And it made me afraid, because it meant that no matter what happens in universities and laboratories, and there, there is already an intense debate about it, but in the mainstream political system and among the general public, people are just unaware that there could be an immense technological disruption -- not in 200 years, but in 10, 20, 30 years -- and we have to do something about it now, partly because most of what we teach children today in school or in college is going to be completely irrelevant to the job market of 2040, 2050.
A to mě znepokojilo, protože to znamenalo, že nehledě na to, co se děje na univerzitách a v laboratořích ‒ a tam už se o tom vede vášnivá debata ‒ v hlavním proudu politického systému a mezi širokou veřejností si lidé prostě jen nejsou vědomi, že může dojít k ohromnému technologickému zvratu ‒ ne za 200, ale za 10, 20, 30 let ‒ a my s tím musíme něco dělat už teď, částečně proto, že to, co učíme děti ve školách a na vysokých dnes, bude na trhu práce v letech 2040, 2050 zcela nepodstatné.