Now as a closing thought, I believe we're actually in a period where we're waking up from this humongous hangover of emptiness and waste, and we're taking a leap to create a more sustainable system built to serve our innate needs for community and individual identity.
עכשיו כמחשבה לסיום, אני מאמינה שאנחנו נמצאים למעשה בתקופה בה אנו מתעוררים משיכרון-החושים האדיר הזה של ריקנות ובזבוז, ועושים קפיצה כדי ליצור מערכת יותר עמידה הבנויה לשרת את הצרכים המולדים שלנו למען הקהילה והזהות העצמית.