Their successors both in Rome and in Constantinople adhered to this tradition in form if not in essence, and even the office of German Holy Roman Emperor remained typically elective rather than hereditary—up to its abolition in the Napoleonic Wars, 2314 years later.
Succesoriilor, atât la Roma cât și la Constantinopol, au aderat la această tradiție măcar de formă, dacă nu și în esență, și chiar și Sfântul Împărat Roman al Germaniei era mai degrabă ales, decât ereditar—până la abolirea lui în timpul Războaielor Napoleoniene, 2314 ani mai târziu.