When I hear that story, I always imagine the folks from the Great Migration rolling over in their graves, because you can imagine that they didn't sacrifice moving from the South to the North to create a better life for their families, only to see their great-grandchildren return to an agrarian lifestyle, especially in a city where they came with little less than a high school education or even a grammar school education and were able to afford the basic elements of the American dream: steady work and a home that they owned.
כשאני שומעת את הסיפור הזה, אני תמיד מדמיינת את החבר'ה מההגירה הגדולה מתהפכים בקבריהם, כי ברור שהם בחרו לעבור מהדרום לצפון על מנת לשפר את איכות החיים שלהם ושל משפחותיהם, ופתאום הנכדים שלהם חוזרים לחיים החקלאיים, במיוחד בעיר אליה הם הגיעו עם חינוך מתחת לרמת בית הספר התיכון או ברמת בית הספר היסודי בלבד והצליחו לרכוש את המרכיב הבסיסי ביותר של החלום האמריקני: עבודה קבועה ובית משלהם.