Heinrich Fick ja tema viis tütart
#000000
Pärast Põhjasõda läksid Eesti- ja Liivimaa Vene võimu alla. Proua Aurora Maria von Königsmarkil oli ristitütar, 1717. aastal sündinud Aurora von Fick. Lapsukese isa Heinrich Claus von Fick aga oli selleks ajaks tähtis Vene riigimees ja otsis kohta, kus rajada näidisasumit. Tema suur plaan, ühtlasi imperaator Peeter I-lt saadud ülesanne oli luua Venemaast euroopalik riik. Osa Ficki plaanist oligi luua kusagil selline euroopalik ja edukas elukorraldus, praktiline näidis, mille võiksid kõik Venemaa juhid ja maaomanikud eeskujuks võtta.
#000001
Heinrich Claus Fick, esialgu ilma „von”-ita, sest ta polnud aadlik, ristiti 3. novembri 1678, sünniaeg pole kirjas. Põhjasõja algul, 1700. aastal, suundus ta 21–22-aastase noormehena sõtta, Liivimaale. 1704. aastal abiellus ta Helena Krusega. Fick oli Holstein-Gottorpi hertsogi salanõunik, Saksamaal Kieli lähedal Eckernförde linnapea. Sellele ametile pühendus ta kogu oma energiaga, ta ise kirjutab, et siin omandas ta põhjalikud valitsemisoskused. Kui Eckernförde sõjas taanlaste kätte langes, lahkus Fick Rootsi, 1715. aastal aga kutsus Peeter I ta oma teenistusse.
#000004
Heinrich ja Helene von Fickil oli viis tütart, seetõttu pole nende perekonnanimi edasi läinud, ei tea, kas nad olid seepärast ka kurvad või kas prouale tehti etteheiteid. Vanim tütar Sophie Elisabeth (1705–1760) oli abielus Wilhelm von Schulzega. Mees oli riiginõunik ja senatisekretär, saadeti koos Fickiga 1731. aastal Siberisse, kus ta kahe aasta pärast suri. Sophie päris Võisiku, Soosaare ja Süsivere mõisad. Sophie tütre Helene von Schulze (1722–1783) isa oli perekonna pärimuse järgi Peeter I ja tema järeltulija oli „keisri hull“ Timotheus Eberhard von Bock.
#000007
Teine tütar Beata Regina (1708–1785) abiellus 1730. aastal Erich Johann von Vietinghoffiga (1699–1761), kes tegi koos äiaga ka Siberisse küüditamise kaasa. Nemad pärisid Adavere mõisa ja on maetud perekonnakalmistul Adavere lähistel Kalme külas. Lagunenud kabelil on veel näha aastaarv 1777.
#000008
Kuid ikkagi polnud teenekale riigimehele antud Põltsamaad arendada. Fick oli üks nendest meestest, kes järgmisele keisrinnale, Anna Ivanovnale troonile asumisel tingimusi esitasid. Mäletate, õppisime koolis – konditsioonid, mille Anna Ivanovna rahva ees puruks tõmbas. Umbes nii: Kas sina, Vene rahvas, tahad tõesti, et aadlikud sinu isevalitseja võimu piiravad? – Ei, emake-tsaarinna! Vene rahvas sellist asja ei taha! – Noh, hästi, siis ma oma võimu piirata ei lase. See oli aadlike vandenõu, saadame nad õige Siberisse!
#000013
Aadlimeeste mõte oli saavutada Venemaal konstitutsiooniline monarhia, kuid nad saavutasid Siberi – üheksaks aastaks, järgmise keisrinna võimuletulekuni. Heinrich von Fick oli Jakuutias, kirjutas sealtki artikleid jakuutide õigusetust olukorrast.
#000014
Veel mõned aastad Jelizaveta Petrovna valitsemise ajal õnnestus Fickil elada Põltsamaal. 1750. aastal ta suri. Kirjutatakse, et veetõve ja alkoholi koostoimesse. Tänulik Hamburgi rahvas olla oma kodulinna kuulsale pojale saatnud suures koguses vahuveini, mis vanahärrale üliväga maitses. 72 eluaastat ja mitmekesine tegudepagas. Fickist jäi järele suurepärane, väärtuslik raamatukogu ja hindamatu arhiiv, suured rikkused ja viis tütart.
#000015
Põltsamaa lossi aknapõskedel olid mitmed bareljeefid, selle peaks kujutatud olema Heinrich von Fick. Fotokoopia Põltsamaa muuseumis.
#000016
Heinrich von Fick maeti Põltsamaa kiriku edelaküljel asunud kabelisse. Küllap maeti sinna ka abikaasa. Kabeli seinad kiriku küljel olnud kivist, lagi võlvitud, põrand punastest tellistest. Luugi kaudu sai laskuda samuti võlvitud laega hauakambrisse. Uks kabelisse viis kirikust. Sama ukseava kaudu käiakse praegu kõrvalhoonesse (katlamajja). Koos kirikuga põles viimases sõjas kabeli katus, aastate jooksul purunes ilmastiku mõjul ka kabeli lagi ning langes sisse. Surnute luud olid ära viidud ja ümber maetud juba Eesti Vabariigi algusaastatel, kahjuks pole teada, kuhu. Kabeli müürid lammutati 1958. aastal, kui algas kiriku katlamaja ehitamine. Alles on hoitud Ficki kirstumanused, neid saab muuseumis näha, kui uus püsinäitus avatud saab.
#000017
Väimehed jagasid äia ideaale ja jätkasid tema tööd. Ja siis 18. sajandi teisel poolel algas Põltsamaa õitseaeg. Eks see olnudki valgustussajand, filosoofiline, humanistlik sajand, mil väärtustati haridust ja teadust, vabadust ja arengut. Usuti inimese võimesse kõike maailmas teada ja mõista, arukalt ja õnnelikult elama õppida, armastada oma ligimesi nagu iseennast.
#000018
Selle loo andmed pärinevad peamiselt Werner Preussi saksakeelsest raamatust „Jakob Heinrich von Lilienfeld“ ja „Deutschbaltisches biographisches Lexikonist“ (autori tõlked).
#000019