U subjektů s poškozením jater byla absorpční rychlost snížena a byla variabilnější, což mělo za následek opoždění tmax z cca 50 minut u subjektů s normální jaterní funkcí na cca 85 minut u subjektů se středním a těžkým poškozením jater.
Pri bolnikih z okvaro jeter je bila hitrost absorpcije nižja in bolj spremenljiva, zato je bil tmax daljši in se je gibal v razponu od 50 minut pri preiskovancih z normalnim delovanjem jeter do 85 minut pri preiskovancih z zmerno in hudo okvaro jeter.