Origami armies unfold plans for paper planes and we remain imprisoned in our own paper chains, but the greater shame is that it always seems to stay the same, what changes is who’s in power choosing how to lay the blame, they’re naming names, forgetting these are names of people, because in the end it all comes down to people.
Origami armadák írják papírrepcsi programát, minket pedig fogságban tart egy saját papírlánc, de inkább: ami aláz, hogy úgy tűnik, soha nem lesz változás, csak annyi, hogy ki az, ki parancsba adja, ki a hibás. Akinek sorolják sorszámát, felejtve, hogy pupák, nem szám, mert a végén, ki megjárja ezt, az a pupák.