At the time, Kane regarded it as the "most despairing" of her plays, written when she had lost "faith in love".
בעת כתיבתו קיין החשיבה את המחזה ל"חסר התקווה" ביותר מבין מחזותיה, שנכתב בתקופה שהיא איבדה את "האמונה באהבה".