I spent so much of my life telling people the things they wanted to hear instead of the things they needed to, told myself I wasn't meant to be anyone's conscience because I still had to figure out being my own, so sometimes I just wouldn't say anything, appeasing ignorance with my silence, unaware that validation doesn't need words to endorse its existence.
Strávil jsem až moc svého času říkáním věcí, které lidé chtěli slyšet, místo věcí které potřebovali slyšet. Říkal jsem si, že mi nebylo  určené být něčí svědomí, protože jsem musel stále přijít na to své. Někdy jsem prostě neřekl nic, uchlácholil ignoranci svým tichem, nevědom si toho, že uznání  nepotřebuje slova k podpoře své existence.