So this is an engaging enterprise for me, and I've really leaned into that first person pronoun thing there, and now my face appears twice, so I think we can agree that this is a fundamentally solipsistic enterprise. (Laughter) But it's an engaging one, and it's interesting to me for a while, but then I get bored with it, and by it, I actually mean, the piano, because it becomes, it's this familiar instrument, it's timbral range is actually pretty compressed, at least when you play on the keyboard, and if you're not doing things like listening to it after you've lit it on fire or something like that, you know.
E o tentativă antrenantă pentru mine. Chiar a trebuit să mă bazez pe mine însumi. Acum fața mea apare de două ori, cred că suntem de acord că e o încercare fundamental solipsistă. (Râsete) Dar e antrenantă și interesantă pentru mine pentru o vreme, dar apoi mă plictisesc. Mă refer la pian, pentru că devine un instrument familiar. Deschiderea de timbru e de fapt comprimată, cel puțin când cânți la claviatură. Asta dacă nu asculți la el după ce l-ai pus pe foc.