The first is based on our perception of reality: (1) All we have access to in perception are the contents of our own experience and (2) The only epistemic basis for claims about the external world are our perceptual experiences therefore; (3) The only reality we can meaningfully speak of is that of perceptual experience Whilst agreeing with (2) Searle argues that (1) is false and points out that (3) does not follow from (1) and (2).
Primul e bazat pe percepția noastră asupra realității: (1) Toate la care avem acces prin percepția noastră sunt cuprinse în propria noastră experiență și (2) Singurul fundament epistemic pentru afirmații despre lumea exterioară sunt experiențele noastre perceptuale prin urmare (3) Singura realitate despre care putem vorbi cu sens este cea a experienței perceptuale Deși este de acord cu (2) Searle argumentează că (1) este fals și arată că (3) nu rezultă din (1) și (2).