"That's Beijing" is similar to "Time Out," a magazine that broadcasts what is happening in town during the week, and suddenly you see the building portrayed no longer as physical matter, but actually as an urban actor, as part of a series of personas that define the life of the city.
"זו בייג'ינג" דומה ל "טיים אאוט," מגזין שמשדר מה שקורה בעיר במהלך השבוע, ופתאום אתם רואים את הבניין שמתואר לא עוד כחומר פיזי, אלא למעשה כשחקן עירוני, כחלק מסדרה של פרסונות שמגדירות את החיים של העיר.