Seda, mis tunde tekitab kodu, või kõnelemine kodust, teame me igaüks, kuid kõneldes kirikust on olukord hoopis teistsugune.
#000000
Ühe väikese küla kirik või kabel on olnud läbi inimkonna ajaloo kogukonna elu väga oluliseks osaks. Eestimaal olid pühadeks paikadeks hiied, kus austati loodut ja loojat, kristluse sõnumite jõudes rajati neisse paikadesse pühakodasid, mis sageli täitsid ka kindluse rolli, kuhu varjuda, kui võõrad ja kurjad jõud ründasid. Nii ongi eestimaalase jaoks kiriku võrdpildiks saanud vana ja sageli ka lagunev ehitis, kus on niiske ja kõle, justkui oleks keldris.
#000003
Kodud on muutunud palju, veel see, mis 100 aasta eest ausees oli, kus paljud põlvkonnad üheskoos elasid ja tõeliseid suurperesid moodustasid on ajalugu ja individualismi püüdlustes kapseldame ikak enam end üksi nelja seina vahele ja kuulutama, et see karp on minu kindlus, sarnaselt jänkuonuga, kes oli oma koduks valinud kibuvitsapõõsa.
#000004
Kirik keset küla on tihti justnimelt küla keskmeks ja nii võib öelda, et kui liita kodu ja kirik, sünnib kooslus, mis aitab üles ehitad üht ja teist, toetada ja rõõmustada igatüht, kes hoolib, hoolib endast, oma lähedastest ja kogukonnast, oma kodumaast ja rahvast.
#000007