Behandlingens virkning blev hovedsagelig bedømt ved den andel af patienterne, hos hvem indholdet af hæmoglobin (et protein i de røde blodlegemer) holdt sig over målværdien for den pågældende patient, og ved det antal blodtransfusioner, som patienten behøvede under de første 26 ugers behandling.
Hauptindikator für die Wirksamkeit waren der Anteil der Patienten, deren Hämoglobinspiegel (Blutfarbstoff in den roten Blutkörperchen) über ihrem individuellen Zielwert blieb, und die Anzahl an Transfusionen von roten Blutkörperchen, welche die Patienten in den ersten 26 Wochen der Behandlung benötigten.