Hlavním z nich je izopropylthiazolový oxidační metabolit (M- 2), který má srovnatelnou antivirovou aktivitu jako výchozí sloučenina.
Myös muiden proteaasigeenin mutaatioiden kertyminen (myös kohdissa 20, 33, 36, 46, 54, 71 ja 90) voi vaikuttaa ritonaviiriresistenssin kehittymiseen.