There was, in fact, a sound basis for that accusation: despite persistent diplomatic efforts encouraging both parties to refrain from hostilities and make a comprehensive settlement, the British government—and, later, India—provided some military training and small quantities of arms and ammunition to Tibet throughout the 1912-1950 period of de facto Tibetan independence.
Der var faktisk et solidt grundlag for denne anklage: trods vedvarende diplomatiske bestræbelser, der tilskyndede begge parter til at afholde sig fra fjendtlighederne og finde en omfattende løsning, gav den britiske regering - og senere Indien - en del militær træning og små mængder af våben og ammunition til Tibet gennem hele perioden 1912-1950 med de facto tibetansk uafhængighed.