Hlavním měřítkem účinnosti byla změna frekvence parciálních záchvatů mezi 12 týdny před zahájením léčby a osmnáctitýdenním obdobím, kdy byla používána stabilní dávka.
Galvenais iedarbīguma kritērijs bija izmaiņas parciālo krampju biežumā 12 nedēļās pirms ārstēšanas uzsākšanas un 18 nedēļu laikā, kad lietoja stabilu devu.