Det var Fremskrittspartiets formann, Siv Jensen, som fikk meg til å ta ordet igjen, for her var det mye prat og mange tomme ord. Representanten Jensen snakket om viktigheten av å ha «et kritisk blikk» på bistandspolitikk. Jeg foretrekker å kalle det utviklingspolitikk. Fremskrittspartiet vil avvikle dagens u-hjelp og Norad, står det i programmet til Fremskrittspartiet. Er det å ha «et kritisk blikk» på u-hjelp? Det verste eksemplet er allikevel at Fremskrittspartiet i budsjettet for 2006 kuttet over 2 milliarder kr i bistanden til Afrika. Afrika sør for Sahara er den regionen som står dårligst rustet når FNs såkalte tusenårsmål om å redusere fattigdommen, legges fram. På en internasjonal levekårsindeks fra 2004 opptar afrikanske land 23 av de 25 siste plassene. Kutt fra Fremskrittspartiet vil ramme de aller fattigste mest. Eksempelvis kuttes bistanden til et av Norges hovedsamarbeidsland, Malawi, med 140 mill. kr. Bare 20 mill. kr står igjen. Malawi er et av verdens fattigste land. Landet er rangert som nr. 165 av 177 land på levekårsindeksen. 14 pst. av den voksne befolkningen antas å være hivsmittet. Den norske bevilgningen går i år til å støtte utviklingen av styresett i Malawi, til økonomiske reformer, til helse, derav hiv/aidsbekjempelse, og til landbruket. Det er altså slike tiltak Fremskrittspartiet ønsker å kutte. Men det har lite med «et kritisk blikk» å gjøre. Formannen i Fremskrittspartiet bør lytte til sine representanter i komiteen og innrette sin politikk og framtidens politikk på å ha et kritisk blikk på bistandspolitikken, men faktisk også være med på debatten, som betyr at de må bevilge penger til det. Vi tar avstand fra den liberalistiske tenkningen om at enhver er seg selv nok, om en er undertrykket eller utbyttet.