An example of a great psychological idea: the single best improvement in passenger satisfaction on the London Underground, per pound spent, came when they didn't add any extra trains, nor change the frequency of the trains; they put dot matrix display boards on the platforms -- because the nature of a wait is not just dependent on its numerical quality, its duration, but on the level of uncertainty you experience during that wait.
הנה דוגמה לרעיון פסיכולוגי מצויין השיפור הטוב ביותר במידת הסיפוק של נוסעים ברכבת התחתית בלונדון עבור כל לירת שטרלינג שבוזבזה התרחש לא כאשר הם הוסיפו עוד רכבות או שינו את התדירות שלהן אלא כשאר הם שמו מסכי תצוגה אלקטרוניים על הרציפים בגלל שטבעה של המתנה לא תלוי רק בערך הנומרי שלה, במשך שלה אלא על מידת חוסר הוודאות שאתם חווים כשאתם ממתינים