Was it perhaps the coming of modernity, with its celebration of restlessness and travel and progress that made sickening for the familiar seem rather unambitious?
Vagy talán a modernitás eljövetele és a türelmetlenség, a világlátás  s a haladás vele járó dicsőítése miatt, mely az ismert iránti vágyakozást inkább igénytelenségnek láttatja?