I was there. She was peeling this palm frond apart, these little threads off of it, and she'd roll the threads together and make little thicker threads, like strings, and she would weave the strings together, and as the materiality of this exact very bag formed before my eyes over those three days, the materiality of the way the world works, of reality, kind of started to unravel in my mind, because I realized that this bag and these clothes and the trampoline you have at home and the pencil sharpener, everything you have is made out of either a tree or a rock or something we dug out of the ground and did some process to, maybe a more complicated one, but still, everything was made that way.
Ott voltam. Egy pálmalevelet hámozott, kis cérnákat húzott le róla, amiket összegyúrt és vastagabb szálak lettek, mint a madzagok, és ezeket a madzagokat összefonta, és ahogy ez a táska anyagi formát öltött a szemeim előtt a három nap alatt, az anyagon alapuló mód, ahogy a világ működik, a valóság, elkezdett kibontakozni a fejemben, mert rájöttem, hogy ez a táska és ezek a ruhák és a trambulin otthon és a ceruzahegyező, minden, amink van, vagy egy fából vagy egy kőből vagy valami másból készült, amit kiástunk a földből és feldolgoztunk, talán egy kicsit bonyolultabban, de mégis, minden így készül.