Because the sunshine kid was bright, with a warm personality, And inside he burned savagely Hurt by the words and curses of the shadowy folk who spoke holes in his soul and left cavities, And as his heart hardened, his spark darkened, Every time they called him names it cooled his flames, He thought they might like him if he kept his light dim But they were busy telling lightning she had terrible aim, He couldn’t quite get to grips with what they said, So he let his light be eclipsed by what they said, He fell into a Lone Star State like Texas, And felt like he’d been punched in his solar plexus.
בגלל שילד הסאנשיין היה חכם, עם אישיות חמימה, ובפנים הוא בער בעוצמה נפגע מהמילים והקללות של אנשי הצללים שדיברו על חורים בנשמה שלו והשאירו חללים, וכשהלב שלו התקשה, הניצוץ שלו כהה, כל פעם שהם קראו לו בשמות זה קרר את הלהבה שלו, הוא חשב שהם אולי יאהבו אותו אם הוא ישמור על אורו חלש אבל הם היו עסוקים בלהגיד לברק שהיא מכוונת גרוע, הוא לא היה יכול להתחבר למה שהם אמרו, אז הוא נתן לאור שלו להיום מעומעם על ידי מה שאמרו, הוא נפל למדינת כוכב בודד כמו טקסס, והרגיש כאילו הוא הוכה במקלעת הסולרית שלו.