I realized that my story stood in for all those who were expected to pick themselves up by their bootstraps, even if they didn't have any boots; that my organization stood in for all the structural, systemic help that never went to Harlem or Appalachia or the Lower 9th Ward; that my voice stood in for all those voices that seemed too unlearned, too unwashed, too unaccommodated.
הבנתי שהסיפור שלי עמד עבור כל אלה שציפו להרים את עצמם מהנעליים, אפילו אם לא היו להם נעליים; שהארגון שלי עמד בשביל כל העזרה המבנית הסיסטמית שמעולם לא הגיע להארלם או אפלצ'יה או המחוז ה 9 התחתון; שהקול שלי עמד עבור כל הקולות האלו שנראו יותר מדי לא מלומדים, יותר מדי מלוכלכים, יותר מדי חסרי בית.