So by matching color, contrast and brightness in the borders between the different images, adding photographic defects like depth of field, desaturated colors and noise, we erase the borders between the different images and make it look like one single image, despite the fact that one image can contain hundreds of layers basically.
Ved å tilpasse farge, kontrast, og lys i overgangen mellom de forskjellige bildene, ved å legge til fotografiske defekter slik som dybdeskarphet, mindre mettede farger og støy, visker vi ut grensene mellom de forskjellige bildene og får det til å se ut som et enkelt bilde, til tross for at det ene bildet kan bestå av hundrevis av lag.