Jeg ønsker å utfordre statsråden når det gjelder handlekraft. Som opposisjonspolitiker var vår nåværende statsråd kjent for å være veldig to the point, raskt ute med å konkludere med mulige løsninger. Det var veldig sjelden tvil om hvor den nåværende statsråd ønsket å gå. Etter at han har byttet jobb og blitt statsråd, er nedsettelse av arbeidsgruppe blitt et mer tradisjonelt verktøy som han tyr til. Det er fristende å spørre statsråden om han savner gamle dager, for å bruke et slikt begrep, i forhold til å ha mer framdrift på ting, være tydeligere. Og savner statsråden å kunne være tidligere ute og gi politiske signaler om hvor han vil? Eller er det slik at han føler seg komfortabel med at alt i dag må pakkes inn gjennom å nedsette arbeidsgruppe etter arbeidsgruppe?