The selection of resistance to lopinavir in patients having failed prior protease inhibitor therapy was Bedømmelse af resistens mod lopinavir hos patienter, hvor tidligere behandling med protease - hæmmere var mislykkedes, var karakteriseret ved analyse af isolater fra længderetningen fra 19 protease hæmmer- erfarne forsøgspersoner i 2 fase II - og et fase III- forsøg, som enten oplevede ufuldstændig virologisk undertrykkelse eller viral rebound efter initial respons på Kaletra, og som udviste trinvis voksende in- vitro- resistens mellem baseline og rebound (defineret som tilsynekomst af nye mutationer eller 2- gange ændring i fænotype- følsomhed for lopinavir).
Lopinaviir- resistentsuse valimit patsientide hulgas, kellel eelnev ravi proteaasi inhibiitoriga ei olnud tulemust andnud, iseloomustati, analüüsides pikaajalisi isolaate 19- lt proteaasi inhibiitoritega ravitud patsiendilt kahest II faasi uuringust ja ühest III faasi uuringust, kellel oli kas puudulik viroloogiline supressioon või kellel esines viirusinfektsiooni taasteke pärast esialgset reageerimist Kaletra- ravile ning kellel täheldati täiendavat in vitro resistentsust, kui testide väärtusi võrreldi enne ravi ja pärast infektsiooni taasteket (viimast defineeriti kui uue mutatsiooni ilmnemist või kahekordset muutust fenotüübi tundlikkuses lopinaviiri suhtes).