The fellow survivors, the fellow voice-hearers, the comrades and collaborators; the mother who never gave up on me, who knew that one day I would come back to her and was willing to wait for me for as long as it took; the doctor who only worked with me for a brief time but who reinforced his belief that recovery was not only possible but inevitable, and during a devastating period of relapse told my terrified family, "Don't give up hope.
שורדים כמוני, חברי שומעי הקולות, החברים והשותפים; אימי שמעולם לא התייאשה ממני, שידעה שיום אחד אחזור אליה והיתה מוכנה להמתין עבורי ככל שיידרש; הרופא שעבד איתי למשך זמן קצר בלבד, אבל חיזק בי את האמונה שהחלמה אינה רק אפשרית אלא בלתי נמנעת, ובתקופת נסיגה הרסנית אמר למשפחתי המבועתת,  "אל תוותרו על התקווה.