Into the eighteenth century, readers regarded Harry Bailey's interruption as a sign of poor breeding, and they treated the tale of Sir Thopas itself as a great work.
במאה השמונה עשרה, הקוראים החשיבו את הנזיפה של הארי ביילי לסימן של חוסר-נימוס, וראו בשירה על סר טופז כשלעצמה יצירה כבירה.