For many people, perhaps most, paralysis is an unspeakable horror, but my father's experience losing every system of his body was not an experience of feeling trapped, but rather of turning the psyche inwards, dimming down the external chatter, facing the recesses of his own mind, and in that place, falling in love with life and body anew.
Pentru majoritatea oamenilor, paralizia e un lucru îngrozitor, dar tata, care își pierduse  toate abilitățile fizice, nu s-a simțit captiv,  ci s-a întors către sine, a redus zgomotul exterior și și-a înfruntat străfundurile minţii. Acolo s-a îndrăgostit iar  de viaţă şi de corpul său.