But through the campaign, these injustices were framed as not just news stories, they were firsthand experiences that had affected real people, who were creating, with the solidarity of others, what they needed and had previously lacked: a platform to speak out, the reassurance they weren't alone or to blame for what happened to them and open discussions that would help to reduce stigma around the issue.
אבל לאורך הקמפיין, חוסר הצדק הזה הוצג לא רק כסיפור חדשותי, הם היו ניסיונות בגוף ראשון שהשפיעו על אנשים אמיתיים, שיצרו, עם הסולידרית של אחרים, מה שהם היו צריכים והיה חסר להם לפני זה: פלטפורמה לדבר על הדברים, ההרגעה שהם לא לבד ושהם לא אשמים במה שקרה להם ודיונים פתוחים שיעזרו להפחית את הסטיגמה סביב הנושא.