Tuto skutečnost lze vysvětlit složitějším anatomickým a patofyziologickým prostředím u osteomyelitidy pacientů s diabetickou nohou, což způsobuje obtížnější diferenciální diagnostiku infekcí kostí oproti měkkým tkáním ve srovnání s jinými formami osteomyelitidy dlouhých kostí.
Denne forskel kan måske forklares ved den anatomiske og patofysiologisk mere komplicerede kliniske situation ved osteomyelitis i den diabetiske fod, der gør differentiering mellem infektion i bløddelsvæv og knogler mere vanskelig end ved andre former for osteomyelitis i rørknogler.