He blamed Aristotle "for molding the mind of the West in the iron cast of reasonableness", which he defined as timid prudence (as opposed to true wisdom) or the "striving for the better within the circle of the commonplace".
El l-a învinuit pe Aristotel „pentru turnarea în mintea occidentalilor a formelor raționalității”, pe care a definit-o ca prudență timidă (spre deosebire de adevărata înțelepciune) sau „lupta pentru mai bine în cercul banalității”.