I read books about Stalin, and books about how the Uzbek people came to identify as Muslims, and I read books about how to make atomic bombs, but it just felt like I was creating my own hurdles, and then jumping over them myself, instead of feeling the excitement of being part of a community of learners, a community of people who are engaged together in the cartographic enterprise of trying to better understand and map the world around us.
קראתי ספרים על סטאלין, וספרים על האופן שבו החלו האוזבקים להזדהות עם האסלאם, וקראתי ספרים המסבירים כיצד להכין פצצת אטום, אבל זה הרגיש כאילו אני יצרתי לעצמי מכשולים, ואז קפצתי מעליהם, במקום להרגיש את ההתרגשות שבלהיות חלק מקהילת לומדים, קהילת אנשים העוסקים יחד במפעל קרטוגרפי על מנת לנסות להבין טוב יותר ולמפות את העולם שמקיף אותנו.