So they were ecstatic, we sat down to visit, and it was so weird, because within two minutes, she  started retelling me the story of her diagnosis and her  surgery and her chemo, even though, as her chaplain,  I saw her every week, and so I knew this story.
Så de var extatiska, vi satt ner, och det var så märkligt, för inom två minuter började hon återberätta sin historia om diagnosen, operationen och cellgiftsbehandlingarna, trots att jag, som hennes präst, hade träffat henne varje vecka och kände till historien.