Psühholoogiline realism kui avamata avangard
#000001
Operett „Orpheus põrgus” Estonia laval
#000003
Mõtisklusi kahe vokaalse sündmuse teemal
#000006
Kuna me kullad kokko saame, kuna me hellad ühte saame. Kullad kokko koppelisse, hellad ühte eenamaase. Kuusik on meie kohale, varvik on meie vahele, kesä meie keskelle. Viis meil versta on vahele, kuus kuiva jõgeda, seitse seisvad allikad, kaheksa kalamereda, üheksa emajõgeda, kümme künniväljasida. Sul on venda, mul on venda. Vennakene, hella venna, Ihu kirves kiiluvarsi, tee tapper tuli teräväs, raiu kuusik me kohalta, raiu varvik me vahelta, kesä meie keske’eltä.
#000018
Siis me kullad kokko saame, siis me helläd ühte saame, kullad kokko koppelisse, hellad ühte eenamasse.2 Millal saame ellad ühte, Ellad ühte, kullad kokku, Ellad ühte einamaale, Kullad kokku kaare pääle? Viel on varviked vahella, Kenad kuused keske’ella. Sul on venda, uekene, Sul on venda, mul on venda: Ihu kirves, vennikäne, Ihu kirves, aljas mueka, Tie tapper tera tasane, Raiu varviked vahelta, Kenad kuused keske’elta — Siis mei saame ellad ühte, Ellad ühte, kullad kokku, Ellad ühte einamaale, Kullad kokku kaare pääle.3
#000019
Kuu ikka ju vaatab, päike ikka piilub pilveservast, laual on tunded ja mänd kiigutab seal oma võimsat pead...
#000021
Aga siis mõtled jälle, et miks just see lehekene selle tuule käes niimoodi liikus, aga mitte mõni teine. Ja miks ta just nüüd selle liigutuse tegi, kui sa parajasti tema poole vaatasid. Et võib-olla nad ikka näevad ja tunnevad ka midagi. Ehk nad ikka suudavad ka ise ennast kuidagi hoida, lastes ennast tuulel liigutada vahel rohkem, vahel vähem, nii nagu just vaja. Ja kui vaja, siis ka viibata või lehvitada ja anda kuidagi märku, miks mitte.
#000024
Kui nii võtta, siis kõik ongi ju sinu pärast. Sina annadki sellele kõigele mõtte ja tähenduse. Sina oledki kõige selle tähendus ja otstarve, põhjus ja tagajärg, algus ja lõpp. Sina oledki selle maailma looja, hingestaja. Sa oled sellesse kõigesse sulandunud, sa oled selles kõiges, sa ise oledki see kõik. Sina oledki see maailm ja kõik, mis selle sees on. Ilma sinuta ei oleks ega juhtuks midagi.
#000029
Ehk oleks parem olla mitte keegi, mitte kellegi jaoks, mitte mingis mõttes. Ehk poleks vaja ise endale tekitada probleeme, küsimusi, kahtlusi, kartusi, hirmusid, põdemisi. Miks peaks sel üldse olema mingit tähtsust või tähendust, mis kuhugi viib, mis midagi tekitab või põhjustab, tundub hea või halb, meeldiv või kahjulik, ilus või kole, kui see kõik on vaid meie endi tekitatud, loodud ja välja mõteldud?
#000037
Ei tea tõesti ja kas peabki teadma ja kes üldse peaks teadma? Ehk ongi parem, kui ei tea, jääb vähem küsimusi. Kui arvad, et tead, siis eksid nagunii. Kui tead, et ei tea, siis eksid vähem. Imestada pole millegi üle.
#000038
Elu tähenduste keskel, semiosfääris, põhjustab rahulolematust ja ebameeldivusi, kuigi just seal me enamasti oleme ja katsume ka edasi elada. Tähenduste mõistmine laseb olla, suhelda ja tegutseda selles kultuuris, selles maailmas, kus neid tähendusi jagatakse ja mõistetakse.
#000041
Ei saa küsida, mida miski tegelikult tähendab. Tähendus on alati omistatud millelegi kellegi poolt. Mingit tegelikku tähendust ei ole ega saagi olla. Tähendus on alati isiklik, unikaalne ja kordumatu. Märke saab edastada, kopeerida ja paljundada, nende tähendusi aga mitte. Märgid mõjuvad üksnes oma tähenduste tõttu. Kui ei teata märkide tähendusi, siis pole neil ka mõju.
#000042
Tähendused on tegelikkusega väga lõdvalt seotud, need on alati isiklikud ja subjektiivsed ja need muutuvad pidevalt, nii nagu ka kõik mõtted, arvamused, väärtused, hinnangud, vaated, hoiakud jmt.
#000043
Tähenduste mõistmine seob, ühendab ja piirab. Nende seest välja pääsemine näib olevat võimatu. See on nagu igavene ringlemine sansaaras, omadega puntras olemine, maatriks. See on lõks, millesse võib kergesti kinni jääda ja ärevusse sattuda. — Mida see pidi tähendama? Mida sellega öelda taheti?
