Scared and mortified, I listen, listen as I prattle on about the flotsam and jetsam of the day; listen as I confess my love for the president, and, of course, my heartbreak; listen to my sometimes catty, sometimes churlish, sometimes silly self being cruel, unforgiving, uncouth; listen, deeply, deeply ashamed, to the worst version of myself, a self I don't even recognize.
Bailēs sastingusi, es klausos, klausos savās čalās par ikdienas sīkumiem, klausos kā atzīstos mīlestībā pret prezidentu un, protams, salauztajā sirdi, klausos dažbrīd viltīgajā, dažbrīd neiejūtīgajā, dažbrīd muļķīgajā sevī. Mana balss skan nežēlīgi, nepiedodoši, dumji. Klausos ar lielu, lielu kaunu sliktāko manas personības versiju, kādu es pat nespēju atpazīt.