How do you not despair when, with the body ravaged by chemotherapy, climbing a mere flight of stairs was sheer torture, that to someone like me who could dance for three hours?
Kā lai nekrīt izmisumā, kad ķīmijterapijas izmocītajam ķermenim pat kāpnes uz otro stāvu ir īstas mocības? Man, kura varēja dejot trīs stundas no vietas.