(Laughter) When I was at school, the books were transcribed by transcribers, voluntary people who punched one dot at a time so I'd have volumes to read, and that had been going on, mainly by women, since the late 19th century in this country, but it was the only way I could read.
(צחוק) כשהייתי בבית הספר, הספרים היו מתורגמים על ידי מתרגמים, מתנדבים שהטביעו נקודה אחר נקודה כך שיהיו לי ספרים לקרוא וזה נמשך, בעיקר על ידי נשים, מאז החלק האחרון של המאה ה-19 בארץ הזאת, אבל זו היתה הדרך היחידה שבה יכולתי לקרוא.