U laboratorních potkanů, kteří dostávali jednorázovou dávku, nebo opakované dávky 14C- tigecyklinu, byla radioaktivita dobře distribuována do většiny tkání, přičemž nejvyšší celková expozice byla pozorována v kostní dřeni, slinných žlázách, štítné žláze, slezině a ledvinách.
Eläinkokeissa rotilla, jotka saivat yhden tai useampia annoksia 14C- tigesykliiniä, todettiin korkeimmat radioaktiivisuuspitoisuudet luuytimessä, sylkirauhasissa, kilpirauhasessa, pernassa ja munuaisissa.