For many people, perhaps most, paralysis is an unspeakable horror, but my father's experience losing every system of his body was not an experience of feeling trapped, but rather of turning the psyche inwards, dimming down the external chatter, facing the recesses of his own mind, and in that place, falling in love with life and body anew.
Sok embernek, talán legtöbbnek, a paralízis egy leírhatatlan horror, de az apám tapasztalata, ahogy testének minden rendszere megszűnt, nem egy bezártságérzés volt, hanem inkább befelé fordította a pszichéjét elnémítva a külső fecsegést, és szembesült saját elméjének  rejtekhelyeivel, és azon a helyen újra szerelmes lett  az életbe és a testébe.