So not the habitual architecture that instills in us the false sort of stability, but an architecture that is full of tension, an architecture that goes beyond itself to reach a human soul and a human heart, and that breaks out of the shackles of habits.
Tehát nem a szokásos építészet, ami belénk neveli a hamis fajta stabilitást, de egy építészet, ami tele van feszültséggel, egy építészet, ami magán túllép azért, hogy elérje az emberi lelket és szívet, ami kitör a szokások korlátaiból.