What if we thought of fear as an amazing act of the imagination, something that can be as profound and insightful as storytelling itself?
מה אם נחשוב על הפחד כפעולה מדהימה של הדמיון, משהו שיכול להיות עוצמתי ובעל תובנה בדיוק כמו לספר סיפור?