And she always had a facetious answer for her facetious question, but the answer I remember today is, "It feels good because the universe chose its constraints, and we are its art."
Och hon hade alltid ett skämtsamt svar på sin skämtsamma fråga, men... det jag minns idag är: "Det känns bra för att universum satte sin egen begränsning och vi är dess konst."