In 19th-century psychiatry, monomania (from Greek monos, one, and mania, meaning "madness" or "frenzy") was a form of partial insanity conceived as single pathological preoccupation in an otherwise sound mind.
În psihiatria secolului al XIX-lea, monomania (din grecescul monos, unu, și mania, care înseamnă „nebunie” sau „frenezie”) era o formă de nebunie parțială manifestată printr-o preocupare patologică unică într-o minte altfel sănătoasă.