And so this raises the question, and so, as Smith puts it, "When our passive feelings are almost always so sordid and so selfish, how comes it that our active principles should often be so generous and so noble?"
Ez felveti a kérdést, ahogy Smith fogalmaz: "Míg érzelmeink szinte mindig hitványak és borzasztóan önzőek, min múlik, hogy cselekedeteink gyakran önzetlenek, nemesek?"