Når det gjelder beskrivelsen av prosessen knyttet til rettshjelpskontoret i Oslo, deler jeg ikke representanten Dørums beskrivelse av regjeringspartienes utlegninger, at det var science fiction. Først og fremst bar prosessen preg av å være en grøsser. Det begynner å bli en del slike prosesser fra denne regjeringen. St.meld. nr. 20 for 2005-2006, om barn og unge i fengsel, står til stryk både når det gjelder forslag og prosessene. Organisasjoner, politiet, barnevern er nesten ikke blitt hørt overhodet. Det er faktisk slik at opposisjonen var nødt til å ta initiativ til at det ble gjennomført en høring, slik at de kom til orde og fikk sagt sitt om forslagene. Håndteringen av politireserven tas opp i et brev til justisministeren datert 30. november, der en avslutter med: Nå gleder vi oss til å oppleve justisministerens handlekraft og komme fra prat til praksis. Den spenningen deler også Høyre. Riktignok er jeg i ferd med å bli febersyk, men jeg har fått med meg en del. Jeg konstaterer at statsråden ikke ønsker å svare på hvordan en skal gjøre noe med khat-problematikken, integreringen av somaliere spesielt i Oslo, hvordan man skal nå mannlige prostituerte og traffickingofre, hvordan man skal gjennomføre den nærmere finansieringen av gjengkrim-prosjektet, at man ikke ønsker en politireserve, hvordan man skal rekruttere flere politifolk i Oslo, hvordan man skal bruke sivilt ansatte for å frigjøre politikraft, om man er åpen for en mer modulbasert politiutdanning, og om man vil arbeide for å integrere arbeid for bedre kontroll av vekterselskapene som en del av arbeidet mot den organiserte kriminaliteten. Når komitelederen nesten står og synger Internasjonalen fra talerstolen, og når komiteen omtrent ikke har hatt saker i løpet av et år, bortsett fra rene ekspedisjonssaker som har med EØS å gjøre, må jeg nesten korrigere meg igjen: Dette er ikke en grøsser heller, det er en blanding av psykologisk thriller og fabel.