At the time I was just beginning to emerge from this eight-year personal identity crisis zigzag that saw me go from being a boy to being this awkward girl that looked like a boy in girl's clothes to the opposite extreme of this super skimpy, over-compensating, boy-chasing girly-girl to finally just a hesitant exploration of what I actually was, a tomboyish girl who liked both boys and girls depending on the person.
Tajā laikā es tikko sāku izkļūt no 8 gadu identitātes krīzes līčločiem, kad es no zēna kļuvu par neveiklu meiteni, kas izskatījās pēc zēna meitenes drēbēs, tad par pilnīgi pretēju — atkailinātu, pārlieku centīgu meitenīgu meiteni, kas dzenas pakaļ puišiem, un visbeidzot par piesardzīgu savas patiesās būtības pētnieku, puicisku meiteni, kam patīk gan zēni, gan meitenes atkarībā no viņu personības.