Risikoen for torsade de pointes er relateret til omfanget af QT- forlængelsen, samtidig indgivelse af QT- forlængende lægemidler (såsom klasse Ia og III antiarytmika (f. eks. quinidin, amiodaron, sotalol, dofetilid), antipsykotika (f. eks. thioridazin), antidepressiva (f. eks. amitriptylin), visse makrolider (f. eks. erythromycin), visse antihistaminer (f. eks. terfinadin og astemizol), visse quinolon- antibiotika (f. eks. sparfloxacin), og andre individuelle lægemidler, der er kendt for at øge QT- intervallet (f. eks. cisaprid), torsade de pointes i anamnesen, tidligere forlængelse af QT- intervallet, hjertestop, indgivelse af kaliumsænkende diuretika, amfotericin B, eller andre tilstande, som medfører hypokaliæmi eller hypomagnesi.
Le risque de torsade de pointes est lié aux facteurs suivants: degré de prolongation de l'intervalle QT, administration concomitante de produits prolongeant l'intervalle QT (tels que les antiarythmiques de classe Ia et III (ex.: quinidine, amiodarone, sotalol, dofétilide), les antipsychotiques (ex.: thioridazine), les antidépresseurs (ex.: amitriptyline), certains macrolides (ex.: érythromycine), certains antihistaminiques (ex.: terfenadine et astémizole), certains antibiotiques de la famille des quinolones (ex.: sparfloxacine) et autres médicaments connus pour prolonger l’ intervalle QT (ex.: cisapride)), antécédents de torsade de pointes, prolongation préexistante de l'intervalle QT, insuffisance cardiaque congestive, administration de diurétiques éliminant le potassium, amphotéricine B ou autre affection entraînant une hypokaliémie ou une hypomagnésémie.