Egan mocked that up just writing manually in this storyboard sketchbook, used the physical space constraints of those storyboard squares to write each individual tweet, and those tweets ended up becoming over 600 of them that were serialized by The New Yorker.
איגן חיקתה את המגבלה ע"י כתיבה ידנית בתיבות סיפור מוגדרות, כאשר מגבלת השטח הפיזית של כל תיבה בסיפור עזרו לה להתאים את מספר התווים לציוץ בודד, ציוצים שהפכו בסופו של דבר לסדרה בת יותר מ- 600 ציוצים בניו יורקר.