Riziko vzniku torsade de pointes souvisí s mírou prodloužení QT intervalu, se souběžným podáváním léčivých přípravků prodlužujících QT interval (jako jsou antiarytmika tříd Ia a III, např. chinidin, amiodaron, sotalol, dofetilid), antipsychotik (např. thioridazinu), antidepresiv (např. amitriptylinu), některých makrolidů (např. erythromycinu), některých antihistaminik (např. terfinadinu a astemizolu), některých chinolinových antibiotik (např. sparfloxacinu) a jiných jednotlivých léčiv, která prodlužují QT interval (např. cisaprid), s anamnézou torsade de pointes, s dříve existujícím prodloužením QT intervalu, s městnavým srdečním selháváním, s podáváním diuretik způsobujících úbytek draslíku, amfotericinu B nebo s jinými stavy, které ústí v hypokalémii nebo hypomagnezémii.
Risikoen for torsade de pointes er relateret til omfanget af QT- forlængelsen, samtidig indgivelse af QT- forlængende lægemidler (såsom klasse Ia og III antiarytmika (f. eks. quinidin, amiodaron, sotalol, dofetilid), antipsykotika (f. eks. thioridazin), antidepressiva (f. eks. amitriptylin), visse makrolider (f. eks. erythromycin), visse antihistaminer (f. eks. terfinadin og astemizol), visse quinolon- antibiotika (f. eks. sparfloxacin), og andre individuelle lægemidler, der er kendt for at øge QT- intervallet (f. eks. cisaprid), torsade de pointes i anamnesen, tidligere forlængelse af QT- intervallet, hjertestop, indgivelse af kaliumsænkende diuretika, amfotericin B, eller andre tilstande, som medfører hypokaliæmi eller hypomagnesi.