Proust is trying to show us that jealousy feels intolerable and makes us look absurd, but it is, at its crux, a quest for knowledge, a quest for truth, painful truth, and actually, where Proust is concerned, the more painful the truth, the better.
Proust se pokouší demonstrovat, že žárlivost je neodpustitelná  a díky ní působíme absurdně, ale ve své podstatě  je to honba za poznáním, honba za pravdou, i když bolestivou. A dokonce, Proust je přesvědčen, že čím víc pravda bolí, tím líp.