From a register of togetherness, of belonging, architecture became a way of differentiation, and communities started drifting apart from the very fabric that used to unite them, and from the soul of the place that used to represent their common existence.
Från att ha gett en känsla av gemenskap, av samhörighet, blev arkitektur ett sätt att dela upp, och grupper började driva bort från det som brukade hålla dem samman, och från själen hos den plats som brukade hålla dem samman.