And these young people, when I talk to them, basically they were either depressed or apathetic, or bitter and angry. And they said more or less the same thing, "We feel this way because we feel you've compromised our future and there's nothing we can do about it."
האם יש נתק? והאנשים הצעירים האלה, כשאני מדברת איתם, נראים מדוכאים או אפאתיים, או מרירים וכועסים. וכולם אמרו פחות או יותר אותו הדבר. "אנחנו מרגישים כך כי אנחנו מרגישים שסיכנתם את העתיד שלנו ואנחנו לא יכולים לעשות שום דבר בנוגע לזה."