Tervitan teid Rootsimaalt Linköpingust. Sattusin siia teatrit tegema, kui üks mu tuttav neiu Tartu Üliõpilasteatri aegadest helistas mulle ja kutsus appi üht lavastust lavastama. Selle neiu nimi on Kaire Russ ja ta on üks igavesti vahva ja suure hingega lavavõitleja ja filmitädi.
#000000
Tal ja trupil oli enne minu tulekut käsil lavastus, mis eesti keeles kannab pealkirja “Ma ei ole vägivaldne inimene”, kuid lavastaja puudumine ja lahkhelid trupis viisid selleni, et importisid minu justkui põrsa kotis appi. Siin ma nüüd siis olen, kirjutamise hetkeks üle kahe nädala (sama palju on ka ees) heitlike läänemereilmade ja teatriime sündimise sees.
#000001
Nad näitasid mulle esimesel päeval ette, millega nad varem tegelenud olid ja pärast lühikest mõtteaega otsustasin, et nende tegevus pole üldse viljakas olnud ning et vaja on valmis teha hoopis uus näitemäng. Kahe nädalaga treisime uue kulgemise, millele panime pealkirjaks “Love me tender, love me true”.
#000003
Lugu räägib perekonnast, mis paraku ei toimi ja tekitab seetõttu osaliste omavahelistes suhetes palju halba. Peageleaseks on tütarlaps nimega Sara, kelle kujunemise loo selles halvas kastmes vaatajateni toome. Kuna aga kannatamist keegi vaadata ei jaksa, oleme püüdnud kõike seda läbi nalja, absurdi ja tantsu väljendada.
#000005
Võõramaalastega proove teha on üllatavalt mõnus. Lisaks Kairele löövad kaasa juba staažikas Simon Manns ja tantsu-ooperi-teatritaustaga Hilde Veronika Höie. Kõik nad on suured lavavõitlejad ja Eestiski oma oskusi täiendamas käinud. Indrek Sammul on nende hää sõber, kuid Hellar Bergmanniga nad kohtunud ei ole, on kuulnud ainult legende.
#000008
Toomkirik, ei jäänud väga hästi pildile. aga kell on varsti 12
#000009
Imeilus päikeseloojang pilvede ja kuuga
#000010
Eestlased joovad veini (mina ja Kaire)
#000012
Nojah, aga aitab teatrist. Linköping ise on nagu Tartu, umbes sama suur, kuid ilmselt kümme korda rikkam. Toiduainete hinnad on praktiliselt samad mis Eestis, kommunikatsiooniteenused aga kolm korda kallimad.
#000013
Pohmellihommikusöök: päikesepaiste, munad, oad, kroisandid ja küünal
#000014
Kui me Eestis oleme harjunud, et internet on igal pool ja enamasti ka tasuta saadaval, siis siin see nii ei ole. Otsisin ühel pärastlõunal kesklinnast kohvikut, kus oleks nett, võite kolm korda arvata, kas ma leidsin või mitte. Loomulikult mitte. Siis avastasin raamatukogu, kus on nett, kuid nii aeglane, et skaipimine oli piin. Aga raamatukogu ise on ilus ja mugav.
#000015
Peale olematu neti (mis on kuritegu e-eestlaste silmis) on siin väga häirivaks faktoriks mustlaskerjuste rohkus. Nad istuvad suuremate kohtade ees ja kerjavad üsna pealetükkivalt: lehvitavad ja naeratavad ja kolistavad topsi. Nad on tõepoolest igal pool! Toomkiriku ees, mäkdoonaldsi ees, galerii ees, raamatukogu ees, kino ees, aga teatrite ees mitte, sest teater pole siin popp.
#000016
Päikeseloojangu pilt, millele on filter ka peale tõmmatud, et oleks ägedam
#000017
Vist ikka ei aita teatrist. Käisin vaatamas üht hüsteerilist lasteetendust ja saan aru, miks lapsed teatrisse minna ei taha. Lärmakas vorm ja tühi sisu teatrit armastama ei kutsu. Pigem oli tegu uppuja viimase karje kui etendusega. Kairel on missioon siin kohalikku teatrielu edendama hakata, jõudu ja jaksu talle selle jaoks!
#000018
Tantsumaja, kus noored balletineiud jalga keerutavad
#000019
Ühel pühapäeval käisime Kairega siinses Toomkirikus teenistusel. Kaire käis esimest korda armulaual ja pärast sõime kooki ja kohvi. Kui küsisin, mis maitsega see oblaat oli, siis vastuseks oli “nagu paber”.
#000020
Kohvik, kust kirjutan viimaseid sõnu
#000021
Ja armulauavein? “Alkoholivaba.” Kogemus iseenesest oli tore ja võõras samaaegselt, miks ikkagi me kummardame taparelva risti? Samahästi võiks ka ju giljotiini kummardada? Aga jätsin need mõtted kus see ja teine. Ikkagi pühapäev!
#000022
Kaire sinises kleidis. Mul pole õrna aimugi, miks ta tahtis, et ma selle pildi ka blogisse saadaksin
#000023
Kirjutan teile viimased sõnad kohvikust A Piece Of Cake, kus lõpuks ometi olen leidnud hea interneti, odava kohvi (25seki eest saab piiramatus koguses kraami) ja mõnusa meeleolu.
#000024
Head sügise algust teile kõigile ja sellise pühapäevatervitusega ma nüüd hüvasti jätangi, soovin veel Jaanikale vägevat lavaväge ja teistele mustkastlastele kunstilist inspiratsiooni ja publikule võimsaid elamusi!
#000025