Stortinget skal i dag behandle og vedta en tilleggsbevilgning for å gjennomføre den såkalte NAV-reformen. Det gir oss også anledning til å knytte noen kommentarer til de utfordringer som denne reformen stiller oss overfor. Vi har fra komiteens side i den senere tid gjennomført en relativt stor reisevirksomhet til ulike kontorer rundt omkring i landet, sett på hvordan dette arbeidet går underveis og møtt lokale krefter innenfor både Aetat, trygdeetaten og kommunenes sosialtjeneste. Det er riktig at det knytter seg store forventninger til denne reformen, og at det, etter hva vi har kunnet registrere, er en positiv vilje til å forsøke å gjennomføre dette etter de intensjonene som Stortinget la til grunn da man vedtok reformen. Derfor er det viktig at vi i dag vedtar den tilleggsbevilgningen som vi er invitert til av Regjeringen, rett og slett for å holde tempoet oppe og ikke miste momentum i saken. Reformer av denne størrelse og denne type er krevende. Det er alltid slik at reformer og omstillinger har et potensial til å kunne bli en stor suksess, men også en dundrende fiasko. Vi vet av erfaring at ved store omstillinger og reformer kan det som er av motkrefter, skape problemer underveis. Derfor tror jeg det er veldig viktig at Stortinget er helt tydelig på at reformen skal gjennomføres etter de forutsetninger og intensjoner som i sin tid var hele grunnlaget for vedtaket om denne reformen, nemlig at det skal være en brukerorientert reform, hvor brukerens behov settes i fokus, og hvor den enkelte ikke blir en kasteball mellom ulike statlige og kommunale systemer og sendes fra kontor til kontor. Det er selve grunnideen. I tillegg er det svært viktig at man fokuserer på arbeidslinjen, at alle de som kan og vil, skal få en ny sjanse til å gå fra trygd over i aktivitet og arbeid. Disse to grunnforutsetningene er helt avgjørende for at dette skal bli den suksessen som vi alle håper på. Jeg er derfor glad for at statsråden og den nye regjeringen fortsetter det arbeidet som den forrige regjeringen la til grunn, og med så stort engasjement gir uttrykk for at den har til hensikt å gjennomføre reformen og holde tempoet oppe. Jeg vil bare minne om – når jeg nå har registrert glede over det – at det altså var den forrige samarbeidsregjeringen og den daværende sosialminister Ingjerd Schou som fremmet forslag om og fikk vedtatt dette av et bredt flertall i Stortinget. Vi kommer fra Høyres side til å følge dette reformarbeidet med argusøyne i tiden fremover og å være en konstruktiv medspiller for å bidra til at dette blir den suksessen som velferdssamfunnet faktisk trenger.