There's not a lot of room for either in the malarial swamps of the Asmat or in the chilling winds of Tibet, but they have, nevertheless, through time and ritual, forged a traditional mystique of the Earth that is based not on the idea of being self-consciously close to it, but on a far subtler intuition: the idea that the Earth itself can only exist because it is breathed into being by human consciousness.
Ilyesminek vajmi kevés helye van az életükben, az Asmat maláriás lápvidékein vagy Tibet fagyos szeleiben. Mindazonáltal, idővel és szertartások által, kovácsoltak egyfajta hagyományos Föld misztikát, amelyik nem azon alapul, hogy öntudatosan közel tartózkodjunk hozzá, hanem valami sokkal finomabb megérzésen: azon az elgondoláson, hogy maga a Föld csakis azáltal létezik, mert az emberi tudatosság életet lehel beléje.