Amid all this is Mahler's particular hallmark—the constant intrusion of banality and absurdity into moments of deep seriousness, typified in the second movement of the Fifth Symphony when a trivial popular tune suddenly cuts into a solemn funeral march.
În mijlocul acestora tronează marca specifică a lui Mahler - intruziunea constantă a banalității și absurdității în momente de seriozitate profundă, simbolizată în partea a doua a celei de-a cincea Simfonii, când o arie trivială populară se termină abrupt într-un marș funerar solemn.