The spirit, Noica says, begins not with a thesis, but with a thematic horizon in which it moves, and into which it digs repeatedly, going more and more toward the intimacy of this horizon.
Spiritul, spune Noica, începe nu cu o teză, ci cu un orizont tematic în care el se mișcă, și în care el sapă în mod repetat, deplasându-se din ce în ce mai mult spre natura lăuntrică a acestui orizont.