Poems, the patterns in poems, show us not just what somebody thought or what someone did or what happened but what it was like to be a person like that, to be so anxious, so lonely, so inquisitive, so goofy, so preposterous, so brave.
Dikter, mönstren i dikter, visar oss inte bara vad någon tänkte eller någon gjorde eller vad som hände utan hur det var att vara en sådan person, att vara ängslig, så ensam, så nyfiken, så fånig, så absurd, så modig.