Hlavním měřítkem účinnosti byla doba, za kterou došlo ke zhoršení onemocnění, což bylo posuzováno na základě snímků pořizovaných přibližně jednou za šest týdnů.
El criterio principal de valoración de la eficacia fue el tiempo transcurrido hasta el empeoramiento de la enfermedad, que se determinó mediante pruebas de imagen cada seis semanas.