And the result is -- we call it "patient autonomy," which makes it sound like a good thing, but what it really is is a shifting of the burden and the responsibility for decision-making from somebody who knows something -- namely, the doctor -- to somebody who knows nothing and is almost certainly sick and thus, not in the best shape to be making decisions -- namely, the patient.
Și rezultatul e „autonomia pacientului” ceea ce o face să pară un lucru benefic, dar de fapt e o pasare a responsabilității și deciziilor de la cineva care știe ceva -- în cazul acesta doctorul -- la cineva care nu știe nimic și e aproape sigur bolnav și astfel nu în cea mai bună formă pentru a lua decizii -- în cazul acesta pacientul.