They stretch across the ocean. They're three or five or eight thousand miles in length, and if the material science and the computational technology is incredibly complicated, the basic physical process is shockingly simple. Light goes in on one end of the ocean and comes out on the other, and it usually comes from a building called a landing station that's often tucked away inconspicuously in a little seaside neighborhood, and there are amplifiers that sit on the ocean floor that look kind of like bluefin tuna, and every 50 miles they amplify the signal, and since the rate of transmission is incredibly fast, the basic unit is a 10-gigabit-per-second wavelength of light, maybe a thousand times your own connection, or capable of carrying 10,000 video streams, but not only that, but you'll put not just one wavelength of light through one of the fibers, but you'll put maybe 50 or 60 or 70 different wavelengths or colors of light through a single fiber, and then you'll have maybe eight fibers in a cable, four going in each direction.
Végignyúlnak az óceánon. 5000, vagy 8000, vagy 13.000 km hosszúak, és ha a materiális tudomány és az informatika hihetetlenül bonyolult, akkor az alapvető fizikai folyamat megdöbbentően egyszerű. A fény az óceán egyik végén bemegy, a másik végén pedig kijön a kábelből, általában egy földi állomásnak nevezett épületből, amely gyakran feltűnésmentesen el van rejtve egy kis tengerparti negyedben, és vannak erősítők az óceán fenekén, amelyek úgy néznek ki, mint egy kékúszójú tonhal, és 80 kilométerenként erősítik a jelet, és mivel a jel továbbítása hihetetlenül gyors, az alapegység 10 gigabit per másodpercenkénti hullámhosszú fény, talán ezerszerese az önök internetkapcsolatának, képes 10.000 videostream továbbítására, de nem csak egy hullámhosszú fényt tesznek egy optikai szálba, hanem mondjuk 50, 60, 70 különböző hullámhosszú, vagy színű fényt egyetlen optikai szálon keresztül, és talán akár nyolc optikai szál is lehet egy kábelben, négy-négy mindkét irányba.