In this sense he can be viewed as prefiguring the work of seminal urban thinkers such as Jane Jacobs, and region-specific planning movements such as New Urbanism, encouraging the planner to consider the situation, inherent virtue and potential in a given site, rather than "an abstract ideal that could be imposed by authority or force from the outside".
במובן זה ניתן לראותו כמקדם את עבודתם של הוגי דעות עירוניים כמו ג'יין ג'ייקובס, ותנועות תכנון אזורי ספציפיות כגון "עירוניות חדשה", המעודדות את המתכנן לבחון את המצב, את המעלות ואת הפוטנציאל הטמון באתר נתון, במקום "אידיאל מופשט שניתן להטיל על ידי סמכות או כוח מבחוץ".