Недостатъците от лечението причинени от недостатъчната ефикасност са значително (р = 0, 003) по- чести при атозибан (n = 48; 14, 2%), отколкото при третираните с β- агониста жени (n = 20; 5, 8%).
Eşecul tratamentului datorat eficacităţii slabe a prezentat o frecvenţă semnificativ (p=0, 0003) mai mare în cazul femeilor tratate cu atosiban (n=48, 14, 2%), decât al celor tratate cu β– agonist (n=20, 5, 8%).