I was an introverted child, to the point of communicating with colored crayons and apologizing to objects when I bumped into them, so my mother thought it might do me good to write down my day-to-day experiences and emotions.
הייתי ילדה מופנמת עד למצב בו שוחחתי עם צבעי הציור שלי והתנצלתי בפני חפצים כאשר נתקלתי בהם. ולכן אימי חשבה שיהיה זה דבר טוב עבורי לבטא בכתב את חוויותיי היום יומיות ורגשותיי.