At the end of "On the Origin of Species," Charles Darwin writes about the grandeur of life, and of endless forms most beautiful and most wonderful, and I like to think he could easily have been talking about a tapeworm that makes shrimp sociable or a wasp that takes cockroaches for walks.
בסיום הספר "מוצא המינים", צ'ארלס דארוין כותב על הגדולה שבחיים, ועל ריבוי הצורות היפהפיות והנפלאות, ואני חושב שהוא יכול היה בקלות לדבר על השרשור שגורם לחסילונים להתאסף בחבורות או על הצרעה שמוציאה את התיקן לטיול.