So no matter that I have inhibitions to fill all my pockets, I keep trying, hoping that one day I'll write a poem I can be proud to let sit in a museum exhibit as the only proof I existed.
Så oavsett mina hämningar som gör att jag inte kan fylla fickorna, försöker jag alltid, hoppas att jag en dag ska skriva en dikt som jag kan vara stolt över att visas på museum som det enda bevis på att jag existerade.