At the time I was just beginning to emerge from this eight-year personal identity crisis zigzag that saw me go from being a boy to being this awkward girl that looked like a boy in girl's clothes to the opposite extreme of this super skimpy, over-compensating, boy-chasing girly-girl to finally just a hesitant exploration of what I actually was, a tomboyish girl who liked both boys and girls depending on the person.
Abban az időben épp kezdtem kikecmeregni ebből a nyolc évig tartó identitászavarból, ami egészen pontosan úgy nézett ki, hogy fiúból átmentem ebbe a kínos lányba, aki úgy nézett ki mint egy fiú, női ruhában, egészen a tökéletes ellentétig: a szuper szűk ruhás, túlkompenzáló, fiúkat kergető lányos lányba, majd a bizonytalan felfedezéséig annak, ami valójában voltam: egy fiús lány, akinek a lányok és a fiúk is tetszettek, személytől függően.