The king's appreciation was strictly contextual, a fact noticed by the politician Ion G. Duca: although Kalideru "entertained illusions" that he was personal friends with Carol, the latter "made sure to dispel it"; the courtier could be the king's "servant and useful instrument, but never his friend."
Aprecierea regelui era strict contextuală, fapt observat de politicianul Ion G. Duca: deși Kalideru "întreținea iluzia" că era prieten apropiat cu Carol, acesta "s-a asigurat să o risipească"; curteanul putea fi "servantul și instrumentul util al regelui, dar niciodată prietenul lui".