That resistance is a lot of the point of the poem, which shows me, Armantrout shows me what it's like to hear grave threats and mortal dishonesty in the language of everyday life, and once she's done that, I think she can show other people, women and men, what it's like to feel that way and say to other people, women and men who feel so alienated or so threatened that they're not alone.
Det motståndet  är mycket av poängen i dikten, som visar mig, Armantrout visar mig hur det är att höra allvarliga hot och dödlig oärlighet i det språk som används dagligen, och när hon gjort det, tror jag att hon kan visa andra, kvinnor och män, hur det är att känna så och säga till andra, kvinnor och män som känner sig så utanför eller så hotade att de inte är ensamma.