See kuuvarjutus on üsna kehvake...
#000000
Selle aasta kuuvarjutused on tõesti kehvad: märtsikuus nägime poolvarjulist kuuvarjutust, seekordne, 7. septembri varjutus on osaline, aga Maa täisvarju satub vaid napp viiendik kuukettast. Pealegi asub Kuu meilt vaadatuna väga madalal – maksimaalse faasi ajal, kell , on Kuu kõigest 12 kraadi kõrgusel kagutaevas, Veevalaja tähtkujus
#000001
Varjutus algab nagu tavaliselt poolvarjulisena, see juhtub juba enne Kuu tõusmist. Täisvarju jõudmise momendil on Kuu juba kaheksa kraadi kõrgusel ja päris hästi vaadeldav. Vari liigub üle kuuketta alumise osa.
#000002
Maa varju rändamine üle Kuu
#000003
äisvari lahkub Kuult kella poole üheteistkümne paiku, varjutus lõpeb keskööl.
#000004
Mida seal siis vaadata? Jälgige poolvarju ja täisvarju heleduste vahekorda. Kui varjutuse faas on väike, peaks heleduse pidev üleminek paremini näha olema. Efekt on selles, et kuna Maa atmosfäär toimib läätsena, ei tohiks varjujoon olla terav. Seda udusevõitu üleminekut võiks võrrelda ehavalgusega: teame ju kõik, et Päikese loojaminek ei tähenda valguse hetkelist kadumist.
#000005
Vaatlusel on kindlasti abiks binokkel. Seekord sobib suur suurendus ja väike valgusjõud – näiteks 9×25 mm.
#000006
Tartus oli ilm 7. septembril pilvine, kuid varjutuse ajaks tekkis pilvedesse piisavalt auke. Nii lasti meil ära näha ka varjutuse maksimaalne faas. Asjatult nimetati seda kuuvarjutust kehvakeseks – see oli väga huvitav...
#000007
Türil oli ilm varjutuse ajal üsna ilus pärast lootusetult pilves päeva. Tegin fotosid, katsetades erinevat valgustatust. Minu fotod ja tekst on aadressil:
#000008