She came up to me one night, and she just said, 'Dad, you can't let the kids die.'" Or I think of Cynthia Thomas, a really loyal army daughter and army wife, who, as she saw her friends and relations coming back from the Iraq War, was so shocked by their mental condition and the refusal of the military to recognize and acknowledge post-traumatic stress syndrome that she set up a cafe in the middle of a military town to give them legal, psychological and medical assistance.
Egyik este odajött hozzám, és csak ennyit mondott: 'Apa, nem hagyhatod, hogy még több kicsi halljon meg.'" És eszembe jut Cynthia Thomas, egy igazán lojális katonafeleség, katona apával. Amikor meglátta az iraki háborúból visszatérő barátait és rokonait, annyira megrázta azok lelki állapota, és a sereg ellenállása, hogy elismerje és elfogadja a poszttraumatikus stressz szindrómát, hogy a katonai város közepén nyitott egy kávézót, hogy jogi, pszichológiai és orvosi segítséget nyújtson nekik.