Päike on suur, tumeoranž ja tumekollaneja suurnagu lõunamaade päikepidi olemaselline ju.Kuu oli suur,tumekollane ja helekollane,superkuu.Täna käisime metsasja seal tuli meil luuletus.Milleks kogu aeg nii keeruline,kui võiks olla ka lihtne,jalutuskäik oli imeline,puu peal sammal,paks ja roheline,niiske ja rõske,katsudes vetrus sissepoole,tee viis orust mägedele,üle vete, üle silla.Noored kuused,marjad,seened ja taimedja sealt viis rada,viis üles ja tagasi alla.Ja jalutasime ja rääkisimeja korraga läksid kaks tavalist eestikeelset lauselõppu riimi,neid kahjuks enam ei tea,aga edasi läks kuidagi niiviisi,et ...aga kas ma oskangi enam õhata, kui loodusest kirjutan,oli ju küll eriline see,suured paksud männid,nii suuredja nii paksud,nii palju sammaltja ritsikaid.Pärast ujumistoli nii hea vaikselt istuda,natuke väsinud,ja kuulata, kuidas nad siristavad.Ühelt poolt puude vahelt paistis teisele kaldale,lähemale sealsele majale,sealt paistis jällegi siia,päikesevalguselisele muruplatsile,kus suured puud ja vahepealt varjusja ilus oli tagumine päikesevalgus.Nojah, jalutamise ajal siis...arvasime, et õhtul laulab Eda-Ines Etti,Koit Toomega laulab,laulab duettija elus on selliseid hetki,vahel kirjutada teksti,kannab siis keegi baretti,jalutab kesk puidust parketti,kas kuskil säetakse midagi lettivõi mängitakse mõnda set`i.Jah niiviisi, et metsateel jalutasime,kus võib lugeda sonetti,meil ei olnud telefonil leviega internetti.Sain teada, et õhtul on linnas kontsert,kus laulabki Eda-Ines Etti,laulab, Koit Toomega laulab,laulab duetti,ja elus ongi vahel selliseid hetki,kirjutada, selliselt kirjutada,kirjutada teksti.Suur ja tumeoranž ja punakaskollane läks loojaja suur ja tumekollane ja helekollane tõuseb,tal oli üleeile varjutus, kui ta täis sai,aga ta on sellest nüüd üle saanud.Kui eraldi vaatama läksime,ei leidnud,kui jalutades igapäevaselt,leidsime,oli päris tore leida.Nagu ka metsmaasikaid metsast,lilli metsateeltja kivisisalikke silla lähedalt.
#000004
Luuletust inspireeris kirjutama see kaunis koht:
#000005