Emily Dickinson begins a poem, "I saw no way -- the heavens were stitched --" and we know instantly what it would feel like if the sky were a fabric sewn shut.
אמילי דיקנסון מתחילה את הפואמה "לא ראיתי דרך, השמיים היו תפורים," ואנחנו יודעים מיד איך זה ירגיש אם השמיים היו בד שתפור סגור.