Pacienti byli rozděleni podle primárního indexu nefrektomie ve třech geografických oblastech a následně byli randomizovaně přiděleni do skupin (1: 1: 1), kde jedna skupina pacientů dostávala samotný IFN- α (n = 207), druhá skupina samotný TORISEL (25 mg týdně; n = 209), a třetí skupina kombinaci IFN- α a TORISEL (n = 210).
Les patients ont été stratifiés en fonction de leur statut de néphrectomisés/ non-néphrectomisés au sein des trois zones géographiques et se sont vu attribuer par randomisation (1/ 1/ 1) soit l'interféron alfa (IFN-α) en monothérapie (n = 207), soit TORISEL en monothérapie (25 mg par semaine, n = 209), ou l'association IFN-α plus TORISEL (n = 210).