But Charles Darwin thought that laughter was really important, and he thought that at its heart, it was an expression of joy; it's a joyful emotion.
אבל צ'ארלס דארווין חשב שהצחוק חשוב מאד, ולדעתו, הצחוק הוא במהותו ביטוי של חדווה; זהו רגש של שמחה.