Among them were Milovan Vidaković, who described their way: "we are watching the villages through which and along which we passed, all are already covered in grass, not a living soul in them, all has gone; vineyards, gardens, flats, it's all empty and lying in weeds".
Printre ei se afla și Milovan Vidaković, a cărui descriere sună astfel: ”ne uitam la satele prin și pe lângă care treceam, toate erau deja acoperite de iarbă, fără niciun suflet viu prin ele, totul a dispărut; viile, grădinile, pășunile, toate sunt pustii, zăcând în buruieni”.