Another actor might have made the character too tragic or passive or empty, but Nicholson somehow finds within Schmidt a slowly developing hunger, a desire to start living now that the time is almost gone."
Un alt actor ar fi putut face personajul prea tragic sau pasiv sau gol, dar Nicholson găsește cumva în Schmidt o foame ușor în creștere, o dorință de a începe să trăiască acum când timpul aproape că a expirat."