The thing about civility talk, then as now, was that you could call out your opponent for going low, and then take advantage of the moral high ground to go as low or lower, because calling for civility sets up the speaker as a model of decorum while implicitly, subtly stigmatizing anyone with the temerity to disagree as uncivil.
העניין עם דיבורים על תרבותיות, כאז כן עתה, היה שיכולתם להוקיע את היריב כמי שמוריד את הרמה, ואז לנצל את עליונותכם המוסרית כדי לרדת נמוך כמוהו או יותר, כי הקריאה לתרבותיות מציירת את הקורא כמופת להגינות, ובמקביל מוקיעה במרומז ובסתר כל בר-פלוגתא כחסר-תרבות