Saame tuttavaks ja leiame teile parima lahenduseEttevõtteleÜksikisikuleMeie luguMeeskondPartnerid
Ettevõtted, kes astuvad läbipaistvaid samme jätkusuutlikkuse teekonnalInchcapeDentsuMapri EhitusBCS IteraCoop VõruNetgroupProjektidBlogKontakt
#000000
Saame tuttavaks ja leiame teile parima lahenduse
#000001
Ajal kui maailmas räägiti potentsiaalsest digitaalsest kollapsist ehk terminist Y2K ja sellest, kas it-seadmed toimivad pärast kurikuulsat 31. dets. 1999 kuupäeva, unistas üks 10-aastane poiss esimesest isiklikust arvutist. Tema nimi oli Argo – GreenDice’i idee autor.
#000003
Minu silmad kohtusid arvutiga esmakordselt lapsepõlve parima sõbra juures. Nägin elu esimest arvutimängu ja sammudes tagasi koju imestasin, kuidas üks seade niivõrd haaravaks osutus.
#000004
Igatahes olin müüdud, tahtsin isiklikku arvutit. Nagu iga 10-aastane, et saaks alustuseks lihtsalt mängida 🙂
#000005
Iganädalane “Kuldne Börs” ja kolimine
#000006
Kolimine? Siis tuli šokk, ema ja isa olid otsustanud osta maja. Elasime Võru vallas ja niigi pisikeses kohas. Maamaja asus Räpo külas, sama vald, aga see vahe, et kui eelmises leidus umbes 100 inimest, siis Räpol tundus olevat null. Kaotasin kõik oma küla sõbrad ja see R-tähega koht tundus täielik tühermaa. Isegi kui pikalt otsida, siis lähim naaber ilmus silmapiirile 2km kauguselt ning oli 60-aastane vanahärra.
#000008
Reaalsus kohal, unistasin aina enam isiklikust arvutist, nägin seda kui oma uut parimat kõige targemat sõpra. Kahjuks pärast maja hankimist ei saanud vanemad arvutiostu enam lubada, raha oli niigi alati puudu. Pealegi oli tol ajal arusaam teine. Produktiivne töö tehti labidaga maad kaevates, kirvega puid lõhkudes, loomi talitades, marju või seeni korjates, aga kindlasti mitte arvuti taga.
#000009
Vähemalt sattusin kolimisega Võru linnakooli, kus oli arvutiklass. Koduteel umbes 8km kaugusel asus avalik internetipunkt, seal sain nädalas paar tundi oma unistusele otsa vaadata. Kinnitasin endale, et minu unistuse pill on palju-palju kiirem ja parem kui need avalikult kasutatavad raalid.
#000010
Minu esimene arvuti ja maailma kõige õnnelikum inimene
#000011
Aastad möödusid, sain 15. aastaseks, turule olid jõudnud Pentium 4 põlvkonna protsessorid ja mu ema ütles mulle kaua oodatud sõnad. Vali endale arvuti, oleme valmis selle krediitkaardi abil soetama (tagantjärele mõeldes, 20% intress, et täita teismelise unistust).
Minu esimeseks arvutiks sai ORDI, mis maksis ligikaudu 13 000.- krooni ja nii tundsin end maailma kõige õnnelikuma inimesena.
#000012
Arvuti ilma internetita on nagu auto kütuseta
#000013
Kogusin raha ja ostsin endale elu esimese arvutimängu, milleks osutus “Worms” . Tõin CD plaadi koju ja installeerisin arvutisse. Mõned päevad ja hakkas juba igav. Tekkis arusaam, et arvuti ei saavuta maksimaalset potentsiaali, kui pole ühendatud internetti. Olin ju internetti avalikes punktides kasutanud ja teadsin selle kasu.
#000014
Panin peas pildi kokku ja leidsin ennast uuelt missioonilt, leida lahendus, kuidas saada koju internet.
#000015
Elasin ju endiselt selles suurepärases kohas, kus tundus, et peale meie ei elagi teisi inimesi. Ema ja veel vähem isa, kes tegelikult pole tänaseni kordagi arvutit kasutanud, teemast midagi ei teadnud. Uurisin omapäi erinevaid lahendusi, käisin läbi kõik tavapärased teenusepakkujad ja selgus kurb tõsiasi – internetti meie majja pole võimalik pakkuda.
