Aristotle argued (Rhetoric 2.8) that before a person can feel pity for another human, the person must first have experienced suffering of a similar type, and the person must also be somewhat distanced or removed from the sufferer.
Arisztotelész úgy érvelt, hogy (Retorika 2.8) mielőtt egy személy sajnálatot érezne egy másik személy iránt, a személynek már éreznie kelltett egy hasonló szenvedést, mint a sajnálat tárgya, és a személ valamelyest távolságot kell, hogy tartson a szenvedőtől.