So my theory is that when you apply media to this pendulum, it starts swinging faster and faster, until it's at both extremes nearly simultaneously, and that effectively blurs the difference between innovation and symbol, between us, the architects, and you, the public.
אז התאוריה שלי היא שכאשר אתם מפנים תקשורת למטוטלת הזו, היא מתחילה להתנדנד מהר יותר ויותר, עד שהיא נמצאת בשני הקצוות כמעט בו זמנית, וזה למעשה מטשטש את ההבדל בין חדשנות וסמלים, ביניינו, הארכיטקטים ואתם, הציבור.