Under the deluge of minute-to-minute text conversations, e-mails, relentless exchange of media channels and passwords and apps and reminders and Tweets and tags, we lose sight of what all this fuss is supposed to be about in the first place: Ourselves.
Amb l'allau de converses de text instantànies, els correus, l'intercanvi incessant dels canals de contingut, les contrasenyes, aplicacions, recordatoris, les piulades i les etiquetes, perdem de vista allò que se suposa que hi ha darrere d'aquest enrenou: nosaltres. La major part del temps estem paralitzats