«Kogu Euroopa muudab praegu lillepeenraid kapsaaedadeks,» leiab 90-aastane aedlinnade uurija, kodumajapidamise spetsialist Vaike Kotkas.
#000002
Värske kodumajanduse eriala lõpetajana asus Vaike Kotkas 1938. aastal tööle põllutöökoja konsulendina Pärnumaale. Pärast sõja lõppu käskis aga ENSV põllutöö rahvakomissar Georg Abels teda koos teiste sama eriala inimestega enda juurde tulla. «Ta teatas, et Nõukogude Liidus niisugust haridussüsteemi ei ole ja selliseid asju ei õpetata – te jääte ilma tööta,» meenutab Kotkas. «Kotipoisid tõid pärast sõda aga nälgivalt Venemaalt Eestisse tähnilise soetõve, Tartus, Tapal ja Kiviõlis oli 100% suremus selle kätte. Rääkisin Abelsile, et kui te likvideerite selle õpetuse, siis surevad inimesed ebahügieenilise eluviisi tõttu, sest elementaarsemaid asjugi ei teata.»
#000004
«Kurat, pursuid on puhtad, tööinimestel pole aega ennast pesta!» oli Abels selle peale Kotkasele käratanud. Eestiaegne süsteem, mis nõustas peresid ja õpetas neile majandust, aiandust ja kodukultuuri, likvideeriti.
#000005
Päris tegevuseta Kotkas siiski ei jäänud. «Kodumajanduskojas oli meil töötanud Eesti esimene naisarhitekt Erika Volberg-Nõva. Ta ütles, et mul on joonestamisannet, ja soovitas mind TPI arhitektuuri osakonna ettevalmistuskursustele,» räägib Kotkas. «Ma sain sisse, kuid siis tuli märtsiküüditamine ja pidin sealt lahkuma. Perekond küüditati, kuid mina pääsesin õnnekombel. Kui mind enam ei otsitud, leidsin Õhtulehest kuulutuse, et Tallinna linna arhitektuuri ja ehituse büroo vajab joonestajat-kopeerijat. Kui sinna läksin, võtsid mind vastu endised põllutöökoja spetsialistid ja ma sain sinna tööle!»
#000006
Kotkas tahtis arhitektuuriõpinguid jätkata, kuid teda ei lastud TPI ega isegi Tallinna tehnikumi ukse taha, sest ta oli küüditatute perekonnast. «Projekteerimist õppisin ise Eesti Projektis kopeerides, tegin seal endale põhialused selgeks,» lausub Kotkas. «Kui Erika Nõva sai aru, et ma tõesti oskan midagi, saatis ta mu paremale tööle.»
#000007
1950ndatel selgus, et kolhoosid ja sovhoosid ei suuda elanikke piisavalt toita. Kotkase sõnul oli olukord lausa hull. «1955 töötasin joonestaja-kopeerijana ETKVL-is,» meenutab ta. «Majandusosakond leidis Pirita metsa vahelt lagedad kohad. Igale töötajale jagati 15 ruutmeetrit aiamaad, mida sai heinamaast üles kaevata ja sinna paar porgandi- ja salatipeenart teha. Samamoodi jagati maid tervele Tallinnale, et inimesi näljast päästa.»
#000008
Nii oli ENSV Ministrite Nõukogu sunnitud 1957. aastal andma välja määruse, mis lubas suurte ettevõtete ja asutuste töötajatel pidada abimajapidamisi ehk väikest peenramaad asula lähedal. Sellest lähtuvalt algas kõikjal linnade ümbruses tõeline aedlinnade rajamise buum. Ka Viimsi sovhoos loobus Muugal soisest ja suureks põllumajanduseks sobimatust maast. 1959. aastal valmis selle koha tarvis Eesti Maaehitusprojektis Valve Bormeistri jt esimeste sõjajärgsete arhitektide käe all ulatuslik 3600 krundiga aedlinna projekt.
#000009
Muugale sai krundi ka Vaike Kotkas. Kui küüditatute pered rehabiliteeriti, kutsus põllumajandusminister Edgar Tõnurist ta tööle ministeeriumisse heakorra inspektoriks. Kotka vastutusel oli 16 krundi rajamine, mis jagati põllumajandusministeeriumi töötajatele. «Minu õlul lasus õpetamine ja organiseerimine,» mainib Kotkas.
