And what I came up with over time was that the people who deny their experience, and say, "I was depressed a long time ago, I never want to think about it again, I'm not going to look at it and I'm just going to get on with my life," ironically, those are the people who are most enslaved by what they have.
והמסקנה שהגעתי אליה עם הזמן היא שהאנשים שמתכחשים לחוויה שלהם, שאומרים: "לפני הרבה זמן הייתי מדוכא, "ואני לא רוצה לחשוב על זה יותר "ואני לא מתכוון להתייחס לזה "ופשוט אמשיך עם החיים שלי", באופן אירוני, אלה האנשים שהכי משועבדים למה שהם סובלים ממנו.