While their Acmeist rival Georgy Adamovich wanted to see through the emergence of a Russian psychological novel, Slonim and Ivan Bunin believed that psychological introspection and social realism could still blend into a coherent whole: "spiritual vicissitudes had to be illustrated from the outside so that the reader could see them."
În timp ce rivalul lor acmeist Gheorghi Adamovici își dorea să vadă apariția unui roman psihologic rus, Slonim și Ivan Bunin credeau că introspecția psihologică și realismul social puteau încă să se contopească într-un întreg coerent: „vicisitudinile spirituale trebuiau să fie ilustrate din exterior, astfel încât cititorul să le poată vedea”.