And the girl remembers, in this infinite instant already now so many times divided, the sadness she felt once, hardly knowing she felt it, to merely inhabit herself.
והנערה זוכרת, בחלקיק השניה הזה שעתה כבר התחלק כל כך הרבה פעמים, את העצבות שהרגישה פעם, ושבקושי ידעה שהרגישה אותה, שהיא פשוט מתיישבת בתוכה.