10. aruanne, aastavahetuse mõtlikus vormis
#000000
Yoko kui rahvasaadiku blogi/vlogi, ehk riigikogu liige kirjutab ja jagab videoformaadis valijatele mõtteid sellest, mis toimub Toompea saalides, Tallinnas, Eestimaa eri paigus ja tema mõtetes ning annab aru, kas ikka jagub aega ja tahtmist jõuda vahepeal ka Sisemise Rahu Väljakule.
#000001
Mäletan lapsepõlvest, nõukogude aja lõpust, et toona oli õhus hoomamatu raskus, ohutunne kuskil taamal, külma sõja hingus, võib-olla. Minu lapsemälus kangastub see juttudena punasest nupust, millele ühe või teise mehe vajutus elu maal hävitada võis. Mäletan, kuidas suvel Muugal suvitades karjääris mängisime ja suurte poiste räägitud salapäraseid õuduslugusid Tšernobõli tuumakatastroofist. Siis aga läksin kooli, varsti kolisin turvasadamasse Rootsi. Tagasi tulin 90te esmast heaolu loovasse optimistlikku VABASSE Eestisse. Täna tundub kohati, et vahepeal tekkida jõudnud Eesti inimeste turvatunne on kõikuma löönud. Kas ja millal see juhtus? Miks ja millal hiilis osadess meist näriv ohutunne? Ehk oli see kaks aastat tagasi kui kõik pingsalt jälgisime Ukrainas toimuvat? Venemaa ja Ukraina konflikt ja sellele järgnenud Venemaa ja Lääne-Euroopa suhete pingestumine tundus toona kohati uskumatu. Siis meenuski too lapsepõlve külma sõja tunne. Välispoliitika muutus päev päevalt pingsamaks. Sellised olukorrad tekitavad minus soovi rohkem teada saada, et paremini mõsta, mis ringilevivast infost on tõene, mis manipulatsioon. Räägin seda mitte informeeritud riigikoguliikme ega ammugi mitte julgeolekuspetsialistina, vaid pigem lihtsa pereemana.
#000006
Kas hirmud on põhjendatud, kuidas neist üle saada? Riigi roll on luua kõigile võimalikult hea keskkond, et igaüks saaks oma täit potentsiaali inimesena realiseerida. Positiivne stress ja edasipüüdlemine mõjub osadele hästi, aga halvav, näriv, seletamatu hirmutunne ei tule kindlasti ühiskonnale kasuks.
#000008
Aga veel massiimmigratsioonist – miks ei ohusta see täna Eestit? Eesti ei ole immigrantidele (ka sõjapõgenikele) atraktiivne, Eesti on kauge, väike ja mitte eriti kuulus riik, siin ei ole ees ei Süüria, Afganistani, Eritrea ega Iraagi kogukondi, mille põgenikud täna moodustavad enamuse rändajatest. Küll on suurenev Ukraina kogukond, kelle juurde sealse sõja eest pagevaid peresid on tulnud üha enam. Nende puhul on aga kultuurilise konflikti oht kindlasti madalam. Eesti sotsiaaltoetused on väiksed ja valitsusel ei ole ka plaanis ega võimalustki neid tõsta. Siinne elukorraldus nõuab siia tulija puhul selget teadmist sellest kuhu ja millisesse keskkonda ta tulemas on, seepärast võiks olla teretulnud need kes tulevad siia omal soovil, tahtes elada rahumeelselt, olla töökas. Nii ümberasustavate kui ümberpaigutatavate kui ise siia tulijate puhul on ka täna kõik need asjad eelduseks, et inimene Eestisse elama lubatakse ja ma ei näe ka ühtegi põhjust miks see muutuma peaks.
#000009
Ma ei ole ei ajaloolane, välispoliitika- ega julgeolekuekspert. Olen tänast olukorda arutanud paljudega ja püüdnud seda lahata oma teadmistest lähtuvalt. Kui vaadata maailma ajalugu siis on vist vägivalda siiski üha vähem ja haridus järjest enamatele kättesaadav. Mul ei ole seda eeldust kinnitavaid andmeid, aga see tundub tõenäoline, teades suurte riikide nagu Hiina ja eelkõige India arengut. Aafrikas ja Lähis-Idas toimuv on loomulikult muret tekitav, ent olukord ei ole uus. Rahvad on rännanud alati, ajalugu on vallutuste ja vägivalla lugu. Ikka on olnud võim, raha (maad ja varad) ja religion osati seotud vägivallaga. Muutunud on tänaseks ehk see kui palju me maailmas toimuvast teame, informatsiooni hulk, kvaliteet ja selle leviku kiirus. Kui kunagi piirnes teadmine oma hõimu, küla, rahva ja edasi riigiga, siis täna oleme oluliselt enam informeeritud. Nii on ka infomüra ja infosõja ulatus laiem kui kunagi varem. Elame mõnes mõttes infomullikes. Vaatamata suure pildi keerukusele, on positiivne, et Eesti on täna maailma täisväärtuslik osaline. Vaba, informeeritud ja vastutust kandev. Maailma olemus on minu jaoks see, et kõik on üks. Me ei saa end ümbritsevast füüsilises maailmas eraldada. Oleme globaalselt seotud nii kliima ja majanduse kaudu kui ka inimlikul tasandil. Samal ööl kui väidetavad “pagulased” Kölnis naisi ahistasid toimus üle maailma asju, millest ei tahaks teada, mis võiks ideaalis olemata olla. Ent mis ometi toimusid. Eestis näiteks jõudis politseisse samal ööl ca 60 koduvägivalla juhtumit – seda on liiga palju!
#000010