In September 1943, John von Neumann, who had experience with shaped charges used in armor-piercing shells, argued that not only would implosion reduce the danger of predetonation and fizzle, but would make more efficient use of the fissionable material.
I september 1943 fremførte John von Neumann, som havde erfaring med hulladninger, som blev anvendt i panserbrydende granater, at ikke blot ville implosionen formindske faren for for-sprængning, men den ville også betyde en mere effektiv anvendelse af det spaltbare materiale.