From a register of togetherness, of belonging, architecture became a way of differentiation, and communities started drifting apart from the very fabric that used to unite them, and from the soul of the place that used to represent their common existence.
Dintr-o formă de comuniune și apartenență, arhitectura a devenit un mod de diferențiere, iar comunitățile au început să se îndepărteze de la esența care le ținuse împreună, dar și de sufletul locului care obișnuia să reprezinte existența lor comună.