In the Nicomachean Ethics, Aristotle gives a lengthy account of the virtue phronesis (Ancient Greek: ϕρόνησις), traditionally translated as "prudence", although this has become increasingly problematic as the word has fallen out of common usage.
În Etica Nicomahică, Aristotel dă o scurtă prezentare despre virtutea phronesis (greaca veche ϕρονησιϛ), tradusă în mod tradițional ca „prudență”, deși acest lucru a devenit din ce în ce mai problematic, deoarece cuvântul a scăut din uzul comun.