The logic of the golden rule -- the more you think about and interact with other people, the more you realize that it is untenable to privilege your interests over theirs, at least not if you want them to listen to you. You can't say that my interests are special compared to yours, anymore than you can say that the particular spot that I'm standing on is a unique part of the universe because I happen to be standing on it that very minute.
הלוגיקה של כלל הזהב: ככל שאתה חושב על אחרים ובא עימם במגע, אתה מבין כמה תלושה היא העדפת האינטרסים שלך על שלהם, לפחות אם ברצונך שהם יקשיבו לך. אינך יכול לומר: "האינטרסים שלי מיוחדים יותר משלך", ממש כפי שאינך יכול לומר: "המקום עליו אני עומד הוא חלק ייחודי של היקום "רק מכיוון שבמקרה אני עומד עליו כרגע."