Common praise for the film centered upon Riley's use of his camcorder as a coping mechanism for an autistic boy, as reviewers felt that it gave a good rationale for Riley to continue filming "when any sane person would stop shooting and start running".
Aprecierea comună a filmului a fost pentru folosirea de către Riley a videocamerei sale ca pe un mecanism de adaptare a unui băiat autist, recenzorii considerând că aceasta a fost o motivație bună pentru Riley de a continua filmările, atunci când "orice persoană sănătoasă ar opri filmarea și ar lua-o la fugă".