I could go back to my girlfriend and my gay-loving table and mock their responses, chastise their unworldliness and their inability to jump through the politically correct  gay hoops I had brought with me, or I could empathize with them and realize that that was maybe one of the hardest things they had ever done, that starting and having that conversation was them coming out of their closets.
Visszamehettem volna a barátnőmhöz és a melegbarát asztalomhoz, hogy gúnyolódva elmeséljem a reakcióikat, kritizálva a naivságukat és azt, hogy képtelenek politikailag korrekt megjegyzéseket tenni a melegségemről. Avagy választhattam az együttérzést, és hogy észrevegyem, számukra ez az egyik  legnehezebb dolog, amit valaha tettek. Lehet, hogy nekik a beszélgetés maga volt egyfajta nehéz lépés.