His father didn’t want him to be a poet, so at sixteen he began to write under  the pen name “Pablo Neruda.” The poems in his early collection "Twenty  Love Poems and a Song of Despair" were tender and perceptive, illuminating the subtleties  of love and enchantment.
אביו לא רצה שיהיה משורר, ולכן הוא החל לכתוב בגיל 16 בשם העט "פבלו נרודה". השיריו באוספו הראשון, "עשרים שירי אהבה ושיר אחד מיואש", היו ענוגים וחדי-תפישה, ושפכו אור על דקויות האהבה וההיקסמות.