The synthesis also resulted in a considerable narrowing of the range of mainstream evolutionary thought (what Stephen Jay Gould called the "hardening of the synthesis"): by the 1950s, natural selection acting on genetic variation was virtually the only acceptable mechanism of evolutionary change (panselectionism), and macroevolution was simply considered the result of extensive microevolution.
Sinteza je također rezultirala u značajnom sužavanju opsega glavne struje evolucijske misli (ono što je Stephen Jay Gould nazivao "očvršćivanjem sinteze"): do 1950. godine prirodna selekcija koja djeluje na genetske varijacije bila je virtualno jedini prihvatljivi mehanizam evolucijske promjene (panselekcionizam), a makroevolucija se jednostavno smatrala rezultatom ekstenzivne mikroevolucije.