The funny thing was, it was actually at that time a feminist declaration of independence from the pressure I felt as a 17-year-old, to conform to a perfect and unattainable standard of beauty.
Det roliga var, att det vid den tiden faktiskt var en feministisk självständighetsförklaring från trycket jag kände på mig  som 17-åring, att anpassa mig till ett perfekt och ouppnåeligt skönhetsideal.