Although the threat was temporarily averted by Magnus's death in 1047, Edward's negotiations with his enemies throughout the 1050s gave Harald (as well as Sweyn Estridsson and William of Normandy) an impression that he was a possible heir to Edward.
למרות שהאיום הוסר באופן זמני עקב מותו של מגנוס ב-1047, יצר המשא ומתן של אדוארד עם אויביו במהלך שנות החמישים של המאה ה-11 את הרושם מבחינתו של האראלד (וכן לסוון אסטרידסון ולויליאם מנורמנדיה) שהוא כשיר להיות יורשו של אדוארד.