Hlavním měřítkem účinnosti bylo „ přežití bez progrese onemocnění “ (tj. doba do zhoršení rakoviny nebo úmrtí pacienta).
Galvenais iedarbīguma rādītājs bija „ dzīvildzes pieaugums bez slimības progresijas ” (laiks, pēc kura vēzis progresēja vai iestājās pacienta nāve).