The thing about stories, though, in most of the existing mediums that we're accustomed to -- things like novels, radio, photographs, movies, even lectures like this one -- we're very accustomed to this idea of the narrator or the camera position, some kind of omniscient, external body through whose eyes you see the story.
Na příbězích u většiny existujících médií je zajímavé, jak jsou podřízeny – u románů, rádia, fotografií, filmů, dokonce přednášek jako je tahle – se hodně přizpůsobujeme představě vypravěče nebo pozici fotoaparátu. Něco jako vševědoucí vnější tělo, jehož očima vidíme ten příběh.