Immanuel Kant (1724–1804) called any action based on desires a hypothetical imperative, meaning by this that it is a command of reason that applies only if one desires the goal in question.
Immanuel Kant (1724–1804) minden vágyra alapuló cselekedetet hipotetikus imperativuszként nevez, ami azt jelenti, hogy az értelem csak akkor érvényes esetében, ha a kérdéses vágyra irányul.