And I know this isn't a uniquely poet problem, but on days when the world feels especially big or especially impossible or especially full of grandeur, those are the days when I feel, "What do I possibly have to contribute to all of this?"
אני יודעת שזו לא בעיה ייחודית למשוררים, אבל בימים שבהם העולם מרגיש גדול במיוחד או בלתי אפשרי במיוחד או מלא במיוחד בהוד, אלו הימים שבהם אני מרגישה, "מה כבר יש לי לתרום לכל זה?"