I hate that. I admittedly used to be that guy a little bit, back in the day, and I've decided that the best way for me to still capture and keep a visual memory of my life and not be that person, is to just record that one second that will allow me to trigger that memory of, "Yeah, that concert was amazing. I really loved that concert."
אני שונא את זה. אני מודה שפעם הייתי קצת כזה, והחלטתי שהדרך הטובה ביותר מבחינתי ללכוד ולשמור זכרון חזותי של חיי ולא להיות כזה, היא להקליט רק את השניה הזו שתאפשר לי להקפיץ את הזכרון כולו, "כן, ההופעה היתה מעולה. נורא נהניתי בהופעה ההיא."