Finally, my father, an Algerian peasant's son turned professor, was forced to stop teaching at the university and to flee his apartment, but what I will never forget about Mahfoud Bennoune, my dad, was that like so many other Algerian intellectuals, he refused to leave the country and he continued to publish pointed criticisms, both of the fundamentalists and sometimes of the government they battled.
לבסוף, אבי, בנו של איכר אלג'ירי שנעשה לפרופסור, הוכרח להפסיק ללמד באוניברסיטה ולהימלט לדירתו, אבל מה שלעולם לא אשכח בקשר למחפוד בנון, אבא שלי, הוא שכמו משכילים אלג'יריים כה רבים, גם הוא סירב לעזוב את הארץ והוא המשיך לפרסם ביקורת נוקבת, הן על הקנאים הדתיים, ולעתים הן על הממשל שנגדו נלחמו.