The year we lost our inhibition and moved with courageous abandon was also the year we stared down barrels, sang of cranes in skies, ducked and parried, caught gold in hijab, collected death threats, knew ourselves as patriots, said, "We're 35 now, time we settled down and found a running mate," made road maps for infant joy, shamed nothing but fear, called ourselves fat and meant, of course, impeccable.
Gadā, kad pārstājām vilcināties un drosmīgi devāmies prom, mēs arī aci pret aci sastapām stobrus, dziedājām par dzērvēm debesīs, sarāvušās un izvairīgas, tvērām zeltu hidžābā, vācām nāves draudus, saucām sevi par patriotēm, teicām: „Nu mums ir 35, laiks dibināt ģimeni un atrast skriešanas biedru,” kalām plānus bērnu priekiem, kauns bija vien par bailēm, saucām sevi par resnām un ar to domājām, protams, nevainojamas.