He argues that groups such as cotton-farmers, steel-producers, and labor unions have an incentive to form lobby groups and influence policies in their favor.
לטענתו, קבוצות כמו חקלאים המגדלים כותנה, יצרני פלדה ואיגודים מקצועיים, הן בעלות תמריץ להפוך לקבוצות אינטרס העוסקות בשדלנות, ולהשפיע על המדיניות לטובתן.