Each of them has a single unbroken reading line, whether it's going zigzag across the walls or spiraling up a column or just straight left to right, or even going in a backwards zigzag across those 88 accordion-folded pages, the same thing is happening; that is, that the basic idea that as you move through space you move through time, is being carried out without any compromise, but there were compromises when print hit.
לכולם היה סדר קריאה יחיד ורציף בין אם זה זיגזג לאורך הקירות או בספירלה לאורך עמוד או סתם משמאל לימין, או בזיגזג הפוך לאורך 88 עמודים בקיפול אקורדיון. אותו דבר מתרחש, ואותו רעיון בסיסי של תנועה במרחב בתור תנועה בזמן שמתבצעת כאן בלי שום פשרות, אבל היו פשרות עם מהפכת הדפוס.