How can we use the fact that John and his peers want to take charge of their professional destinies and get them ready to lead the organizations of the future, rather than let them succumb to the catch-22 that will perfectly prepare them to lead the organizations of the past?
Cum ne putem folosi de faptul că John și colegii săi doresc să preia inițiativa asupra propriilor destine profesionale și să-i pregătim să conducă organizațiile viitorului, mai degrabă decât să-i lăsăm să cedeze în fața unei dileme care îi va pregăti perfect să conducă organizațiile din trecut?