Shah was often dismissive of orientalists' descriptions of Sufism, holding that academic or personal study of its historical forms and methods was not a sufficient basis for gaining a correct understanding of it.
Shah a exprimat deseori dezaprobarea referitoare la descrierile sufismului promovate de către orientaliști, susținând că studiul academic/personal al formelor și metodelor istorice nu reprezintă o bază suficientă pentru a putea înțelege sufismul în mod corect.