It's mysterious because it's probably unfinished, he probably left it unfinished, and because it might be meant for a character in a play, but it might just be Keats' thinking about what his own writing, his handwriting, could do, and in it I hear, at least I hear, mortality, and I hear the power of older poetic techniques, and I have the feeling, you might have the feeling, of meeting even for an instant, almost becoming, someone else from long ago, someone quite memorable.
הוא מסתורי מכיוון שהוא כנראה לא גמור, הוא כנראה השאיר אותו לא גמור, ומשום שאולי זה נועד לדמות במחזה, אבל אולי אלה פשוט המחשבות של קיטס על מה הכתיבה שלו, כתב היד שלו עצמו, יכולה לעשות, ובזה אני שומע, לפחות אני שומע, אנושיות בת חלוף. ואני שומע את הכח של טכניקות שירה עתיקות, ויש לי הרגשה, אולי לכם יש הרגשה, של פגישה אפילו לרגע, כמעט הפיכה למישהו אחר, ממזמן, מישהו שקשה לשכח.