How do you not despair when, with the body ravaged by chemotherapy, climbing a mere flight of stairs was sheer torture, that to someone like me who could dance for three hours?
איך את לא מתייאשת כאשר, עם גוף הרוס מכימותרפיה, טיפוס בגרם מדרגות בודד היה עינוי מוחלט, למישהי כמוני שיכלה לרקוד במשך שלוש שעות?