As Eileen Kennedy-Moore points out, "Adult fiction writers often talk about their characters taking on a life of their own, which may be an analogous process to children’s invisible friends."
După cum afirmă Eileen Kennedy-Moore, „scriitorii de ficțiune adulți vorbesc adesea că personajele lor au o viață proprie, ceea ce poate fi un proces analog cu prietenii invizibili ai copiilor”.