The recapitulation often ends with a passage that sounds like a termination, paralleling the music that ended the exposition; thus, any music coming after this termination will be perceived as extra material, i.e., as a coda.
Reprisen slutter ofte med en passage, der lyder som en afslutning, parallelt med den musik, der afsluttede ekspositionsdelen; således vil alt det, der kommer efter denne afslutning, opfattes som noget "ekstra", det vil sige som en coda.