And the thing that struck me the most, that broke my heart, was walking down the main street of Sarajevo, where my friend Aida saw the tank coming 20 years ago, and in that road were more than 12,000 red chairs, empty, and every single one of them symbolized a person who had died during the siege, just in Sarajevo, not in all of Bosnia, and it stretched from one end of the city to a large part of it, and the saddest for me were the tiny little chairs for the children.
Az a dolog, ami a legnagyobb hatással volt rám, ami összetörte a szívem, maga az volt, ahogy Szarajevó főutcáján sétáltam, ahol a barátom, Aida, látta közeledni a tankot 20 évvel ezelőtt, és ezen az utcán több mint 12.000 piros szék állt üresen, és minden egyes darab egy embert szimbolizált, aki meghalt az ostromban, csupán csak Szarajevóban, nem egész Boszniában, és a székek a város egyik végéből kiterjedtek annak nagy részére, de a legszomorúbbak számomra a pici kis székek voltak a gyerekek emlékére.