In the ensuing decades, these colours were popularly propagandized as representing the hope of the nation (green) and the blood (red) of those who died defending it, as a means to endow them with a more patriotic and dignified, therefore less political, sentiment.
În deceniile următoare, aceste culori au fost popular răspândite de propagandă ca simboluri ale speranței naționale (verde) și ale sângelui celor care au murit apărând patria (roșu), cu scopul de a le înzestra cu sentimentul mai mult patriotic și mai puțin politic.