We need to elongate the time frame upon which we judge the balance in our life, but we need to elongate it without falling into the trap of the "I'll have a life when I retire, when my kids have left home, when my wife has divorced me, my health is failing, I've got no mates or interests left."
אנחנו צריכים להאריך את מסגרת הזמן שלפיה נשפוט את האיזון בחיינו, אבל צריך להאריך אותה מבלי ליפול במלכודת של "יהיו לי חיים אחרי שאפרוש, כשילדי יעזבו את הבית, כשאשתי תתגרש ממני, הבריאות שלי תתדרדר, לא יהיו לי חברים או תחומי עניין."