In East Asian Buddhism and particularly in Tibet and China, the release of animals, particularly birds or fish, into their natural environment became an important way of demonstrating Buddhist pity.
A kelet-ázsiai buddhizmusban, főleg Tibetben és Kínában, a buddhista szánalom egyik fontos módjává vált az állatok, főként madarak és halak, elengedése vissza a természetes élőhelyükre.