In Johannesburg, I had the opportunity to play to a mainly white, middle-class South African audience who ended up in tears because I use film clips that really touch the heart, the whole nature, of this terrible tragedy that is taking place, that people are tending to avoid, because they are fatigued, and they really don't quite know what the solutions are.
Johannesburgis oli mul võimalus mängida peamiselt valgetele, keskklassi kuuluvatele lõuna-aafriklastele, kes olid lõpuks pisarais, kuna näitasin videolõike, mis neid väga puudutas. Filmis näidati kogu toimuva tragöödia olemust, mida inimesed tavaliselt väldivad, kuna nad on väsinud ja kuna nad ei tea, mis võiks olla lahenduseks.