The mentor of Junimea society considered this type of criticism (neatly affirmative or negative) necessary only to that epoch of clutter of values, as its modalities of execution would gradate later, in the literary life, when the great writers would elevate the artistic level and implicitly would have the public's exigency augmented.
Însuși mentorul Junimii considera acest fel de critică (net afirmativă sau negativă) necesară doar acelei epoci de confuzie a valorilor, urmând ca modalitățile ei de realizare să se nuanțeze mai târziu, într-o viață literară în care marii scriitori vor fi ridicat nivelul artistic și, implicit, vor fi făcut să sporească exigența publicului.