In the course of writing that book and studying the long history of civility and religious tolerance in the 17th century, I came to discover that there is a virtue of civility, and far from being bullshit, it's actually absolutely essential, especially for tolerant societies, so societies like this one, that promise not only to protect diversity but also the heated and sometimes even hateful disagreements that that diversity inspires.
במהלך כתיבת הספר ומהמחקר שערכתי על ההיסטוריה הארוכה של התרבותיות והסובלנות הדתית במאה ה-17, הגעתי למסקנה שמעלת התרבותיות קיימת, ולא רק שהיא איננה קשקוש אלא שהיא חיונית לחלוטין, במיוחד לחברה סובלנית, חברה כמו זאת, שמבטיחה להגן לא רק על המגוון האנושי, אלא גם על המחלוקות הלוהטות ומלאות-השנאה לפעמים שמעורר המגוון הזה.