Когато се лекуват пациенти с поне един рисков фактор за развитие на застойна сърдечна недостатъчност (например предшестващ миокарден инфаркт или симптоматична коронарна болест) лекарят трябва да започне лечение с най- ниската възможна доза и постепенно да увеличи дозата.
Dette gælder især patienter med nedsat kardiel arbejdskapacitet.