#000016
Ei, ei, ei, ma ei leppinud sellega! Polnud lihtsalt võimalik, et vanemad kolisid täpselt sinna, kuhu ükski internetilahendus ei küündi. Hakkasin arvutiklassis lugema foorumeid, kaevasin artiklites ja otsisin informatsiooni. Avastasin, et isegi kõige inimtühjemates kõrbekohtades on internet tänu satelliitidele.
#000017
Olin endiselt 15 ja võtsin asja ette. Arvuti abil sain info, kuidas ehitada satelliidikomplekt, millega püüda taevast internet. Mäletan tänaseni, et taldrikuks sai Triax 110cm (mida näeb ka pildilt).
#000018
Tellisin arvuti teel Saksamaalt tuuneri Dreambox, satelliidipead ja erinevad vajalikud vidinad. Asjad koos asusin paigaldama, sättisin ja sättisin kuni lõpuks oli meil kodus kolme kanali asemel 5000 kanalit.
#000019
Sain kätte neli satelliiti – Astra, Hotbird, Sirius ja Thor. Tegutsesin endalegi teadmata nagu fanatt. Tagantjärele mõeldes, nii imelik kui see ka pole, kui inimestel on eesmärk otsivad nad pidevalt võimalusi ja lahendusi, et seda ellu viia.
#000020
Mul edenes hästi ja arvutitehnika kauge isa ei mõistnud, kuidas oli nüüd kodus kolme kanali asemel pea 5000 kanalit. Telekat meeldis talle pärast rasket maatööd ikka vaadata.
#000021
Mina ei tahtnud telekat vaadata, tahtsin internetti! Sõlmisin ühe saksa teenusepakkujaga lepingu ja kodus oli lõpuks internet. Selgus, et see liiklus on ühesuunaline, et taevast info alla tuleks on vaja sinna teade viia. Päringu saatmine maalt orbiidile oli hirmkallis ja selleks raha polnud, kuid siis avastasin, et selleks sobib mobiiliga tekitatav GPRS ühendus. Otse loomulikult ei olnud kodus ka korralikku telefonilevi. Mobiil pidi paiknema teise korruse aknast väljas, et üldse mõni levipulk tekiks. GPRS oli aeglane, aga kui päring sai saadetud, siis tuhisesid internetilehed arvutisse äärmiselt kiiresti.
#000022
Minu missioon oli saavutatud, mul oli kodus päris oma internet!
#000023
Lahendades kodust internetiprobleemi õppisin satelliitidest ja nendega seonduvast. Kuigi isale ei meeldinud, et arvutitega jändasin, toetas mind ema, kes ütles, et tee seda, mis meeldib ja nii oligi. Hakkasin inimestele pakkuma analoogseid lahendusi nagu tegin endale. Tellisin seadmed, panin komplektid kokku ja müüsin maha. Teenisin palju rohkem kui marjade korjamise, puude lõhkumise või muu säärasega. Arvutioskused kasvasid ja keskkooli astudes asutasin õpilasfirma. Valmistasin ettevõtjatele visiitkaarte ja lõin neile kodulehti.
#000026
Märkamatult õppisin arvuti abil tundma erinevaid valdkondi, katsetasin mitmeid ettevõtmisi ja läbi juhuse sattusin pakkuma IT-tehnikat (aastal 2009 sündis NB.ee OÜ). Taipasin, et see sama seade, millest unistasin, pani mind it-maailma kohta huvi tundma ning muutusin arvutimaailmas üpris pädevaks. Varasemalt nõustasin tuttavaid, kuid nüüd pakkusin turule personaalset tehnikapartnerit, kes vastutas klientide heaolu eest ka pärast seadmete müüki.
#000027
Tuli aeg astuda ülikooli. Liisk langes TTÜ keskkonnatehnika inseneri erialale. Olin juba it-maastikul tegev, aga loodus ja keskkond sümpatiseerisid ning õppest kasvas välja keskkonnateadlikkus.
#000028
Ligikaudu 10 aastat oli möödunud NB.ee loomisest ja firma oli Eestis saavutanud korraliku positsiooni. Lisaks tegutsesime Lätis.
