Behandlingens virkning blev i begge undersøgelser hovedsagelig bedømt på blodets indhold af hæmoglobin (det protein i de røde blodlegemer, der transporterer ilt rundt i kroppen) i løbet af behandlingen og på den modtagne dosis epoetin.
Mõlemas uuringus mõõdeti efektiivsust põhiliselt hemoglobiinitaseme alusel (punalibledes sisalduv valk, mis kannab hapnikku kehas laiali) ravi ajal ning kasutatud epoetiini annuse põhjal.