In his article The Voiceless Old Man Nadanian recollects, that when he was nine or ten there were almost no chess tournaments in which young players could play with seniors and therefore he often went to the park near his house to play chess with older chess lovers.
במאמר שלו The Voiceless Old Man נרדיאן כתב שכאשר הוא היה בן תשע או עשר לא היו כמעט תחרויות שחמט שבו שחקנים צעירים יכולים היו לשחק עם הבוגרים, ולכן לעיתים קרובות הוא הלך לגן ליד הבית שלו לשחק שחמט עם מבוגרים חובבי שחמט.