We played cricket all the time. We kind of grew up in the rubble. The major thing that inspired me, that led me on this path, that made me a filmmaker eventually, was traveling folk theater that would come through the town and I would go off and see these great battles of good and evil by two people in a school field with no props but with a lot of, you know, passion, and hashish as well, and it was amazing.
שיחקנו קריקט כל הזמן. אנחנו גדלנו איכשהו בתוך חורבות. הדבר העיקרי שנתן לי השראה שהוביל אותי לדרך זו, שהפך אותי לקולנוענית בסופו של דבר, היה תיאטרון עממי נודד שהיה מגיע לעיר והייתי הולכת וצופה במלחמות גדולות אלו בין טוב לרע על ידי שני אנשים במגרש בית ספר ללא אביזרים אבל עם הרבה, אתם יודעים, להט, וחשיש גם כן, וזה היה מדהים.