Arhailise kultuuri elementidest moodustub meie kultuuriruumi mikrobioom – nähtamatu, aga kaalukas kogum, mis määrab meie toimimisprotsesse ja paneb paika suutlikkuse kohaneda ootamatustega. Sellest moodustub meie kultuuriline DNA.
#000001
Meie vestluse eel tutvustan Peetrile Eesti Muusika Päevade selleaastast teemat, milleks on „DNA”. Peeter tõdeb, et see on põnev ja kütkestav ala, aga ta ei ole seda nii põhjalikult kunagi uurinud, et tal oleks selge teoreetiline baas tekkinud ja et ta sest päriselt lõpuni aru saaks. Seda enam, et see ju muutub praegu kiiresti. Ma ütlen, et mul on täpselt sama taust ja et eesmärk ei olegi võimalikult teaduslikku ja tehniliselt täpset juttu rääkida, vaid pigem mõelda laiemalt, näiteks sellele ammusele küsimusele pärilikkuse ja keskkonna suhetest. „Nature” ja „nurture” – kuidas need omavahel põimuvad ja loovad omakorda kultuurilist DNAd.
#000003
P: Tunnen küll. Mul on teatud kehaosi, mille puhul ma tunnen selgelt ära oma ema, ja mõne teise pealt oma isa. Ka käitumises ja mingites reageerimismustrites tunnen ära nii isa kui ka ema. Ka mõnedes žestides ja pauseerimisviisides. Kuidas sul on?
#000008
M: Isiksus ju muutub tegelikult aja jooksul väga palju – eriti aastakümnete lõikes, aga tunne mingist sügavamast või abstraktsemast jätkuvusest on selgelt olemas – see on vast see, mida võiks seostada kaasasündinud geneetilise pagasiga. Seda ei ole ma kunagi uskunud, et eelkõige või lausa ainult kultuur ja keskkond on need, mis meid voolivad ja kujundavad. Ilmselgelt on seal midagi muud ka. Füsiognoomia suhtes ma nii tugevalt seda geneetilist jätkuvust ei taju – kuigi isa noorpõlvepilte vaadates saan aru, et meil on päris palju väliseid ühisjooni.
#000009
Lisaks sellele geenitriivile juhivad ja mõjutavad nad meid nii suurelt ja võimsalt kõikvõimalike hormoonide ning keemiliste eritistega. See ei ole sugugi vähem tähtis tegur kui nature ja nurture, vaid omakorda kolmas tahk.
#000012
M: Aga kui kultuuri poolelt vaadata, siis oleks huvitav mõelda analoogsete protsesside peale inimkonna ajaloos. Tundub, et on olemas justkui mingi selge tung monokultuursuse suunas. Selline faustlik pideva vallutamise ja uue haaramise tung. Kusjuures kunstide vallas on see toonud kindlasti palju positiivset. Aga on mõtlemapanev, mis on selle mentaalsuse vastand. Tundub, et siin meie kandis on olemas mingit teist tüüpi vaimu ja vaimsust...
#000019
M: Põhja-Ameerika põlisrahvaste puhul oli huvitav see, et vaatamata nende väga erinevatele kultuuritasemetele ja ühiskondliku organisatsiooni keerukusastmetele, tegeleti agressiooni vallas suuresti ainult oma lähinaabritega. Ja isegi kõige sõjakamate tasandike indiaanlaste, näiteks poonide puhul oli totaalse vallutussõja ja lähinaabrite täieliku hävitamise kontseptsioon täiesti tundmatu. Sõjanduslikus mõttes toimus pigem selline pidev low scale warfare.
#000022
M: Eks sarnane mentaalsus tundub kumavat läbi ka keskaegsest Maarja-kultusest ja trubaduurikultuuri südamedaamikultusest. Kas see siis tähendab, et mingid arhailised jooned on sedavõrd elujõulised, et nad suudavad ikka edasi kesta?
#000035
P: Me oleme väga tublid kultuurivahetajad. Mulle meeldib, et on tulnud geneetika koos DNA-uuringutega. See on aidanud maailmapilti palju dünaamilisemaks ja ruumilisemaks muuta. Varem oli see mehaaniline ja lihtsustav. Järjestikune põlvnevus ja sirged sugupuud, mis pidid kõik Aadama juurde välja jõudma. Kui me mõtleme reaalselt, siis meil ei ole ju olnud kunagi üht ainukest algpaari. DNA ja geneetika lasevad modelleerida palju keerulisemaid maailmu, mis on tegelikkusele palju lähemal kui need naiivsed keelepuu- ja sugupuuteooriad.
