Farrar and Tweedy romanticized tales about unemployment, alcoholism, and the feeling of living in a small town in an effort to emulate the profundity of songwriters such as Woody Guthrie.
Farrar i Tweedy romantizirali su priče o nezaposlenosti, alkoholizmu i osjećaju življenja u malom gradu u pokušaju da oponašaju tekstopisce kao što je Woody Guthrie.