In the book, I use this really silly metaphor of difficult feelings as sleepy hedgehogs that you are fostering until you can find a way to set them free by turning toward them with kindness and compassion.
Könyvemben igazán butuska metaforát használok: álmos sünökként ábrázolom a súlyos érzéseket, melyeket addig táplálunk, míg módot nem találunk a kiszabadításukra, azáltal, hogy kedves együttérzéssel fordulunk feléjük.