Well, why has violence declined? No one really knows, but I have read four explanations, all of which, I think, have some grain of plausibility. The first is, maybe Thomas Hobbes got it right. He was the one who said that life in a state of nature was "solitary, poor, nasty, brutish and short." Not because, he argued, humans have some primordial thirst for blood or aggressive instinct or territorial imperative, but because of the logic of anarchy. In a state of anarchy, there's a constant temptation to invade your neighbors preemptively, before they invade you. More recently, Thomas Schelling gives the analogy of a homeowner who hears a rustling in the basement. Being a good American, he has a pistol in the nightstand, pulls out his gun, and walks down the stairs.
Kādēļ vardarbība mazinājusies? Neviens īsti nezina, taču esmu lasījis 4 skaidrojumus, kuri, manuprāt, ir zināmā mērā ticami. Pirmais: iespējams, taisnība bija Tomasam Hobsam. Viņš teica, ka dzīve dabā bija "vientulīga, nabadzīga, pretīga, brutāla un īsa." Ne jau tādēļ, pēc viņa izteikumiem, ka cilvēkiem piemistu kāda pirmatnēja asinskāre, agresīvs instinkts vai teritoriāla imperatīva, bet gan anarhijas loģikas dēļ. Anarhijas stāvoklī valda pastāvīgs kārdinājums apsteigt kaimiņus un iekarot viņu teritoriju, pirms viņi iekarojuši tavējo. Vēlāk Tomass Šellings piedāvāja analoģiju par namsaimnieku, kurš dzird kņadu pagrabā. Kā jau kārtīgam amerikānim, viņam naktsskapītī ir pistole, viņš izvelk šaujamo un nokāpj lejā.