Hegel called his philosophy "absolute" idealism in contrast to the "subjective idealism" of Berkeley and the "transcendental idealism" of Kant and Fichte, which were not based on a critique of the finite and a dialectical philosophy of history as Hegel's idealism was.
Hegel și-a numit filozofia idealism „absolut” în contrast cu „idealismul subiectiv” al lui Berkeley și „idealismul transcendental” al lui Kant și Fichte, care nu se bazează pe critica filozofiei dialectice și finite a istoriei, spre deosebire idealismul lui Hegel.