I was an introverted child, to the point of communicating with colored crayons and apologizing to objects when I bumped into them, so my mother thought it might do me good to write down my day-to-day experiences and emotions.
Annyira introvertált gyerek voltam, hogy színes krétákkal beszélgettem, és elnézést kértem a tárgyaktól, amikor beléjük botlottam. Anyám azt gondolta, jót tehet nekem, ha napról-napra leírom a tapasztalataimat, és az érzéseimet.