Ridgway insists that such deception through artful camera work sets the viewer full of doubt about what is being presented: "It is as if the camera, in its graceful fluidity of motion, reassures us that it (thinks it) sees everything, has everything under control, even if we (and Betty) do not."
Kritičar Ridgway mišljenja je da ovakva vrsta obmane kroz umjetnički rad kamerom ispunjava gledatelja sumnjom o onome što se zapravo prezentira: "Čini se kao da nas kamera, u svojoj fluidnosti pokreta, uvjerava (misli) da vidi sve, da ima sve pod kontrolom, čak i ako mi (a i Betty) to ne mislimo."