#000045
P: Vääntaimede ja kõige muu sellise kraamiga.
#000048
M: Hiljutiste geneetiliste uurimuste järgi, mille esirinnas on olnud ka eesti soost teadlane Svante Pääbo, viib üks selline vääntaim meie põlvnemise ju ka neandertallasteni. Praeguse pandeemia kontekstis avastati, et neandertallaste DNA osakaaluga geenide kandjad on koroonale tunduvalt vastuvõtlikumad. Paar aastat tagasi tehti ka pöördeline avastus Hispaania koobastes, kust leiti neandertallaste kaljujoonised ning kummutati seega senine arvamus, et kunstilooming on omane ainult inimesele.
#000049
P: Kirjakultuur on normatiivne ja võimaldab moodustada püsivaid institutsioone. Ta on institutsioonide loomiseks, keeruliste koostööde tegemiseks mõeldud tööriist.
#000052
M: Sama on rääkinud ka Tormis. Teda painas pidevalt see akadeemilise kontserdikultuuri ja elava regilaulumaailma olemuslik vastuolu, millega ta maadles suure osa oma loometeest. Tundub, et arhailiste kultuurikihtide toomine kunstidesse nõuab mingit erilist põimimisoskust – kusjuures mitte ainult oma kunstivahendite mõttes, vaid ka sügavamal tasandil kogu oma elustiilis...
#000058
P: Jah, kui geneetikute sõnavara pruukida, siis akadeemiline kultuur on olnud läbi aegade alati dominantsem ja agressiivsem kui suuline pärimus, aga ilma arhailiste kultuurikihtideta hakkab akadeemilisus virelema sugulusaretuse hädade käes. Tegelikult elavad arhailised elemendid kõrgtsivilisatsioonis edasi nagu mikrobioom meie soolestikus, nad ei ole kuhugi kadunud. Tuleb lihtsalt õppida neid märkama ja võimendama.
#000059
Märt-Matis Lill on helilooja ja Eesti Heliloojate Liidu esimees, kelle loomingu fookuses on olnud pikka aega arhailise pärimuse toomine nüüdisaegsesse eksperimentaalsesse kõlapilti.
#000060
Peeter Laurits on kunstnik, kelle peamisteks väljendusvahenditeks on fotograafia ning digitaalsed manipulatsioonid. Üheksakümnendatel tegeles ta meediakriitiliste mängudega, kuid pöördus peagi süvaökoloogiasse, kolis metsa ning ühendas oma elus ja loomingus neoliitilised ning postindustriaalsed printsiibid. Praegu on ta loomingu keskmes posthumanistlik eetika.
#000061
Intuitsiooni vastandatakse tavapäraselt kõigele ratsionaalsele ning ka selle toimimist ei omistata tavakeeles mitte ajule, vaid näiteks südamele (südamehääl) või üldiselt kõhule (kõhutunne), lisaks ei tegelevat sellega ükski viiest teadaolevast meelest (vaid hoopis kuues või seitsmeski). Aga äkki on intuitiivsus hoopis üks inimaju väga ratsionaalne funktsioon?
#000064
Mikita mütopoeetilised esseed eestlusest, digimaailma plahvatus ja NO99 „Ühtne Eesti suurkogu” on vaid mõned märksõnad, mis teistkümnendatest kaasa võtta. Arutame „Plekktrummi” saatejuhiga, kas üks raamat suudab tõsta huvi eestluse vastu, kas tehnoloogia teeb kultuuri paremaks ning kas kunst saab mõjutada ühiskonnas toimuvat.
#000066
Meid ei määra vaid geenid ja elustiil, ka sära peab olema silmades! Intervjuu Lili Milaniga
#000067
Juba vanarahvas teadis üsna hästi, et lapsed on oma vanemate nägu, aga neil ei olnud päris täpselt aimu selle põhjustest. Edasises tulebki appi geeniteadus, millel on ka tulevikumeditsiinis oma (väga tähtis) roll.
#000068