In doing so, she has been described as “profoundly influenced by the antipsychiatry of R. D. Laing and D. Cooper”, an influence which can also be seen perhaps in her view of the child as the dysfunctional family's spokesperson.
בכך, היא תוארה כ"כזאת שהושפעה באופן עמוק מהאנטי-פסיכיאטריה של ליינג וקופר", השפעה אשר ניתן אולי גם לראותה בתפישתה את הילד כדובר של המשפחה הלא-מתפקדת.