So we like the idea of these figures sort of skipping along like they're oblivious and carefree and happy-go-lucky and content, until they sort of sense a movement from the viewer and they will hide behind the fastest wall.
אנו אוהבים את הרעיון שהדמויות הללו מקפצות להן כזה, כאילו הן אדישות לסביבה, חסרות פחד, שאננות ושמחות בחלקן, עד שהן חשות בתנועה מצד הצופה ואז הן מסתתרות מאחורי הקיר הכי קרוב.