The river that was bursting with life  in their childhood greets them “with a ghastly skull’s smile, with holes where teeth had been, and a limp hand raised  from a hospital bed.” As Roy probes the depths of human  experience, she never loses sight of the way her  characters are shaped by the time and the place where they live.
A gyerekkorukban élettől zsibongó folyó "irtózatos koponyamosollyal, foghíjakkal és a kórházi ágyról fölemelt, erőtlen kézzel" üdvözli őket. Miközben Roy az emberi tapasztalatok mélyére hatol, végig tudatában van annak, hogyan formálja szereplőit a hely és idő, amelyben élnek.