Fromm considered love to be an interpersonal creative capacity rather than an emotion, and he distinguished this creative capacity from what he considered to be various forms of narcissistic neuroses and sado-masochistic tendencies that are commonly held out as proof of "true love".
Fromm a considerat că dragostea este mai degrabă o capacitate creativă interpersonală decât o emoție, și a distins această capacitate creativă de ceea ce a considerat a fi diferite forme de nevroze narcisiste și de tendințe sado-masochiste care sunt în mod obișnuit susținute ca dovadă a "iubirii adevărate".