I wonder whether we might help ourselves to understand, say, quantum theory, if we brought up children to play computer games beginning in early childhood, which had a make-believe world of balls going through two slits on a screen, a world in which the strange goings-on of quantum mechanics were enlarged by the computer's make-believe, so that they became familiar on the Middle-World scale of the stream.
Jag undrar om vi kan hjälpa oss själva förstå, t.ex. kvantteori, ifall vi lät våra barn växa upp med datorspel, från en tidig ålder, som hade en sorts låtsasvärld med bollar som passerade två springor i en skärm, en värld där kvantmekanikens egendomliga händelser förstorades genom datorns simulering, så att de gick att uppleva i det Mellanvärldsliga spannet.