Indeed, in movements of modernism and post-modernism, there was visual art without beauty, literature without narrative and plot, poetry without meter and rhyme, architecture and planning without ornament, human scale, green space and natural light, music without melody and rhythm, and criticism without clarity, attention to aesthetics and insight into the human condition.
אכן, בתנועת המודרניזם והפוסט-מודרניזם, היתה אמנות ויזואלית ללא יופי, ספרות ללא נרטיב ועלילה, שירה ללא מקצב וחריזה, ארכיטקטורה ותכנון ללא קישוטים, קנה מידה אנושי, חללים ירוקים ותאורה טבעית, מוזיקה ללא מלודיה ומקצב, וביקורת ללא בהירות, תשומת לב לאסתטיקה ותובנה על