I know famous musicians, I know actors and film stars and millionaires and novelists and top lawyers and television executives and magazine editors and national journalists and dustbinmen and hairdressers, all who were looked after children, fostered, adopted or orphaned, and many of them grow into their adult lives in fear of speaking of their background, as if it may somehow weaken their standing in the foreground, as if it were somehow Kryptonite, as if it were a time bomb strapped on the inside. Children in care, who've had a life in care, deserve the right to own and live the memory of their own childhood.
Ismerek híres zenészeket, színészeket és filmcsillagokat, milliomosokat és írókat, kitünő ügyvédeket és tévéigazgatókat, magazinszerkesztőket és híres újságírókat, kukásokat és fodrászokat, akik gondozott , örökbefogadott, vagy árva gyermekek voltak, és sokan közülük úgy nőnek fel, hogy félnek beszélni a hátterükről, mintha ez rontana a megítélésükön, mintha ez lenne az ő kriptonitjük, vagy egy időzített bomba volna rájuk erősítve. A gyermek, aki állami gondozásban nőtt fel, megérdemli a jogot hogy felvállalja és megélje saját gyermekkora emlékét.