After the war, Vonnegut tried to  make sense of human behavior by studying an unusual  aspect of anthropology: the shapes of stories, which he insisted were just as interesting as the shapes of pots or spearheads.
אחרי המלחמה, וונגוט ניסה להבין את ההתנהגות האנושית על ידי חקר ההיבט יוצא-הדופן של האנתרופולוגיה: צורות הסיפור, שהוא התעקש שהן מעניינות ממש כמו הצורות של סירים או ראשי חניתות.