The skull had a damaged muzzle and was inadvertently reconstructed too long, but better remains were soon found that showed the true shape; one is a nearly complete skeleton and skull, described by William Parks in 1924.
A koponya orr-része sérült volt, és a rekonstrukciója során tévedésből túl hosszúvá tették, de rövidesen jobb állapotú maradványok kerültek elő, melyek megmutatták a testrész igazi alakját; ezek egyike a William Parks által 1924-ben leírt majdnem teljes csontváz és koponya.