Arter's own conclusions are only slightly more nuanced: "The adoption of a new constitution on 1 March 2000 meant that Finland was no longer a case of semi-presidential government other than in the minimalist sense of a situation where a popularly elected fixed-term president exists alongside a prime minister and cabinet who are responsible to parliament (Elgie 2004: 317)".
Concluziile lui Arter sunt doar puțin mai nuanțate, el arătând că guvernul finlandez mai este semiprezidențial doar „în sensul minimal al unei situații în care un președinte ales prin vot popular și cu un mandat fix coexistă cu un prim ministru și cabinet responsabili în fața parlamentului (Elgie 2004: 317)”.