Mäletan, nagu olnuks see alles eile, kuidas tulin linnapea Edgar Savisaare vastuvõtule (ka sinna pääsemine polnud kergete killast) ja ütlesin ausalt: “Unistan Teie meeskonnas töötamisest. Oskan hästi tekste kirjutada, loenguid pidada, inimestega suhelda ja olen väga vastutustundlik.”
#000002
Kaks päeva hiljem helistati mulle linnakantseleist ja tehti ettepanek asuda Leo Vaino juhtimisel tööle meediaspetsialisti vabal ametikohal. Esimesed kuus kuud ma sõna otseses mõttes ei uskunud oma õnne, seejärel aga mõistsin, et mu unistus on täitunud. Ma töötan legendaarse Savisaare meeskonnas!
#000003
Need neli aastat, mil ma koos Edgariga linnavalitsuses töötasin, kujunesid tõeliseks poliitika- ja kommunikatsiooniülikooliks. Vähe sellest, et töö oli huvitav, ka Edgar ise äratas imetlust ja kohati aukartust.
#000004
Edgar oli nagu kaheksajalg. Tekkis tunne, et tal on näpp pulsil kõigis Eesti piirkondades, et ta on üheaegselt igal pool ja teab kõigist kõike. Edgar leidis alati aega inimestega vestlemiseks ja neilt nõu küsimiseks. See oli kirjeldamatult meeldiv tunne, kui niisugune legendaarne inimene sinu arvamust küsib, selle ära kuulab ja mõnikord isegi ellu viib. Ühel niisugusel kohtumisel, kui arutasime, kuidas suurendada valijate aktiivsust, tegin ma ettepaneku rajada valimisjaoskonnad kaubanduskeskustesse. Inimene läheb poodi leiva järele ja ühtaegu ka hääletab. Nüüd on isegi raske ette kujutada, et kunagi oli teisiti.
#000008