The resolution is going to achieve either of two forms: either we will resolve these non-sustainable time-fuses in pleasant ways of our own choice by taking remedial action, or else these conflicts are going to get settled in unpleasant ways not of our choice -- namely, by war, disease or starvation. But what's for sure is that our non-sustainable course will get resolved in one way or another in a few decades. In other words, since the theme of this session is choices, we have a choice. Does that mean that we should get pessimistic and overwhelmed? I draw the reverse conclusion.
La solució s'haurà d'assolir d'una de les següents dues maneres: o bé resolem els problemes d'insostenibilitat dels fusibles temporals de forma agradable i triant nosaltres mateixos les accions correctores o bé aquests conflictes es resoldran d'una forma gens agradable i aliena al nostre control, és a dir, mitjançant guerres, malalties o fam. Però el que és segur és que el nostre rumb insostenible es resoldrà d'una manera o una altra en poques dècades. En altres paraules, com que el tema d'aquestes xerrades són les opcions, nosaltres tenim una elecció. Significa això que ens hem de sentir aclaparats i ser pessimistes? Jo n'extrec la conclusió contrària.