Det var det jeg også understreket til de grader. Representanten Halleraker har gitt uttrykk for at i framtiden vil det innenfor handlingsregelen bli rom for nye 10–12 milliarder kr. Men da bør også flertallet i denne sal, med representanten Halleraker i spissen, fortelle det norske folk at hvis en ønsker å bygge denne jernbanen og benytte de frie, nye 10–12 milliardene som måtte komme, til denne jernbanen, må man nedprioritere – nedprioritere – andre oppgaver som står foran oss. Det betyr at det ikke blir flere midler til vei. Det betyr at de midlene som eventuelt kunne ha vært kanalisert til å modernisere veiene våre, må bli benyttet på jernbanen. Jeg har hørt argumentet om reisemønsteret, og da i forhold til et miljøspørsmål. Og jeg har hørt flere miljøinnlegg her i dag, så jeg lurte på hvorvidt jeg skulle ta kontakt med energi- og miljøfraksjonen og få den til å komme og delta i debatten. Men det som overhodet ikke er nevnt, er det en snakker om i andre land: Høyhastighetsbaner som går i mer enn 300 km i timen, medfører et vesentlig energiforbruk. Det er overhodet ikke nevnt her. I enkelte miljøgrupperinger i andre land protesterer de mot høyhastighetsbaner fordi behovet for energi da er så stort. Det er ikke nevnt i debatten i det hele tatt. Men det vil selvfølgelig komme under utredningen. Reaksjonen min er i forhold til den argumentasjonen og den kritikken som i denne salen kommer til uttrykk overfor Fremskrittspartiet, fordi vi ikke vil delta i debatten om en høyhastighetsbane, men ser for oss å bruke det framtidige handlingsrommet, med milliarder, til å bygge den infrastrukturen på vei som samtlige i denne sal har sagt skal være på plass. Det er tverrpolitisk enighet i denne salen om at vi har et etterslep, og at det skal løftes opp. Men ved at det samme flertallet nå eventuelt på sikt vil vedta å bygge høyhastighetsbaner, greier vi ikke det. Derfor har Fremskrittspartiet tatt den beslutningen som vi har tatt, og det synes jeg skal respekteres. Jeg har full respekt for alle dem som har store visjoner innenfor infrastruktur, men da må man også gjøre det som Fremskrittspartiet gjør, nemlig å prioritere. Vi tar åpent kritikken i forhold til at vi nedprioriterer vår innsats på jernbane, men da må også de andre partiene ta kritikken som går på at de ønsker å nedprioritere den nødvendige satsingen som skal komme på vei, og heller ønsker å kanalisere det til jernbane. Det gjelder også Høyre i denne sak.