So in many ways, I think of the Copenhagen Consensus and the whole discussion of priorities as a defense for boring problems.
כך שלדעתי, במובנים רבים, קונצנזוס קופנהגן וכל הדיון על סדרי עדיפויות עולמיים, מהווה מגן עבור בעיות משעשממות מדי.