But when I am working in my house and writing, after a day's writing, I rush downstairs and I'm very excited to talk about Marcus Garvey or Bob Marley and words are tripping out of my mouth like butterflies and I'm so excited that my children stop me, and they say, "Dad, nobody cares."
De amikor otthon dolgozom és írok és egy napnyi írás után leszaladok a lépcsőn és izgalommal beszélek Marcus Garvey-ról vagy Bob Marley-ról és a szavak úgy ömlenek belőlem, mint víz a csapból, és annyira beleélem magam,  hogy a gyerekeim megállítanak és azt mondják: " Apa, senkit nem érdekel"