So no matter that I have inhibitions to fill all my pockets, I keep trying, hoping that one day I'll write a poem I can be proud to let sit in a museum exhibit as the only proof I existed.
Úgyhogy nem érdekes, hogy vannak gátlásaim, hogy megtöltsem minden zsebem, folytatom a próbálgatást, remélve, hogy egy nap irok egy verset, amit büszkén hagyok egy múzeum kiállitáson, mint egyetlen bizonyitékot, hogy léteztem egyszer.