I think that if we understood our cognitive limitations in the same way we understand our physical limitations, even though they don't stare us in the face the same way, we could design a better world, and that, I think, is the hope of this thing.
אני חושב שאם היינו מבינים את המגבלות הקוגניטיביות שלנו באותו אופן שבו אנו מבינים את המגבלות הפיזיות שלנו, למרות שהן אינן מביטות לנו בפנים באותו אופן, היינו יכולים לעצב עולם טוב יותר. וזו, אני חושב, התקווה בדבר הזה.