As with Madama Butterfly, Puccini strove for a semblance of Asian authenticity (at least to Western ears) by using music from the region in question.
Som med Madama Butterfly tilstræbte Puccini en antydning af asiatisk ægthed i det musikalske portræt af Kina (i det mindste for vestlige ører) ved hjælp af musik fra den pågældende region.