UudisedKultuurAKEesti uudisedSportVärsked raadiouudisedVälisuudisedMenurus.err.eeMajandusTeadusnews.err.eeArvamusReitingudIlmViipekeelsedTVETVETV2ETV+RaadioVikerraadioRaadio 2KlassikaraadioRaadio 4Raadio TallinnLasteleJupiterJupiterArhiiv
#000002
Zanussi: sõna on hakanud oma kaalu kaotama, sest räägitakse palju ja kiiresti
#000003
Tänavu pälvis Pimedate Ööde filmifestivali elutööpreemia poola lavastaja Krzysztof Zanussi, kes ütles Sirbis, et massikultuur kutsub meid üles enesekesksusele: tegele iseendaga, ole lahe ja ära anna kellelegi midagi.
#000005
Festivali programmis linastub ka tema viimane film "Ideaalne number"*, mis on 84aastase autori uus intrigeeriv mõtisklus füüsi(ka)listel ja metafüüsilistel teemadel. "Kui mul on valida, kas uskuda, et pärast surma on midagi, või seda, et pärast surma ei ole mitte midagi, eelistan uskuda, et midagi siiski on," ütles ta filmi ühe keskse teema selgituseks enne esilinastust.
#000006
Vanameistriga toimus Theatrumis lõbus ja vaimukas vestlus, kus suunavaid küsimusi esitas Lembit Peterson ning osa küsimusi tuli jutuajamise lõpuosas ka rahva hulgast. Vestlust tõlkisid Sławomira Borowska-Peterson ja Marius Peterson.
#000007
See on minu teada teil juba kolmas Eestisse tulek. Kuidas te ennast siin tunnete, mida olete avastanud? Mis on lähedane, mis täiesti arusaamatu?
#000008
Mulle on iga inimesega kohtumine omamoodi boonus, sest ma ei saa kellegi puhul eeldada, et ta võiks tahta minuga kohtuda. Ja ütlen ka teile: ärge arvake, et teil on mingi õigus midagi välja öelda, see õigus tuleb kätte võita. See on iga artisti probleem: kuidas saada inimeste huvi, tähelepanu, kaotamata seejuures oma väärikust. Vahel see õnnestub, kui puudutame mingit nooti, mida oma südames on kantud, aga tihti ei lähe see meil korda ja siis oleme justkui kõrvale heidetud ja leiame end kuskilt äärealalt. Ja siis tekib vastuolu: kuidas meeldida ümbritsevale maailmale, kui me samal ajal tahame seda maailma kritiseerida? Kuidas panna ta kuulama? Selleks ei ole retsepti, igaühel tuleb käia oma teed – kord õnnestub see paremini, kord halvemini. On hea endale kohe alguses öelda, et edu, sellist absoluutset edu, ei ole olemas. Võite saada Nobeli auhinna või Oscari ja ometi jääb teisse tunne, et see pole see.
#000010
Te kõnelesite edust ... Mida tähendas teile tänavune PÖFFi elutööpreemia? Kuidas inimese tööd kunstis hinnata?
#000011
Edevus ja kõrkus on inimese loomuse osa. Mul on väga hea meel, et festival mu esile on tõstnud, aga loovat inimest vaevavad kogu aeg kahtlused, kas see, mida ta teeb, on hea. Sellega on ka nii, et kui juba tunnete, et on hästi, siis on aeg tagasi tõmbuda. Looming kasvab välja igatsusest, janust. Igatsusest ideaali järele, mis on kättesaamatu. Ja häda sellele, kes mõtleb, et on juba täiuslik, sest see on esimene ja lõplik skleroosi ilming.
#000012
Tänapäeva maailm paneb oma kiirusega, millega jahvatab meie karjääri, kõigi ette küsimuse: kellele te tahate meeldida? Sest kõigile meeldida ei saa. Ja mille eest te tahate, et teid hinnataks? Ka see on vahel arusaamatuste põhjus. Kas te kunstnikuna mõistate end piisavalt, kas te äkki mõistate end liiga hästi? Ka see on küsimus.
