These critics argue that since these refugees were neither compensated nor allowed return—to no objection on the part of Arab leaders or international legal authorities—the international community had accepted this migration of Jews as fait accompli, and thereby set legal precedent in the region against a right of return.
Aceiași critici afirmă și că, deoarece acești refugiați evrei nu au fost niciodată compensați și nici nu le-a fost permisă întoarcerea, iar liderii arabi și autoritățile internaționale în drept nu au exprimat nici o obiecție în acest sens, înseamnă că întreaga comunitate internațională a acceptat migrarea evreilor ca pe un fait accompli, creându-se în acest fel un precedent în regiune împotriva dreptului de întoarcere.