When I saw my mother's first signature on her bidi-rolling wage book, when I felt the hot Delhi air against my face after a 50-hour train journey, when I finally felt free and let myself be, I saw a glimpse of that new world I longed for, a world where a girl like me is no longer a liability or a burden but a person of use, a person of value and a person of worthiness.
Când am văzut prima semnătură a mamei mele pe carnetul de salariu, când am simțit aerul fierbinte din New Delhi după o călătorie de 50 de ore cu trenul, când m-am simțit în sfârșit liberă și mi-am permis să fiu, am văzut o bucățică din acea lume nouă după care tânjeam, o lume în care o fată ca mine nu mai este o povară, ci o persoană utilă, valoroasă și demnă de prețuire.