Now an improviser senses and plays the next cool move, but a composer is considering all possible moves, testing them out, prioritizing them out, until he sees how they can form a powerful and coherent design of ultimate and enduring coolness.
עכשיו, המאלתר חש ומנגן את התנועה המגניבה הבאה אבל מלחין שוקל את כל התנועות האפשריות מנסה אותן, מסדר אותן לפי סדרי עדיפויות עד שהוא רואה איך הן יוצרות תרשים עוצמתי ומובן של מגניבות מוחלטת ונמשכת