What all of these seemingly disparate works recognize, the conclusion that they all reach, is that a society in which people can be monitored at all times is a society that breeds conformity and obedience and submission, which is why every tyrant, the most overt to the most subtle, craves that system.
El que totes aquestes exemples reconeixen la conclusió a la que tots arriben, és que una societat on la gent pot ser vigilada en tot moment és una societat que cria comformitat, i obediència i submissió, i és per això que cada tirà, tan el més sutil com el més públic, ansia aquest sistema.