Riziko vzniku torsade de pointes souvisí s mírou prodloužení QT intervalu, se souběžným podáváním léčivých přípravků prodlužujících QT interval (jako jsou antiarytmika tříd Ia a III, např. chinidin, amiodaron, sotalol, dofetilid), antipsychotik (např. thioridazinu), antidepresiv (např. amitriptylinu), některých makrolidů (např. erythromycinu), některých antihistaminik (např. terfinadinu a astemizolu), některých chinolinových antibiotik (např. sparfloxacinu) a jiných jednotlivých léčiv, která prodlužují QT interval (např. cisaprid), s anamnézou torsade de pointes, s dříve existujícím prodloužením QT intervalu, s městnavým srdečním selháváním, s podáváním diuretik způsobujících úbytek draslíku, amfotericinu B nebo s jinými stavy, které ústí v hypokalémii nebo hypomagnezémii.
Le risque de torsade de pointes est lié aux facteurs suivants: degré de prolongation de l'intervalle QT, administration concomitante de produits prolongeant l'intervalle QT (tels que les antiarythmiques de classe Ia et III (ex.: quinidine, amiodarone, sotalol, dofétilide), les antipsychotiques (ex.: thioridazine), les antidépresseurs (ex.: amitriptyline), certains macrolides (ex.: érythromycine), certains antihistaminiques (ex.: terfenadine et astémizole), certains antibiotiques de la famille des quinolones (ex.: sparfloxacine) et autres médicaments connus pour prolonger l’ intervalle QT (ex.: cisapride)), antécédents de torsade de pointes, prolongation préexistante de l'intervalle QT, insuffisance cardiaque congestive, administration de diurétiques éliminant le potassium, amphotéricine B ou autre affection entraînant une hypokaliémie ou une hypomagnésémie.