Основните мерители на ефективността бяха белодробната функция („ форсиран витален капацитет ”, максималното количество въздух, което пациентът може да издиша), и разстоянието, което пациентите могат да извървят за 6 минути, което измерва комбинираните ефекти на болестта върху сърцето, белите дробове, ставите и други органи.
Les principales mesures d’ efficacité étaient la fonction pulmonaire (« capacité vitale forcée », quantité maximale d’ air pouvant être expirée par le patient) et la distance parcourue par les patients en 6 minutes, qui mesure les effets combinés de la maladie sur le cœ ur, les poumons, les articulations et les autres organes.