Hlavním měřítkem účinnosti bylo procento pacientů, u nichž za tři týdny po přechodu na Tasmar došlo k navýšení trvání fáze „ ON “ o jednu hodinu a víc.
Galvenais iedarbīguma rādītājs bija to pacientu proporcionālā attiecība, kuru „ ieslēgtā stāvokļa ” laiks paildzinājās par vienu stundu vai vairāk triju nedēļu laikā pēc zāļu maiņas („ pārslēgšanās ”).