Lauri on jälle kaugel ja kogu koduga seotud jamad on minu ajada. Mind üldse ei ärrita. Valetan. Aja jooksul on juhtunud minuga nii, et kui närvi lähen, siis hakkab vasak silmalaug tõmblema. Ma pole peegilist küll vaadanud, kas seda ka kõrvalistele näha on, aga mina tunnen seda selgelt ning see on seotud vaimse pingega. Vb viskab rõhu ka kõrgeks, ei tea, aga ma olen juba omajagu elu näinud ja eks see minu “parim enne” ole ka juba ammu möödas.
#000004
Hagen on meil tubli traktorist. Traktoril on tegelikult see punane kapott ka polemas, aga see on kusagil ja see pole ka oluline, sest tähtis on see, et masin sõidab ning selle ette rakendatud hobused on pestud, kustud ja kammitud. Annabel veab Hagenit hea meelega mööda aeda, Alexander võtab ka vahel vaevaks... See traktor on Annabeli ajast. Vanust siis kusagil 12 aastat? Kõige rohkem rõõmu on sellest tundnud Alexander ja nüüd siis Hagen. Albert põlgab kõike ning Annabel polnud ilmselt masinamees. Lapsed ongi erinevad, Hagen on näiteks see, kes naudib kõike ja võtab kõigest maksimumi.
#000008
Albert on jällegi see mees, kes on avastanud enda jaoks nukumaja ja mängib seal leludega tuttu minemist. Albert on võimas lutt-mees meil ka, kes lätsutaks seda igal ajal. Albert on see mees, kes tavaliselt hommikuti on meil pahas tujus ja peale lõunaund on jälle rõõmus ja toimekas. Albert on minu padjaröövel ka: talle enda pandjad ei meeldi- need kakub ta padjapüüridest välja ja loobib voodi taha. Ma ikka kesköö paiku üritan enda patja tagasi saada, aga kui mehike öösel avastab, siis röögib ta lohutamatult seni kuni saab padja tagasi, mis sest, et ta enamus ajast üldse selle peal ei magagi...
#000009
Ja midagi ilusat veel lõpetuseks: käisime umbrohtu korjamas. Käisime? Jah, Tiinaga. Annabel jälle ohjas tsirkust ajal, kui mina mööda kraavipervi maltsa kakkusin.
#000010