Returning to my analogy of getting back on our trains, another main concern I have about this noise that escalates from our online responses to injustice is that it can very easily slip into portraying us as the affected party, which can lead to a sense of defeatism, a kind of mental barrier to seeing any opportunity for positivity or change after a negative situation.
Om vi återgår till min analogi om att hoppa på våra tåg, är en annan oro jag har över det ökande oväsendet från våra reaktioner online mot orättvisor är att det lätt kan glida över till att beskriva oss själva som de påverkade, vilket kan leda till defeatism, en slags mental barriär mot att se några möjligheter till positiv förändring efter en negativ situation.