By the end of the story, Janine is only guilty of the thought but it is not clear if she will take further action on her frustration or if she is prepared to go back to how things were before and accept her life.
Până la sfârșitul povestirii, Janine este vinovată doar de gând, nefiind clar dacă mai târziu ea va lua măsuri pentru a-și combate frustrarea sau dacă ea este pregătită să se întoarcă la viața sa de dinainte și să-o accepte așa cum este.