In 1037, Harold was generally accepted as king, Harthacnut being, in the words of the Anglo-Saxon Chronicle, "forsaken because he was too long in Denmark", while Emma fled to Bruges, in Flanders.
În 1037, Harold a fost acceptat ca rege, iar Hardeknud, potrivit Cronicilor anglo-saxone, fiind părăsit pentru că era de prea mult în Danemarca, în timp ce Emma a fugit în Bruges, în Flanda.