#000012
Lisaks aias töötamise kohustusele oli ministrite nõukogu määruses kirjas, et töötaja ei tohtinud kolme aasta jooksul oma ametikohalt lahkuda ega olla vallandatud. Nõuetest kinni pidades sai ta koos oma perega krundi endale tähtajatuks kasutamiseks.
#000013
Esimese Muuga suve-aiamaja ehitamise luba pärineb 19. detsembrist 1960 krundile Aruheina tee 14. Kruntide kasutajad pühendasid jäätmaade harimisele ja aiamajade ehitamisele kogu oma vaba aja. Perede juhendajateks oli aga vaja oskajaid inimesi.
#000014
«1960. aastal oli meil haridusministriks eestiaegse haridusega Arnold Green,» meenutab Kotkas. «Tema ajal hakati endisi välismaal õppinud kodumajanduse õpetajaid – nende hulgas oli näiteks Salme Masso – kokku koguma, et nad kultuurimajades kodumajanduse kursuseid annaks. Endisaegsed õppematerjalid olid veel olemas. Veebruaris tegime Ravila mõisas üle–eestilise koduõpetajate kokkutuleku.»
#000015
Muugal läks aga elu oma rada. Võsastunud ja liigniiske maa kasutusevõtmiseks tuli teha maaparandust ja rajada teid. Valminud majades veetsid paljud tallinlased oma puhkused ja nädalalõpud.
#000016
Ühiseid jõupingutusi vajavate tööde paremaks tegemiseks moodustasid vastsed Muuga asukad Eesti aianduse ja mesinduse seltsi kohaliku osakonna. Selts aitas kaasa üldise heakorra, teede, bussiliikluse, kaubanduse ja ehituse korraldamisele.
#000017
Selts alustas aiapidajatele erialaste teadmiste jagamiseks õppehoone rajamist. Saadi ehituskrunt ja projekt, iga krundivaldaja maksis ehituseks ka väikese summa. Ehitus aga jäi põhiliselt ehitusmaterjalide defitsiidi tõttu venima. 1985. aastal läks ehitus üle aiandusministeeriumile, kes tellis arhitekt Siiri Koodilt ka uue projekti. Selle järgi pidi Muugale kerkima hoone, kus tegutseks istikute, väetiste, taimekaitsevahendite ja aiatööriistade müük ning aiasaaduste kokkuost, lisaks aiandusalase õppe klassid ja ruumid kultuuritegevuseks. Hoone vundament sai valmis, kuid Eesti taasiseseisvumine tõi uued tuuled. Vundament lammutati ja krunt müüdi eraomanikele majade ehitamiseks.
#000023
Praegu Lasnamäel elav Vaike Kotkas toimetab aga suviti ikka oma Muuga majakeses. Ta lööb lahinguid korraliku kuivenduse eest ja valutab südant Muugale kerkivate kolemajade pärast. «Paljud krundid on täis ehitatud suuri majamürakaid, mis omavahel üldse ei harmoneeru,» leiab Kotkas.
#000024
1989. aastal käis ta Soomes asju ajamas, et tuua sealt kodumajandusõpe Eestisse tagasi. Töö kandis vilja ja praegu õpetatakse seda ainet nii Tartus kui ka Kehtnas. Kodumajanduse ajaloo raamatuid on Kotkas juba koostanud, ees ootab korralikult kokku pandud aedlinnade tekkimise 50-aastane lugu.
#000025
1969. aastal lubasid võimud ehitada juba aiamaju suurusega kuni 25 m2 perekonna kohta ja lisada nendele kuni 10 m2 suuruseid terrasse. Viie või rohkema inimesega pered võisid ehitada terrassi asemel kinnise veranda. Samuti tohtis nüüd aiamaale püsti panna kütmisvõimaluseta kasvuhoone ning rajada kas aiamajaga ühendatult või eraldi hoonena kuni 10 m2 suuruse kuuri, sauna või duširuumi.
#000026
Eelistada tuleks kohalikult investeerivaid pensionifonde
#000044