V neklinických studiích byly pozorovány účinky pouze při expozicích považovaných za dostatečně přesahující maximální expozici u člověka, z čehož plyne jen nízká relevance pro klinické užití.
A nem klinikai vizsgálatok során észlelt hatásokat csak a maximális humán expozíciót jóval meghaladónak tartott expozíciónál figyelték meg, melyeknek a klinikai alkalmazás szempontjából csekély a jelentősége.