A glass of wine or two now makes me weave as if acting the drunkard's part; as if, besotted with unrequited love for the dynamic Turner canvasses spied out by the Hubble, I could lurch down a city street set without provoking every pedestrian walk-on stare.
אַךְ כּוֹס יַיִן אַחַת אוֹ שְׁתַּיִם גּוֹרְמוֹת לִי לְהִתְפַּתֵּל כְּאִלּוּ אֲנִי מְגַלֶּמֶת אֶת תַּפְקִיד הַשִּׁכּוֹר; כְּאִלּוּ, מְבֻסֶּמֶת אָהֲבָה נִכְזֶבֶת לְצִיּוּרָיו הַדִּינָמִיִּים שֶׁל טֶרְנֶר תַּחַת עֵינוֹ הַחוֹקֶרֶת שֶׁל "הָאבְּל", יָכֹלְתִּי לָלֶכֶת מִתְנוֹדֶדֶת בָּרְחוֹב הָעִירוֹנִי מִבְּלִי לְעוֹרֵר נְעִיצַת עֵינַיִם מִצַּד כָּל עוֹבֵר וְשָׁב