Behandlingens virkning blev hovedsagelig bedømt på, hvor mange af patienterne der havde opnået “ major cytogenetisk respons ” (andelen af patientens hvide blodlegemer, som indeholdt Philadelphiakromosomet, var faldet til under 35%).
Tõhususe põhinäitajaks oli nende patsientide osakaal, kellel oli tekkinud oluline tsütogeneetiline ravivastus (Philadelphia kromosoomi sisaldavate valgevereliblede osakaal oli langenud alla 35%).