Uni kapitalismi ei kõiguta. Vastupanu peab tulema kapitalismist endast
#000000
Õigusteaduse magistrant Sven Anton ütleb Lacanile, Žižekile, Hegelile jt toetudes, et antikapitalism on samuti ideoloogia, mille väljendajad tahavad tihtipeale võtta märtripositsiooni.
#000001
Just siin väljendubki lõks, millesse mässaja ise kukub – ta vajab kapitalismi selleks, et säilitada enese identiteet. Ta hakkab ülal hoidma kapitalismi ennast selleks, et toota omaenese identiteeti – kui pole kapitalismi, pole ka anti-kapitalismi. Või kui tulla tagasi Tšehhovi juurde, siis koos lapsega sureb ka Varja ise. Tsehhovi „Magabki ta raskesti nagu surnu“ on selle surma eksplitsiitne väljendus – ta ongi surnud (mitte bioloogilises tähenduses küll), sest kannataja roll, milles ennast ihaldati, on kadunud. Nii jääb ka mässajal valikuks surm või tootmine kapitalismis. Kumbki pole aga see, mida saavutada taheti.
#000006
Minu väide on, et mitte. Siin on tegemist justnimelt surmaga surma-tootmise dialektikas, samas tähenduses nagu Varja surm. Mässaja surmab enda, surmates kapitalismi kui ihaldatava objekti. Vahe tootva mässajaga seisnebki siin selles, et kapitalismi nõuetest mitte enam ei keelduta (nagu buliimik, kes oksendab kapitalismile endale kõik näkku), vaid seda ei artikuleeritagi – kapitalismi ei ole enam ja seega ei saa läbi selle ka ihaldada. Selline mässaja erineb tavalisest kapitalistist nüüd üksnes enda sisemise hoiaku tõttu – väliselt on ta ju samasugune nagu iga teine inimene –, mis jääb alati tabamatuks teisele. Tekibki paradoks, sest igasugune hoiaku artikuleerimine tooks jällegi kaasa lõksu langemise – öeldakse jälle liiga vähe või liiga palju, mis teeb ruumi tootmisele.
#000008
Nii nt sai punkaritest järjekordne toode meelelahutuse- ja identiteeditööstuses, samuti ka budismist ja taoismist sai New Age’i liikumise kujul sisuliselt elustiili- ja meelelahutustööstus, keskkonnavõitlustest kasvas välja kaubamärk „öko“ ja rohepesu, töötajate ekspluateerimisest on välja kasvanud nt ametiühingud, „Fair Trade“ kaubamärk jne. Igasugune vastupanu re-organiseerib kapitalismi tema uuendatud kujul. Seega võiks öelda, et vastupanu on lausa ületatud-tühistatud (Aufhebung) justkui hegelliku süsteemi eeskujul, sest pärast vastupanu kui antagonism on ületatud justkui uuel kvaliteedi tasemel. Oluline ongi siin sõna justkui, mis paneb kogu korduse marksistliku kriitika konteksti: „Ajalugu kordab end, algselt tragöödiana, seejärel farsina“. Nii saabki igast traagilisest vastupanust kapitalistlikus tootmises farss (nt rohepesu), mitte aga tegelik Aufhebung.
#000018
Koloniaalajastu mõtteviisist pärinevate mõistete tähendused on hakanud mõranema, kuna majandusliku ebavõrdsuse piirjooned järgivad üha vähem riigipiire.
#000027
Läänemaailma põllumajanduslik küllus tuleb hämaraid teid pidi globaalses lõunas asuvate riikide arvelt, mille elanikud ei näe enam ummikseisust väljapääsu.
#000028