The mere fact that somebody would even just sit down, pull out a piece of paper and think about someone the whole way through, with an intention that is so much harder to unearth when the browser is up and the iPhone is pinging and we've got six conversations rolling in at once, that is an art form that does not fall down to the Goliath of "get faster," no matter how many social networks we might join.
Už jen to, že se někdo posadí vytáhne si ten kousek papíru a myslí jen na toho jednoho člověka, s tím, že je to ale všechno mnohem těžší, když máte na počítači otevřený prohlížeč a na vašem iPhone vám pořád vyskakuje jedna zpráva za druhou. Tohle je forma umění, která jen tak nezanikne a nezáleží na tom, na kolik sociálních sítí se ještě přihlásíme.