I wrote this after a friend's funeral, but not so much about the friend as something the eulogist kept saying, as all eulogists tend to do, which is how happy the deceased would be to look down and see all of us assembled.
כתבתי את השיר לאחר הלוויה של חבר, אבל פחות על החבר ויותר על מה שהמספיד חזר ואמר, כפי שנוהגים לומר כל המספידים, כמה שהמנוח היה שמח להתבונן מלמעלה ולראות את כולנו יחד.