If we look at Singapore like most of Asia and more and more of the world, of course, it is dominated by the tower, a typology that indeed creates more isolation than connectedness, and I wanted to ask, how could we think about living, not only in terms of the privacy and individuality of ourselves and our apartment, but in an idea of a collective?
אם אנחנו מביטים בסינגפור- כמו מרבית אסיה ויותר ויותר מהעולם, כמובן, היא נשלטת על ידי המגדל, טיפולוגיה שבאמת יוצרת יותר בידוד מחיבוריות, ורציתי לשאול, איך נוכל לחשוב על חיים, לא רק במונחים של פרטיות ואינדיבידואליות לעצמנו והדירה שלנו, אלא ברעיון של קולקטיב?