I spent so much of my life telling people the things they wanted to hear instead of the things they needed to, told myself I wasn't meant to be anyone's conscience because I still had to figure out being my own, so sometimes I just wouldn't say anything, appeasing ignorance with my silence, unaware that validation doesn't need words to endorse its existence.
Annyi időt töltöttem azzal, hogy mondtam az embereknek, amit hallani akartak, ahelyett, amit hallaniuk kéne, Mondtam magamba, nem leszek más lelkiismerete, mert előbb a magaménak kell legyek az. Szóval néha csak nem mondtam semmit, elfogadva a műveletlenséget a hallgatásommal, nem tudván azt, hogy érvényesítéséhez nincs szükség szavakra, hogy fenntartsa a létét.