Tam, kde je to vhodné, by měla být zvážena současná léčba inhibitorem protonové pumpy. • Zvláštní pozornost by měla být věnována léčbě pacientů s klinicky významnou infekcí, která vyžaduje podání antibiotik, antimykotik nebo antivirotik, nebo pacientů, kteří ukončili protiinfekční terapii v průběhu 14 dnů před zahájením léčby, pokud nešlo o profylaktické použití antibiotik a antivirotik. • Pacienti s předchozí anamnézou autoimunitní choroby (včetně systémového lupusu, zánětlivých střevních onemocnění, psoriázy a revmatoidní artritidy) by měli být léčeni se zvýšenou opatrností. • Doporučuje se sledovat výsledky laboratorních vyšetření zahrnujících hematologické testy a chemické krevní testy. • Pacienti užívající následující léčivé přípravky by měli být léčeni se zvýšenou opatrností (viz bod 4. 5): – Beta- blokátory nebo jiná antihypertenziva – H1- blokátory a neuroleptika (antipsychotika) s blokujícím účinkem na H1 receptory – Tricyklická antidepresiva, která mohou mít blokující účinek na H1 a H2 receptory – Inhibitory monoaminooxidázy a antimalarika a léčiva proti trypanosomám – Látky blokující neuromuskulární přenos, narkotická analgetika a různé kontrastní látky.
Indien toepasselijk moet concomitante behandeling met een protonpompremmer worden overwogen. • Patiënten met een klinisch significante infectie waarvoor het gebruik van een antibioticum, antimycoticum of een antiviraal middel nodig is, en patiënten die binnen 14 dagen voor het begin van de behandeling een anti-infectieuze behandeling hebben voltooid, moeten met voorzichtigheid worden behandeld, tenzij de antibiotica en antivirale middelen voor profylactische doeleinden werden gebruikt. • Patiënten met een auto-immuunziekte (waaronder systemische lupus, inflammatoire darmziekte, psoriasis en reumatoïde artritis) in de voorgeschiedenis dienen met voorzichtigheid te worden behandeld. • Aanbevolen wordt om de uitslagen van laboratoriumtests, waaronder standaard hematologische en bloedchemietests, regelmatig te controleren. • Patiënten die de volgende geneesmiddelen krijgen, moeten met voorzichtigheid worden behandeld (zie rubriek 4.5) -Bètablokkers of andere antihypertensiva. -H1-blokkerende middelen en neuroleptica (antipsychotica) met H1-receptorblokerende eigenschappen. -Tricyclische antidepressiva die H1- en H2-receptorblokkerende eigenschappen kunnen hebben. -Monoamineoxidaseremmers en middelen tegen malaria en trypanosomiasis. -Neuromusculair blokkerende middelen, narcotische analgetica en diverse contrastmiddelen.