When labels are hard to read or there's no handrail or we can't open the damn jar, we blame ourselves, our failure to age successfully, instead of the ageism that makes those natural transitions shameful and the discrimination that makes those barriers acceptable.
כשקשה לנו לקרוא את התוויות או שאין מעקה ביטחון או כשלא מצליחים לפתוח את הצנצנת הארורה, אנו מאשימים את עצמנו, את הכישלון שלנו להזדקן בהצלחה, במקום את הגילנות שהופכת את כל המעברים הטבעיים האלו למביכים ואת האפלייה שהופכת  את המגבלות האלו למקובלות.