Now, I may be a bit extreme, you know, in how little appetite I have for consuming memories, but even if you do more of this, there is a genuine question: Why do we put so much weight on memory relative to the weight that we put on experiences?
Alltså, jag kan vara lite extrem, vet ni i hur lite aptit jag har för att konsumera minnen men även om man gör det mer finns det en verklig fråga. Varför lägger vi så stor vikt vid minnen jämfört med vikten vi lägger vid upplevelser?