#000013
Räägiksin anekdoodi ühest briti näitlejast, kes mängis kuningas Leari – seda rolli, millega kunagi rahul ei olda. Või oli see Othello, teine samasugune roll. Ühel etendusel tundis ta ühtäkki, et nüüd mängib geniaalselt. Ta läks garderoobi ja oli väga vihane. Garderoobikaaslane imestas: "Meister, te olite niivõrd imeline, miks te nüüd raevutsete?" Ja mees vastas: "Ma ei saa aru, kuidas see juhtus." Me ei mõista hästi, mida me teeme, ja kui mõistame, siis on see kunstlik, n-ö tehtud.
#000014
Olete õppinud füüsikat, filosoofiat, filmindust, olnud õppejõud Łódźi filmi­koolis, kirjutanud stsenaariume, lavastanud draama- ja ooperi­teatris ... Kuidas need valdkonnad teie loomingus suhestuvad?
#000015
Tahaksin sel teemal väga paljust rääkida, aga nii palju meil aega ei ole. Räägiksin ühe loo juhtumist Andrei Tarkovskiga. Olime koos Colorados, olulisel Telluride'i filmifestivalil. See oli Andrei esimene kokkupuude Ameerikaga: Ameerika ei mõistnud teda ja niisamuti ei mõistnud Andrei Ameerikat. Temaga kohtuma tuli aga tohutu hulk noori, sest tal oli selline justkui Indiast tulnud guru imidž. Keegi saalist küsis: härra Tarkovski, mida teha, et olla õnnelik? Andrei kuulas ära tõlke ja siis prahvatas vastuseks mitu rahvus­vaheliselt tuntud sõna nagu "kretiin" ja "idioot". Korraldaja pidi seda olukorda siluma hakkama. Ma pöördusin Andrei poole: "Kui sa arvad, et see pole oluline, siis ütle, mis on oluline." Ja ta vastas, et loomulikult peab igaüks meist küsima, miks ta on olematusest siia kutsutud, sest maailm saaks väga hästi ka ilma meieta hakkama. Ja kui me sellele juba vastust teame, siis tuleb teha seda, mis on meie ülesanne, ja kas me oleme sealjuures õnnelikud või mitte, ei oma enam tähtsust. Andrei ja ka minu arusaamises on igal elul mõte. Meenub Fellini "La strada" (1954), kui Gelsomina ütleb, et iga kivike on millegi jaoks. Kui sa juba mõistad, milleks sa oled, siis sa ei hukku.
#000016
Vahel, kui oleme oma kunstnikuelus täiesti põhjas ja kõik on meid kõrvale heitnud, siis tasub naasta küsimuse juurde, milleks me siin oleme. Siis kaob igasugune depressioon.
#000017
Tuttavad on öelnud, et ma olen killustatud ja teen liiga palju ühel ajal. Ajakirjanikud küsivad minult vahel, nagu ka mu kauged ja väga rikkad Itaalia sugulased, miks ma nii palju töötan. Vastan, et mul lihtsalt ei ole midagi muud teha.
#000019
Millised filmid on teile jäänud tagasivaates kõige südamelähedasemaks ja miks?
#000021
Kristlaste palves on selline rida: "ära saada mind kiusatusse". Kõik kunstnikud on egotsentrilised ja tahavad endast rääkida. Püüan sellest küsimusest kõrvale hiilida. Mul ei ole õigust hinnata seda, mida ma olen teinud. Olen nagu rändkaupmees, kes paneb üles leti, kus peal on kõik mu tehtu. Olen püüdnud kõike teha nii hästi, kui suudan, ja nüüd on teie otsustada, mida te sealt valite. Shanghai turul nägin üht oma filmi DVDd. Mind vaimustas see, et kuskil väga kauges maailmanurgas kaupleb keegi minu filmiga. Tahtsin koos müüjaga ühe pildi teha, aga ta pani plehku, sest arvas, et ma olen politseist.
#000022
Küsiksin töömeetodi kohta. Konstantin Stanislavskil on terminid "pealisülesanne" ja "läbiv tegevus". Ta ütleb, et head kunsti tunneb sellest, et pealisülesanne on olemas, aga halvas kunstis see puudub. Kas teie meelest on sel mõistel mingit kaalu või on teil läbiva ülesande kohta mingi teine arusaam?
