Hlavním měřítkem účinnosti byla míra výskytu nových „ ischemických příhod “ (srdečních záchvatů, mrtvic a úmrtí) v průběhu jednoho až tří let.
Tutkimuksessa tutkittiin yhdestä kolmeen vuoden aikana uusien iskeemisten tapahtumien (sydänkohtausten, iskeemisten halvausten ja kuolemien) määrää.