The pieces appear and disappear, but maybe more importantly -- this is just looking north from the center of the installation -- they create a field, a field that involves living and the surrogate bodies in a kind of relation, a relation with each other and a relation with that limit, the edge, the horizon.
A darabok megjelennek és eltűnnek, de talán még ennél is fontosabb -- ez az északi látvány az installáció közepéről --, egy mezőt alkotnak: mezőt, ami magában foglalja az életet és a helyettesítő testeket, egy egyfajta kapcsolatban, egy köztük létesült kapcsolatban, és relációban azzal a korláttal, a határral, a horizonttal.