Coronavirus în România | Dragi părinți, închiderea școlilor nu înseamnă vacanță, iar izolarea nu se face la mall
Avem o situație fără precedent. Întreruperea școlilor ca măsură de prevenție și limitare a răspândirii infecției cu Covid 19 ne pune în fața unei situații absolut unice din punct de vedere social: trebuie să ținem copiii acasă și trebuie să ne implicăm în procesul de continuare a educației lor. Suspendarea cursurilor nu înseamnă vacanță, iar această situație nu trebuie tratată ca și cum ar fi.

E foarte important să înțelegem că acasă înseamnă chiar spațiul casei. Nu trebuie să umplem spațiile de joacă pentru a le găsi activități copiilor. Putem face plimbări în aer liber, dar sunt de evitat locurile de joacă destinate copiilor, chiar și cele din exterior care pot fi adevărate focare de infecție. Spun asta pentru că la italieni am văzut locurile de joacă pline și nu cred că a fost bine. Să ne imaginăm că un copil asimptomatic pune mânuțele cu care s-a scărpinat la nas pe barele unui leagăn cu care se dau zilnic sute de alți copii. Nu-i putem opri, dar îi putem proteja ferindu-i de astfel de locuri. Unii se vor gândi că niciun copil sub 9 ani nu a murit de coronavirus. Chiar dacă numărul deceselor la nivel mondial în rândul minorilor este infim, copiii pot fi totuși purtători asimptomatici de COVID19. Sunt convinsă că nu vreți ca un bunic sau cineva cu o boală cronică din familie să fie contaminat de la copilul asimptomatic. 

A sta cât mai mult acasă, într-un spațiu curat și aerisit, e cea mai înțeleaptă decizie.

Iar dacă suntem de acord că închiderea școlilor nu înseamnă vacanță, atunci suntem mai răspunzători ca oricând ca procesul de învățare să continue. Nu multe școli își vor permite cursuri online și nu toți copiii au acces la un calculator, dar cu siguranță orice copil își poate continua studiul cu mijloace tradiționale dacă este ajutat de un părinte sau de adultul responsabil care stă cu el. Copiii au cărți, manuale pe care le pot citi mai departe singuri sau, în funcție de vârstă, sprijiniți de un adult. Nu uitați că orice învățător sau profesor e la un telefon distanță. Statul cu orele la televizor, pe PlayStation sau pe computer la jocuri sunt mai nocive decât le-ar putea fi coronavirusul. Așa cum arată profesorul Manfred Spitzer, neuropsihiatrul german care a studiat demența digitală și efectul jocurilor pe computer asupra minților copiilor, calculatorul trebuie să fie doar un instrument de rezolvare a sarcinilor, nu poate substitui mijloacele tradiționale de învățare și nicidecum nu trebuie transformat într-o modalitate de a petrece timpul de către copii. Vă recomand cu această ocazie cartea sa „Demența digitală” ca să înțelegeți cât de inutil și înșelător e computerul pentru felul în care se dezvoltă mintea. Superficialitatea asimilării la vârstă mică face din mintea adultului de mai târziu una nesigură și incapabilă să ia decizii adecvate lui și provocărilor din jur. „Repetitio est mater studiorum”, ca să sintetizez, copilul învață prin relația umană și prin repetare. Așa e mintea noastră constituită, sinapsele au nevoie de timp să se formeze. Utilizați calculatorul pentru sarcini precise, dacă aveți cursuri online. În rest, folosiți acest timp și îndrumați copiii către cărți, fiți alături de ei, citind și voi, și povestiți împreună lucrurile pe care le descoperiți. Cu înțelepciune și responsabilitate, s-ar putea să ieșim mai câștigați din criza asta.
[('Narațiuni legate de sănătate', 208), ('Minimizarea impactului COVID-19', 187), ('Acuzații de autoritarism și distopie', 44), ('Știre reală', 384), ('Criticarea restricțiilor', 152), ('Narațiuni legate de vaccinare', 369), ('Geo-politică', 81), ('Teorii ale conspirației', 54), ('Criticarea actorilor naționali și internaționali', 49), ('Satiră', 290)]