But today, not only does the word mean something different -- a sickening for a lost time rather than a lost place -- but homesickness itself is seen as less serious, sort of downgraded from something you could die from to something you're mainly worried your kid might be suffering from at a sleepover.
Dar azi, nu numai că acest cuvânt înseamnă ceva diferit — o tristețe după un timp pierdut mai degrabă decât după un loc pierdut — dar însuși dorul de casă este privit cu mai puțină seriozitate, un fel de decădere  de la ceva din care poți muri la ceva de care îți faci griji că ar putea suferi copilul tău când doarme altundeva.