Though Gilbert was often cited as one of the high-profile examples of an actor who was unsuccessful in making the transition to talkies, his decline as a star had far more to do with studio politics and money than with the sound of his screen voice, which was rich and distinctive.
Deși Gilbert a fost menționat adesea ca unul dintre principalele exemple de actori care nu au avut succes în trecerea de la filmul mut la filmul sonor, declinul său ca vedetă de cinema a avut mai mult de-a face cu politica studiourilor și cu onorariile sale mari decât cu sunetul vocii sale pe ecran, care era clară și distinctă.