So we need to acknowledge that despite the dubious statistics, despite the fact that 84 percent of people in Britain feel politics is broken, despite the fact that when I was in Iraq, we did an opinion poll in 2003 and asked people what political systems they preferred, and the answer came back that seven percent wanted the United States, five percent wanted France, three percent wanted Britain, and nearly 40 percent wanted Dubai, which is, after all, not a democratic state at all but a relatively prosperous minor monarchy, democracy is a thing of value for which we should be fighting. But in order to do so we need to get away from instrumental arguments.
כך שעלינו להכיר בכך שלמרות הסטטיסטיקה המפוקפקת, למרות העובדה ש-84% מהעם הבריטי חשים שהדמוקרטיה הרוסה, למרות העובדה שכשהייתי בעירק, ערכנו משאל ב-2003 ושאלנו את האנשים מהם המערכות הפוליטיות שהם מעדיפים, והתשובה היתה ש-7% מעדיפים את ארה"ב, 5% רצו את צרפת, 3% רצו את בריטניה, וכמעט 40% רצו את דובאי, שהיא הרי לא מדינה דמוקרטית כלל, אלא שלטון מלוכני משגשג יחסית של מיעוט, דמוקרטיה היא משהו ערכי שעליו עלינו להילחם. אך לשם כך עלינו להתרחק מטיעונים תועלתניים.