Küllo Arjakas hakkas 1990ndate lõpus raamatut otsima, aga siis ei õnnestunud tal seda veel leida.
#000008
„Umbes kümme aastat tagasi käis Tallinna Linnaarhiivis külas prantslaste delegatsioon. Ma rääkisin seda lugu ja nad sattusid suurde vaimustusse. Ühe arhivaari abikaasa töötas kõrgel ametipostil Prantsuse Telekomis ja lubas „mobiliseerida“ mitu inimest, kes hakkavad haruldast raamatut otsima,“ kõneles ajaloolane.
#000009
„Läks kolm-neli kuud mööda ja arhiivi tuli väikene saadetis. Tegin selle lahti ja seal oligi Le Duc’i raamat. Nii et läbiviidud otsinguid tuleb tunnustada, arvestades, et Prantsusmaal on olnud ikka tuhandeid kirjastusi ja kõikvõimalikke reisikirju, on aja jooksul avaldatud ilmselt sadu- ja sadu tuhandeid.”
#000010
„Võib arvata, et Andres Dido on esimene Eesti mees, kes ei ole mitte ainult unistanud Eesti riigist, vaid ka selle mõtte paberile pannud,” nentis Arjakas.
#000016