And indeed, while we've tended to polarize the amateur from the professional, the single most exciting development in the last five to 10 years has been the rise of the professional hybrid artist, the professional artist who works, not primarily in the concert hall or on the stage; but most frequently around women's rights, or human rights, or on global warming issues or AIDS relief for more -- not out of economic necessity, but out of a deep, organic conviction that the work that she or he is called to do cannot be accomplished in the traditional hermetic arts environment.
I, en efecte, mentre que hem tendit a polaritzar l'aficionat del professional, el desenvolupament més emocionant dels últims cinc a deu anys ha estat el naixement de l'artista híbrid professional, l'artista professional, que treballa, no principalment a la sala de concerts o en l'escenari, però amb més freqüència al voltant dels drets de les dones o dels drets humans, o en qüestions d'escalfament global o de la SIDA per dir més, no per necessitat econòmica, sinó per una convicció profunda, orgànica que el treball que ella, o ell, està cridat a fer no es pot dur a terme en el tradicional ambient hermètic de les arts.