From a register of togetherness, of belonging, architecture became a way of differentiation, and communities started drifting apart from the very fabric that used to unite them, and from the soul of the place that used to represent their common existence.
מדרך של שותפות, של שייכות, אדריכלות הפכה להיות דרך לבידול, וקהילות התחילו להתרחק זו מזו מהמרקם שנהג לאחד אותם, ומנשמת המקום שהיה מייצג את  הקיום המשותף שלהם.