Time and the march of progress is used to justify a stunning degree of violence towards our most vulnerable populations, who, being perceived as space-takers rather than world-makers, are moved out of the places where they live, in service of bringing them into the 21st century.
El temps  i la marxa del progrés es fan servir per a justificar un increïble grau de violència cap als individus més vulnerables, que, vistos com "ocupants d'un espai", i no pas com "transformadors del món", són expulsats del lloc en què viuen, sota el pretext  que els estan conduïnt al segle XXI.