In The New Yorker, it goes out to a wide audience, and when you actually look at that, and nobody knows what anybody else is laughing at, and when you look at that the subjectivity involved in humor is really interesting.
בניו יורקר, זה מפורסם לקהל רחב, וכשאתה בעצם קורא אותה, ואף אחד לא יודע על מה כל אדם אחר צוחק, וכשאתה מבין שהסובייקטיביות המעורבת בהומור היא די מעניינת.