In his eighties, Mr. Teszler, having retired from the textile industry, adopted Wofford College, auditing courses every semester, and because he had a tendency to kiss anything that moved, becoming affectionately known as "Opi" -- which is Magyar for grandfather -- by all and sundry. Before I got there, the library of the college had been named for Mr. Teszler, and after I arrived in 1993, the faculty decided to honor itself by naming Mr. Teszler Professor of the College -- partly because at that point he had already taken all of the courses in the catalog, but mainly because he was so conspicuously wiser than any one of us.
După împlinirea a 80 de ani, Dl. Teszler, retras din industria textilă, a adoptat Colegiul Wofford, participând la cursuri în fiecare semestru. Şi, pentru că avea tendinţa de a săruta tot ce mişcă, a devenit cunoscut în mod afectiv sub apelativul de Opi, bunic în maghiară, de toţi fără excepţie. La momentul când am ajuns acolo, biblioteca din Colegiu a fost denumită după Dl. Teszler, iar după ce am ajuns eu în 1993, facultatea şi-a acordat onoarea de a-l numi pe Dl. Teszler Profesor al Colegiului. În parte pentru că până la acel moment parcursese toate cursurile din programă, dar în principal pentru că era în mod izbitor mai înţelept decât oricare dintre noi.