Forslagsstillerne mener det bør utarbeides en samlet plan for bygging av vindkraftanlegg i Norge, og viser bl.a. til Samlet plan for vannkraft. Spørsmålet om en samlet plan for vindkraft har vært tatt opp flere ganger tidligere i Stortinget, og blitt avvist. Regjeringen er opptatt av å øke utbyggingen av miljøvennlig vindkraft. Det er ikke slik som representanten Kvassheim sier, at Regjeringen ikke har en plan for hvordan vi skal få til produksjon av miljøvennlig energi. Det Regjeringen har sagt nei til, er et felles sertifikatmarked med Sverige. Det framgår av Soria Moria-erklæringen at en gjennom konsesjonssystemet skal sørge for en god regional og nasjonal koordinering av vindkraftutbygging. Vi er nå i full gang med å etablere et system med tematiske konfliktvurderinger av vindkraftprosjekter og utarbeide retningslinjer for planlegging og lokalisering av vindkraft. Formålet med tematiske konfliktvurderinger er å legge til rette for en mer samlet vurdering av konsekvensene av planlagte vindkraftparker, hvor både meldte og konsesjonssøkte prosjekter kan ses i sammenheng. Gjennom retningslinjene skal det bl.a. redegjøres for hvilke hensyn som skal tillegges vekt ved lokalisering av utbygging av vindkraftanlegg. Vi vil også stimulere kommunalt og regionalt nivå til aktivt å vurdere egnede områder for vindkraftformål i overordnede arealplaner. Direktoratet for naturforvaltning, Riksantikvaren, Reindriftsforvaltningen og Forsvarsbygg har nylig ferdigstilt tematiske konfliktvurderinger av 67 meldte og konsesjonssøkte vindkraftprosjekter. Disse prosjektene er vurdert i forhold til konsekvenser for landskap, kulturmiljø, naturmiljø, reindrift og forsvarsinstallasjoner. I forrige uke sendte NVE alle disse konfliktvurderingene ut på en bred høringsrunde til bl.a. berørte kommuner, fylkeskommuner, fylkesmenn, interesseorganisasjoner mv. Høringen gir alle interesserte anledning til å uttale seg om samtlige vindkraftprosjekter sett i sammenheng og i et regionalt perspektiv. Høringen vil også gi anledning til å fange opp hensynet til reiseliv, som ikke var inkludert som eget tema i de tematiske konfliktvurderingene. Høringen kommer i tillegg til de alminnelige høringer av forhåndsmeldinger, konsekvensutredninger og konsesjonssøknader for hvert enkelt prosjekt. Slik behandling er nedfelt i energiloven og plan- og bygningsloven. De tematiske konfliktvurderingene, sammen med bl.a. konsekvensutredninger og høringsuttalelser, vil inngå i grunnlaget for NVEs konsesjonsbehandling av prosjektene. Samtidig pågår det et arbeid med å lage retningslinjer for lokalisering og planlegging av vindkraftprosjekter. Dette arbeidet ledes av Miljøverndepartementet i tett samarbeid med Olje- og energidepartementet og andre berørte departementer. Regjeringen vil nå følge opp komiteens uttalelser i innstillingen knyttet til disse retningslinjene. Det samme gjelder merknadene om kartlegging av egnede områder for offshore vindkraftutbygging. Det er viktig for meg å understreke at de tematiske konfliktvurderingene og retningslinjene kommer i tillegg til en omfattende behandling etter energiloven og plan- og bygningsloven. For større vindkraftprosjekter er det krav til konsekvensutredning der berørte myndigheter sentralt og lokalt og interesseorganisasjoner trekkes inn og kan påvirke hvilke mulige konsekvenser som må utredes for å kunne ta stilling til prosjektet. På denne måten blir alle viktige sider ved utbyggingsplanene belyst. Normal behandlingstid for vindkraftprosjekter, fra forhåndsmelding til endelig vedtak, er i dag fra to til tre år. Det er derfor ikke grunnlag for å hevde at vindkraftutbygging ikke allerede underlegges en meget grundig saksbehandling. Det ville være meget ressurskrevende å lage en samlet plan for vindkraft. Dersom utarbeidelse av en samlet plan for vindkraftutbygging skulle ha reell verdi i forhold til vurdering av egnede lokaliteter for utbygging, måtte det foretas grundige vindmålinger i terrenget. En slik vindkartlegging forutsetter oppsetting av et meget stort antall vindmålermaster langs kysten. Kostnadene ved slike vindmålinger er omfattende. I tillegg til å sikre vinddata for et svært stort antall lokaliteter måtte kapasitet og kostnader for kraftoverføring fra anleggene beregnes, og det måtte foretas vurderinger av infrastruktur, som veier, bl.a. Først når dette arbeidet var gjennomført, kunne man starte arbeidet med å vurdere konsekvensene for miljøet og andre viktige samfunnshensyn. Situasjonen var vesentlig annerledes da arbeidet med en samlet plan for vannkraft ble startet opp tidlig på 1980-tallet. Potensialet for vannkraft er, i motsetning til vindkraft, begrenset til vassdragenes lokalisering, og man hadde da allerede kartlagt de fleste aktuelle økonomisk nyttbare vannkraftprosjektene. Regjeringen er opptatt av at utbygging av vindkraft skal skje på en bærekraftig måte og i et helhetlig perspektiv, der alle relevante hensyn tas i betraktning. Jeg har stor tiltro til at dagens system med plan- og konsesjonsbehandling, tematiske konfliktvurderinger og retningslinjer for vindkraft vil bidra til at vi får fram de gode vindkraftprosjektene. På den måten kan vindkraft føre til miljøvennlig og fornybar energiproduksjon. Jeg er derfor tilfreds med at flertallet i komiteen ikke slutter seg til forslaget om en samlet plan for bygging av vindkraftanlegg.