EKRE noorpoliitik: Ükski riik ega rahvas ei jää püsima ilma moraalse kompassita
#000000
Me oleme jõudnud väidetavalt n-ö progressiivsesse, isekasse ajajärku, kus igaüks võib teha, mida heaks arvab, ning olla selline, nagu tahab ja parasjagu mugav on, vaatamata kõige selle juures suuremat pilti ning arvestamata tagajärgedega. Piltlikult öeldes, selmet õpetada jooksuvõistlusel viimasele kohale jäänud lapsele, kuidas kaotada ja sellest õppida ning areneda, saab ta osalemise eest medali. Me arvame, et see on hea, sest ta on hetkeks õnnelik ja keegi ei pea süümepiinu tundma. See laps harjub saama kiitust ja medaleid ilma pingutamata ning ühel hetkel tuleb karm reaalsus – ta ei pääsegi olümpiale. Tema osalusmedalid ei loe midagi. Me oleme jõudnud aega, kus kedagi ei tohi kritiseerida. Ülekaalulisele ei tohi öelda, et ta elab ebatervislikult ning seab ohtu oma elu. Me peame teda kiitma, et ta on julge ja armastab oma keha. Me ei tohi kritiseerida geikogukonda ning mainida fakti, et nad levitavad HI-viirust, olles kõrgeimas riskigrupis. Üksikvanema kasvatatavatel lastel on suurem oht psühholoogiliste probleemide tekkeks nagu samasooliste vanemate lastel. Liberaalide kahjustavat tegevust ei tohi kritiseerida, sest see võrdub kiusamisega. Nende emotsioonidel põhinevaid väiteid ei lükata kunagi ümber ja seetõttu on nad arvamusel, et neil on alati täielik õigus. Nad jäävad ilma võimalusest kasvatada iseloomu ning korrigeerida oma arusaamu. Nemad pääsevad ebamoraalse käitumise tagajärgedest. Samal ajal on parempoolsed pingsa ühiskondliku järelevalve all – liberaalid nimetaks seda vastupidises olukorras kiusamiseks –, mistõttu me ei saa lubada endale amoraalseid ja kahjustavaid tegusid. Kõikide roosade prillide taga on karm reaalsus.
#000004
Halamis- ja solvumiskultuuris on jäänud teisejärguliseks probleemidega tegelemine. Selle asemel normaliseeritakse ebaloomulikku. Tundub uskumatu, et peab kordama üle reaalseid fakte, nagu see, et sugu on bioloogiline – inimese puhul kehtib kas kromosoomikombinatsioon XX või XY ning see määrab soo, see on fakt ja seda ei muuda miski. See, kas keegi identifitseerib end mehe või naisena või millegi kolmandana, on sotsioloogiline ja psühholoogiline konstruktsioon, millel ei ole bioloogilise objektiivsusega mingit seost. Sellist käitumist, kus lastele ja noortele õpetatakse ja sisendatakse, et keemiline ja ka kirurgiline sekkumine bioloogiliste sootunnuste muutmiseks on normaalne, võib pidada väärkohtlemiseks. See tekitab nendes rohkem segadust ja arusaamatust, rääkimata suurtest terviseriskidest. Sama kehtib geipropaganda kohta. Selle asemel võiks keskenduda vaimselt ja füüsiliselt tervete laste kasvatamisele, kellest omakorda saavad terved vanemad järgmistele tervetele lastele. See on ühiskonna tugevus.
#000009