They stretch across the ocean. They're three or five or eight thousand miles in length, and if the material science and the computational technology is incredibly complicated, the basic physical process is shockingly simple. Light goes in on one end of the ocean and comes out on the other, and it usually comes from a building called a landing station that's often tucked away inconspicuously in a little seaside neighborhood, and there are amplifiers that sit on the ocean floor that look kind of like bluefin tuna, and every 50 miles they amplify the signal, and since the rate of transmission is incredibly fast, the basic unit is a 10-gigabit-per-second wavelength of light, maybe a thousand times your own connection, or capable of carrying 10,000 video streams, but not only that, but you'll put not just one wavelength of light through one of the fibers, but you'll put maybe 50 or 60 or 70 different wavelengths or colors of light through a single fiber, and then you'll have maybe eight fibers in a cable, four going in each direction.
Se-ntind peste ocean. Au lungimea de 4, 8 sau 12 mii de kilometri și, cu toate că știința materialelor și tehnologia computațională sunt incredibil de complicate, procesul fizic de bază e șocant de simplu. Lumina intră la un capăt de ocean și iese la celălalt și, de obicei, vine de la o clădire, stație de destinație, care e de multe ori plantată discret într-un mic cartier de pe litoral. Există amplificatoare pe fundul oceanului care arată ca un ton și, la fiecare 80 de km, amplifică semnalul, fapt pentru care rata de transmisie e incredibil de mare, unitatea de bază fiind de un 10-gigabit pe secundă lungime de undă de lumină, poate de o mie de ori peste propria conexiune, sau capacitatea de transmitere a 10.000 de stream-uri video. Mai mult de atât, nu-i doar o lungime de undă a luminii ce trece printr-o fibră, ci poate 50, 60 sau 70 lungimi de undă sau culori de lumină printr-o singură fibră și, poate, opt fibre într-un cablu, câte patru în fiecare direcție.