Why think of ourselves as somehow not just being  a collection of all our parts, but somehow being a separate, permanent entity which has those parts?
למה לחשוב על עצמנו כעל משהו שאינו פשוט אוסף של כל החלקים שלנו, אלא כעל משהו שהוא איכשהו נפרד,  יישות קבועה שיש לה את החלקים האלה?