And the reason that that was the model of beauty and of nature was because the decimal point had not been invented yet -- it wasn't the 16th century -- and everybody had to dimension a building in terms of fractions, so a room would be dimensioned as one-fourth of a facade; the structural dais of that might be dimensioned as 10 units, and you would get down to the small elements by fractional subdivision: finer and finer and finer.
הסיבה לכך שהמודלים האלו נבחרו כמודלים ליופי ולטבע היא שעדיין לא המציאו את הנקודה העשרונית. בתקופה של טרום המאה ה-16 כולם נאלצו לקבוע מימדים של בניינים בעזרת שברים, וכך חדר היה יכול להיות, לדוגמא, רבע מחזית הבניין; המבנה שלו היה יכול להיות בגודל של 10 יחידות, והרכיבים הקטנים היו מתקבלים ע"י חלוקה מעודנת יותר ויותר לשברים.