I alle undersøgelserne blev virkningen målt ved at se nærmere på antallet af patienter, som enten havde blodpropper i venerne eller i lungerne, eller som døde af en eller anden årsag i løbet af behandlingsperioden.
A hatásosság mértéke az összes vizsgálat esetében azon betegeknek a száma volt, akiknél képződött vérrög a vénákban vagy a tüdőben, vagy a kezelés ideje alatt egyéb okból elhaláloztak.