Gårsdagen var preget av nyheten om fusjon mellom det største selskapet notert på Oslo Børs og det nest største selskapet innen olje- og gassvirksomheten. Vel 31 000 arbeidstakere vil ha sin arbeidsplass i det nyfusjonerte selskapet. 31 000 motsvarer noe i overkant av 1 pst. av den samlede norske arbeidsstyrken. Nå er selvsagt disse to selskapenes betydning for norske arbeidsplasser vesentlig større enn hva denne andelen alene forteller. Men likevel: Den samlede sysselsettingen bare i bedrifter med mindre enn fem ansatte – såkalte mikrobedrifter – er mer enn ti ganger større enn den vil bli i det nyfusjonerte olje- og gasselskapet. Og det samlede antall sysselsatte i småbedrifter som har under 20 ansatte, er over 30 ganger større. Småbedriftene har andre egenskaper også utover betydningen for sysselsetting og verdiskaping i hele landet, som de rød-grønne partiene burde ha stor sympati for. I en studie for ett år siden framkom det f.eks. at den gjennomsnittlige leder i en småbedrift hadde en lønn som var lavere enn den gjennomsnittlige regulativlønnen i staten. Det er altså ikke de små og mellomstore bedriftene som skaper overskrifter om lukrative opsjonspakker. Her er det verdiskaping og moderasjon som rår grunnen. Spørsmålet i dag er ikke først og fremst hvem som er mest småbedriftsvennlig på Stortinget. Jeg tror at de fleste partier, for ikke å si alle, kan skilte med talspersoner som er opptatt av å gi gode rammebetingelser for næringsutviklingen i små og mellomstore bedrifter. Spørsmålet er om det er hensiktsmessig at denne politikken samles i en enhetlig stortingsmelding eller ikke. Kristelig Folkeparti mener at de små og mellomstore bedriftene har særegne behov som krever en samordnet politikkutforming fra offentlige myndigheter. Det er ofte den daglige leder selv som må ta seg av papirarbeidet, i tillegg til å lede bedriften, ergo er forenklingstiltak avgjørende viktig. Ofte er også småbedriften et familieeid foretak. Mange slike foretak nærmer seg nå tidspunktet for generasjonsskifte, ergo er utformingen av arveavgift et viktig spørsmål for bedriftens videre eksistens. Som en del av de øvrige talere har vært inne på før meg, mener de organisasjoner som representerer småbedriftene, at det er behov for en egen stortingsmelding som kan utmeisle en samlet strategi for rammebetingelser som myndighetene påvirker eller kontrollerer. Spør man næringen selv, er det altså ikke tvil om hva svaret er. Flere av de områdene som nevnes i Dokument nr. 8-forslaget vi nå behandler, inngår i det de rød-grønne partiene vil kalle «en aktiv næringspolitikk». I Soria Moria-erklæringen har regjeringspartiene sågar lovt å se på noen av dem, f.eks. spørsmålet om lettelser i arveavgift ved generasjonsskifte. Talspersoner for regjeringspartiene har både i innstillingen og i debatten her pekt på at mange tiltak som er relevante for små og mellomstore bedrifter – selv om jeg må tilstå at representanten Holmås kanskje dro de rammebetingelsene vel langt – vil bli behandlet både i budsjettsammenheng og i meldinger om ulike næringspolitiske tema. Det er selvsagt riktig. Med en så dominerende andel av sysselsettingen i næringslivet som disse bedriftene representerer, ville det virkelig vært en prestasjon å legge fram stortingsdokumenter om skatter, avgifter eller andre næringspolitiske virkemidler som ikke berørte SMB-bedriftene. Men det bør ikke være noe avgjørende argument for å avvise en egen stortingsmelding om temaet. Spørsmålet er derfor: Har det brede mangfoldet av små og mellomstore bedrifter i norsk næringsliv likevel så mange felles utfordringer at det bør lages en egen stortingsmelding? Bedriftene selv sier ja. Opposisjonen sier ja. Regjeringen og flertallet i Stortinget sier dessverre nei. Det er et nei som ikke kan være næringspolitisk begrunnet. Det er vel et nei som kommer fordi Regjeringen vil bruke sitt flertall til å sette den agendaen de selv ønsker. Da kommer dessverre næringslivets behov i annen rekke. Men jeg har registrert at flere av talerne fra regjeringspartiene har omtalt Dokument nr. 8-forslaget og merknadene i innstillingen som viktige innspill. Det er det sikkert andre enn opposisjonen som har hørt når de har møtt den rød-grønne regjeringen og deres representanter. Jeg tar dem på ordet, og håper at noe av det som er nevnt i Dokument nr. 8-forslaget, kan bli en realitet, til beste for norsk næringsliv.