That is, McLaren seeks to make connections between the texts that we read (cultural artifacts) and those that read us (the realm of language and discursive structures in general) in light of current modes and social relations of production and the political consequences that these connections bring about in our pedagogies, curricula, and policies.
To znači da McLaren želi uspostaviti veze između tekstova koji čitamo (kulturne artefakte) i onih koji nas čitaju (područje jezika i diskurzivnih struktura općenito) u svjetlu aktualnih načina i društvenih odnosa proizvodnje i političkih posljedica koje te veze dovode do naših pedagogija, nastavnih planova i programa.