The problem was that if you go with this basic idea that space equals time in comics, what happens is that when you introduce sound and motion, which are temporal phenomena that can only be represented through time, they break with that continuity of presentation.
הבעיה הייתה שאם הולכים על הרעיון הזה הרעיון הבסיסי שבקומיקס מרווח שווה זמן מה שקורה הוא שכשמוסיפים צליל ותנועה שהם תופעות שקשורות בזמן שאפשר לייצג רק בעזרת זמן שוברים את ההמשכיות של ההצגה.