So we go far away to the top of a mountain, assuming that perching ourselves on a piece is bound to give us the respite we need to sort the clutter, the chaotic everyday, and find ourselves again.
לראש ההר, ומניחים שלנוח שם בטוח יתן לנו את הרוגע שאנחנו צריכים כדי לארגן את הבלאגן, היום יום הכאוטי, ולמצוא את עצמנו מחדש. אבל על ההר הזה