Z publikované literatury vyplývá, že studie in vitro, které zkoumaly vázání na bílkoviny lidského séra za použití paklitaxelu v koncentracích od 0, 03 do 1, 2 µM, prokázaly, že se váže asi 87% paklitaxelu; přítomnost ranitidinu, dexametazonu či difenhydraminu neovlivnila vázání paklitaxelu na bílkoviny.
Julkaistun kirjallisuuden perusteella in vitro - tutkimukset ihmisseerumin proteiineihin sitoutumisesta osoittavat, että noin 87% paklitakselista sitoutuu, kun paklitakselipitoisuus on 0, 03– 1, 2 µM; ranitidiini, deksametasoni tai difenhydramiini eivät vaikuttaneet paklitakselin proteiinin sitoutumiseen.