Now when I first started asking what happens when we die, the grown-ups around me at the time answered with a typical English mix of awkwardness and half-hearted Christianity, and the phrase I heard most often was that granddad was now "up there looking down on us," and if I should die too, which wouldn't happen of course, then I too would go up there, which made death sound a lot like an existential elevator.
Když jsem se začal ptát co se stane, když umřeme, odpovídali tehdy dospělí kolem mě s typicky anglickou směsí neohrabanosti a polosrdečného křesťanství, a věta, kterou jsem nejčastěji slyšel, byla, že děda je teď "tam nahoře a dívá se na nás" a kdybych měl umřít taky, což se samozřejmě nestane, pak bych taky šel tam nahoru, a smrt tak zněla hodně jako existenciální výtah.