But speak to your girls of this wartime, a year preceded by a score of the same, so as in two decades before, we wiped our eyes, laced caskets with flags, evacuated the crime scene of the club, caterwauled in the street, laid our bodies on the concrete against the outlines of our fallen, cried, "Of course we mattered," chanted for our disappeared.
אבל דברו עם הילדות שלכם על המלחמה הזו, שנה שקדמה להרבה שדומות לה, כמעט שני עשורים לפני, ניגבנו את עיניינו, שמנו דגלים על ארונות קבורה, פינינו את זירות הפשע של המועדון, צועקים כמו חתולים ברחובות, מניחים את הגופות שלנו על הבטון על הסימון של הנופלים, וצועקים, "כמובן ששינינו," שרנו לאלה שנעלמו.