They describe the tears that they've shed for my son, and it makes my burden of grief just a little bit lighter knowing that it's shared with a 10-year-old watching a YouTube playthrough, or a doctor playing on his airplane with a smartphone, or a professor introducing Joel to her first-year philosophy students.
הם מתארים את הדמעות שהזילו על הבן שלי, וזה מקל את נטל הצער שלי לדעת שאני חולקת אותו עם ילד בן עשר שרואה ביוטיוב סרטון הדרכה של המשחק, או עם רופא שמשחק בסמארטפון שלו בטיסה, או עם פרופסור שמציגה את ג'ואל לסטודנטים שנה א' לפילוסופיה שלה.