Castlelady22. oktoober 2014, kell 21:281956. aastal anti lennuspordiklubile aerostaat e loheõhupall, mis hõljus trossi otsas paigal 500-800 m kõrgusel ning gondlis oli lisaks instruktorile ruumi 3 langevarjurile. Sellised tingimused küll ei andnud spordimeisterlikkust, kuid saadi treenida maandumistäpsust ning viithüpetest tulid kõne alla ainult kuni 5-sekundilised kukkumised, sedagi pooleldi pahuksis ohutusnõuetega. Ohutustehniliselt ei tehtud sportlikke hüppeid madalamalt kui 500 m kõrguselt. 1960. aastal tulid Jak-12 ning 1964. aastal AN-2, mis mahutasid juba 10 sportlast.VastaKustutaVastusedVastaAki23. oktoober 2014, kell 14:16See oli Tallinnas, Tartu klubil ei ole kunagi aerostaati ega An-2 olnud. 1975.aastal, kui mina esimese hüppe tegin, telliti nii An-2 kui ka langevarjuinstruktor Mere Tiit Tallinnast. Illar Link rääkis kunagi oma esimestest langevarjuhüpetest, mis ta tegi õhupalli gondlist, mulle jäi mulje, et tegemist oli päris õhupalliga, aga võib-olla oligi seesama aerostaat. VastaKustutaVastusedVasta
#000000
1956. aastal anti lennuspordiklubile aerostaat e loheõhupall, mis hõljus trossi otsas paigal 500-800 m kõrgusel ning gondlis oli lisaks instruktorile ruumi 3 langevarjurile. Sellised tingimused küll ei andnud spordimeisterlikkust, kuid saadi treenida maandumistäpsust ning viithüpetest tulid kõne alla ainult kuni 5-sekundilised kukkumised, sedagi pooleldi pahuksis ohutusnõuetega. Ohutustehniliselt ei tehtud sportlikke hüppeid madalamalt kui 500 m kõrguselt. 1960. aastal tulid Jak-12 ning 1964. aastal AN-2, mis mahutasid juba 10 sportlast.
#000001
See oli Tallinnas, Tartu klubil ei ole kunagi aerostaati ega An-2 olnud. 1975.aastal, kui mina esimese hüppe tegin, telliti nii An-2 kui ka langevarjuinstruktor Mere Tiit Tallinnast. Illar Link rääkis kunagi oma esimestest langevarjuhüpetest, mis ta tegi õhupalli gondlist, mulle jäi mulje, et tegemist oli päris õhupalliga, aga võib-olla oligi seesama aerostaat.
#000002
Näiteks soovis proua O, et endiste aegade lugu oleks kuidagi usutavalt olemas. Proua O ei tahtnud, et kõik pudeneb silme ees laiali. Et on ainult suvalised punktid, mida võib igast küljest vaadelda, kuid mis iialgi ei muutu absoluutseteks joonteks või joonisteks.Proua O soovis, et tal oleks kindel pilt. Proua O tahtis olla kindel.Proua O vajas ka mõttekaaslust.Aino Pervik "Proua O imekspanemised", lk 20Mõttekaaslased võivad kirjutada . Fotod on pärit erinevate inimeste kodudest ning neid on siiamaani näinud vaid kitsas perekonnaring. Kuid ma arvan, et see on meie kõigi ühine ajalugu ja olen palunud fotode omanikelt luba nende piltide siin avaldamiseks.PILTIDE KASUTAMISEL PALUN LINKIDA VÕI VÕTTA .
Linnaliinibuss Kalda tee peatuses 1977. aastal
#000003
Linnaliinibuss Kalda tee peatuses 1977. aastal
#000004