As originally employed in the nineteenth and early twentieth centuries, idée fixe was "a single pathology of the intellect", distinct from monomania, a broader term that included idée fixe, but also a wider range of pathologies that did not stem from "a single compelling idea or from an emotional excess".
Folosit inițial în timpul secolelor al XIX-lea și al XX-lea, ideea fixă a fost descrisă ca fiind "o patologie mintală simplă", distinctă de "monomanie", care este un termen mai larg ce include ideea fixă, dar, de asemenea și o gamă mai largă de patologii care nu provin de la "o singură idee convingătoare sau dintr-un exces emoțional".