And at the beginning, we were so touched by these stories, we were so amazed by these stories, that we thought that maybe  the best way to talk to the guerrillas was to have them talk to themselves, so we recorded about a hundred different stories during the first year, and we put them on the radio and television so that the guerrillas in the jungle could hear stories, their stories, or stories similar to theirs, and when they heard them, they decided to go out.
Az elején annyira meghatottak  ezek a történetek, annyira lenyűgöztek, hogy azt hittük, a velük való kommunikáció legjobb módja, ha saját magukat hallhatják. Így kb. száz különböző történetet vettünk fel az első évben, amelyeket a rádióban  és a tévében lejátszottak azért, hogy a dzsungelben lévő gerillák hallhassák saját történeteiket, vagy a sajátjukhoz hasonlókat, és amikor meghallgatták, kiléptek.