Díky vysoké biologické dostupnosti perorálně aplikovaného přípravku (96%; viz bod 5. 2), je vhodné přecházení mezi intravenózní a perorální aplikací, pokud je indikováno z klinického hlediska.
Tā kā perorālā biopieejamība ir augsta (96%; skatīt apakšpunktu 5. 2), tad no iv ievadīšanas var pāriet uz perorālu dozēšanu, ja tas klīniski nepieciešams.