Výbor rovněž rozhodl, že přínosy léčby pomocí injekčního roztoku v rámci rychlého zvládnutí agitace a poruch chování u pacientů se schizofrenií nebo u pacientů s manickými epizodami při bipolární poruše typu I, u kterých není perorální léčba vhodná, převyšují její rizika.
Turklāt tā nolēma, ka pacienta ieguvums no injekciju šķīduma ātrai uzbudinājuma un uzvedības traucējumu kontrolei, kad perorāla ārstēšana nav piemērota, pacientiem ar šizofrēniju vai tiem pacientiem ar bipolāriem traucējumiem, kam ir mānijas epizodes, pārsniedz šo zāļu radīto risku.