I think that this kind of spontaneous creation of what was coming out of the characters' voices really lent an authenticity to the characters themselves, but also to this format that she had created of multiple perspectives in a single story on Twitter.
אני חושב שיצירה ספונטנית כזו של דיבור בקולות של דמויות שונות הוסיפה ממד של אותנטיות לדמויות, וגם לתבנית הסיפור שאליוט יצרה של מספר נקודות מבט בסיפור אחד בטויטר.