In the Hiroshima and Vietnam studies, Lifton also concluded that the sense of personal disintegration many people experienced after witnessing death and destruction on a mass scale could ultimately lead to a new emotional resilience—but that without the proper support and counseling, most survivors would remain trapped in feelings of unreality and guilt.
A hiroshimai és vietnámi tanulmányokban Lifton arra jutott, hogy a személyes megsemmisülés érzése, melyet sokan átéltek miután tömeges szintű halál és pusztítás szemtanúi voltak, egy újabb fajta érzelmi rugalmassághoz vezethet – de a megfelelő kezelés és támogatás nélkül a legtöbb túlélő a valótlanság és a bűntudat csapdájában maradna.