Rrose Sélavy, and the other pseudonyms Duchamp used, may be read as a comment on the fallacy of romanticizing the conscious individuality or subjectivity of the artist, a theme that is also a prominent subtext of the readymades.
Rrose Sélavy kan sammen med de øvrige pseudonymer, Duchamp brugte, ses som en kommentar til fejlagtigheden af at romantisere kunstnerens bevidste individualitet eller subjektivitet, et tema der også er en fremtrædende undertone til hans readymades.