Hlavním měřítkem účinnosti bylo „ přežití bez události “ (za jak dlouho došlo ke zhoršení onemocnění, nastala nutnost změnit léčbu nebo došlo k úmrtí pacienta).
Tehon pääasiallisena mittana oli ’ tapauksettoman hengissä pysymisen ’ pituus eli aika hoidon aloittamisesta taudin etenemiseen, hoidon muuttamiseen tai kuolemaan.