I spent so much of my life telling people the things they wanted to hear instead of the things they needed to, told myself I wasn't meant to be anyone's conscience because I still had to figure out being my own, so sometimes I just wouldn't say anything, appeasing ignorance with my silence, unaware that validation doesn't need words to endorse its existence.
Petrecusem atât de mult din viață spunând oamenilor ce doreau să audă în loc de ce aveau nevoie. Mi-am spus că nu-s menit  să fiu conștiința nimănui înainte s-o descopăr pe a mea, încât uneori nu spuneam nimic, învăluindu-mi ignoranța în tăcere, neînțelegând că validarea n-are nevoie de cuvine  să-i sprijine existența.