giftermål i nær familie, selv tar et ansvar for å informere om den helserisikoen det innebærer. Jeg vil også vise til at sosialantropologen Torunn Arntsen Sørheim arbeider med et doktorgradsprosjekt i samarbeid med Institutt for allmenn- og samfunnsmedisin ved Universitetet i Oslo, som også kan gi nyttig kunnskap til det videre arbeidet. Hovedformålet er å bidra til økt forståelse og ny kunnskap om genetisk veiledning overfor norskpakistanske familier med barn med medfødte funksjonshemninger eller risiko for å få dette. Slik kunnskap kan brukes i planlegging og gjennomføring av genetisk veiledning og helsetjenester overfor denne befolkningsgruppen. Jeg har også merket meg at medlemmer fra Fremskrittspartiet uttaler at forskning knytter ekteskap mellom nære slektninger tett til ufrivillighet og direkte tvang. Det er viktig at vi får kunnskap og dokumentasjon om disse spørsmålene. Det er også viktig at vi klarer å utforme en god og forebyggende politikk ved å gå inn og se på problemer knyttet til tvangsekteskap i Norge. Vi vet at det i mange kulturer er ulike årsaker til og tradisjoner for å gifte seg innenfor slekten. Dette er en viktig problemstilling som jeg vil følge nøye, både når det gjelder forskning nasjonalt, og når det gjelder det vi kan hente inn av forskning internasjonalt. Jeg har merket meg at komiteens flertall vil avvente den kunnskapsinnhentingen som er satt i gang. Jeg kan love at jeg vil forholde meg aktivt til den kunnskapen jeg får, og jeg vil fortløpende vurdere om tiltaksapparatet vårt er godt nok på dette feltet.