However, agreement was never reached on the finer details, and the two sides often met deadlock over the following points, among others: The Greek side: took a strong line on the right of return for refugees to properties vacated in the 1974 displacement of Cypriots on both sides, which was based on both UN Resolutions and decisions of the European Court of Human Rights; took a dim view of any proposals which did not allow for the repatriation of Turkish settlers from the mainland who had emigrated to Cyprus since 1974; and supported a stronger central government.
Cu toate acestea, acordul nu a fost niciodata finalizat și cele două părți adesea s-au aflat în impas privind următoarele puncte, printre altele: Partea greacă: A luat atitudine privind dreptul de întoarcere pentru refugiați la proprietățile părăsite în 1974 odată cu strămutarea ciprioților de ambele părți, drept care se baza atât pe rezoluțiile ONU cât și pe deciziile Curții Europene a Drepturilor Omului; A adoptat o poziție slabă privind propunerile care nu permiteau repatrierea coloniștilor turci de pe continent care au emigrat în Cipru din 1974; A susținut un guvern puternic de centru.