In each of these major disasters — the tsunami in 2004, 250,000 dead, the Kashmiri earthquake in Pakistan, 2005, 85,000 dead, the Haitian earthquake, about 300,000 dead, more recently the awful earthquake-tsunami combination which struck Japan and its nuclear industry — in all of these instances, we see partnerships between international actors, interagency, private-public working with security forces to respond to this kind of natural disaster.
בכל אחד מהאסונות הגדולים הללו - הצונאמי ב-2004, 250,000 הרוגים, רעידת האדמה הקשמירית בפקיסטאן ב-2005, 85,000 הרוגים, רעידת האדמה בהאיטי, כ-300,000 הרוגים, ולאחרונה השילוב הנורא של רעידת אדמה וצונאמי שהכה ביפן ובתעשייה הגרעינית שלה - בכל אחד מהמקרים האלו, אנו רואים שיתופי-פעולה בין שחקנים בין-לאומיים, בין-סוכנותי, אישי-ציבורי העובדים ביחד עם כוחות הביטחון כדי להגיב לסוג כזה של אסון טבעי.