The thing about stories, though, in most of the existing mediums that we're accustomed to -- things like novels, radio, photographs, movies, even lectures like this one -- we're very accustomed to this idea of the narrator or the camera position, some kind of omniscient, external body through whose eyes you see the story.
הבעיה עם הסיפורים היא, שברוב המדיות הקיימות כיום שאנו מורגלים אליהם -- דברים כמו נובלות, רדיו, צילומים, סרטים, ואפילו הרצאות כמו זו -- אנו מאוד מורגלים לרעיון המספר, או לעמדת המצלמה. סוג של יודע כל חוץ-גופי אשר דרכו אתם רואים את הסיפור.