And I spent a couple of weeks going around with a social work agency that ministered to the homeless. And I realized seeing the homeless through their eyes that almost all of them were psychiatric patients that had nowhere to go. They had a diagnosis. It made me -- what it did was to shake me out of the urban trance where, when we see, when we're passing someone who's homeless in the periphery of our vision, it stays on the periphery.
Och jag tillbringade några veckor med att gå omkring med socialarbetare som arbetade med de hemlösa. Och jag insåg när jag såg dem genom deras ögon att nästan alla var psykiatripatienter som inte hade någonstans att ta vägen. De hade en diagnos. Det gjorde mig - vad det gjorde var att skaka mig ur min urbana trans som när vi ser, när vi går vi förbi någon som är hemlös i ögonvrån, så stannar det i ögonvrån.