But the point is, by constantly depicting the state part as necessary but actually -- pffff -- a bit boring and often a bit dangerous kind of Leviathan, I think we've actually really stunted the possibility to build these public-private partnerships in a really dynamic way.
אבל הנקודה היא, בציירנו באופן מתמשך את חלקה של המדינה כחיוני אבל באמת - פףףףף - קצת משעמם ולרוב כסוג של לוויתן מסוכן, אני חושבת שאנו באמת מגבילים את האפשרות לבנות את השותפויות הציבורית-פרטיות הללו בצורה באמת דינמית.