Laupäeval oli siis koolitus. Mina filmisin, spetsialist seletas, tütar oli julge, kes kohe katsetas ka. Ja katsetas kohe nii, et tahaks aga veel. Traktorit, andke talle traktorit! Aga ma ei julge tal lasta sõita, kui spetsialisti juures pole. Mina pole veel spetsialist. Mina pean enne vähemalt viis korda selle video läbi vaatama, kus spetsialist seletab, et traktor, ja et loe kangi peal olevaid kirju (tegu on Jaapani traktoriga ...), ja et enne mingis suunas liikumist pead sinna poole vaatama ja röögatama jne.
#000000
Tütar aga lihtsalt sõitis ja liigutas koppa ja üldse. Tantsija asi, koordinatsioon nagu kassil.
#000001
Mul on nüüd mingi 30-40 ruumi puid, kenasti halgudeks tehtud ja puha. Võin endale neist kindluse laduda. Iga kord, kui mõtlen, et peaksin minema kõnnitiirule, lähen hoopis puid liigutama. Halud tegi see masin, mille ots siin pildil paistab
#000002
Aga ikkagi on mul elu kui hernes.
#000005
* kui ilm täiega käru keerab, jätan kleidi koju
#000007
Pühapäeva hommik algas kuuldemänguga "Teeme emale pannkooke". Lebasin pimedas toas, ametlikult magamas, ja kuulasin köögist kostvaid hääli. Käivitusid erinevad kodumasinad, vaieldi selle üle, kelle ülesanne on vahukommidele ketšupi lisamine. Kempsu minna ma ei saanud, kassi välja lasta ka mitte. Kass nurises hääle kähedaks.
#000008
Hommikul aga tegime ilusa tee, mina rehaga ja traktor. Traktori roolis ei olnud mina. Otsustasin, et selle aasta jooksul võtan end siiski kokku ja õpin seda masinat kasutama.
#000010