Vzhledem k tomu, že tyto syndromy mohou vést k potenciálně život ohrožujícím stavům, léčba fluoxetinem by měla být ukončena v případě výskytu těchto příhod (charakterizované souborem přízanků jako je hypertemie, rigidita, myoklonie, nestabilita autonomího nervstva s možným rychlým kolísáním vitálních funkcí, změny duševního stavu zahrnující zmatenost, podrážděnost, extrémní agitovanost vyvíjející se do deliria a kómatu) a měla by být zahájena podpůrná symptomatická léčba.
Tā kā šie sindromi var radīt iespējami dzīvībai bīstamus stāvokļus, šajos gadījumos (kam raksturīgs simptomu kopums – hipertermija, rigiditāte, mioklonuss, autonomās sistēmas nestabilitāte ar straujām dzīvībai svarīgo pazīmju svārstībām, psihiskā stāvokļa pārmaiņas, tostarp apjukums, aizkaitināmība, izteikts uzbudinājums, kas progresē līdz delīrijam un komai) fluoksetīna terapija jāpārtrauc un jāuzsāk uzturoša simptomātiska ārstēšana.