(Laughter) And yet, it is extraordinary, because in my pain and my panic, in the homelessness of my humlessness, I have nothing to do but pay attention.
(Râsete) Şi totuşi e extraordinar, pentru că în durerea mea şi în panica mea, în pribegia lipsei mele de murmur, nu am altceva de făcut decât să fiu atentă.