The book opens with the reluctant prophet in a particularly compromising position: “Francis Marion Tarwater’s uncle had been  dead for only half a day when the boy got too drunk  to finish digging his grave.” This leaves a passerby to “drag the body  from the breakfast table where it was still sitting and bury it […] with enough dirt on top to keep  the dogs from digging it up.” Though her own politics are still debated, O’Connor’s fiction could also be attuned to the racism of the South.
הספר פותח עם הנבואה המסוייגת במצב מתפשר במיוחד: "דודתו של פרנסיס מריון טארווטר היה מת רק חצי יום כשהילד השתכר מדי כדי לגמור לחפור את הקבר שלו." זה משאיר את העוברים והשבים "לגרור את הגופה משולחן ארוחת הבוקר שם היא עדיין ישבה ולקבור אותה [...] עם מספיק עפר עליה כדי להרחיק את הכלבים מלחפור אותה." למרות שהפוליטיקה שלה עדיין בדיון, הפיקציה של אוקונור יכולה להיות משוייכת לגזענות של הדרום.