Jeg må si at jeg har en viss forståelse for replikken til representanten Jensen, som har bidratt til at denne regjeringen har sittet gjennom fire år, og som nå blir møtt med den typen overbærende arroganse som statsråden gav uttrykk for i forhold til det samarbeidet som hun faktisk inviterer til. Det betyr at vi i det kommende storting vil ha akkurat den samme uforutsigbarheten som vi har hatt i dette stortinget, en regjering som halter seg framover på et eller annet vis, noen ganger med Fremskrittspartiet, noen ganger med andre – hvis det skulle være så ille at denne regjeringen fikk lov til å fortsette. Vi håper velgerne vil skjønne at den ikke skal det. Men la meg stille et spørsmål til statsråd Per-Kristian Foss som går på definisjonen av hva som er ansvarlighet – «ansvarlighet» defineres etter hvem som tar ordet i sin munn. Jeg forstår at Regjeringen er veldig klar på at den fører en ansvarlig økonomisk politikk – la meg si det slik at det kan vi sikkert være enig i. Men hvorfor kan man da bruke 100 milliarder mer enn det statsråd Foss selv mener er riktig ut fra handlingsregelen, og fremdeles definere andre som uansvarlige? Eller la meg ta Senterpartiet som et eksempel. De har brukt mer penger i sitt alternative budsjett enn det f.eks. Regjeringen eller SV har gjort. De defineres av Per-Kristian Foss som uansvarlige, mens Foss´ pengebruk er ansvarlig. Hvordan er den indre logikken i dette?