And then I waited again, but this time I read through almost every tweet I had ever tweeted to convince myself, no, to remind myself that I'm really funny and that if nobody gets it, that's fine.
ואז חיכיתי שוב, אבל הפעם חזרתי וקראתי את כל הציוצים שצייצתי אי פעם כדי לשכנע את עצמי, לא, כדי להזכיר לעצמי, שאני ממש מצחיקה ושגם אם אף אחד לא יקלוט, זה בסדר.