Hlavním měřítkem účinnosti byla „ doba přežití bez progrese onemocnění “ (čas, který uplynul do zhoršení nemoci) a rovněž celková doba přežití.
El principal criterio de eficacia fue la ‘ supervivencia sin progresión de la enfermedad’ (el tiempo que tarda la enfermedad en agravarse) así como el tiempo total de supervivencia.