Jednalo se o rabdomyolýzu (k oběma případům došlo po pádu a dlouhodobé imobilizaci) a neadekvátní sekreci antidiuretického hormonu (ADH).
Citi svarīgi nevēlami atgadījumi, par kuriem tika ziņots rasagilīna klīniskajos pētījumos (citas devas, vai arī pētījumi bez placebo kontroles) radās diviem pacientiem, kuriem konstatēja rabdomiolīzi (abi gadījumi notika pēc kritiena un ilgstošas imobilizācijas) un traucētu antidiurētiskā hormona (ADH) sekrēciju.