Naela Ayesh, who strived to build a self-sufficient Palestinian economy by encouraging women in Gaza to grow vegetables in their backyards, an activity deemed illegal by the Israeli authorities at that time; Rabeha Diab, who took over decision-making authority for the entire uprising when the men who had been running it were deported; Fatima Al Jaafari, who swallowed leaflets containing the uprising's directives in order to spread them across the territories without getting caught; and Zahira Kamal, who ensured the longevity of the uprising by leading an organization that went from 25 women to 3,000 in a single year.
נאילה עיאש, שנאבקה כדי לבנות כלכלה פלסטינית עצמאית דרך עידוד נשים בעזה לגדל ירקות בחצרות האחוריות, פעילות שנחשבה אז לא-חוקית בעיני הרשות הישראלית; ראביחה דיאב, שלקחה על עצמה את הסמכות לקבל החלטות לכל ההתקוממות כשהגברים שניהלו אותה הוגלו; פטימה אל ג'עפרי, שבלעה עלונים שכללו את הוראות ההתקוממות כדי להפיצם בכל השטחים מבלי להיתפס; וזאהירה כמאל, שהבטיחה את אריכות ימיה של ההתקוממות בכך שהנהיגה ארגון שגדל מ-25 ל-3000 נשים בשנה אחת.