What makes ayahuasca fascinating is not the sheer pharmacological potential of this preparation, but the elaboration of it. It's made really of two different sources: on the one hand, this woody liana which has in it a series of beta-carbolines, harmine, harmaline, mildly hallucinogenic -- to take the vine alone is rather to have sort of blue hazy smoke drift across your consciousness -- but it's mixed with the leaves of a shrub in the coffee family called Psychotria viridis.
מה שהופך את איאהואסקה למרתק איננו הפוטנציאל התרופתי של המרקחת, אלא המורכבות שלה. היא בנויה משני מקורות שונים. בצד אחד נמצא מטפס הליאנה, שמכיל סדרה של בטא-קרבולינים, הרמין, הרמלין, מעוררי הזיה קלים-- אם צורכים את הגבעול לבד, זה כמו ענן עשן כחול שצף בתודעה, אבל מערבבים אותו עם עלים של עשב ממשפחת הקפה שנקרא "פסיכוטריה וירידיס".