But I was worried that if I tell all of this to the teenager, it might sound either too abstract or perhaps too weird, and there wasn't enough time anyhow, because people were waiting in the queue, so it suddenly felt like what I was trying to convey was more complicated and detailed than what the circumstances allowed me to say.
Men jag var orolig att om jag säger allt detta till tonåringen, kan det låta antingen för abstrakt eller kanske för konstigt, och det fanns ändå inte tid, för att människor väntade i kö, så kändes det plötsligt som om det jag försökte förmedla var mer komplicerat och detaljerat än vad omständigheterna tillät mig att säga.