The Polish Renaissance was bilingual, the szlachta's speech being a mixture of Polish and Latin, and various authors oscillating among Polish, Latin, and a mixture of the two (Macaronic language).
Renașterea poloneză a fost bilingvă: discursul nobilimii a fost un amestec de poloneză și latină, iar diferiți autori au fluctuat între poloneză, latină și amestecul lor (Macaronism).