RL: So, what I did is basically I had another screening room experience where I was basically tracking where I was looking, or where we were looking, and of course you're looking at the two people on the bow of the ship, and then at some point, I'm changing the periphery of the shot, I'm changing, it's becoming the rusted wreck, and then I would run it every day, and then I would find exactly the moment that I stopped looking at them and start noticing the rest of it, and the moment my eye shifted, we just marked it to the frame.
RL: Takže, co se v podstatě stalo je to, že jsem měl další zkušenost z promítací místnosti, kde jsem sledoval, kam jsem se díval, nebo kam jsme se dívali, a samozřejmě vy se díváte na dva lidi na přídi. A pak v určitém momentu měním prostředí záběru, a Titanic se začíná proměňovat v zrezavělý vrak. Pouštěl jsem si to den za dnem a pak jsem našel přesně ten okamžik, kdy jsem se přestal dívat na ně a začal vnímat ten zbytek okolo nich. V ten moment, kdy mé oko se přestalo dívat na ně, jsme to zasadili do záběru.