So I was in this visual maelstrom just pretty much usually sitting in one place, and I guess just the overload in general -- my brain kind of tried to make sense of it, and I would -- If I could move my head off to one side a little bit, the edge of the desk would line up just perfectly with that poster on the opposite wall; or if I put my thumb out, I could close first my left eye and then my right, and my thumb would bounce back and forth between Jimi Hendrix's left eye and his right.
כך שהייתי בתוך המערבולת הויזואלית הזו כשאני יושב בדרך כלל באותו מקום, ואני חושב שרק העומס באופן כללי -- המוח שלי ניסה להבין אותו, ואני הייתי -- אם הייתי מצליח להזיז את הראש לצד אחד רק מעט, הקצה של השולחן היה מתיישר בדיוק עם הפוסטר ההוא על הקיר הנגדי; וכשהושטתי את האגודל קדימה, הייתי סוגר קודם את העין השמאלית ואחר כך את הימנית, והאגודל שלי היה קופץ מצד לצד בין העין השמאלית של ג'ימי הנדריקס לעין הימנית.