Up until I was 16, I healed my sadness by crying, mostly at nights  when everyone would sleep and I would sob in my pillow, until that one night  when I found out my friend was killed in the name of honor.
עד שהייתי בת 16, ריפאתי את הצער שלי בבכי, בעיקר בלילות כשכולם ישנו והייתי מתייפחת בכרית, עד הלילה ההוא כשגיליתי שחברתי נרצחה לשם הכבוד.