During cinema's formative years, silent screen actors were not named, because studio owners feared that fame might lead to demands for higher wages.
בשנים המעצבות של הקולנוע לא צוינו שמות השחקנים, מאחר שבעלי האולפנים חששו שהתהילה תוביל לדרישות לשכר גבוהות.