And I think the biggest picture of all would take seriously the fact that so much of our verbiage about abstract events is based on a concrete metaphor and see human intelligence itself as consisting of a repertoire of concepts -- such as objects, space, time, causation and intention -- which are useful in a social, knowledge-intensive species, whose evolution you can well imagine, and a process of metaphorical abstraction that allows us to bleach these concepts of their original conceptual content -- space, time and force -- and apply them to new abstract domains, therefore allowing a species that evolved to deal with rocks and tools and animals, to conceptualize mathematics, physics, law and other abstract domains.
Og jeg tror at et overordnet perspektiv ville ta alvorlig det faktum at så mye av vår språkbruk omkring abstrakte hendelser er basert på en konkret metafor og ser menneskelig intelligens som bestående av et repertoir av begreper -- slik som objekter, rom, tid, kausalitet og intensjon -- som er nyttig i evolusjonen av en sosial, kunnskapsintensiv art, som man godt kan forestille seg, og en prosess av metaforisk abstraksjon som tillater oss å bleke disse konseptene fra sine opprinnelige konseptuelle innhold -- rom, tid og kraft -- og bruke dem på nye abstrakte domener, noe som gjør at en art som utviklet seg til å håndtere steiner, verktøy og dyr kunne konseptualisere matematikk, fysikk, jus og andre abstrakte domener.