V klinické praxi byl výskyt gastrointestinálních příhod vedoucích k odstoupení v případě etorikoxibu ve srovnání s diklofenakem statisticky významně nižší (7, 1% oproti 9, 1%).
Pojavnost kliničnih dogodkov v prebavilih, ki so pripeljali do prekinitve zdravljenja, je bila statistično pomembno manjša pri etorikoksibu kot pri diklofenaku (7, 1% proti 9, 1%).