UudisedKultuurAKEesti uudisedSportVärsked raadiouudisedVälisuudisedMenurus.err.eeMajandusTeadusnews.err.eeArvamusReitingudIlmViipekeelsedTVETVETV2ETV+RaadioVikerraadioRaadio 2KlassikaraadioRaadio 4Raadio TallinnLasteleJupiterJupiterArhiiv
#000002
Asko Künnapi võluv kaanekujundus. 94 lehekülge – parajalt pikk. Alliteratsioonile ja numbrimaagiale alluv, juba iseenesest metafoorsena mõjuv pealkiri. Eesti Kultuurkapitali toetus. Nimekas toimetaja Jürgen Rooste. Reijo Roosi "kured kotkad kajakad" täidab esmapilgul kõik luulehuvilise lugeja kriteeriumid ühe noore autori debüütkogule.
#000006
Linnud on mitmeid mütoloogilisi taustsüsteeme ühendav element ning inimestel on kinnistunud ettekujutus nende olemusest. Nii nagu vihmane sügisõhtu või päikseline suvepäev seostuvad kindlate emotsioonidega, oleme ka erinevatele lindudele omistanud teatava tähenduse. Seeläbi näitab ka pealkiri "kured kotkad kajakad" meile suunda, kuhu lugema hakates vaadata. Kurssi kinnistavad luulekogu kuus osa, mille pealkirjadeks on lindude ladinakeelsed nimetused, need annavad lugejale vihje, millist tähenduskihti iga alapeatükk kanda võiks. Kiusatus ühendada autor ja tema soome-eesti taust lüürilise minaga näib seejuures õigustatud – ei suitsupääsuke ega laululuik jäta kahtlust, millest luulekogu vastavas osas juttu tulla võiks. Naerukajakas, valge toonekurg, merikotkas ja ronk jätavad tõlgendusele pisut rohkem ruumi, ent kui lugeja on Roosi omailma sisse elanud, leiavad ka need linnud endale üsna kindla pesa.
#000007
Roosi lugedes tasuks tähelepanu pöörata ajakasutusele nii üksikluuletustes kui ka tsüklites. Heaks näiteks on kogu kaks viimast osa, "haliaeetus albicilla" ja "corvus corax", ning "haliaeetus albicilla" teine luuletus, "jalad jälle" (lk 71). Esmalt vaatlen selle teksti ajadimensiooni:
#000010
1 su aken oma helesinises2 helendab kauguses3 kui mõistan äkki4 et mu jalad tõid mind siia5 ja ise ei aimanud ma6 midagi78 kirjutaksin sulle ja kysiksin9 et kas oled kodus, läheks10 jalutaks veidi?1112 vahest13 tuleksidki?1415 kirjutaksin sulle16 kui ma ei tunneks end 17 veidi rõvedalt18 sest see pole esimene kord19 kui jalad paha aimamata20 mind su akna alla vedanud
#000011
Read 1–2 panevad paika aegruumi, kõige lihtsama oleviku, mis algab luuletust lugedes lugeja jaoks iga kord uuesti – viibime helesinisest aknast helendava valguse raadiuses. Kuigi rida 3 eksisteerib ise äsjanimetatud olevikus, avab see ukse minevikku, mida lüüriline mina ei teadvustanud enne 3. real kätte jõudnud hetke. Read 4–6 avaldavad lugejale äsjase mõistmise sisu ja hiljutised sündmused, jalutuskäigu aknani, mille kestel lüüriline mina ümbrusest veel teadlik ei olnud. Read 8–10 toovad meid tagasi olevikku, ent mitte endisesse – see olevik markeerib tingiva kõneviisiga, et üks samm, luuletuse adressaadile kirjutamine, on sellest reaalsusest veel puudu. Read 12–13 viivad meid sellest reaalsusest veel kaugemale – tingimusel, et üldse kirjutan, kas sa tuleks? Read 15–17 tõmbavad lugeja tagasi pärisolevikku – saame teada, et rõve tunne teeb kirjutamise võimatuks, eelnev tingimuse-oleviku võimalus tühistatakse. Read 18–20 teevad veel viimase pöörde (seekord kaugemasse kui ridade 4–6) minevikku, mis annab lugejale teada, et tegu on korduva sündmusega – sama olukord on määramata aja eest juba aset leidnud, millele viitab ka korduvust indikeeriv "jälle" luuletuse pealkirjas. Osavalt mängulist ajakasutust leiame veel luuletustes "balti jaam II" (lk 18) ja "(sauna)uksel" (lk 33).
