I'm talking about an audacious authenticity that allows us to cry with one another, a heroic humility that allows us to remove our masks and be real.
אני מדבר על אותנטיות נועזת שמאפשרת לנו לבכות אחד עם השני, גבורה של צניעות, שמאפשרת לנו להוריד את המסכות ולהיות אמיתיים.