When I first saw Pixar's "Luxo Jr.," I was amazed by how much emotion they could put into something as trivial as a desk lamp.
כשראיתי לראשונה את "לוקסו ג'וניור" של פיקסאר, נדהמתי מכמות הרגש שהם מסוגלים להכניס במשהו טריויאלי כמו מנורת שולחן.