The most basic distinction among them is between "learning theories" and "performance theories"—that is, theories that make use of synaptic plasticity within the cerebellum to account for its role in learning, versus theories that account for aspects of ongoing behavior on the basis of cerebellar signal processing.
Deosebirea fundamentală din cadrul acestora este cea dintre „teoriile de învățare” și „teoriile de execuție”—adică, teorii care se folosesc de plasticitatea sinaptică din cerebel pentru a ține cont de rolul său în învățare, versus teoriile care țin cont de aspectele comportamentului în desfășurare bazat pe procesarea cerebeloasă a semnalelor.