And it wasn't the glaring inequality that made me want to cry, it wasn't the thought of hungry, homeless kids, it wasn't rage toward the one percent or pity toward the 99.
וזה לא היה חוסר השוויון הזועק שגרם לי לרצות לבכות, זה לא היה המחשבה על ילדים רעבים וחסרי בית, זה לא היה הזעם כלפי האחוז האחד או רחמים על ה 99.