Početně vyšší výskyt kardiovaskulárních příhod hlášených vyšetřujícím lékařem byl pozorován v celkové skupině febuxostatu ve srovnání se skupinou alopurinolu v pivotní studii fáze 3 (1, 3 vs 0, 3 příhod na 100 pacientů a rok) a v dlouhodobých prodlouženích studií (1, 4 vs 0, 7 příhod na 100 pacientů a rok), ačkoli nebyly nalezeny žádné statisticky významné rozdíly a žádná příčinná souvislost s febuxostatem nebyla stanovena.
In de totale febuxostat-groep werd in vergelijking met de allopurinol-groep een numeriek grotere incidentie van door de onderzoeker gerapporteerde cardiovasculaire voorvallen waargenomen in de pivotale fase-III-onderzoeken (1,3 vs 0,3 voorvallen per 100 patiëntjaren) en in de lange termijn