And the idea is that we simply have virtual patterns, because we're never going to get samples of every virus -- it would be virtually impossible. But we can get virtual patterns, and compare them to our observed result -- which is a very complex mixture -- and come up with some sort of score of how likely it is this is a rhinovirus or something.
והרעיון הוא, שיש לנו פשוט דפוסים וירטואליים-- כי לעולם לא נצליח להשיג דגימות של כל הווירוסים; זה בלתי-אפשרי. אך ביכולתנו לקבל דפוסים וירטואליים. ולהשוותם לתוצאה הנצפית שלנו, שהיא תערובת מורכבת מאד, ולהגיע לניקוד כלשהו לגבי הסבירות שזהו ריינו-וירוס או משהו דומה.