Tuto skutečnost lze vysvětlit složitějším anatomickým a patofyziologickým prostředím u osteomyelitidy pacientů s diabetickou nohou, což způsobuje obtížnější diferenciální diagnostiku infekcí kostí oproti měkkým tkáním ve srovnání s jinými formami osteomyelitidy dlouhých kostí.
Tämä ero selittyy mahdollisesti sillä, että diabeetikon jalassa todettu osteomyeliitti on anatomisesti ja patofysiologisesti komplisoituneempi, jolloin pehmytkudoksen ja luun infektion erottaminen on vaikeampaa verrattuna muun tyyppisiin pitkien luiden osteomyeliitteihin.