I am six years old, and I don't cry when we leave home and we come to America, because I expect it to be a place filled with rare and wonderful things like bananas and chocolate and Bazooka bubble gum, Bazooka bubble gum with the little cartoon wrappers inside, Bazooka that we'd get once a year in Ukraine and we'd have to chew one piece for an entire week.
אני בת שש, ואני לא בוכה כאשר אנחנו עוזבים את הבית ומגיעים לאמריקה, כי אני מצפה שזה יהיה מקום מלא בדברים נדירים ונפלאים, כמו בננות ושוקולד ומסטיק בזוקה, מסטיק בזוקה עם העטיפה הפנימית המאויירת בקריקטורה, בזוקה שהיינו מקבלים אחת לשנה באוקראינה והיינו צריכים ללעוס חתיכה אחת במשך שבוע שלם.