There were countries that did not recognize pharmaceutical product patents, such as India, and Indian pharmaceutical companies started to produce so-called generic versions, low-cost copies of antiretroviral medicines, and make them available in the developing world, and within a year the price had come down from 10,000 dollars per patient per year to 350 dollars per patient per year, and today that same triple pill cocktail is available for 60 dollars per patient per year, and of course that started to have an enormous effect on the number of people who could afford access to those medicines.
יש מדינות מסויימות שלא הכירו בפטנטים של מוצרים פרמצבטיים, כמו הודו, וחברות תרופות הודיות התחילו לייצר גרסאות גנריות, העתקים זולים של תרופות אנטי-רטרוויראליות, ולשווק אותן במדינות המתפתחות, ותוך שנה המחיר ירד מ-10,000 דולר לחולה לשנה ל-350 דולר לחולה לשנה, והיום אותו קוקטייל של שלושה כדורים זמין עבור 60 דולר לחולה לשנה, וכמובן שהייתה לזה השפעה עצומה על מספר האנשים שיכולים להרשות לעצמם את התרופות האלה.