Why do we think that stories by men are deemed to be of universal importance, and stories by women are thought to be merely about women?
מדוע אנחנו חושבים שסיפורים מגברים נתפסים כבעלי חשיבות אוניברסלית, ושסיפורים מנשים נתפסים כסתם סיפורים על נשים?