But a later response, and much more useful, would be to try and deconstruct the message behind the words, so when the voices warned me not to leave the house, then I would thank them for drawing my attention to how unsafe I felt -- because if I was aware of it, then I could do something positive about it -- but go on to reassure both them and myself that we were safe and didn't need to feel frightened anymore.
Men ett senare gensvar, och mycket mer användbart, kunde vara att försöka plocka isär budskapet bakom orden, så när rösterna varnade mig för att lämna huset, tackade jag dem för att de drog min uppmärksamhet till hur otrygg jag kände mig. Eftersom om jag var medveten om det, kunde jag göra något positivt åt det, men fortsätta med att lugna både dem och mig själv med att vi var säkra och inte behövde känna oss rädda längre.