Metsisele sobivate elupaikade tagamine kaitseb ka teisi liike
#000000
Metsis on Eesti aladel elanud vähemalt sama kaua kui inimene. Ta on jändrike mändide ning mustikarikaste 100-aastaste metsamaastike lind, kelle ajalugu Eestis ulatub viimase jääaja järgsesse aega.
#000001
Kolmeosalise sarja viimases osas räägib Tartu ülikooli ökoloogia ja maateaduste instituudi doktorant Eliisa Pass Eesti ühe põlise linnuliigi ning loodussümboli metsise sobilike elupaikade muutumisest ja nende vähenemise põhjustest.
#000002
Esimest osa loe siit: Saja-aastase Eesti põliste metsade lind – metsis
Teist osa loe siit: Metsise arvukus on sajandi jooksul langenud kogu Euroopas
#000003
Metsisekukk / foto: Arne Ader ()
#000004
Kogu Euroopas peetakse metsisepopulatsioonide vähenemise peamiseks põhjuseks intensiivset metsamajandust, mille tagajärjel on vähenenud vanade loodusmetsade pindala. Suured lageraielangid muudavad oluliselt metsisele sobivat maastikku, mille tagajärjel on kuked sunnitud vahetama mängupaika. See põhjustab lindudel stressi, mille tagajärjel võib väheneda viljakus, aga ka suureneda oht mõne kiskja saagiks langeda (Rolstad & Wegge 1989). Eestis on leitud seos lageraiete ning metsisemängu suuruste vahel – mida kaugemal on lähim raielank mängust, seda suurem on mängus osalevate metsisekukkede arv. Suuremad mängud asuvad vähemalt 777 meetri kaugusel lageraiest ning piirkondades, kus lankide suurus on väiksem kui 0,6 ha (Randla et al. 2015). Nii metsakuivenduse kui lageraiete tagajärjel väheneb mustika katvus (Sjöberg 1996; Lõhmus & Remm 2017), mis on eluliselt tähtis toidutaim just tibudele. Kuna mustikas kasvab vaid vähemalt 60-70 aastates puistutes, halvendab majandamise käigus toimuv metsade noorenemine metsise elupaigakvaliteeti.
#000005
Üha enam leitakse, et intensiivse metsamajandusega suureneb kisklusrisk kanalistele. Rootsis ja Lõuna-Soomes on välja selgitatud, et inimmõjulistes, raiutud metsamaastikes on suurenenud rebaste ja vareslaste arvukus (Andren 1992; Kurki et al. 1998), kusjuures Lõuna-Soomes on samadel aladel langenud ka metsise sigimisedukus (Kurki et al. 2000). Arvestades, et metsisel on palju vaenlasi juba looduslikult, on kiskjate kõrgenenud arvukuse tagajärjeks sigimisedukuse kiire langus.
#000006
Samuti on teada, et metsamaastiku muutumine mõjutab kiskjate liikumismustreid. Näiteks metsnugis on kohastunud elama ainult metsades ning väldib lagedaid alasid, sealhulgas raielagendikke (Brainerd & Rolstad 2002). Kui maastikul metsa osakaal väheneb ning raiesmike osakaal suureneb, satuvad metsnugised ja metsised samadesse allesjäänud metsalaikudesse – nii suureneks metsise suremus ka ilma kiskjate arvukuse tõusuta (Storaas et al. 1999). Et vältida kisklusriski, võivad metsised siirduda pesitsema lagedamatesse kohtadesse, kus neil on suurem tõenäosus silma jääda näiteks röövlindudele.
#000007
Nii Eestis kui ka Euroopas asuvad metsisemängud ning pesitsuspaigad üha enam ka keskealistes ja inimmõjulistes puistutes (Wegge & Rolstad 2011; Sirkiä et al. 2011). Heaks näiteks on Soomaa kuivendatud metsamassiivid – kuigi algne elupaik on läbi teinud põhjaliku ökoloogilise muutuse, on seal mängivate kukkede arv aastatel 2013–2017 suurenenud (M. Leivits, avaldamata andmed). Ühelt poolt näitavad tulemused, et metsised suudavad muutuval maastikul teatud määral kohaneda, kuid teisalt ei saa sellega õigustada intensiivset metsaraiet metsise elupaikades – suurenenud kisklusrisk on seotud just majandustegevusega. Hiljuti leiti Rootsis, et kiskluse mõjul toimuv metsisepopulatsioonide vähenemine on kõige märkimisväärsem killustatud ning ebasoodsates elupaikades, ent kvaliteetsed elupaigatingimused ning piisav ühendatus alampopulatsioonide vahel kompenseerib kiskluse negatiivse mõju (Kämmerle et al. 2017). Et Eesti puhul nendes mehhanismides selgusele jõuda, on tarvis põhjalikult uurida kiskjate liikumismustreid ning toitumissuhteid inimmõjulistes metsamaastikes.
#000008
Kokkuvõtteks võib öelda, et metsis seisab tänapäevastes metsamaastikes vastakuti komplekssete ohtudega. Et seda liiki kaitsta, on tarvis probleemile läheneda maastikupõhiselt kõiki võimalikke mõjusid arvesse võttes. Metsist peetakse muuhulgas oluliseks niinimetatud katusliigiks ehk liigiks, kes vajab elamiseks palju ruumi ning kes on elupaigatingimuste suhtes valiv. Tagades katusliikidele sobivad tingimused, on kaitstud ka vähemtundlikud liigid. Eesti rahvapärimuses on peetud metsist ka metsarahva haldjaks, kes kõiki metsaelanikke hoiab ja kaitseb – arvestades katusliigiteooriat, võib see nii tõesti olla.
#000010
Linnuvaatlejaga saab ühendust e-posti linnuvaatleja/at/linnuvaatleja.ee teel
#000013
Tekstide kasutamine lubatud viitamisega Linnuvaatleja kodulehele
#000015