But when I am working in my house and writing, after a day's writing, I rush downstairs and I'm very excited to talk about Marcus Garvey or Bob Marley and words are tripping out of my mouth like butterflies and I'm so excited that my children stop me, and they say, "Dad, nobody cares."
אך כשאני עובד בבית שלי וכותב, אחרי יום של כתיבה, אני ממהר למטה ואני מאוד מתלהב לדבר על  מרקוס גארווי או בוב מארלי ומילים מחליקות מפי כמו פרפרים ואני כל כך מתלהב שהילדים שלי עוצרים אותי, והם אומרים, "אבא, לאף אחד לאכפת."