By relying on makeup, or keshou, and facial expressions instead of masks and focusing on historical events and everyday life rather than folk tales, Kabuki set itself apart from the upper-class dance theater form known as Noh and provided a unique commentary on society during the Edo period.
על ידי הסתמכות על איפור, או קשואו, והבעות פנים במקום מסכות ומיקוד בארועים הסטוריים ובחיים היום יומיים במקום באגדות עם, קבוקי שם את עצמו בנפרד מתאטרון ריקוד של המעמד העליון שידוע כנוה וסיפק פרשנות יחודית על החברה במהלך תקופת האדו.