The year we lost our inhibition and moved with courageous abandon was also the year we stared down barrels, sang of cranes in skies, ducked and parried, caught gold in hijab, collected death threats, knew ourselves as patriots, said, "We're 35 now, time we settled down and found a running mate," made road maps for infant joy, shamed nothing but fear, called ourselves fat and meant, of course, impeccable.
Året då vi förlorade hämningarna och rörde oss med modig nonchalans var också året då vi stirrade in i gevärspipor, sjöng om tranor i skyn, duckade och parerade, fångade guld i hijab, samlade på dödshot, såg oss själva som patrioter, sa "Vi är 35 nu, det är dags att stadga sig och hitta en parhäst," gjorde vägkartor för barnslig glädje, skammade inget förutom rädsla, kallade oss själva feta, och menade förstås, felfria.