Undersøgelserne varede mellem seks og 52 uger, og virkningen blev hovedsagelig bedømt ved ændringen i blodtrykket, som enten var det diastoliske blodtryk (blodtrykket i hvilefasen mellem to hjerteslag) eller det systoliske blodtryk (blodtrykket i hjertekamrenes sammentrækningsfase).
Uuringute kestus oli 6– 52 nädalat ja nende efektiivsust mõõdeti põhiliselt kas südame puhkefaasis või südame kokkutõmbumise ajal mõõdetud vererõhus (vastavalt diastoolne ja süstoolne vererõhk) toimunud muutuste järgi.