I hate that. I admittedly used to be that guy a little bit, back in the day, and I've decided that the best way for me to still capture and keep a visual memory of my life and not be that person, is to just record that one second that will allow me to trigger that memory of, "Yeah, that concert was amazing. I really loved that concert."
Es to nevaru ciest. Atzīstu, arī es agrāk mazliet tāds biju, tomēr esmu nolēmis, ka labākais veids, kā notvert un vēl joprojām saglabāt vizuālo dzīves atmiņu, un nebūt „tādam cilvēkam”, ir vienkārši ierakstīt šo sekundi, kas man ļaus saglabāt šo atmiņu: „Jā, šis koncerts bija nepārspējams. Man tiešām tas ļoti patika.”