Moghaddam's later installations, specifically Sara's Paradise (2009), show that Moghaddam finds her identity not only in the memory of her country and people, but in a global sense of unity and reconciliation.
המיצבים המאוחרים יותר של מוגהדאם, במיוחד "Sara's Paradise"‏ (2009), מעידים שהיא מוצאת את זהותה לא רק בזיכרונות של ארצה ואנשיה, אלא גם בתחושה של אחדות גלובלית ופיוס.