Inimese nägu on ajastu parim dokument. Hakkasin eestlase, aga ka eestimaalase nägu abstraktsemalt, üldistusvõimelisemalt jälgima 2011. aastal. Tänaseks on mul kogunenud üle poolesaja portree tuntud ja tundmatutest eesti inimestest. Tüüpidest, keda olen kohanud tänaval, supermarketites, sushibaarides, muuseumides, külavaheteedel, sotsiaalvõrgustikes jne. Meist, kes me kanname kaasaja sümptomeid.
#000000
„Eesti dokumendid” on arenev visuaalne uurimus, mille eesmärgiks on jäädvustada ühe pisikese Ida-Euroopa rahva koondportree 21. sajandi alguses, rohkem kui 20 aastat pärast Vene vägede lahkumist, mil oleme otsinud ja taasloonud uut isiklikku, aga ka ühist rahvuslikku identiteeti. Fotograafina uurin kaasaja eestlaste identiteeti ümberpööratud etnograafilise portree abil – valitud isoleeritud portree meetod on taotluslik, inimeste jäädvustamisel olen kasutanud ühesugust tühja halli tausta, mis ei anna ühtegi vihjet portreteeritavate elukoha või tegevusvaldkonna kohta. Ühelt poolt on minu soov eraldada subjektid argipäevast, tõsta nad sellest välja, teisalt eemaldab dokumentidele omane väline formalism detailid, mis võiksid anda vaatajale infot juba ainuüksi kultuuriliselt mõjutatud tunnetusest lähtuvalt. Infot kandvad keskkondlikud elemendid on eemaldatud, et keskenduda põhilisele: inimesele, tema näole, žestidele, kehahoiakule jne; kõigele, mis mõjutab inimese kujutist, samuti tema soovi end mingil viisil kujutada lasta; psühholoogilistele detailidele, mis võiksid luua seerias korduvatena rahvast üldistusvõimelisema portree, ühisnimetaja kohmakale sõnale eestlus.
#000001
Pärast keeleteadlast Paul Aristet, keda Eesti vanema põlvkonna romad siiani hellitavalt valgeks mustlaseks nimetavad, on selle väikese ja omaette hoidva kogukonna uurimine olnud siinmail juhuslik ja kaootiline. On küll kirjutatud paar magistritööd, mis jäävad paraku laiema üldsuse eest varju, ja ajakirjanduses vilksatab aeg-ajalt mõni artikkel, kuid stereotüüpselt on need ilmutised üldjuhul negatiivse alatooniga.
#000003
Möödunud nädalavahetusel Salacgrīvas toimunud Positivus on eestlaste jaoks peaaegu nagu oma festival. Igal aastal sõidab sinna Eestist kohale tuhandeid külastajaid, kümneid ansambleid, erinevaid meediaväljaandeid ja loomulikult ei puudu sealt ka Müürileht. Festival toob kokku kirju seltskonna inimesi ning Indiefestil alustatud traditsiooni järgides olemegi püüdnud kaamerasilma ette mõned külastajad ja nende hetked.
#000006