Основните мерители на ефективността бяха белодробната функция („ форсиран витален капацитет ”, максималното количество въздух, което пациентът може да издиша), и разстоянието, което пациентите могат да извървят за 6 минути, което измерва комбинираните ефекти на болестта върху сърцето, белите дробове, ставите и други органи.
Det vigtigste mål for virkningen var lungefunktion (” forced vital capacity ”, som er den maksimale mængde luft, patienten kunne udånde) og den distance, patienterne kunne gå på 6 minutter, hvilket måler sygdommens kombinerede indvirkning på hjertet, lungerne, leddene og andre organer.