Когато се лекуват пациенти с поне един рисков фактор за развитие на застойна сърдечна недостатъчност (например предшестващ миокарден инфаркт или симптоматична коронарна болест) лекарят трябва да започне лечение с най- ниската възможна доза и постепенно да увеличи дозата.
Ved behandling af patienter, der har mindst én risikofaktor for udvikling af hjerteinsufficiens (f. eks. tidligere hjerteinfarkt eller symptomgivende koronar arteriel sygdom), bør lægen starte med den lavest tilgængelige dosis, som derefter øges gradvist.