Liisi ja Õie sõprus vanusevahest hoolimata!
#000000
Õie on pärit ja üles kasvanud Tudu-kandis, Pedassaares. Ta emal oli 11 last ja 1 kits, isa oli tallimees. Õie õdedest-vendadest on tänaseni elus veel 7, aga omavahel kohtutakse ainult Tudu surnuaial. Sõmerult, kus Õie elab, on sinna 40 kilomeetrit. Ja pole mingi uudis, et üle 70-aastaste inimeste vähese suhtlemise põhjuseks polegi ainult vahemaad. Tervisehädad hoiavad toas, aastatepikkune üksi-elamine hävitab julguse kodust kaugemale sõita ja suhelda.
#000003
Õie 2-toaline korter Sõmeru kortermajas on omaniku nägu: lilleline ja kirev. Loen kokku üle 20-kimbu lilli, mis sest, et kunst-materjalist.
#000005
“Mis ma sellest rahast päris-lilledele kulutan! Kuigi neid pärislilli on mul ka- ühe lille peangi kellelegi ära andma!” osutab Õie nn. juudihabeme suunas, mida riiulil kõrvuti on kaks suurt potti. Mäletan seda hallikas-roosat lille oma lapsepõlvekodust.
#000006
“Austraalias olles tekkis mul nii tohutu koduigatsus, et viisa pikendamise plaani ei tekkinud hetkekski. Elasin seal väga askeetlikku elu, hoidsin iga penni kokku, valmistusin tulevikuks. Müüsin auto, mille olin Austraaliasse jõudes ostnud, maha ja tulin Eestisse tagasi,” on Liis tollase otsusega väga rahul. Ühel nädalavahetusel sõitis ta Austraaliast pisut väiksemale saarele -Vormsile, kus kohtas oma tulevast abikaasat Janist.
#000012
“Kuidas sa kahe väikese poja kõrvalt leiad veel aega vabatahtlikuks seltsiliseks olla?” küsin Liisilt, kes just pühapäeviti Õiel külas käibki. Ka täna on pühapäev, 21.august.
#000013
“Mul on väga mõistev abikaasa. Kui hommikust õhtuni olla 1- ja 3,5-aastase lapsega kodus, siis kulub aeg-ajalt kodust välja saamine ja rutiini muutmine hädasti ära. Olen vabatahtlikku tööd teinud ka varem ja palju. Ettevõtlike Noorte Kojas, Naiskodukaitses ja 1. Mai talgutel- alati väljas! Kui eelmise aasta lõpus nägin valla lehes üleskutset vabatahtlikuks seltsiliseks hakata, haarasin ideest kohe kinni. Lapsed ja eakad inimesed on ju elukaare kaks otsa- miks mitte olla nende vahelüliks,” arutleb Liis teemal, mis ta enda jaoks sai juba aasta alguses selgeks mõeldud. Talle meeldib oma kogukonda kasvõi tillukese teoga toetada.
#000014
“Lääne-Virumaa vabatahtlike seltsiliste koordinaator Katrin Nõlvak pakkus mulle abistatavaks üksi elavat prouat, kes oli hiljuti tulnud haiglast ning vajas abi korteri koristamisel. Nii ma Õiega tuttavaks saingi. Alates veebruarist olen Sõmerul Õie juures käinud kord nädalas,” ütleb hea haldja moodi välja nägev Liis ja Õie noogutab õnnelikult.
#000015
“Ma elan suure maja teisel korrusel. Ilma rulaatorita ma enam käia ei julge, aga teisele korrusele rulaatorit ju ei tassi. Õnneks lubab majarahvas mul seda kõnni-riista alumise korruse trepikojas hoida,” on Õie tänulik inimeste vastutulelikkuse eest.
#000016