So my second insight is that, when we take the Turing test for poetry, we're not really testing the capacity of the computers because poetry-generating algorithms, they're pretty simple and have existed, more or less, since the 1950s.
אז התובנה השניה שלי היא, כשאנו בוחנים שירה במבחן טיורינג אנו לא באמת בוחנים את היכולת של המחשבים כי אלגוריתמים מניבי שירה, הם די פשוטים וקיימים פחות או יותר  מאז שנות ה 50.