#000044
Võib-olla ei tahetudki midagi öelda. Igaühel on oma arvamus, oma ettekujutus ja teadmine, igaühel on justkui õigus. See on nagu leitsakuline padrik või tihnik, kus pole võimalik midagi selgesti näha ja kus ainult rabeled, higistad ja kannatad, vihastud ja solvud.
#000045
Võib-olla ei peaks seda kõike liiga tõsiselt võtma. Ehk peaks kutsuma kedagi, kes suudab selle tihniku läbi raiuda, valgustada ja rahustada ning tühistada kõik need tähendused.
#000046
Tähendustühjuse mõistmine eemaldab hirmud. Tähendused ei tähenda midagi, neil endil pole omaette väärtust ega iseseisvat olemist, selline arusaamine teeb vabaks. Tähendused tulevad ja lähevad ning muutuvad nagu pilved taevas; nad katavad ja varjavad ihu nagu rõivad ja loorid, aga nad ei püsi. Nad on meie endi ühine looming, me oleme nad omandanud, nad on meile omaseks saanud ja me usume neisse. Ei peaks kartma neid ettekujutusi ja väljamõeldisi, poleks vaja neist kinni hoida ega neid liiga tõsiselt võtta. Saab nad kõrvale heita, saab neist läbi näha.
#000047
Keegi pole sulle midagi ütelnud ega vähimatki tähelepanu pööranud. Sa pole kuidagi olnud oluline ning sa võid ka täiesti olemata olla, miski sellest ei muutu, kõik jääb samaks. Küsimus, kuidas võtta, leiab vastuse. — Ära võta. Ära võta isiklikult. Lase olla, lase lahti, ole lahti. Kui sul on midagi ütelda, siis ole vait. Sellest võib saada puhas nägemine, suur arusaamine, selge mõistmine, kokku saamine ilma ennast selle sisse mässimata.
#000048
Kolm-neli erinevat vaateviisi, suhtumist ja mõtlemist kokku ei kõla, ühte neid laulda ei saa. Me ei saa nendest kujunditest enam eriti hästi aru. Me ei mäleta enam täpselt neid sõnu, neid mõisteid, neid sümboleid, mida ometi öeldakse mitmel viisil, mitut moodi üle korrates. Me ei näe enam neid märke, mis sinna ihutud kirve varrele oli põletatud.
#000050
On üks iidne jumalate sõjariist, legendaarne ja võitmatu atribuut, mis nagu teemant lõikab ja läbistab kõike ning valgustab välgusähvatusena kõiksuse ülimat ja puhast olemust, peletades minema rumaluse ja teadmatuse.5 Veedades on selle müstilise relva nimi „vadžra”, seda hoiab jumal Indra ja selle valmistajaks on müütiline sepp Tvashtr.
#000052
Vadžrat kujutatakse sauana, mille mõlemas otsas on harali teravikud, justkui avanenud õielehed. Seesuguseid asju võib näha ka assüüria Marduki käes, kreeka vaasidel hoiab Zeus midagi taolist, see näib olevat sarnane ka Thori haamriga ning mitmesuguseid võitmatuid relvi kohtab veel paljudes kultuurides.
#000053
Esoteerilise budismi ehk vadžrajaana salajastes rituaalides on vasest või pronksist vadžra kesksel kohal. Ürg-buda Vadžradhara, kõigi teadmiste allikas, hoiab seda oma paremas käes. Selle mõlemas otsas olevad teravikud ei ole aga ähvardavalt harali, vaid on kokku tõmbunud ja sulgunud ning selle õielehtede tipud on ühendunud. Tantristlike õpetuste kohaselt annab vadžra meheliku algme, mis naiseliku algmega ühinemisel viib tõelisele mõistmisele ja lõplikule vabanemisele.6
#000054
Uurijatel ei ole ometi üksmeelt, mida see nii oluline sanskriti sõna „vadžra” (वज्र, vajra) algselt pidi tähendama. Võib-olla tal polegi tähendust. Kui ta lõikab läbi kõik kütked, tühistab kõik tähendused ja valgustab välguna kõiksuse ülimat olemust, siis ta ise ehk ei saagi midagi tähendada.
#000055
Kindel on vaid see, et samast tüvest pärineb soome-ugri sõna „va-sa­r(a)”.7, 8, 9, 10
#000056
Vadžra stiliseeritud kujutis.Vadžrajaana tantristlikku rituaali kujutav mahāsiddha Ghatanpa messingist skulptuur (Tiibet, u 1600–1700).
#000057
Viru seppa see vennike, Harju seppa see ainuke. Tee minule tinasta tillike, Vala mull’ vasesta vasara, Kellega pistaksin neid piigasid, Torgin külatüdrukuid.12 Mul on vallatu vasara, Kiimalikku kellakene.13 Näita tilli tüdrukule, Kuldanuppu noorikule, Vasarat vanamoorile.14
#000059
Aga, nagu soovitati tuntud kultusfilmis, siit jätka juba ise!
#000060
10 vasar : vasara : vasarat ‘haamer’ ← algindoiraani *vaźra, vanaindia vájra- ‘Indra relv’; liivi vazār, vadja vasara, soome vasara, isuri vassaara, Aunuse karjala vazar, lüüdi vazarain(e͔), vepsa rhvl vazaraińe, saami veahčir. — Eesti etümoloogiasõnaraamat.
#000066