So no matter that I have inhibitions to fill all my pockets, I keep trying, hoping that one day I'll write a poem I can be proud to let sit in a museum exhibit as the only proof I existed.
Så uansett om jeg har hemninger nok til å fylle alle mine lommer, så fortsetter jeg å forsøke, i håp om at jeg en dag vil skrive et dikt som jeg stolt kan la vises i en museumsutstilling som det eneste bevis at jeg har eksistert.