Before the 1960s, bilingualism was considered a handicap that slowed a child's development by forcing them to spend too much energy distinguishing between languages, a view based largely on flawed studies.
Före sextiotalet ansågs tvåspråkighet vara ett handikapp som försenade ett barns utveckling genom att tvinga dem att lägga för mycket energi på att skilja mellan språk, en syn som mestadels baserades på felaktigt utförda studier.