As health professionals in our daily work, whether in the clinic or doing research, we are witness to great injustice: the homeless person who is unable to follow medical advice because he has more pressing priorities; the transgender youth who is contemplating suicide because our society is just so harsh; the single mother who has been made to feel that she is responsible for the poor health of her child.
Ca medici, în munca noastră zilnică, în clinică sau în cercetare, suntem martori la mari nedreptăți: oropsitul care nu poate urma sfatul medicului deoarece are griji mai importante; tânărul transexual care se gândește să se sinucidă din cauza societății noastre prea dure; mama singură care a fost făcută să se simtă responsabilă pentru sănătatea precară a copilului ei.