The increasing adoption of routine screening will raise the question: What do we call a disease that can rationalize treatment, and what is just an abnormality that should not be a source of concern?
האימוץ הגובר של בדיקות סקירה שגרתיות תעלה את השאלה: למה אנחנו קוראים מחלה? שיכולה להצדיק את הטיפול, ומהי רק חריגה שלא צריכה להוות מקור לדאגה?