But a later response, and much more useful, would be to try and deconstruct the message behind the words, so when the voices warned me not to leave the house, then I would thank them for drawing my attention to how unsafe I felt -- because if I was aware of it, then I could do something positive about it -- but go on to reassure both them and myself that we were safe and didn't need to feel frightened anymore.
De a későbbi -- és sokkal hasznosabb -- reagálásom az volt, hogy megpróbáltam kibontani az üzenetet a szavak mögül. Amikor tehát a szavak arra intettek, hogy ne hagyjam el a házat, megköszöntem nekik, hogy felhívták a figyelmemet arra, hogy mennyire nem érzem magam biztonságban -- mert ha ennek tudatában vagyok, akkor tudok is tenni ellene --, és megnyugtattam őket is és magamat is, hogy biztonságban vagyunk, és már nincs mitől félnünk.