Behandlingens virkning blev hovedsagelig bedømt på, hvor stor en del af patienterne, der i løbet af tre år oplevede en ny iskæmisk attak (hjerteanfald, iskæmisk slagtilfælde eller dødsfald).
A hatékonyság fő mércéje az volt, hogy összesen hány beteg esett át egy újabb “ iszkémiás eseményen ” (szívroham, iszkémiás stroke vagy halál) egytől három évig terjedő időszakban.