Secondly, the successful groups gave roughly equal time to each other, so that no one voice dominated, but neither were there any passengers.
שנית, חברי הקבוצות המוצלחות נתנו "זמן במה" שווה פחות או יותר האחד לשני כך שלא היה קול דומיננטי אחד, אבל גם לא היו "טרמפיסטים".