Nicméně klinické údaje z období 144 týdnů u pacientů infikovaných HIV dosud neléčených antiretrovirotiky naznačují, že riziko vzniku lipodystrofie bylo nižší, pokud byl podáván tenofovir- disoproxyl- fumarát než pokud byl podáván stavudin s lamivudinem a efavirenzem.
Taču 144 nedēļu klīniskie dati ar pretretrovīrusu terapiju iepriekš neārstētiem, HIV inficētiem pacientiem liecina, ka lipodistrofijas rašanās risks bija zemāks ar tenofovira dizoproksila fumarātu nekā ar stavudīnu, lietojot kopā ar lamivudīnu un efavirenzu.