I wonder how long it will be before the trans suicide notes start to feel redundant, before we realize that our bodies become lessons about sin way before we learn how to love them.
אני תוהה, עד מתי? מתי מכתבי ההתאבדות הטרנסיים יתחילו להיראות מיותרים? מתי נבין שגופינו הופכים לחומר ללימודי החטא? מתי נלמד לאהוב אותם?