Thus, the authors say: "At the peak of its evolution between the two world wars, Romanian philosophy had the following characteristic features: it was closely related to literature, in the sense that most Romanian philosophers were also important writers; it showed excessive preoccupation with the issue of Romanian identity; it was involved in Romania's historical, political and ideological debates, fueling attitudes in favour of or against Westernization and modernization; it synchronized quickly with Western philosophical thinking; and it was (and still is) lacking in ethical thought."
Așadar, autorii spun: „La culmea dezvoltării sale dintre cele două războaie mondiale, filosofia românească a avut următoarele trăsături caracteristice: era strâns legată de literatură, în sensul că cei mai mulți filosofi români erau de asemenea scriitori importanți; a arătat o preocupare excesivă în chestiunea identității românești; a fost implicată în dezbaterile istorice, politice și ideologice din România, stimulând atitudini în favoarea sau împotriva occidentalizării și modernizării; s-a sincronizat repede cu gândirea filosofică occidentală; și a avut (și încă are) lipsuri în gândirea etică”.