Since 1912 Tibet had been de facto independent of Chinese control, but on other occasions it had indicated willingness to accept nominal subordinate status as a part of China, provided that Tibetan internal systems were left untouched, and provided China relinquished control over a number of important ethnic Tibetan areas in Kham and Amdo.
Siden 1912 havde Tibet været de facto uafhængig af kinesisk kontrol, men ved andre lejligheder havde den givet udtryk for vilje til at acceptere den nominelle underordnede status som en del af Kina, forudsat, at tibetanske interne regering blev uberørt og at Kina opgav kontrollen over en række vigtige etniske tibetanske områder i Kham og Amdo.