[The last 48 hours of two Palestinian suicide bombers.] [Paradise Now] [Man: As long as there is injustice, someone must make a sacrifice!] [Woman: That's no sacrifice, that's revenge!] [If you kill, there's no difference between victim and occupier.] [Man: If we had airplanes, we wouldn't need martyrs, that's the difference.] [Woman: The difference is that the Israeli military is still stronger.] [Man: Then let us be equal in death.] [We still have Paradise.] [Woman: There is no Paradise! It only exists in your head!] [Man: God forbid!] [May God forgive you.] [If you were not Abu Azzam's daughter ...] [Anyway, I'd rather have Paradise in my head than live in this hell!] [In this life, we're dead anyway.] [One only chooses bitterness when the alternative is even bitterer.] [Woman: And what about us? The ones who remain?] [Will we win that way?] [Don't you see what you're doing is destroying us?] [And that you give Israel an alibi to carry on?] [Man: So with no alibi, Israel will stop?] [Woman: Perhaps. We have to turn it into a moral war.] [Man: How, if Israel has no morals?] [Woman: Be careful!] [And the real people building peace through non-violence] [Encounter Point] Video: (Ambulance siren) [Tel Aviv, Israel 1996] [Tzvika: My wife Ayelet called me and said, ] ["There was a suicide bombing in Tel Aviv."] [Ayelet: What do you know about the casualties?] [Tzvika off-screen: We're looking for three girls.] [We have no information.] [Ayelet: One is wounded here, but we haven't heard from the other three.] [Tzvika: I said, "OK, that's Bat-Chen, that's my daughter.] [Are you sure she is dead?"] [They said yes.] Video: (Police siren and shouting over megaphone) [Bethlehem, Occupied Palestinian Territories, 2003] [George: On that day, at around 6:30] [I was driving with my wife and daughters to the supermarket.] [When we got to here ...] [we saw three Israeli military jeeps parked on the side of the road.] [When we passed by the first jeep ...] [they opened fire on us.] [And my 12-year-old daughter Christine] [was killed in the shooting.] [Bereaved Families Forum, Jerusalem] [Tzvika: I'm the headmaster for all parts.] [George: But there is a teacher that is in charge?] [Tzvika: Yes, I have assistants.] [I deal with children all the time.] [One year after their daughters' deaths both Tzvika and George join the forum] [George: At first, I thought it was a strange idea.] [But after thinking logically about it, ] [I didn't find any reason why not to meet them] [and let them know of our suffering.] [Tzvika: There were many things that touched me.] [We see that there are Palestinians who suffered a lot, who lost children,] [and still believe in the peace process and in reconciliation.] [If we who lost what is most precious can talk to each other,] [and look forward to a better future,] [then everyone else must do so, too.] [From South Africa: A Revolution Through Music] [Amandla] (Music) (Video) Man: Song is something that we communicated with people who otherwise would not have understood where we're coming from.
Bărbatul 1: Atâta timp cât există nedreptate, cineva trebuie să facă un sacrificiu! Femeia 1: Acesta nu e sacrificiu, e răzbunare! Dacă ucizi, nu există nicio diferență între victimă și ocupant. Bărbatul 1: Dacă am avea avioane, nu am avea nevoie de martiri, asta e diferența. Femeia: Diferența e că armata israeliană e încă mai puternică. Bărbatul: Atunci fie ca noi să fim egali în moarte. Încă mai avem Paradisul. Femeia: Nu există niciun Paradis! Există doar în capul tău! Bărbatul: Doamne ferește, doamne ferește! Să te ierte Domnul. De nu ai fi fiica lui Abu Azzam... Oricum, aș prefera să am Paradisul în capul meu decât să trăiesc în iadul ăsta! În viața asta, suntem morți oricum. Bărbatul: Alegem amărăciunea doar când alternativa este chiar mai amară. Femeia: Și ce va fi cu noi? Cei care rămânem? Vom câștiga în felul acela? Nu vezi că ceea ce faceți ne distruge? Și că oferiți Israelului un pretext să continue? Bărbatul: Atunci, fără pretext, Israelul se va opri? Femeia: Poate. Trebuie să transformăm războiul într-unul moral. Bărbatul: Cum, dacă Israelul nu are morală? Femeia: Fii atent! George: Soția mea, Ayelet, m-a sunat și mi-a zis: „A fost un bombardament sinucigaș în Tel Aviv.” Ayelet: Ce știi despre victime? Căutăm trei fete. George: Nu avem informații. Ayelet: Una este rănită aici, dar nu am primit vești de la celelalte trei. George: Am spus, „OK, e Bat-Chen, e fiica mea.” ”Sunteți siguri că e moartă?” Ei au spus că da. Tzvika: Ziua aceea, pe la 6 jumătate, conduceam cu soția și fiicele mele spre supermaket. Când am ajuns acolo... ... am văzut trei jeep-uri militare israeliene parcate pe marginea drumului. Când am trecut de primul jeep... ... au deschis focul asupra noastră. Iar fiica mea de 12 ani, Christine, a fost ucisă de împușcături. Tzvika: Sunt director peste toate nivelurile. George: Dar există un profesor responsabil? Tzvika: Da, am asistenți. Mă ocup mereu de copii. Tzvika: La început, am crezut că e o idee ciudată. Dar după ce m-am gândit logic la asta, nu am găsit niciun motiv pentru care să nu îi întâlnesc și să îi fac să ne cunoască suferința. George: Au fost multe lucruri care m-au emoționat. Vedem că există palestinieni care au suferit mult, care au pierdut copii, dar care cred încă în procesul păcii și în reconciliere. Dacă noi, cei care am pierdut ceea ce era mai scump pentru noi, putem vorbi unii cu alții, putem privi înainte la un viitor mai bun, atunci și restul lumii trebuie să o facă, de asemenea. Bărbatul: Cântecul este ceva prin care comunicăm cu oameni care altfel nu ar fi înțeles despre ce vorbim.