I blogged about those letters and the days when they were necessary, and I posed a kind of crazy promise to the Internet: that if you asked me for a hand-written letter, I would write you one, no questions asked.
Es sāku rakstīt emuāru par šīm vēstulēm un dienām, kad tās bija nepieciešamas, kā arī izteicu internetā diezgan neprātīgu solījumu: ja kāds man lūgtu ar roku rakstītu vēstuli, es to uzrakstītu bez liekiem jautājumiem.