While Cervantes was a fan, he was weary of these repetitive tomes, which focused more on listing heroic feats than character development.
בעוד סרבנטס היה אוהד, הוא היה עייף מהסיפורים החוזרים האלה, שהתמקדו יותר ברשימות של מעשים הרואים מאשר בפיתוח הדמות.