After the war, Vonnegut tried to  make sense of human behavior by studying an unusual  aspect of anthropology: the shapes of stories, which he insisted were just as interesting as the shapes of pots or spearheads.
A háború után Vonnegut megpróbált értelmet keresni az emberi viselkedésben úgy, hogy az antropológia egy szokatlan vetületét tanulmányozta: a történetek formáját, amely szerinte ugyanolyan érdekes, mint egy váza vagy lándzsahegy formája.