She writes, “and I a smiling woman/ I am only thirty/ And like the cat I have nine times to die.” But the poem is also a testament  to survival: “I rise with my red hair/ And I eat men like air.” This unflinching language has made Plath  an important touchstone for countless other readers and writers who sought to break the silence surrounding issues of trauma,  frustration, and sexuality.
היא כתבה, "ואני אישה מחייכת / אני רק בת שלושים / וכמו החתול יש לי תשע פעמים למות." אבל הפואמה היא גם עדות להשרדות: "אני עולה עם שערי האדמוני / ואני אוכלת גברים כמו אויר." השפה הלא ממצמצת הפכה את פלאת' לאבן בוחן חשובה לאין ספור קוראים וכותבים אחרים שחיפשו דרך לשבור את השתיקה שמקיפים נושאים של טראומה, תסכול, ומיניות.