Therefore, if one could distinguish in polynomial time between graphs that have large cliques and graphs in which all cliques are small, or if one could accurately approximate the clique problem, then applying this approximation to the graphs generated from satisfiability instances would allow satisfiable instances to be distinguished from unsatisfiable instances.
Prin urmare, dacă s-ar putea distinge în timp polinomial între grafurile care au clici mari și grafurile în care toate clicile sunt mici, sau dacă s-ar putea aproxima cu exactitate problema clicii, atunci aplicând această aproximare la grafurile generate de cazurile de satisfiabilitate ar permite distingerea cazurilor satisfiabile de cele nesatisfiabile.