I was an introverted child, to the point of communicating with colored crayons and apologizing to objects when I bumped into them, so my mother thought it might do me good to write down my day-to-day experiences and emotions.
Byla jsem introvertní dítě do té míry, že jsem mluvila s barevnými pastelkami a omlouvala se předmětům, když jsem do nich narazila. Proto si máma myslela, že mi prospěje, když si budu zapisovat každodenní zážitky a pocity.