The fellow survivors, the fellow voice-hearers, the comrades and collaborators; the mother who never gave up on me, who knew that one day I would come back to her and was willing to wait for me for as long as it took; the doctor who only worked with me for a brief time but who reinforced his belief that recovery was not only possible but inevitable, and during a devastating period of relapse told my terrified family, "Don't give up hope.
A túlélőtársak, a hangokat halló többiek, a bajtársak és az együttműködők; az anyám, aki sohasem adta fel, aki tudta, hogy egy nap visszatérek hozzá, és hajlandó volt várni rám, ameddig kellett; egy orvosra, aki csak rövid ideig foglalkozott velem, de akiben erős volt a hit, hogy a gyógyulás nemcsak lehetséges, de elkerülhetetlen, és aki a visszaesés egy rettenetes időszakában így biztatta aggódó családomat: "Ne adják fel a reményt!