In this sense, Fromm held that love is ultimately not a feeling at all, but rather is a commitment to, and adherence to, loving actions towards another, oneself, or many others, over a sustained duration.
Ebben az értelemben Fromm fenntartja, hogy a szeretet végső soron egyáltalán nem egy érzés, hanem inkább egy elköteleződés afelé, hogy szerető cselekedeteket hajtunk végre más felé, vagy sok ember felé egy kiterjesztett időszak alatt.