What makes it seem real is that in actual languages, letters and groups of letters appear with consistent frequencies, and the language in the Voynich manuscript has patterns you wouldn't find from a random letter generator.
To šķietami īstu padara tas, ka īstām valodām burti un burtu kopas noteiktā biežumā atkārtojas, un Voiniča manuskripta valodā ir sakarības, ko nejaušu burtu ģenerētājā neatrast.