Nicméně klinické údaje z období 144 týdnů u pacientů infikovaných HIV dosud neléčených antiretrovirotiky naznačují, že riziko vzniku lipodystrofie bylo nižší, pokud byl podáván tenofovir- disoproxyl- fumarát než pokud byl podáván stavudin s lamivudinem a efavirenzem.
Vendar pa klinični podatki iz 144 tednov pri bolnikih, okuženih z virusom HIV, ki še niso bili zdravljeni s protiretrovirusnimi zdravili, kažejo, da je tveganje za lipodistrofijo manjše, če je bil tenofovirdizoproksil fumarat zaužit z lamivudinom in efavirenzom kot pri stavudinu v kombinaciji z lamivudinom in efavirenzom.