#000024
Olen elu jooksul kindlasti töötanud mõnesaja näitlejaga. Väga erinevatest riikidest inimesed, eri kultuuridest ning erineva näitlejakooliga. Mõtlesin rohkem sellele, kuidas mina kohanen sellega, mida nemad on endaga kaasa toonud. Erinevus on selles, et teatris on mul mitu nädalat aega näitlejaga kohtuda. Filmis on aga justkui iga 15 minuti järel esietendus. See, mida mängitakse, ekraanile ka jääb. Filmis ei saa ma seetõttu endale eksperimente lubada, sest need nõuavad aega. Tõeline loomeakt toimub näitlejate rolli valimise ajal. See, mis otsuse ma seal langetan, otsustab filmi saatuse. Hiljem võin äärmisel juhul natuke stsenaariumi kohandada. Ma ütlen nüüd midagi sentimentaalset, mis ei ole õigupoolest minu stiil: töös näitlejaga on olulisim teda armastada. Kui minu silmis on rõõm sellest, kuidas keegi mängib, siis on ka temal lihtsam mängida. Hull on lugu muidugi siis, kui ma pean valetama – kui näitleja mängib halvasti ja mina püüan oma silmadega talle märku anda, et läheb täitsa hästi.
#000025
Näitlejatest kõneldes kordan näitlejatega kohtudes tihti üle üht võrdlemisi banaalset tõdemust, mis kõikides koolides siiski ei kõla. Seriaalides ja reklaamides mängivad näitlejad on õppinud, kuidas kõike näidata. Tõeline näitekunst algab sammu võrra kaugemalt ja põhineb oskusel, kuidas kõik ära peita. Mina palungi näitlejatel ära peita see, mida nad mängivad. See annab vaatajale võimaluse ise see miski avastada, mitte et talle tuuakse lihtsalt ja labaselt kõik taldrikul ette. Lasta tunda jahiinstinkti, et vaataja justkui jahib üht ihatud peitunud looma ja tunneb jahimehe võidurõõmu teda kätte saades.
#000026
Mis on olemuslik näitleja loomingus? Mis eristab teie jaoks head näitlejat keskpärasest?
#000027
Igatsus. See sõna kuulub mõneti Jerzy Grotowski maailma, tema seda sõna kasutas. Kui inimene oskab unistada millestki suuremast ja imelisemast, siis on temas olemas kunstnikupotentsiaal. Siin peitub ka lõks: näitlejad võivad elada fantaasia- ja kunstimaailmas, aga neis võib tekkida kiusatus minna reaalsesse maailma. On selliseid näiteid, näiteks praegu aktuaalne Ukraina president või kunagine Ameerika president Ronald Reagan, kes sattusid virtuaalsest maailmast korraga reaalsesse maailma. Alati ei pruugi see üleminek õnnestuda. Näiteks vene näitleja ja lavastaja Nikita Mihhalkov oli varem vaimustav kunstnik, aga siis otsustas hakata elus kaasa lööma, mistõttu paljud ta ära põlgasid ja mitte ilma põhjuseta.
#000028
Mida te fantaasia ja virtuaalmaailma all täpsemalt silmas peate?
#000029
Te tulete lavale ja ütlete, et olete Taani prints. Tund aega hiljem te enam ei ole Taani prints. Kui te edasi usute, et olete Taani prints, siis te kas sooritate riigipöörde või maandute psühhiaatria­haiglas.
