Основните мерители на ефективността бяха белодробната функция („ форсиран витален капацитет ”, максималното количество въздух, което пациентът може да издиша), и разстоянието, което пациентите могат да извървят за 6 минути, което измерва комбинираните ефекти на болестта върху сърцето, белите дробове, ставите и други органи.
Οι κύριοι δείκτες µέτρησης της αποτελεσµατικότητας ήταν η λειτουργία του πνεύµονα (« εκπνεόµενη ζωτική χωρητικότητα » - FVC) καθώς και η απόσταση που µπόρεσαν να διανύσουν οι ασθενείς στη δοκιµασία βάδισης 6 λεπτών.