What it suggests is that children are shaped not by their parents over the long run, but in part -- only in part -- by their genes, in part by their culture -- the culture of the country at large and the children's own culture, namely their peer group -- as we heard from Jill Sobule earlier today, that's what kids care about -- and, to a very large extent, larger than most people are prepared to acknowledge, by chance: chance events in the wiring of the brain in utero; chance events as you live your life.
See näitab, et pikas perspektiivis ei mõjuta lapsi mitte nende vanemad, vaid osaliselt - ainult osaliselt - nende geenid, osalt nende kultuur - antud riigi kultuur üleüldse, ja laste endi kultuur, nimelt nende sõpruskond - nagu me kõik täna Jill Sobule'ilt juba kuulsime, see on lastele väga tähtis - ja väga suurel määral, suuremal määral, kui inimesed tunnistada tahavad, juhus: juhuslikud sündmused aju arengus juba emakas, juhuslikud sündmused elu jooksul.