When John Chapin and I, 15 years ago, proposed in a paper that we would build something that we called a brain-machine interface, meaning connecting a brain to devices so that animals and humans could just move these devices, no matter how far they are from their own bodies, just by imagining what they want to do, our colleagues told us that we actually needed professional help, of the psychiatry variety.
När John Chapin och jag för 15 år sen skrev en vetenskaplig artikel och föreslog att vi skulle bygga något vi kallade ett hjärna-maskin-gränssnitt, vilket betydde att vi skulle koppla hjärnan till maskiner så att djur och människor kunde röra på dessa maskiner, oavsett hur långt ifrån deras kroppar de var, bara genom att tänka på vad de ville göra, sa våra kollegor att vi behövde professionell hjälp, av det psykiatriska slaget.