Смята се, че този процес, поне донякъде, е отговорен за различните клетъчни ефекти на интерфероните, включително инхибирането на вирусната репликация в инфектираните клетки, потискането на клетъчната пролиферация, имуномодулирането в насока повишаване на фагоцитарната активност на макрофагите и засилването на специфичната цитотоксичност на лимфоцитите спрямо таргетните клетки.
Arvatakse, et see protsess on vähemalt osaliselt aluseks interferooni erinevatele rakulistele vastustele, mille hulka kuuluvad viiruse replikatsiooni pärssimine viirusega nakatunud rakkudes, rakkude proliferatsiooni allasurumine ja immuunsüsteemi moduleerimine nagu makrofaagide fagotsütaarse aktiivsuse tõus ning lümfotsüütide spetsiifilise tsütotoksilisuse tõus märklaudrakkude suhtes.