Ansambel Nite Fields tuleb Austraaliast, kuid päikest nad endaga kaasa ei too – nende looming on kõike muud kui soe. Pigem toovad nad kuulajateni kõledates varjudes pesitseva nukruse, mille nimeks on saanud „Depersonalisation”.
#000001
Dream pop’i sildi külge saanud kollektiivi viljeletud muusika on mitmedimensiooniline unenägu. Mööda kargeid ääri uneledes kohtuvad post-punk ja shoegaze, kord esimesele omase küttega, siis teisele iseloomulikult uimerdades. Mõlemast žanrist figureerib piisavalt elemente, et mitte olla klassikalises mõttes ei üks ega teine. Kajade keskel mänglevate õrnade trummilöökide ning ebakõlaliste kitarrikäikude kõrvale pakub kaasaegset värskust albumi elektrooniline pool. Solisti Danny Venzini madala tämbriga kaasas käiv intiimne lüürika kõneleb armastuse hajumisest, eraldumisest ning reaalsustaju kadumisest.
#000002
Kuigi bänd ise on kirjeldanud enda mõjutajaid kui „Michael Hutchence on a rope”, kannavad „Hell/Happy” ja „Like A Drone” endas lisaks The Jesus and Mary Chaini ja Slowdive’i momente. Albumi esiksinglina ilmunud „You I Never Knew” pakatab südamevalust, peites end popmuusikale omaste hoogsate konksude taha. Kõik eelnevalt nimetatu loob omavahel segunedes eriskummalise atmosfääri, mis püsib järjepidevalt läbi plaadil kõlava üheksa loo.
#000003
Oma esimest täispikka plaati tuleb kollektiiv ka Eestisse esitlema ning neid saab näha juba 12. veebruaril Tallinnas kohvikus Sinilind ja 13. veebruaril Tartus Genialistide Klubis.
#000004
Jan Helsingi debüütalbum kõlab mitmes mõttes nagu aasta 2007 – see tähendab, et veidi tuttavalt. Sestap on „Kajalood” tõepoolest oma nime väärt – kaja ulatub tagasi sinna, kus indie veel natuke puhtama ja vähem elektroonilise varjundiga oli.
#000006
„Praktiline mees” ei tundu sihtpunktina, vaid sammu(de)na millegi suunas, mis võib-olla paistab kaugelt, aga võib-olla mitte. Kaarti ei ole, sest ümbruse vaatlemine on sellel teel sirgjoonelisest liikumisest olulisem. Kella ei ole, sest teepervel peatumine on päralejõudmisest tähtsam.
#000008
Kirjutan neid ridu põhjarannikult, otse mere äärest. Väljas möllab 2005. aasta jaanuaritormiga võrreldav maru, lained trügivad peaaegu ukse alla ja lõhuvad kallast. Ansamblist 3Pead tuntud Janek Murdi verivärske kauamängiv „Triiviv” paistab sellise ilma taustaks hästi sobivat – ehkki plaati täidavad enamjaolt vaiksemad palad, on see etteaimamatu nagu meri isegi.
#000010