#000030
Vaimsus on ilmselt midagi sellist, kui lastakse enda juurde mõte, et selle nähtava ja kombatava maailma taga on midagi muud. Seal on mingi saladus. Mõned nimetavad seda jumalaks, aga olemuselt on see rohkem mingi kõrgem olek, mõte kui reaalsus, kus me argielus suhtleme. Huvitav, et pärast mitu sajandit kestnud valgustuslikku mõtlemist ja usku inimmõistusesse, on see just teadus, mis toob tänapäeval tagasi saladuse mõiste. Hakkame liikuma tagasi maailma, mis on olnud inimkonnaga aastatuhandeid – üleloomulikku saladuse maailma. Vastuvõtlikkus vaimsusele tähendab, et me tunnistame midagi endast suuremat. Religioonid annavad sellele eri vorme, aga olemus on alati seesama – on vaim, mis ülendab mateeria ja mis valitseb mateeria üle. Endise, küll läbikukkunud, füüsikuna meenutan, et tänapäeva füüsika kohaselt ei ole aeg absoluutne ega objektiivne. Seega võib öelda, et tulevik juba eksisteerib. Aeg on nagu asfalttee, mida mööda liigub autokumm. Kumm puudutab teed ühes punktis ja see on hetk – olevik. Meie taga on minevik ja meie ees on asfalt, mida me pole veel puudutanud, aga ta on juba olemas. Kuigi meile kättesaamatu. Seda ütleb meile teatud intuitsioon, mida võime tundma õppida, kui hakkame tegelema kvantfüüsikaga, millest mina küll mitte midagi aru ei saa. Küsime, miks minuga juhtub, või kas elu on saatuse realiseerumine – saatuse, mis on meile antud, aga mille võime kõrvale heita. Siit tuleb sisse keeruline vaba tahte, vaba valiku teema. Meile sisendatakse, et kõik on geenide ja keskkonna poolt ette määratud.
#000032
Kuidas hindate praegust olukorda, tänapäeva maailma? Mis annaks meile lootust?
#000033
Kui ooperis on laval toimuv muusika teenistuses, siis kuidas peaks muusika teenima seda, mis on teatrilaval ja kinolinal?
#000036
Võrdleksin seda nii, et sõnateatris lavastamine on nagu bussijuhtimine, ooperi lavastamine aga nagu trammijuhtimine. Ooperis määrab muusika trammiliinid ja ma ei saa muuta tempot, kui Verdi on nii kirjutanud. Kontrapunktimoment võib ooperis olla oma kohal ja väljenduda selles, kuidas lavaline tegevus on konfliktis muusikaga. Sellest tekib omamoodi süntees. Ma ei saa nõuda tenorilt Cavaradossi aaria laulmist sotto voce, sest vaatajad tulevad kuulama, kuidas ta seda maha rõkkab.
#000037
Mõtleme ja räägime palju, kuidas minevik meid mõjutab, aga kas meid mõjutab ka tulevik? Seda enam et võime teie toodud näite järgi ehk veidi ette aimata.
#000038
Meil on vabadus ja me võime seda tulevikku kohandada või muuta, aga samas üleval teab keegi juba ette, mis meid ootab. Meil on Aafrikas mõnisada miljonit nälgijat. Osa Aafrikast kuivab, nad peavad tulema siia meie juurde elama. Me ei tea, mis peale hakata, aga kui me loobuksime osast rikkusest, oleksime võimelised Saharasse vee viima, nii et sinna tekib teine Amasoonia. On olemas viise, kuidas päästa planeet nii bioloogiliselt kui ühiskonnana. Selleks on vaja üksmeelt ja ohverdamiseks ühist nõusolekut. Samal ajal kutsub massikultuur meid üles enesekesksusele: tegele iseendaga, ole lahe ja ära anna kellelegi midagi. Sellise filosoofiaga saame kindlasti hukka. Inimestes juurdub ka selline idealistlik arusaam, et tarbimiskultuur hakkab meile survet avaldama. Meil kõigil on suur hulk asju, mida me ei vaja. Mõelge, kui palju energiat saaksime kokku hoida, kui jõusaali mineku ja kalorite põletamise asemel lihtsalt vähem süüa. Need kapitäied hilpe, eriti prouadel, milleks see? Piisab kahest-kolmest särgist, et elada aasta läbi.
#000039
Inimene on, nagu te ütlesite, isekas, eriti tarbimisühiskonnas. Kas teie arvates on meil üldse võimalik paremaks saada?
#000041
Milline on olnud teie karjääri kõige suurem viga, mida soovitate algajal filmitegijal vältida?
#000043
Kas olete oma loomingulisel teekonnal olnud üksi uitaja või on teil olnud kaasteelisi?
