And, if you look at the, kind of the way these things are constructed, there's a lot of mediation by glass, and it's very blue, and kind of professional -- in that way that, you know, Woody Allen comes up from under the sheets in that scene in "Annie Hall," and said, "God, that's so professional." And that you don't -- there's no passion in it, and it's not hands on, right, and, you know, pun intended. Whereas good interpretation -- I'll use an example from nearby -- is San Francisco Exploratorium, where all the things that -- the demonstrations, and so on, are made out of everyday objects that children can understand, it's very hands-on, and they can engage with, and experiment with.
ואם תביטו בצורת הבניה של הדברים האלה, יש הרבה חציצה של זכוכית, זה מאד כחול ומקצועי כזה, עד כדי כך, שחסר רק וודי אלן שייצא מבין הסדינים, בסצינה מ"הרומן שלי עם אנני", ויאמר, "אלוהים, זה כל כך מקצועי", ואי-אפשר -- אין בזה שום להט, אין אפשרות למשש, נכון, זה משחק מלים מכוון. לעומת זה, פרשנות טובה -- אביא דוגמה ממקום סמוך, "מרכז התגליות" של סן פרנציסקו, שבו כל הדברים -- התצוגות וכן הלאה, עשויים מחפצים יומיומיים שילדים מסוגלים להבין, יש הרבה מגע בלתי-אמצעי, והם יכולים להתעסק ולהתנסות בזה.