The poem serves as an allegory about a king "in the olden time long ago" who is afraid of evil forces that threaten him and his palace, foreshadowing impending doom.
Poemul servește ca o alegorie despre un rege din timpuri care „demult s-au dus”, căruia îi este frică de forțele răului care-l amenință pe el și pe palatul lui, prefigurând sfârșitul iminent al lumii.