So on the morning I visited, Eleanor came downstairs, poured herself a cup of coffee, sat in a reclining chair, and she sat there, kind of amiably talking to each of her children as one after the other they came downstairs, checked the list, made themselves breakfast, checked the list again, put the dishes in the dishwasher, rechecked the list, fed the pets or whatever chores they had, checked the list once more, gathered their belongings, and made their way to the bus.
Azon a reggelen, amikor náluk jártam,  Eleanor jött lefelé a lépcsőn, öntött magának egy csésze kávét,  leült egy hintaszékbe, és csak ott ült, kedvesen beszélgetve a gyermekeivel, akik egymás után jöttek lefelé, elenőrizték a listát, elkészítették a reggelijüket, újra megnézték a listát,  berakták az edényeket a mosogatógépbe, újra ellenőrizték a listát, megetették az állatokat,  vagy elvégezték a soron következő feladatot, újra megnézték a listát,  összepakolták a holmijukat, és elindultak a buszhoz.