You can think of channelrhodopsin as a sort of light-sensitive switch that can be artificially installed in brain cells so that now we can use that switch to activate or inactivate the brain cell simply by clicking it, and in this case we click it on with pulses of light.
Ni kan tänka er kanalrodopsin som en ljuskänslig strömbrytare som kan installeras i hjärnans celler på konstgjord väg så att vi nu kan använda strömbrytaren för att slå av eller på hjärncellen genom att klicka på den, och i detta fall klickar vi på den med ljuspulser.