But I got a phone call from Bono in 1985 and, as you know, he's a great singer, but he's a magnificent hustler, and -- (Laughter) -- a very hard guy to say no to, and he was saying, you know, just after I'd done the Biko song, we're going to do a tour for Amnesty, you have to be on it, and really that was the first time that I'd been out and started meeting people who'd watched their family being shot in front of them, who'd had a partner thrown out of an airplane into an ocean, and suddenly this world of human rights arrived in my world, and I couldn't really walk away in quite the same way as before.
Men jag fick ett samtal från Bono, 1985, och som ni vet, han är en bra sångare, men en suverän övertalare, och-- (skratt) en mycket svår kille att säga nej till, och han sa: -- ni vet, efter jag gjort "Biko"-låten -- "Vi ska på turné för Amnesty, du måste följa med på den". Och för första gången var jag ute och började träffa människor... som sett sin familj skjutas rakt framför sig, vars partner kastats av ett flygplan över öppet hav. Och plötsligt landade denna värld av mänskliga rättigheter i min värld, och jag kunde liksom inte titta bort på riktigt samma sätt som förut.