A key result, published in 1928, stated that the excitation of the skin under constant stimulus is initially strong but gradually decreases over time, whereas the sensory impulses passing along the nerves from the point of contact are constant in strength, yet are reduced in frequency over time, and the sensation in the brain diminishes as a result.
O constatare crucială, publicată în 1928, stabilea că excitația pielii sub un stimul constant este la început puternică, iar apoi, cu timpul, descrește în mod gradat,în vreme ce impulsurile senzoriale transmise prin nerv de la punctul de contact au o intensitate constantă, chiar dacă frecvența lor scade cu timpul, iar drept consecință senzația în creier descrește.