(Laughter) And yet, it is extraordinary, because in my pain and my panic, in the homelessness of my humlessness, I have nothing to do but pay attention.
(Nevetés) És mégis, egészen rendkívüli, mert a fájdalom és pánik között, a zümmögés-mentes hajléktalanságomban semmit sem kell tennem, csak odafigyelnem.