I allow my creativity to push me in directions that are simply interesting to me, and I don't worry about the likeness of the result to some notion, some paradigm, of what music composition is supposed to be, and that has actually urged me, in a sense, to take on a whole bunch of different roles, and so what I want you to think about is, to what extent might you change the fundamental question in your discipline, and, okay, I'm going to put one extra little footnote in here, because, like, I realized I mentioned some psychological defects earlier, and we also, along the way, had a fair amount of obsessive behavior, and there was some delusional behavior and things like that, and here I think we could say that this is an argument for self-loathing and a kind of schizophrenia, at least in the popular use of the term, and I really mean dissociative identity disorder, okay. (Laughter) Anyway, despite those perils, I would urge you to think about the possibility that you might take on roles in your own work, whether they are neighboring or far-flung from your professional definition.
Îi permit creativității mele să mă împingă în direcții ce sunt interesante pentru mine, și nu-mi fac griji dacă e plăcut rezultatul comparativ cu vreo noțiune, vreun model a ceea ce trebuie să fie compoziția muzicală. Asta de fapt m-a impulsionat să îmbrac o varietate de roluri. Iată la ce aș dori să vă gândiți, până-n ce limită ați putea schimba întrebarea fundamentală în disciplina voastră, și voi adăuga o observație aici, pentru că am realizat că am menționat unele defecte psihice mai devreme. Toți am avut comportamente obsesive, împreună cu comportamente maniace și am putea spune că ăsta e un argument pentru autodetestare și un fel de schizofrenie, cel puțin în sensul popular al termenului. Chiar mă refer la tulburare disociativă de identitate, OK? (Râsete) În pofida acestor pericole, v-aș încuraja să vă gândiți la posibilitatea de a prelua roluri, în munca voastră, tangente sau divergente față de definiția voastră profesională.