A poor person, a low-income person, somebody in Cancer Alley, somebody in Watts, somebody in Harlem, somebody on an Indian reservation, might say to themselves -- and rightfully so -- "How can these people be so passionate about making sure that a plastic bottle has a second chance in life, or an aluminum can has a second chance, and yet, when my child gets in trouble and goes to prison, he doesn't get a second chance?"
Vaene, madala sissetulekuga inimene "vähktõve tänaval" keegi Wattsis, keegi Harlemis või indiaanlaste reservatsioonis, võivad endamisi öelda, ja seda õigustatult, "Kuidas saavad need inimesed võidelda nii kirglikult plastikpudeli või alumiiniumpurgi teise võimaluse eest ja samal ajal kui minu lapsel on pahandused ja ta sattub vangi, siis temale ei anta teist võimalust?