Proust is trying to show us that jealousy feels intolerable and makes us look absurd, but it is, at its crux, a quest for knowledge, a quest for truth, painful truth, and actually, where Proust is concerned, the more painful the truth, the better.
Prusts mēģina mums parādīt, ka greizsirdība ir neizturama un liek mums izskatīties absurdi, bet savā būtībā greizsirdība ir zināšanu meklējumi, patiesības, sāpīgas patiesības, meklēšana. Patiesībā, pēc Prusta domām, jo sāpīgāka patiesība, jo labāk.