What could be more lonely than to be enveloped in silence, to be the last of your people to speak your language, to have no way to pass on the wisdom of the ancestors or anticipate the promise of the children?
מה בודד יותר מלהיות עטוף בדממה, להיות האחרון שדובר את שפת בני עמך, לא להיות מסוגל להעביר את חוכמת הדורות הקודמים או לצפות להתגשמות ההבטחה שבצאצאים?