Vedtaket vi i dag skal fatte, er nøkkelen til løsningene på de viktigste transportpolitiske utfordringene i Bergen. Riktignok er det en bompengeordning som skal revideres, men det er en revisjon som vil legge grunnlaget for viktige løsninger av bysamfunnets transport- og miljøutfordringer og avklare de viktigste oppgavene i 15–20 år framover. Veksten i vegtrafikken i Bergen har skapt et betydelig press på transportsystemet, et press som får negative konsekvenser i store deler av de sentrale bydeler i Bergen. Løsningene ligger ikke i å bygge flere, nyere og bredere veger, som noen anviser som resept for å komme seg ut av uføret. Slike løsninger vil bety sløsing med arealer, og det vil bety en forverring av miljø- og luftkvaliteten i Bergen. De viktigste utfordringene på transportsiden i Bergen er å snu trenden i trafikkveksten ved etableringen av et moderne og konkurransedyktig kollektivsystem med høyere kapasitet og større kapasitetsreserver enn dagens busstransport. Målet må jo være at kollektivtransporten samlet kan ta større markedsandeler i forhold til privatbil, og at mest mulig av den forventede trafikkveksten blir overført til kollektive transportløsninger. Det er også viktig å peke på at Stortinget gjennom tidligere behandlinger har gitt sin tilslutning til hovedlinjene i Bergensprogrammet. Bergensprogrammet inneholder ikke, som noen tydeligvis tror, kun bybaneløsningen. Bergensprogrammet legger også opp til løsningen av andre kollektivutfordringer, miljøforbedringer, gang- og sykkeltraseer mv. Men de største prosjektene er første byggetrinn av Ringveg vest, bybanen og ikke minst miljøprosjektet Skansentunnelen. Dette prosjektet har som hovedmål å avlaste sentrum for biltrafikk, først og fremst i den viktige historiske del av byen, med verdens kulturminner, Bryggen og Torget, som de fremste. Mange har sterke meninger om bybaneprosjektet. Slik blir det i en by med rike tradisjoner når det gjelder høyt samfunnsengasjement. Svært mange vil ha et ord med i laget når noe skal endres på, eller viktige nye ting skal realiseres i byen mellom de syv fjell. Debatt og engasjement er viktige forutsetninger for et demokrati, men det er også viktig å ta beslutninger som bidrar til at problemstillingene blir løst. I dette tilfellet tror jeg at den kommunale og fylkeskommunale behandling av Bergensprogrammet og de løsningene som er skissert, er godt forankret i en god og sikker demokratisk prosess. Det har blitt jobbet med saken lenge. Alle forhold har vært kjent. Folk har gjennom tre kommunevalg kunnet si sin mening. Derfor virker det ganske underlig at representanten Arne Sortevik i et av sine mange innlegg i pressen mot bybaneløsningen betegner flertallsinnstillingen for bybanen som et overgrep mot bergensere. Om man skal bruke slike sterke uttrykk, må det heller være Sortevik og hans partifeller som står for et slikt overgrep når Fremskrittspartiet ikke vil bidra med miljøvennlige løsninger som bl.a. kan bidra til å redusere den sterke luftforurensingen, som gjør livet svært vanskelig for astmatikere og andre i Bergensdalen. Når Fremskrittspartiet omtaler våre lokale folkevalgte organer og deres vedtak kontra folkeavstemning, skulle man nesten tro at bystyret i Bergen og fylkestinget i Hordaland er innsatt av militære myndigheter. Sånn er det selvfølgelig ikke. De partiene som står bak Bergensprogrammet, har et betydelig flertall bak seg i befolkningen. En kollektivløsning basert på et skinnegående system vil ha stor betydning for de framtidige kollektivsystemer i Bergen. Dette kommer også til uttrykk gjennom et av de premissene som er nedfelt i budsjettavtalen for Bergen kommune for 2006, hvor det ble stor tilslutning til følgende formulering: «Bystyrets visjon er at bybanen(…) skal være ryggraden i byens fremtidige kollektivsystem. Et utbygd bybanesystem vil kunne omfatte bybane til sør(Fana)(Loddefjord) og nord(Åsane) (…) (Fana) (Loddefjord) (Åsane) Slik jeg tolker det, er det liten tvil om at bybanenvil bli en berikelse for Bergen. Det vil bli et komplett system. Vi snakker ikke bare om en bane fra sentrum til Nesttun, slik som det noen ganger blir argumentert med. Fremskrittspartiets mange forslag gir ingen løsning på Bergens trafikkproblemer, verken på kort eller lengre sikt. Fremskrittspartiets forslag betyr at viktige beslutninger for å få til de rette løsningene i Bergen utsettes i mange år. Det er også vanskelig å ha tillit til Fremskrittspartiet når de plutselig er blitt så villige til å gi kollektivtransporten fortrinn. Man behøver ikke å gå lenger tilbake enn til behandlingen av statsbudsjettet for 2006, da Fremskrittspartiet i sin merknad i transportkomiteens innstilling under posten «Særskilt tilskudd til kollektivtransport» uttalte: «Fremskrittspartiet mener at belønningsordningen for bedre kollektivtrafikk og mindre bilbruk i storbyene er sterkt overfokusert og at økningen av denne post er uforholdsmessig stor. En stimulering til bedre framkommelighet, miljø og helse i storbyene kan alternativt oppnås ved bedre å benytte disse midler til nødvendig vedlikehold og investering i nye veger i de største byområder.» Det hører med til historien at de som har forsøkt slike løsninger, aldri har lyktes. Jeg nevnte helt i starten at dagens vedtak for framtiden vil stå som nøkkelen til løsningen av Bergens mange miljø- og transportutfordringer. Det er derfor grunn til å gi honnør for det arbeid som er lagt ned av transportkomiteen i denne innstillingen. I store trekk har komiteen lagt vekt på de kommunale og fylkeskommunale vedtak som er fattet. Det er også grunn til å gi ros til komiteen for høringen og måten den ble gjennomført på da transport- og kommunikasjonskomiteen besøkte Bergen sist i januar. Videre er det også grunn til å gi honnør til både den nåværende og den tidligere samferdselsminister for godt utført arbeid i denne saken.