("You are my first Israelian friend. I wish we both get rid of our idiot politicians, anyway nice to see you!") ("I love that blue. I love that star. I love that flag.") This one is really moving for me because it's the story of a girl who has been raised in Iran to walk on an Israeli flag to enter her school every morning, and now that she sees the posters that we're sending, she starts -- she said that she changed her mind, and now she loves that blue, she loves that star, and she loves that flag, talking about the Israeli flag, and she wished that we'd meet and come to visit one another, and just a few days after I posted the first poster.
(„Tu esi mans pirmais izraēliešu draugs. Es vēlos, lai mēs abi tiktu vaļā no mūsu stulbajiem politiķiem, lai nu kā, ir jauki tevi redzēt!”) („Es mīlo šo zilo krāsu. Es mīlu šo zvaigzni. Es mīlu šo karogu.”) Tas mani ļoti aizkustināja, jo tas ir stāsts par meiteni, kas uzaugusi Irānā un katru dienu, lai ieietu skolā, viņai vajadzēja iet pāri Izraēlas karogam, un nu, kad viņa esot ieraudzījusi plakātus, kurus taisām, viņa teica, ka ir pārdomājusi un nu mīl šo zilo krāsu, šīs zvaigznes un viņa mīl šo Izraēlas karogu, un viņa vēlējās, kaut mēs varētu satikties un doties viens otru apciemot. Tas viss notika tikai dažas dienas pēc pirmā plakāta publicēšanas.