Scared and mortified, I listen, listen as I prattle on about the flotsam and jetsam of the day; listen as I confess my love for the president, and, of course, my heartbreak; listen to my sometimes catty, sometimes churlish, sometimes silly self being cruel, unforgiving, uncouth; listen, deeply, deeply ashamed, to the worst version of myself, a self I don't even recognize.
Hirmunult ja alandatult ma kuulan, kuulan, kuidas ma lobisen igapäevasest tühjast-tähjast, kuulan, kuidas ma räägin oma armumisest presidenti ja muidugi, murtud südamest. Kuulan vahel õela, vahel matslikku, vahel rumalat ennast rääkimas, olemas julm, andestamatu, jäme, kuulan, sügavas sügavas häbis iseenda halvimat versiooni, keda ma isegi enam ära ei tunne.