This distinction was often class-based: scholars, particularly in Confucian art felt that one could see colour in monochromatic paintings within the gradations and felt that the actual use of colour coarsened the paintings, and restricted the imagination.
Ova je razlika često bila temeljena na staležima: učenjaci, osobito u konfucijanskoj umjetnosti, osjećali su da se boja u monokromatskim slikama razlikuje u stupnjevima i osjećali su, da stvarna upotreba boje košta slike i ograničava maštu.