Hlavním měřítkem účinnosti byla míra výskytu nových „ ischemických příhod “ (srdečních záchvatů, mrtvic a úmrtí) v průběhu jednoho až tří let.
A hatékonyság fő mércéje az volt, hogy összesen hány beteg esett át egy újabb “ iszkémiás eseményen ” (szívroham, iszkémiás stroke vagy halál) egytől három évig terjedő időszakban.