The Einstein–de Haas effect or the Richardson effect (after Owen Willans Richardson), is a physical phenomenon delineated by Albert Einstein and Wander Johannes de Haas in the mid 1910s, that exposes a relationship between magnetism, angular momentum, and the spin of elementary particles.
Efectul Einstein-de Haas, sau efectul Richardson (după Owen Willans Richardson), este un fenomen fizic descoperit de Albert Einstein și Wander Johannes Haas la mijlocul anilor 1910, care determină o relație între magnetism, momentul cinetic și spinul particulelor elementare.