In a sense, it actually makes you feel that when you're in the safe zone of studying behavior or cognition, something you can observe, that in a way feels more simplistic and reductionistic than trying to engage this very complex, mysterious organ that we're beginning to try to understand.
במובן מסוים, זה בעצם גורם לכם להרגיש שכאשר אתם נמצאים באזור הבטוח של לימוד התנהגות או הכרה, משהו שאתם יכולים להתבונן בו, שבדרך כלשהי מורגש כמשהו יותר פשטני ורדוקציוני מאשר לנסות לעסוק באיבר מאוד מורכב ומסתורי זה שאנחנו מתחילים לנסות להבין.