At the time I was just beginning to emerge from this eight-year personal identity crisis zigzag that saw me go from being a boy to being this awkward girl that looked like a boy in girl's clothes to the opposite extreme of this super skimpy, over-compensating, boy-chasing girly-girl to finally just a hesitant exploration of what I actually was, a tomboyish girl who liked both boys and girls depending on the person.
V té době jsem se teprve začínala vynořovat z té osmileté spletité krize identity, v níž jsem se z chlapce proměnila v neohrabanou dívku, která vypadala jako kluk v holčičím oblečení, k opačnému extrému spoře oblečené, přespříliš si to kompenzující, za kluky se honící holčičkovské holky, až jsem nakonec dospěla ke zdráhavému objevování toho, kým jsem ve skutečnosti byla. Holkou, která se obléká a chová jako kluk, která má ráda kluky i holky, podle osobnosti.