#000046
Mul on olnud kaks inimest, kellega olen tundnud lähedust, ja kes on mõlemad meie hulgast juba lahkunud – Andrei Tarkovski ja Krzysztof Kieślowski. Mul on ka Itaalias olnud kunstnikest sõpru, aga need on siiski sellised rõõmsad erandid ja inimene on määratud teatud üksindusse.
#000048
Muidugi on võimalik, sest ükskõik, kas ülikooliprofessorite või koristajate seas on alati ka avangard, kes tõmbab endaga kaasa ülejäänud. Rootsi diplomaat Dag Hammarskjöld on öelnud, et eliidi moodustavad ühiskonnas mitte rikkad, vaid need, kes tunnevad vastutust, olgu siis kas või vangikongis trellide taga. Võtke selle enamuse näitena kas või jooksmine. Väga paljud jooksevad, aga vaid üksikud jooksevad olümpiamängudel. Enamik jookseb järelikult halvasti. Ja mina ise ka.
#000052
Kas te mõtlete filmi tehes enne stsenaariumile või visuaalile?
#000053
Mulle meeldib provotseerida ja seetõttu ütlen nüüd midagi provokatiivset, kuigi ma ei pruugi sellega hetk hiljem enam nõus olla. Film ei ole pildikunst. Muusikavideod, reklaamklipid – see on pildikunst. Film on sõnakunst. Film kasvab välja sõnast ja on rohkem teatrikunsti kui maalikunsti laps. Filmi lähtepunktiks on konflikt, see pärineb aga teatriesteetikast. Ja pärast otsin ma sellele loomulikult mingi visuaalse väljendusvormi ning ühe või teise tegelase öeldud sõna võib tähendada midagi muud. Vendadel Lumière'idel on Gutenbergi ees teatud edumaa, sest nägemata kõnelejat, võib mõnikord kirjasõna paremini uskuma jääda. Võtame näiteks "Mein Kampfi": kui oleks nähtud seda hullunud lõusta teksti ette kandmas, oleks ilmselt vähem inimesi uskuma jäänud kui lihtsalt kirjasõna lugedes.
#000054
Sõna on hakanud oma kaalu kaotama, sest räägitakse palju ja kiiresti. Kuna meile heidetakse nii palju ette lobisemist, siis ühes poola jutusaates tegi saatejuht mulle ettepaneku vaikida. Tegimegi seda ja televisioonistuudios valitses erakordne pinge. Stuudio lausa tardus: mehed istuvad ja vaikivad. Meid on haaranud horror vacui – hirm tühjuse või vaikuse ees.
#000055
Kaarel Tarand: Matrossovit ootab casting
#000056
Vikerraadio kutsub kuulajaid uuema eesti kirjanduse lemmikteoseid valima
#000060
Otse esmaspäeval kell 8.35: eesti kirjanduse päeva algus Toompeal
#000062
Mirko Rajas: "Laste hotell" on õnneliku lõpuga lugu
#000063
Helilooja Sten Šeripov: muusika on osa sellest, kuidas inimest filmi külge aheldada
#000065
Kaarel Kuurmaa: dokumentaalfilmides käsitletakse üha enam sooteemasid
#000067
Andres Mustonen: milleks suhelda inimestega, kes ei ole sinuga samas maailmas?
#000068
Suri filosoof ja literaat Ülo Matjus
#000073
Raili Keivi näitus kõrvutab disainiklassika samade esemete uuendatud vormidega
#000080
Otse neljapäeval kell 11: muuseumi aastaauhindade konverents
#000082
Otse neljapäeval kell 19: selguvad tänavused Muuseumiroti võitjad
#000083
Arvustus. Panfilovi hüpnotiseeriv teenäitaja alateadvusesse
#000089
Arvustus. Zetode "Lätsi pitto" on pealkirjale vastav küte
#000090
Galerii: Vanemuine saatis aasta ära traditsioonilise aastalõpuballiga
#000091
Galerii: Riho Sibula ärasaatmine Jaani kirikus
#000092
Galerii ja videod: Anne Paluver 70
#000093
Arhiivide üldinfoarhiiv.err.eeKoopiad ja kasutamineMuuseumKostüümilaenutusTehnilised teenusedHelistuudiodKultuuriteatedKutse andmine
#000094