Anyway, I like Oprah -- I like her girlfriendy-ness, I like her weight issues, I like how she's transformed talk television, I like how she's brought reading back to America -- but there was something that happened the last two weeks that was ... I call it the Soon-Yi moment: it is the moment when I cannot continue supporting someone.
בכל אופן, אני אוהבת את אופרה. אני אוהבת את החבריות שלה. אני אוהבת את בעיות המשקל שלה. אני אוהבת איך היא הפכה תוכניות דיבור בטלויזיה. אני אוהבת איך שהיא החזירה את הקריאה לאמריקה. אבל יש משהו שקרה בשבועיים האחרונים שהיה - אני קוראת לזה רגע סון-יי. זה הרגע בו אני לא יכולה לתמוך יותר במישהו.