We have a romantic ideal in which we turn to one person to fulfill an endless list of needs: to be my greatest lover, my best friend, the best parent, my trusted confidant, my emotional companion, my intellectual equal.
Romantikus eszményképünk van,  s ettől az egy személytől várjuk el, hogy eleget tegyen számtalan igényünknek: legyen a legnagyszerűbb szeretőm,  legjobb barátom, a legjobb szülő, meghitt bizalmasom, érzelmi társam, legyen velem  szellemileg egyenrangú.