And the thing that struck me the most, that broke my heart, was walking down the main street of Sarajevo, where my friend Aida saw the tank coming 20 years ago, and in that road were more than 12,000 red chairs, empty, and every single one of them symbolized a person who had died during the siege, just in Sarajevo, not in all of Bosnia, and it stretched from one end of the city to a large part of it, and the saddest for me were the tiny little chairs for the children.
A co mě opravdu nejvíce zasáhlo, co mi zlomilo srdce, byla chvíle, když jsem šla hlavní ulicí Sarajeva, kde má kamarádka Aida  před 20 lety viděla ten tank, a na té silnici stálo více než 12 000 červených křesel, prázdných, a každé z nich symbolizovalo člověka, který zemřel během obléhání. Jen v Sarajevu, ne v celé Bosně, a ta řada se táhla od jednoho konce města do jeho velké části. Ale nejsmutnější byla malá křesílka pro děti.