It feels a little bit like analyzing interactive poetry because every game mechanic is a metaphor, and so the more the player asks themselves what we as designers were trying to express and why, the richer the experience becomes.
זה מרגיש קצת כמו לנתח שירה אינטראקטיבית כי כל מרכיב במשחק הוא מטפורה, כך שככל שהשחקנים יותר שואלים את עצמם מה אנחנו כמעצבים ניסינו להביע ולמה, כך חוויתם הופכת לעשירה יותר.