So you combine all that, the hopelessness, the despair, the cynicism about the future, the childhood trauma, the low social capital, and you begin to understand why me, at the age of 14, was ready to become just another statistic, another kid who failed to beat the odds.
אז תשלבו את כל אלה, את חוסר התקווה, הייאוש, הציניות לגבי העתיד, טראומת הילדות, ההון החברתי הנמוך, ותתחילו להבין מדוע אני, בגיל 14, הייתי מוכן להעשות רק עוד נתון סטטיסטי, עוד ילד שלא הצליח לנצח את הסיכויים.