Resistensen hos antiretroviralt behandlingserfarne patienter forekommer hovedsageligt ved akkumulering af de primære og sekundære resistenssubstitutioner beskrevet tidligere som værende involverede i proteasehæmmerresistens.
Antiretroviirusravi saanud patsientidel ilmneb resistentsus peamiselt eelnevalt kirjeldatud esmaste ja teiseste proteaasi inhibiitoritele resistentsust põhjustavate mutatsioonide kogunedes.