And being a theater person, what I know and love about the theater is that when the audience comes in and they suspend their disbelief, when you see men walking or women walking with a platter of grass on their heads, you know it's the savanna.
ובהיותי אשת תאטרון, מה שאני יודעת ואוהבת לגבי התאטרון הוא שכאשר הקהל נכנס לעניינים ומשהה את אי-האמון שלו, כשאתה רואה גברים מהלכים או נשים מהלכות עם מגשי עשב על הראשים שלהם, אתה יודע שזו הסוואנה.