Scared and mortified, I listen, listen as I prattle on about the flotsam and jetsam of the day; listen as I confess my love for the president, and, of course, my heartbreak; listen to my sometimes catty, sometimes churlish, sometimes silly self being cruel, unforgiving, uncouth; listen, deeply, deeply ashamed, to the worst version of myself, a self I don't even recognize.
Vyděšeně a poníženě poslouchám, jak žvaním o každodenních banalitách, jak se vyznávám z lásky k prezidentovi, a samozřejmě, jak mám zlomené srdce. Poslouchám své někdy zlomyslné,  jindy neurvalé, nebo pošetilé já, které je kruté, nemilosrdné a neomalené. Poslouchám hluboce, hluboce zahanbená nad těmi nejhoršími verzemi sebe sama, které už ani nerozeznávám.