Tuto skutečnost lze vysvětlit složitějším anatomickým a patofyziologickým prostředím u osteomyelitidy pacientů s diabetickou nohou, což způsobuje obtížnější diferenciální diagnostiku infekcí kostí oproti měkkým tkáním ve srovnání s jinými formami osteomyelitidy dlouhých kostí.
Šo atšķirību, iespējams, var izskaidrot ar sarežģītāku diabētiskās pēdas osteomielīta anatomisko un patofizioloģisko klīnisko izpausmi, kas rada komplikācijas mīksto audu un kaulu infekcijas diferenciācijā citām garo kaulu osteomielīta formām.