By then, he was giving positive reviews to "decadent poets" of the "dead cities" (Georges Rodenbach, Dimitrie Anghel), and enthusiastic about the establishment of community theaters to promote a "noble and pure art", away from "the platitudes and pettiness of modern life".
În acel moment, el a realizat recenzii pozitive „poeților decadenți” ai „orașelor moarte” (Georges Rodenbach, Dimitrie Anghel) și a scris entuziast despre înființarea teatrelor comunitare pentru promovarea unei „arte nobile și pure”, îndepărtată de „platitudinile și banalitățile vieții moderne”.