My main message is: if we can redefine apathy, not as some kind of internal syndrome, but as a complex web of cultural barriers that reinforces disengagement, and if we can clearly define, clearly identify what those obstacles are, and then if we can work together collectively to dismantle those obstacles, then anything is possible.
Moje hlavní poselství je, že pokud můžeme vidět lhostejnost, ne jako nějaký vnitřní syndrom, ale jako důmyslnou síť kulturních bariér, které posilují pelíškování, a pokud lze jasně definovat, tak lze jasně identifikovat, jaké jsou tyto překážky a pak, pokud dokážeme spolupracovat na rozebrání těchto překážek, pak je možné cokoliv. Díky.