Little Miss Sunshine was hot stuff, The kind of girl when you looked at her you forgot stuff, But for him, there was no forgetting her, The minute he saw her her image burned in his retina, She was out of this world, and she accepted him, Something about this girl meant he knew whenever she was next to him, Things weren’t as dark as they seemed, and he dared to dream, Shadows were nowhere to be seen; when she was there he beamed, His eyes would light up in ways that can’t be faked, When she grinned her rays erased the razor-tipped words of hate, They gave each other nicknames, they were "cool star" and "fun sun," And gradually the shadowy damage became undone, She was one in a septillion, and she was brilliant, Could turn the coldest blooded reptilians vermillion, Loved by billions, from Chileans to Brazilians, And taught the Sunshine Kid the meaning of resilience.
מיס סאנשיין הקטנה היתה חמה, סוג הילדה שכשהבטתם בה שכחתם דברים, אבל בשבילו, אי אפשר היה לשכוח אותה, ברגע שראה אותה הדמות שלה נצרבה ברשתית שלו, היה לא היתה מהעולם הזה, והיא קיבלה אותו, משהו בילדה הזו אמר שכל פעם שהיא היתה לידו, דברים לא היה חשוכים כמו שהם נראו, והוא העז לחלום, הצללים לא נראו; כשהיא היתה שם הוא זרח, העיניים שלו היו נדלקות בדרכים שאי אפשר לזייף, כשהיא חייכה הקרניים שלה מחקו את מילות השנאה החדות כתער, הם נתנו אחד לשני שמות חיבה, הם היו "הכוכב המגניב" ו "שמש כיפיית," ולבסוף נזק הצללים התפוגג, היא היתה אחת מספטיליון, והיא היתה מבריקה, היא יכלה להפוך את הזוחלים עם הדם הכי קר לבעלי דם חם, אהובה על ידי מיליארדים, מצ'יליאנים לברזילאים, ולימדה את ילד הסאנשיין את המשמעות של עמידות.