So when the Audio Home Recording Act of 1992 was passed, the media businesses gave up on the idea of legal versus illegal distinctions for copying because it was clear that if Congress was acting in their framework, they might actually increase the rights of citizens to participate in our own media environment.
Quan es va aprovar la Llei d'enregistrament domèstic de 1992, la indústria dels mitjans va rebutjar la idea de distingir còpies legals i il·legals, perquè estava clar que si el Congrés actuava en aquest sentit, els ciutadans podíem acabar tenint més drets per participar en el nostre entorn mediàtic.