Hlavním měřítkem účinnosti bylo „ přežití bez události “ (za jak dlouho došlo ke zhoršení onemocnění, nastala nutnost změnit léčbu nebo došlo k úmrtí pacienta).
Glavno merilo učinkovitosti je bil čas preživetja brez neželenih dogodkov (čas, ki je bil potreben, da so bolniki občutili poslabšanje bolezni, da so potrebovali spremembo v zdravljenju ali da so umrli).