Cioroianu sees in such statements evidence that, trying to discard his past, Sadoveanu was including himself among the socialist intellectuals "willing to let themselves be won over by the indescribable charm and the full swing of the communist utopia", but that he may in reality have been "motivated by fear".
Cioroianu observă în aceste afirmații că, încercând să scape de trecutul său, Sadoveanu se includea în grupul intelectualilor socialiști care erau „dornici să se lase cuceriți de șarmul indescriptibil și întregul avânt dat de utopia comunistă”, dar că în realitate ar fi fost „motivat de frică”.