What it suggests is that children are shaped not by their parents over the long run, but in part -- only in part -- by their genes, in part by their culture -- the culture of the country at large and the children's own culture, namely their peer group -- as we heard from Jill Sobule earlier today, that's what kids care about -- and, to a very large extent, larger than most people are prepared to acknowledge, by chance: chance events in the wiring of the brain in utero; chance events as you live your life.
Tas liek domāt, ka bērnus ilgtermiņā neveido viņu vecāki, bet daļēji - tikai daļēji - viņu gēni, kā arī kultūra, valsts kultūra kopumā un bērna paša kultūra, proti, vienaudžu grupa (kā šodien jau dzirdējām no Džilas Sobules, tieši tas bērniem rūp) un daudz lielākā mērā, nekā cilvēki būtu gatavi atzīt, nejaušība - nejaušības, smadzenēm attīstoties dzemdē, nejauši notikumi jūsu dzīvē.