Unlike Khan, however, he deemphasised religious or spiritual trappings and portrayed Sufism as a psychological technology, a method or science that could be used to achieve self-realisation.
Însă, spre deosebire de Khan, Shah a minimizat importanța caracteristicilor religioase sau spirituale, reprezentând Sufismul ca o tecnologie psicologică, o metodă sau știință care ar putea fi folosită pentru a obține auto-realizarea.