Üheskoos valguse poole liikudes: vestlus vaimuliku ja hingehoidja Annika Laatsiga
#000000
Diakooniahaiglas ja lastehaiglas tegelen vahel otseselt praktiliste asjadega. Olen õppinud lisaks vestlusele küsima üht väga lihtsat küsimust, mis toimib ka siis, kui jutuajamisest asja ei saa: kas ma saan midagi teie heaks teha? Ja siis tuleb ootamatuid olukordi, näiteks, inimene ei teadnud, et jääb pikalt haiglasse, ja tal ei olnud telefonilaadijat, ta ei saanud omastega suhelda. Mul oli telefonilaadija kaasas, see sobis. Ja asi oli lahenenud. See võib olla väikene, aga sel hetkel kõige olulisem asi, millel pole pealtnäha vaimuliku või hingehoidja tööga midagi pistmist.
#000004
K. A-T: Ühtpidi on oluline, et sa ei asetaks end hingehoidjana targema nõuandja rolli, et sina tead vastuseid.
#000005
A. L: Olen ses osas üsna alandlik. Inimene kannatab valu, tema on surija, või sureb tema laps. Mõtlen sageli, et mis on mul talle öelda – mis on need sõnad, mis ei kõlaks selles hetkes kui kohatult kumisev vasknõu või kõlisev kuljus. Seepärast teen seda tööd alandliku palvemeelega, paludes, et Jumal ise annaks mulle tarkust ja mõistmist, suurt-suurt empaatiavõimet.
#000008
Ma tegelikult ei tea, kas minust on abi. Aga võib-olla see ongi hea, siis ei hakka ma inimeste probleemidele ülalt alla vaatama ega targutama. Lähen kohtumisele alandlikuna. Väga suureks toeks on olnud üks lause, mida ütles mulle Inglismaa sõpruskoguduse õpetaja Martin Booth ühel omavahelisel vestlusel, et iga kord, kui sa astud inimese juurde, üle uksläve palatisse, siis tea seda, et Jeesus on juba seal, enne sind. Ma lähen sinna ruumi, näiteks väikese vähihaige lapse ja tema pere juurde onkoloogiahaiglas, ja tean, et Jeesus on meiega. Tema tunneb seda last ja ta vanemaid, Tema armastab neid. See on Tema laps. Misjoniteoloogias on analoogseks Missio Dei mõte. Misjon pole ennekõike mitte kiriku aktsioon, vaid see on Jumala olemisviis. On suur rõõm, kui me selles Tema töös osaleda saame.
#000011
A. L: Seda ma möönan, et neljapäeva hommikul lähen lastehaiglasse mõtteisse vajunult ja palvetades. Need ei ole kerged teemad. Koguduse elus on igasuguseid hetki, on rõõmu ja kurbust, ja rõõmu on ikka rohkem. Arsti kutses on erinevaid lugusid, on kurbi lugusid, aga tervenemise lugusid on õnneks ikka rohkem. Arvestades mu nappi tööaega, kogunevad mulle kui hingehoidjale aga valdavalt ikka raskemad lood.
#000013
K. A-T: Mis toimub hingehoidja ja abivajaja vahel, kuidas suhtlemine kulgeb, millised on teie vestlusteemad?
#000015
K. A-T: Kui te räägite, kas sina suunad vestlust, aitad inimesel mälestusi vallandada?
#000017
A. L: Jah, olen nagu ämmaemand.
#000018
K. A-T: See on inimesega koosmõtlemine, koosrääkimine, ühine teekond oma elu mõtestamisel, ka teadvustamisel. Väga sarnane protsess toimub ju psühhoanalüüsis, kus analüütik aitab inimesel teadvustada rääkimise kaudu oma läbielatud traumaatilisi konflikte, valusid, hirme, neist vabanemine toimub rääkimise kaudu, teadvustamise teel. Patsient räägib, jutustab oma üleelamistest, tahtmistest ja tunnetest. Arst kuulab, püüab patsiendi mõttekäike suunata, selgitab ja jälgib patsiendi reaktsioone. Sel teel toimub teadvustamisprotsess, vabanemine, seega ka ravimine. Niisiis, just rääkides toimub paranemine.
#000019
A. L: Jah, mingi sarnasus on kindlasti. Selle põhjal, mida inimene räägib, õpin ma teda tundma. Eks psühhoanalüütikud on ikka ka kiriku aastatuhandete pikkusest hingehoidlikust praktikast midagi õppinud.
#000020
A. L: Selle põhjal, mis inimeses on ja mida ta mulle räägib, saan ma temaga koos minna Jumala poole. Valguse poole, lootuse poole. Jumala poole, isegi kui ma ei kasuta sõna Jumal. See sõltub sellest, mida see sõna inimese jaoks tähendab, milline on tema mõttemaailm. Mõnikord on see mõiste koormatud eelarvamustega, ja surivoodil ei jõua ega kõlbagi hakata leerikursust pidama. Ja sellele vaatamata tahan neil üürikestel hetkedel, mis meile antud, minna koos temaga valguse, armu ja rahu poole – Tema poole, kes on Jumal.
#000022
K. A-T: Siin on radikaalne erinevus hingehoidliku rääkimise ja psühhoanalüütilise seansi, psühholoogilise nõustamise vahel.
#000023
A. L: Sõnastamine on väga tähtis. Ja sellepärast ma pean aega varuma, inimest kuulama, et tema sõnu, tema mõtteid ja kujundeid märgata. Vahel haaran kinni kasvõi mõnest lihtsast käibeväljendist, mida inimene lausub, näiteks, et Jumal aidaku. Ja kui mul on tema sõnad, siis saan neid kasutada sillana, kõneleda tema keeles ja olla tema jaoks mõistetav ka siis, kui kõnelen midagi sootuks uut ja ootamatut.
#000029
Kui Jesaja kuuleb Jumala häält küsimas, keda läkitada, ütleb Jesaja: „Vaata siin ma olen, läkita mind.“ Nõnda ma siis palungi Jumalat: „Kui sul on minuga midagi peale hakata, siis kasuta mind.“
#000031
Kuulutus meile ja kuulutus neile (nr 91/ 6.9.2013)Euroopa reformatsioonilinnad nüüd koos leheküljel luterlikud ja reformeeritud kristlased süvendavad koostöödEestist, õigusest ja õiglusest. Dialoog õiguskantsleriga.Ülikoolid ja usupuhastusTähenduste avamine (nr 433/ 27.3.2020)Kirikukogu kevadine istungVägivald Jumala nimel: Allahi sõdalaste džihaad Õhtumaade vastu
#000034
Teoloogiline haridus ja teadus Eestis
#000037
Avaldatud materjalide õigused kuuluvad toimetusele ja autoritele. Ajakirja ja toimetuse kohta vt siit; kontakt: toimetus[ät]kjt.ee
#000042