It's a different way of thinking about it, but I think it's kind of beautiful, because it is certainly far more inclusive than the us-versus-them or the abled-versus-the-disabled, and it's a lot more honest and respectful of the fragility of life.
Tas ir citādāks veids, kā uz to skatīties, un, man liekas, ka tas pat ir skaisti, jo tas noteikti nodrošina lielāku atvērtību nekā attieksme „mēs pret viņiem” vai „spējīgie pret nespējīgajiem”, un tāda pieeja ir daudz godīgāka un ar lielāku cieņu attiecas pret dzīves trauslumu.