So why was it that, just a few nights later, as I stood in that same E.R. and determined that my diabetic patient did indeed need an amputation, why did I hold her in such bitter contempt?
אז למה זה היה כך, כמה לילות מאוחר יותר, כשעמדתי באותו חדר מיון נחוש בדעתי שהחולה הסוכרתית שלי אכן צריכה לעבור קטיעה, מדוע עלי להחזיק אותה במצב כל כך בזוי?