“Keep, ancient lands, your  storied pomp!” cries she With silent lips. “Give me your tired,  your poor, Your huddled masses yearning  to breathe free, The wretched refuse of your teeming shore.
"Óhazák, dús kincs nem kell! ", néma bár, Kiáltja. "Jöjjön fáradt, nincstelen, A tömeg, mely szabadságért zihál: Nyomorgó söpredéktek kell nekem.