Jah, kui selle nii sõnadesse paned, on sul igati õigus. Kunagi hakkas meil oma eludega liiga kiire, et tädi juures pikemalt peatuda/iga kord läbi hüpata, praegu mõtlen ma, et annaks palju, et saaks koos Idaga neljandale korrusele ronida
#000006
Kuna vanaisa oli haige, ja mitte lihtsalt natuke, vaid ikka saja tõsise hädaga, siis tema jaoks oli see minek kergendus. Mõnikord on isegi parem, kui ei näe neid viimaseid hetki, nõrgema närvikavaga ininesel võivad pikaks ajaks mällu sööbida ja siis mäletadki inimest sellisena nagu ta seal piineldes oli. Ma usun, et sinu enda tervist silmas pidades ehk oligi hea, et saatusesõrm mängu tuli ja Eesti sõit lükkus edasi. Peamine on ju see, et ta oli üks väga vahva mees, kellega koosveedetud ajast on sul hulganisti toredaid mälestusi kaasa võtta ja tulevikus oma tütrelegi rääkida. (Seda on juba pildilt näha, et ta oli muhe tüüp).Negatiivsust on nagunii hirmus palju meie ümber, katsu enda vastu mitte nii karm olla. Leina rahus! Ja sulle omasel moel. See, et sa seda postitust teistega jagasid, näitab su tugevust. Ma ei oska muud öelda kui, et hirmus kahju, et srlline uudis sind tabas. Kallid!
#000015
AnonymousMay 3, 2016 at 11:30 PMViimases lõigus harjuma=häirima. Must love autocorrect :PDeleteRepliesReplyReply
#000021
Viimases lõigus harjuma=häirima. Must love autocorrect :P
#000022
Tunnen kaasa teie perele :( Ja nõustun täielikult Nelega. Hüvasti jätta saab ka mõtetes, alati ei pea kohal olema.
#000025
Persevestid haiglast... see oli inetult öeldud ja tegi mulle väga haiget, sest haiglatööd sageli ei mõisteta ning tihti valatakse oma frustratsioon haigla ja arstide peale välja. Needsamad haiglatöötajad ju olid Su vanaisaga tema raskes võitluses ja hääbumises, olid viimaste hetkedeni välja.... Ja lihtsalt vale numbri valimise eest patsiendi haigusloo pealt saavad sellise sõimu kaela?
#000029