I drew, and I drew, and since I knew that humor was acceptable in my family, I could draw, do what I wanted to do, and not have to perform, not have to speak -- I was very shy -- and I could still get approval.
Es zīmēju un zīmēju, un tā kā es zināju,  ka mūsu ģimenē humors bija pieņemams, es varēju zīmēt un darīt ko vēlējos, un man nebija jāuzstājas, nebija jārunā. Es biju ļoti kautrīga, un es joprojām varēju saņemt atzinību.