Because the sunshine kid was bright, with a warm personality, And inside he burned savagely Hurt by the words and curses of the shadowy folk who spoke holes in his soul and left cavities, And as his heart hardened, his spark darkened, Every time they called him names it cooled his flames, He thought they might like him if he kept his light dim But they were busy telling lightning she had terrible aim, He couldn’t quite get to grips with what they said, So he let his light be eclipsed by what they said, He fell into a Lone Star State like Texas, And felt like he’d been punched in his solar plexus.
Napsugárfi lángész volt, a szíve pedig meleg, és belül égett kegyetlen. megsértve szitokszavától az árnynépnek, kik lyukat beszéltek belé, lyukakkal hagyva őt ott. Amint szíve keményebb, szikrája gyengébb lett. Ahányszor nem a nevén szólították, visszafogta lángját. Úgy vélte, talán kedvelnék, ha fényerejét lejjebb venné, de csak folyton mondták, villámné eltéveszti célját. Nem igazán tudta felfogni, amit mondtak, fényét pedig fogyatkozni hagyta azáltal, mit mondtak. Mint Texas, egy “lone star state”-é vált, úgy érezte, mintha ütnék a napfonat csakráját.