Sayeret Matkal officers then split into two camps: those who believed that the unit should be kept in reserve and not be lightly sent to missions where it could endure heavy casualties, and those that wanted to go into action, even if that meant missions with little planning and more akin to a commando force than to the strategic-oriented Sayeret Matkal.
Agenții Sayeret Matkal s-au împărțit apoi în două tabere: aceia care credeau că unitatea ar trebui să fie ținută în rezervă și să nu fie trimisă ușor în misiuni în care ar fi putut suferi pierderi grele și pe aceia care doreau să intre în acțiune, chiar dacă aceasta însemna misiuni cu puțină planificare și mai asemănătoare cu o forță de comando decât cu Sayeret Matkal orientat strategic.