We can immerse ourselves  in that other country, bear witness to its hopes and sorrows, and, like Raisuddin, ask what we can do.
אנו יכולים להיעשות חלק מאותה ארץ אחרת, להיות עדים לתקוותיה ולסבלותיה, וכמו ראיסודין, לשאול מה נוכל לעשות.