Yet beyond the tantrums and the frustration and the never-ending hyperactivity was something really unique: a pure and innocent nature, a boy who saw the world without prejudice, a human who had never lied.
Men bortom raseriutbrotten och frustrationen och den aldrig sinande hyperaktiviteten fanns någonting verkligen unikt: en ren och oskyldig karaktär,  en pojke som såg världen utan förutfattad meningar,  en människa som aldrig hade ljugit.