The predominantly "national" character of the first four operas is tempered by the lyrical romanticism of those written later, particularly the last three, composed in the years of Smetana's deafness.
De fire første operaers overvejende "nationale" karakter opvejes af den lyriske romantik, man finder i de senere værker, især de sidste tre, der blev komponeret, efter at Smetana var blevet døv.