Acestea sunt: unu, introducerea unui paşaport al societăţilor de administrare; doi, facilitarea fuziunii transfrontaliere a fondurilor pentru a reduce numărul de fonduri oferite în Uniunea Europeană şi pentru a rezolva astfel dezechilibrul curent dintre Europa şi Statele Unite în special; trei, posibilitatea de a înfiinţa structuri de tip "master-feeder”, cu alte cuvinte, opţiunea de a investi un fond în alt fond de tip "master”, care va administra investiţiile; patru, elaborarea unui document informativ scurt, de numai două pagini, cunoscut sub numele de informaţii de bază pentru investitori, conţinând cele mai importante informaţii pentru micii investitori; cinci, simplificarea procedurii de notificare pentru a se sigura faptul că, dacă un fond solicită autorizarea într-o ţară în care nu este încă autorizat, acest lucru nu are ca rezultat de facto o nouă reautorizare; şi, în cele din urmă, consolidarea cooperării în materie de supraveghere.