Efter passage ind i det systemiske kredsløb forventes ziconotid at være primært disponeret til proteolytisk spaltning af diverse ubikvitære peptidaser/ proteaser, der er tilstede i de fleste organer (f. eks. nyre, lever, lunge, muskel etc.), og det bliver derved degraderet til peptidfragmenter og dets individuelle frie aminosyrebestanddele.
Lõhustumise tulemusel lagundatakse zikonotiid peptiidifragmentideks ja üksikuteks vabadeks aminohapeteks.