In Persecution and the Art of Writing (1952), he proposes that some philosophers write esoterically to avert persecution by the political or religious authorities, and, per his knowledge of Maimonides, Al Farabi, and Plato, proposed that an esoteric writing style is proper for the philosophic text.
În lucrarea Persecution and the Art of Writing (1952), el presupune că unii filozofi scriu într-un stil ezoteric pentru a evita persecuțiile politice sau religioase și, pe baza cunoașterii scrierilor lui Maimonide, Al-Farabi și Platon, a susține că stilul ezoteric de scriere este adecvat unui text filozofic.