#000029
Juhuslik turismireis viis Marokosse, väikekülla nimega Tagazhout. Tegu ei olnud tavalise turismikuurortiga, vaid sattusime reaalse kohaliku elu keskele. Surfiklubi manager Hamza oli suhteliselt IT pädev, sest töötas varasemalt arvutite paranduses. Pärast temaga vestlust jäi mulje, et kogu riik on päris it-teadlik. Hakkasin entusiasmist suhtlema kohalike inimestega ja sain aru, et minu loodud eeldus oli täiesti petlik.
#000030
Inimesed ei mõistnud, kuidas saab arvuti nende elu paremuse poole muuta. Kuigi nende ees seisis nüüdseks 30-aastaseks saanud sama poiss, kes veel 15 aastat tagasi unistas oma elu esimesest arvutist ja kelle elu arvuti oli täielikult muutnud. Arvuti asemel unistas iga marokolane hoopis sellest, et saaks emigreeruda Euroopasse. Põhjuseks madal palk, kui leiad töökoha, siis teenid Marokos ligikaudu 300eurost kuutasu.
#000031
Leidsin ennast mõttelt luua Agadiri (linn Marokos) arvuti huviring. Tahtsin rääkida, kuidas seadme teel oma elujärge parandada, olin ju läbinud analoogse teekonna. Teadsin NB.ee kaudu, et arenenud riigid Euroopas upuvad vanasse tehnikasse ja me ei suuda seda maksimaalselt taaskasutada. Turg on kasutatud seadmeid täis, kümneid kui mitte sadu tuhandeid vedeleb lihtsalt hulgiladudes.
#000032
Lõime koos Hamzaga ettevõtte, mille nimeks sai ChipTech, rentisime pisikesed ruumid ja täpselt enne Covidit tõime Euroopast esimesed 60 sülearvutit.
#000033
Arvutioskus võimaldab teha kõrgema lisandväärtusega tööd
#000034
Osalejatel, kel tekkis arvutimaailma vastu huvi, oli võimalik soetada korralik, kuid ca 6 aastat vana seade. Hinnaks ligikaudu 200-250eurot, et siis juba meiega edaspidi veebi kaudu areneda.
#000035
Küsimus, millest sai alguse GreenDice’i kontseptsioon!
#000036
Kaugõpe ja -töö kutsusid esile arvutimaailma murekohad. Isegi Eestis tuli välja erinevaid probleeme, kus perekondadel puudus arvuti kasutamise võimalus. Olin juba unustanud, et ka tänasel päeval elab Eestis meeletult palju lapsi, kes sarnaselt minule unistavad oma elu esimesest arvutist. Seade, mis tegelikult võib neile anda sarnase tõuke nagu minule.
#000041
Otsisin lahendust ja visandasin paberile ühe it-tehnika toote täiusliku ringi, millest sai täring. Sündis GreenDice, sümboliseerides meie missiooni. Muuta arvutimaailm kättesaadavaks igale inimesele maailmas. Olenemata sellest, millises maakera nurgas ta parasjagu paikneb. Arvuti saab muuta elu ja võrdset arenemisvõimalust läbi digimaailma väärib meist igaüks. Just seepärast loob GreenDice rahvusvahelist kogukonda, mis hetkel on Eestis ja Lätis, kuid tulevikus jõuame taas kord kaugemale.
#000042
Juba praegu on Eesti inimestel võimalik liituda kogukonnateenusega vaid 5,9€ eest kuus. See on tasu, mida peame kõigi jaoks jõukohaseks, lisaks võtame inimeselt ära kõik seadmega seotud riskid ja anname juurde hariduslikult suunava kogukonnaplatvormi kasutusõiguse.
#000044
Iga aasta toodetakse maailmas rohkem kui 2 miljardit IT-tehnika seadet. Meil on lahendus, kuidas juba toodetut maksimaalselt taaskasutada ja hoida ära ebavajalik tehnikaprügi teke,
#000045
Kuid, mis kõige olulisem – täidame paljude inimeste unistuse arvutimaailmast ning kogukonna kaasabil muudame selle lõpuks ka arusaadavaks.
#000046
Härgmäe 22-6 ja Aia 3, Tallinn
#000049
GreenDice AS. Kõik õigused kaitstud
#000050