I mean, in your own thinking, isn't there a chance that what humans are for is to be the universe's sentient things, to be the centers of joy and love and happiness and hope?
כלומר, לפי השקפתך, האם אין סיכוי שאנו כבני-אדם נועדנו להיות היצורים בעלי-הנשמה של היקום, להיות מוקד של שמחה, אהבה ותקוה?