I would put up the windows of the car, veil my face, not speak while I was in public, but eventually situations got worse when my life was threatened, and I had to leave, back to Karachi, and our actions stopped.
הייתי מרימה את החלונות במכונית, שמה כיסוי פנים, לא מדברת בציבור, אבל בסופו של דבר המצבים נעשו כל כך גרועים כשאיימו על חיי אבי, והייתי חייבת לעזוב, חזרה לקראצי', והפעולות שלנו נפסקו.