When I saw my mother's first signature on her bidi-rolling wage book, when I felt the hot Delhi air against my face after a 50-hour train journey, when I finally felt free and let myself be, I saw a glimpse of that new world I longed for, a world where a girl like me is no longer a liability or a burden but a person of use, a person of value and a person of worthiness.
Mikor láttam anyám első aláírását a cigisodró bevételi könyvön, mikor megéreztem Delhi forró levegőjét az arcomon egy ötven órás vonatút után, mikor végre szabadnak éreztem magam és önmagam lehettem, egy pillanatra láttam az új világot,  amire annyira vágytam. Egy új világot, ahol egy magamfajta lány már nem csak hátráltató tényező, hanem hasznos, becses személy, értékes ember.