In the middle of my traveling, I turned 40 and I began to hate my body, which was actually progress, because at least my body existed enough to hate it.
Enmig dels meus viatges, Vaig fer 40 anys i vaig començar a odiar el meu cos, que de fet era un progrés, perquè almenys el meu cos existia, fins al punt d'odiar-lo.