So these action neighborhoods, as I call them, really become the inspiration to imagine other interpretations of citizenship that have less to do, in fact, with belonging to the nation-state, and more with upholding the notion of citizenship as a creative act that reorganizes institutional protocols in the spaces of the city.
אז שכונות הפעולה האלו, כפי שאני מכנה אותם, באמת הופכות להשראה המאפשרת לדמיין פרשנויות שונות של אזרחות שקשורות פחות, למעשה, להשתייכות למדינת לאום, ויותר לקיום הרעיון של אזרחות כמעשה יצירתי המארגן מחדש פרוטוקולים ממסדיים במרחבים של העיר.