He eventually published the Andante and Finale in 1897 in Taneyev's version for piano and orchestra, and gave it the opus number 79, as if it were a composition by Tchaikovsky, which is only partly true.
Ulterior a publicat Andante și Final în 1897 în versiunea lui Taneiev pentru pian și orchestră și i-a oferit numărul opus 79, ca și când ar fi fost o compoziție a lui Ceaikovski, lucru doar parțial adevărat.