Whenever we think of indigenous people and landscape, we either invoke Rousseau and the old canard of the "noble savage," which is an idea racist in its simplicity, or alternatively, we invoke Thoreau and say these people are closer to the Earth than we are.
בכל פעם שאנו חושבים על עמי ילידים ועל נוף, אנו מזכירים את רוסו ואת הבדותה הנושנה בדבר "הפרא האציל", שהיא גזענית בפשטותה, ולחילופין, מזכירים את ת'ורו ואומרים שהאנשים האלה קרובים יותר מאיתנו לכדור הארץ.