Weimar Germany, for example, in its constitution provided for a popularly elected president with theoretically dominant executive powers that were intended to be exercised only in emergencies, and a cabinet appointed by him from the Reichstag, which was expected, in normal circumstances, to be answerable to the Reichstag.
Republica de la Weimar, de exemplu, în constituția sa, prevedea un președinte ales în mod obișnuit cu puteri teoretice dominante executive, care urmau să fie exercitate numai în situații de urgență și un cabinet desemnat de el din Reichstag, care era așteptat, în condiții normale, să răspundă Reichstag-ului.