Jeg vil begynne med å si at jeg er glad og stolt over at det private forslaget som May Hansen, Heikki Holmås og jeg sjøl leverte i 2004, nå gir resultater. Incestsentrene har i årevis hatt en uholdbar og usikker økonomisk situasjon. Det er veldig viktig at staten nå tar et større ansvar for sentrenes økonomi, sjøl om vi fra SVs side hadde ønsket at forslaget gikk lenger, i form av lovfesting, og at tilskuddene til sentrene ikke blir trukket fra kommunenes rammetilskudd. Men vi er i hvert fall kommet et skritt i riktig retning, og dette vil vi gi statsråden honnør for. Vi er også glade for at det opprinnelige SV-forslaget om utarbeiding av en plan for geografisk dekning når det gjelder incestsentrene, for å bedre tilbudet til brukere over hele landet, inkludert menn, nå blir vedtatt. Dette er veldig viktig for incestutsatte i Norge. At omfanget av seksuelle overgrep skal kartlegges, er på høy tid, og vi er glade for at – da til slutt – en samlet komite har stilt seg bak dette. Jeg er fra Vestfold. I mitt fylke har vi et incestsenter som vi er stolte av. Det har bl.a. en døgnåpen telefon, som siden oppstarten av senteret i 1988 til og med 2004 totalt har mottatt 163 223 henvendelser fra utsatte barn, unge og voksne av begge kjønn, pårørende til utsatte, overgripere og andre som er nært berørt av denne problematikken. 50 pst. av telefonhenvendelsene kommer i en periode på døgnet da det offentlige hjelpeapparatet er stengt. Det er som regel om natta de vanskeligste og tyngste henvendelsene kommer. Da blir mange innhentet av minner, hvor de gjenopplever de overgrepene de har blitt påført. Incestsenteret i Vestfold har etter hvert opparbeidet seg et navn og et rykte som gjør at veldig mange henviser til dem. Det har utviklet et nært samarbeid med det offentlige hjelpeapparatet, både i og utenfor Vestfold. De fleste incestsentrene ber sine brukere ringe dit når eget senter er stengt, og mange har lest inn telefonnummeret på svareren sin, slik at deres brukere kan ringe dit når deres eget senter er stengt. Mental Helse, Kirkens SOS, krisesentre og andre døgnåpne telefoner henviser også utsatte som ringer dem, til Incestsenteret i Vestfold. Situasjonen pr. i dag er bekymringsfull. Incestsenteret mister tilskudd, bl.a. fordi kommunene i Vestfold opplever det som urettferdig at de skal subsidiere brukere fra andre deler av landet, særlig i en situasjon hvor kommuneøkonomien er ekstremt vanskelig. I år vil senteret totalt få en reduksjon i driftsstøtta på nesten en halv million kroner. Framtida er mildt sagt usikker, flere kommuner følger nøye med i hva som nå skjer. Det skal også sies, i ærlighetens navn, at noen av disse kommunene trekker sin støtte av andre grunner, som at de ikke opplever at de kan ha råd til å støtte incestsenteret, noe vi fra SVs side syns er helt uakseptabelt. Barne- og familiedepartementet skal nå utrede hvor den gratis døgnåpne telefonen som komiteen ønsker seg, skal ligge, men i mellomtida risikerer vi at den eneste telefonen som pr. i dag fins, blir lagt ned. Jeg vil derfor spørre statsråden direkte: Vil hun raskt avklare spørsmålet om hvor telefonen blir lagt? Det er det første spørsmålet. Men det andre, og viktigere, spørsmålet jeg vil stille, er: Vil hun være åpen for en løsning der staten gir et ekstraordinært tilskudd, hvis det viser seg at Incestsenteret i Vestfold ikke klarer å opprettholde den eksisterende telefonen i den tida Barne- og familiedepartementet vurderer hvor den nye telefonen skal ligge?