Jeg tror jeg må begynne med å rette opp en form for misforståelse. Fremskrittspartiets representant var opptatt av at Senterpartiet ikke vet forskjellen på en ostehøvel og ei øks. Da kan jeg forsikre Gåsvatn om at det gjør vi, for det er få som er så opptatt av både skog og mat som det Senterpartiet er. Men ellers er det jo slik at det er mange hensyn å ivareta når pengene skal fordeles. Derfor er det bra at vi får en gjennomgang av kriteriene for finansiering av de ulike høgskoler. Ellers vil jeg si at jeg er fullt ut enig med interpellanten i hans påpekning av at private høgskoler utgjør en svært viktig del av tilbudet innen høyere utdanning. De er ikke kun et alternativ eller et supplement til de offentlige høgskolene. De utgjør definitivt en nødvendig og verdifull del av utdanningssystemet i landet vårt. Vi er faktisk avhengig av de private høgskolene for å kunne følge opp målsettinga om 10 000 nye årsverk i pleie- og omsorgssektoren. Disse høgskolene tilbyr utdanning innen fag som er etterspurt, bl.a. også innen helse- og omsorgsfag. Kunnskapsløftet krever også mer utdanning på forskjellige områder. Jeg tenker her spesielt på førskolelærerutdanning. Flere av de private høgskolene har lang tradisjon og har opparbeidet en betydelig faglig og forskningsmessig autoritet innen sitt felt. Det kan altså med rette sies at flere av de private høgskolene ut fra sin viktige rolle i høgskolesystemet har et betydelig samfunnsoppdrag. Når det gjelder stipendiatstillinger, fordeles de som kjent på bakgrunn av den enkelte institusjons forskningsaktivitet og resultater. Det er også flere andre kriterier. Poenget i denne sammenheng er at det er mange ulike krav som stilles til FoU-aktivitet og kvalitet som avgjør om en institusjon får tildelt stipendiatstillinger, og rimeligvis ikke om den er statlig eller privat. Når statsråden nevner at Det teologiske Menighetsfakultet har 17 stipendiatstillinger og Handelshøyskolen BI har 25, er disse tallene høyere enn flertallet for de statlige høgskolene. Som statsråden nevnte, ble de private høgskolene tildelt ti nye stipendiatstillinger i budsjettet for 2006. Så må det i tillegg understrekes at det er tverrpolitisk enighet om at vi ønsker flere stipendiatstillinger både til offentlige og til private kveldsskoler. Som det er referert til tidligere, har en samla komite bedt om en gjennomgang av den statlige finansieringa til de private høgskolene. Samtidig skal forholdet mellom statlige tilskudd til de offentlige og de private høgskolene vurderes. Jeg er glad for at Regjeringa nå varsler en slik gjennomgang, og at den skal foreligge i forbindelse med forslaget til statsbudsjett for 2007. For å sikre både utdanningsinstitusjonene sjøl, og ikke minst studenter og ansatte, forutsigbarhet for eksisterende tilbud og mulighet for utvikling av nye tilbud, er det nødvendig med en snarlig avklaring. Dette vil også tydeliggjøre og anerkjenne hvilket samfunnsoppdrag disse institusjonene har. Jeg registrerer at de private høgskolene har en svært ulik grad av statlige tilskudd. Mens en stor og tung institusjon med stor bredde i utdanningstilbud og betydelig forskningsaktivitet i dag har 20 pst. statstilskudd, er det andre private høyskoler som har opptil 80 pst. statstilskudd. Dette illustrerer behovet for en gjennomgang som sikrer forutsigbarhet og mulighet for faglig utvikling og forskning, noe som først og fremst kan møte arbeidslivets behov for tilgang på kompetanse. Det er derfor betryggende å høre at departementet er i dialog med Nettverk for private høgskoler i arbeidet med denne gjennomgangen.