So much of our education reform is driven by a sympathetic approach, where people are saying, "Let's go and help these poor inner city kids, or these poor black and Latino kids," instead of an empathetic approach, where someone like me, who had grown up in this environment, could say, "I know the adversities that you're facing and I want to help you overcome them."
En stor del av vår utbildningsreform drivs av sympatiska motiv där tanken är: "Låt oss hjälpa dessa fattiga barn i stan, eller dessa färgade eller latinobarn." Istället för att ha empatiska motiv där folk som jag som vuxit upp  i samma miljö kunde säga: "Jag förstår motgångarna du kämpar med och jag vill hjälpa dig."