Having already attacked Aderca and other established voices in criticism with his 1934 pamphlet Nu ("No"), Ionesco concluded that Aderca had "the destiny of a journalist: his literary glory is condemned to be as ephemeral as it is diverse, and his name cannot be tied down to any somewhat important work".
După ce îi atacase deja pe Aderca și pe alți critici importanți ai vremii în pamfletul său Nu (1934), Ionesco a concluzionat că Aderca avea „destinul unui jurnalist: gloria lui literară este condamnată să fie tot atât de efemeră pe cât era de diversă, iar numele lui nu poate fi legat de nicio operă importantă”.