I just heard that there were these scandalous writers called Language poets who didn't make any sense, and I wanted to go and see for myself what they were like, and some of them didn't do much for me, but this writer, Rae Armantrout, did an awful lot, and I kept reading her until I felt I knew what was going on, as I do with this poem.
בדיוק שמעתי על המשוררים השערורייתים האלה שנקראו "משוררי שפה", ולא כתבו שום דבר הגיוני, ורציתי ללכת ולראות בעצמי איך הם. חלקם לא עשו עבורי כלום, אבל המשוררת הזו, ריי ארמנטראוט, עשתה בשבילי המון, והמשכתי לקרוא אותה עד שהרגשתי שאני יודע מה קורה, כמו שאני יודע בשיר הזה.