In a way, just like Tolstoy's statement about every unhappy marriage being different, every collapsed or endangered society is different -- they all have different details. But nevertheless, there are certain common threads that emerge from these comparisons of past societies that did or did not collapse and threatened societies today. One interesting common thread has to do with, in many cases, the rapidity of collapse after a society reaches its peak. There are many societies that don't wind down gradually, but they build up -- get richer and more powerful -- and then within a short time, within a few decades after their peak, they collapse. For example, the classic lowland Maya of the Yucatan began to collapse in the early 800s -- literally a few decades after the Maya were building their biggest monuments, and Maya population was greatest.
En certa manera, igual que la dita de Tolstoi sobre que cada matrimoni infeliç és diferent, cada col·lapse d'una societat o en perill d'extinció és diferent, tots tenen detalls diferents. Però no obstant, hi ha certs trets en comú que sorgeixen d'aquestes comparacions de les societats del passat que van col·lapsar o no i les societats d'avui en dia amenaçades. Un interessant tret comú té a veure, en molts casos, amb la rapidesa del col·lapse després que una societat arriba al seu punt àlgid. Hi ha moltes societats que no s'enfonsen gradualment, sinó que creixen, s'enriqueixen i es fan més poderoses, després, en un curt període de temps, en poques dècades després del seu punt àlgid, s'ensorren. Per exemple, els clàssics Maies del Yucatán va començar a ensorrar-se al començament del 800s, literalment unes dècades després que els Maies construïssin els seus monuments més importants i que aconseguissin