Основните мерители на ефективността бяха белодробната функция („ форсиран витален капацитет ”, максималното количество въздух, което пациентът може да издиша), и разстоянието, което пациентите могат да извървят за 6 минути, което измерва комбинираните ефекти на болестта върху сърцето, белите дробове, ставите и други органи.
The main measures of effectiveness were lung function (‘ forced vital capacity’, the maximum amount of air the patient could exhale), and the distance the patients could walk in 6 minutes, which measures the combined effects of the illness on the heart, lungs, joints and other organs.