#000012
Ka stiilitasandil kiidaksin luulekogu läbivat ühtsust. Näeme palju klassikaliselt poeetilist liitsõnalembust (või isegi -loomet), nt "kärkivkirev", "minevikuhall", "saladussammal", mis mõjuvad võrdluses kohatise slängile orienteerituse ja vulgaarse sõnakasutusega vastandlik-võõritavalt – lugejale justkui lubataks klassikalise poeetika kaunist maailma, ent järgmises reas sikutatakse ta teise äärmusse (tagasi). "kured kotkad kajakad" on laetud kõne- ja kõlakujunditega, kohatise rütmistatuse taustal leiab nii sise-, lõpp- kui ka algriimi. Tüpograafia on stabiilselt ebakorrapärane, hüplik küljendus jätab ruumi siiretele, mõtlemiseks ja mängimiseks. Järske siirdeid luuletuste, pealkirja ning esimese värsi, värsside ning stroofide vahel kohtame peaaegu igal leheküljel – see suurendab luulekogu ühtsust ning jätab tõlgendamisruumi. Kas eelmise luuletuse justkui poolikuks jäänud värss "jätkub" järgmise luuletuse alguses? Mida see luuletusele (ja ka luulekogule) juurde annab? Kas see muudab luuletuse mõtet? Leidub ka korduseid, võrdluseid, mitmetähenduslikkust, elliptilist stiili, sõnamänge ja isikustamist. Olulisel kohal on juba pealkirjastki läbikumav muinasjutuline number kolm ("valged roosad kollased roosid", lk 7; "mesilased herilased parmud", lk 59; "katedraalid kirikud sillad", lk 89). Kujundite ülekülluse kõrval jääb Roosi luule aga lihtsasti ligipääsetavaks, selle mõistmine ei nõua erilisi taustateadmisi ning lüürilise minaga on lihtne samastuda. Jätan teadlikult analüüsimata y-ü-asemel teema. Leian, et Soome-Eesti temaatika ja kerge kalduvus dekadentlikule stiilile põhjendavad selle ära. Autori enda kommentaari keeleuuendaja-tiitlile pretendeerimise kohta loen iroonia võtmes.
#000014
Eks ole kõik kunagi noored olnud. Eks ole kõik kunagi ennast otsinud. Reijo Roos on noor ning otsib ennast – "kurgede kotkaste kajakate" kandev teema, debüütkogude igipõline klišee, ent seejuures ei tohiks unustada, et lisaks Roosile on ka tema luulekeel ja teemakäsitlus veel noored. Roosi kandvatele külgedele keskendudes tasub aga kindlasti jälgida, kuhu nad üheskoos, kasvades ja leides, välja jõuavad.
#000017
Betti Alveri kirjanduspreemia pälvis Sanna Kartau
#000019
Selgusid Betti Alveri kirjandusauhinna nominendid
#000020
Tallinna luulerada toob kirjanduse inimestele lähemale
#000021
Rahvusringhääling tähistab eesti kirjanduse päeva
#000022
Otse esmaspäeval kell 8.35: eesti kirjanduse päeva algus Toompeal
#000023
Otseülekanne kell 19: MUBA-s selguvad arhitektuuripreemiate laureaadid
#000026
Kunstnik Epp Margna paneb regilaulud lõuendile
#000027
Ester Urbala lugemispäevik: vabadus alustada lõpust
#000030
Produtsent: "Savvusanna sõsaratel" on juba laual pakkumised kinoleviks mitmetes välisriikides
#000032
Suri filosoof ja literaat Ülo Matjus
#000034
Raili Keivi näitus kõrvutab disainiklassika samade esemete uuendatud vormidega
#000039
Otse neljapäeval kell 11: muuseumi aastaauhindade konverents
#000041
Otse neljapäeval kell 19: selguvad tänavused Muuseumiroti võitjad
#000042
Arvustus. Zetode "Lätsi pitto" on pealkirjale vastav küte
#000049
Galerii: Vanemuine saatis aasta ära traditsioonilise aastalõpuballiga
#000050
Galerii: Riho Sibula ärasaatmine Jaani kirikus
#000051
Galerii ja videod: Anne Paluver 70
#000052
Arhiivide üldinfoarhiiv.err.eeKoopiad ja kasutamineMuuseumKostüümilaenutusTehnilised teenusedHelistuudiodKultuuriteatedKutse andmine
#000053