How can we balance on the one hand addressing fear and alienation while on the other hand refusing vehemently to give in to xenophobia and nationalism?
איך אנחנו יכולים לאזן מצד אחד לפנות לפחד וניכור בזמן שמצד שני לסרב בנחישות להיכנע לפחד מזרים ולאומנות?