The European tells the narrator that he belongs here, in the world of 1913 where everything is still beautiful and elegant, and does not want to go any further.
קוסטין מספר למספר שהוא שייך כאן, לעולם של שנת 1913 היכן שהכול עדיין יפה ואלגנטי והוא לא רוצה ללכת רחוק יותר.