Harilik palja ülakehaga keskealine eesti mees suvistes oludes. Foto: erakogu
#000002
Pidulike marsihelide saatel astus UFOst kivile Võlur ja teatas: „Mul on teile kõigile tähtis uudis – meie piirkonda on tabanud igavene suvi!”
(Tõnu Trubetsky ja Juhan Habicht „Igavene suvi”, Vikerkaar 1/1990)
#000003
Enamikule eestlastele suvi meeldib. Põhjus on eelkõige majanduslik. Külmal ajal kulub küttele rohkem raha kui soojal. Kõik, mis võimaldab raha kokku hoida, on väga hea ja indiviidi tasandil nauditav.
#000006
Riideid kulub suvel muidugi vähem. Põhimõtteliselt koosneb suvemood unisex-rõivakomplektidest, mille alumise osa moodustavad kulumiskindlast õhukesest materjalist lühikesed püksid ja ülemise rolli täidab mingi maika. Suvi on ainuke aastaaeg, mil paksud keskealised mehed on riietuses kõige kokkuhoidlikum ühiskonnarühm, sest nad võivad piirduda vabalt ainult alumise osaga. Kunagi täheldasingi, et esmased suvekuulutajad ei ole mitte õide puhkenud luuviljalised puud või pääsukeste trillerdav laul „midli-madli-kudli-kadli-teeme-seksi-ja-siis-pesa”, vaid hoopis linnapilti ilmuvad palja ülakehaga tüsedad mehed. Neid vaadates tekib endalgi tahtmine tavapärane võrkmaika seljast visata ja päikese armastust tunda.
#000009
Rannas lesiv kodanik on põhimõtteliselt paljas antikodanik, kelle ainus panus saja-aastase Eesti arengusse on (veel) aktsiisivaba jäätise ostmine. Riiklike sunnimehhanismide rakendamiseks võib minna kaasa uuspuritaanlusega ning hakata nõudma rannalistelt rohkem ihu katvate rõivaste kandmist, ja sealt on ratastel merevette lükatavate piletitega supelmajakesteni ainult üks samm.
#000012
Nii hulluks asjad ilmselt ei lähe, riik ju peab inimestele kas või hambad ristis teatavat heaolu võimaldama. Suvel on see võimalik, sest riigi kulud on ju samuti veidi väiksemad. Mingit olulist kasu suvi kellelegi ei too, aga kahju ka mitte, nii et usutavasti võime selle aastaaja olemasoluga lihtsalt leppida, ilma et kedagi rahvavaenlaseks nimetataks.
#000013
Pealegi leidub Eestis päris palju turismitalusid, mis küsivad ööbimise eest kolmnurkses kopitanud kämpamajas kaks korda rohkem raha kui neljatärnihotell Barcelonas, sest kämpamajast kõigest saja meetri kaugusel asub mingi soostunud kaldaga järveke ja järve ümber on puutumata ürgloodus, mis tegelikkuses tähendab, et seal on võimatu jalutada. Kui sa seda üritad, vajud põlvedeni mutta ja sääsed söövad su ära. Selles sektoris raha liigub, Valdur Mikita olgu õnnistatud, ja asi seegi. Eesti majandus peab suvele vastu.
#000014
Sarnaselt iga teise aastaajaga on suvi ja selle tajumine personaalne, see tähendab, et suve olemuse määrab vaatleja. Kui vaatleja on vingus, on suvi vingus, kui vaatleja on õnnelik, on suvi õnnelik. Kahjuks painab personaalsust nüüd isegi suurem kollektiviseerimine kui kolhooside rajamise aegu, mistap pole kerge jääda avalikult iseendaks ja oma isikliku suvetunde loojaks. Mitte et keegi solvuks märgatavalt sedastuse peale, et suvi on nõme ja tuleks ära keelata, aga nõnda irdud sa kollektiivist, kuitahes väike see ka poleks, mis on tänapäeval isegi suurem patt kui oma naabri terrassi himustamine.
#000015
Paljud kliimateadlased on kleepinud oma autodele viimastel aastatel sildi Eesti kontuuri ja tekstiga „Siin ei ole Aafrika!”. Tegemist on vajaliku meeldetuletusega, omamoodi memento mori: rõõmusta, eestlane, naudi seda sooja ja kaunist suveviivu, sest peagi tulevad sügis ja külm talv ning suvest jääb vaid mälestus, sest siin ei ole Aafrika – ilmad lähevad ajapikku hullemaks.
#000016
Kui toimetajaga Müürilehe sellestsinasest suvenumbrist kõnelesime, rääkis Maia, et oli käinud Hiiumaal ja seal olla kõik nii hästi, ilm ja elu üldse nii ilusad olnud, et millegi üle ei saanud vinguda. „Mõtle,” ütles Maia, „kui see nüüd ongi septembri keskpaigani nii, siis mis meie identiteedist järele jääb.”
#000017
Õigustatud küsimus: mis meist saaks, kui meie piirkonda tabaks igavene suvi? Majandus on meil paindlik ehk orienteerutaks ümber ja elu läheks edasi. Põhiküsimus on tõesti meie identiteedis. See, et oleme harjunud külmal ajal virisema, et liiga külm on, ja soojal ajal virisema, et liiga soe on, on nii läbi käiatud teema, et sellel pole mõtet rohkem peatuda. Kui aga võtame ära ühe konstandi – külma ilma –, siis kaotab mõtte virisemine sooja üle, sest inimene, kes kurdab erinevatel aastaaegadel erinevate olude üle, on tundlik natuur, aga see, kes kurdab pidevalt ühe ja sama asja üle, on tüütu targutaja, kes on ohuks nii iseendale kui ka teistele.
#000019
Suvi on käes, laskem eestluse sügavaimast essentsist – süütundest – korrakski lahti ning olgem selles ilus ja mõnus, kuulakem suvetuuril Patust Poolt, söögem ülehinnatud šašlõkki ja joogem leiget Valmiermuižat, sest see on meie reerautamine, eelpension ja lunastus.
#000023
Oma silm on kuningas ehk Turist ja viletsus
#000026
Juttu tuleb sellest, kuidas filmides nähtu mõjutab kuulsaid kunstikohti päriseluski üles otsima, aga ka sellest, et kunstikogemus ja reaalne erinevad teineteisest alati. Turistid võivad ju tobedavõitu olla, aga külastada Roomat ilma Colosseumi nägemata oleks sama hea kui külastada Hundisilmat ilma Savisaart nägemata.
#000027
Ootamatu suvi. Reisikiri Stroomi rannast
#000028
Tähelepanekuid suvisest rannakontorist Stroomi Rivieral. Muu hulgas sisaldab täpsemaid nõuandeid ja hoiatusi teistelegi, kel lähigraafikus säärane komandeering kirjas.
#000029
Festivalisuvi pakub nii kodu- kui ka välismaal rõõmu kõikvõimaliku muusika armastajatele. Nagu igal aastal, on ka seekord lisandunud uusi tulijaid, kuid jäänud ka palju üritusi, mille toimumiskordi enam kokku lüüa ei oskakski, kui keegi teine kuskil arvestust ei peaks. Teie käsutuses on Müürilehe väike suvefestivalide ülevaade, mis aitab ehk paika panna, kuhu seekord suund võtta.
#000030