I wanted to take their breath away, to shock them, so they could listen to my story and hold my pain as individuals, not as a mindless, laughing mob.
Voiam să-i las fără suflare, să-i șochez, să-i fac să-mi asculte povestea și să-mi simtă durerea fiecare în parte, și nu ca o mulțime amuzată, fără minte.