Hlavními měřítky účinnosti byl počet pacientů s myeloablací (se sníženým počtem bílých krvinek a krevních destiček) a „ přihojení “ (doba, za kterou se hladiny bílých krvinek navrátily na vyšší úroveň).
Lægemidlets virkning blev hovedsagelig bedømt på antallet af patienter med myeloablation (med fald i antal hvide blodlegemer og blodplader), dels på ’ anslag af transplantatet ’ (den tid, det tog, før antallet af hvide blodlegemer igen blev højere).