Õlletegu on ikka Eesti kommetes jaanipäeva juurde kuulunud. Seetõttu jagame juhiseid, kuidas vanal ajal siinkandis õlu ja kalja tehti. Jõuab veel jaaniks märjukesed valmis teha.
#000000
Ehkki ääremärkusena tuleks lisada, et vanal ajal olla siinkandis esimene õlle valmistatud mihklipäevaks (29. september), mil kooskäimiste ja pidustustega tähistati karjatamishooaja lõppu. Kui linnaseid jätkus, valmistati õlu ka jõuluks ning kindlasti sai see tehtud pulmadeks. (ERM EA 4)
#000001
Vanal ajal valmistatud õlu järgmiselt:
#000003
(Täna nimetatakse rabaks õllepära ehk õlle tegemise tahket jääksaadust.)
#000007
Peale küpsemist viidi õlle raba astjasse ja valati keeva veega üle. Raba ligunes keeva vee sees veel umbes tund aega. Siis lasti kurn jooksma. Alt jooksis virre välja ja pealt valati keeva vett peale. Esimene virre (virre, mis alguses välja jooksis) oli kõige rammusam ja maitsvam. Mida rohkem seda aga välja lasti, seda lahjemaks ta ka läks.
#000008
Oli ka veel teine õlle valmistamise viis.
#000010
Nimelt ei panda raba ahju küpsema, vaid toorelt astjasse. Seejärel valati keeva veega üle ja pandi veel kumaks aetud kivid astjasse raba sisse. Nii hakkas segu astjas keema. Virret hakati välja laskma siis, kui keemine järgi jäi.
#000011
Lisatakse, et õlut viidi ka kohe naabritele. Seejuures Avinurme kandis tarvitati õlle hoidmiseks piipkannusid.
#000012
Teisalt Voldemar Bachmann kirjutas 1921 . a. kogutud mälestuste põhjal, et kasutati loomulikult ka õllekannusid, mis olid vanemal ajal olnud kaunistatud või üleni vitsadega kaetud – ehk vitsikud. Aga mõned olid teinud oma õllekannud kahekordse põhjaga ning põhjade vahele pandi haavlid, mis tõstmise ajal veeredes kõrinat tegid. (ERM EA 1)
#000013
Kalja ehk taari valmistamisest kirjutati:
#000014
Peale õlle väljalaskmist valati anumasse rabale külma vett peale. Nii seisis ta mõned päevad. Segu hakkas hapnema ning kui ta küllalt hapu oli, hakati jooma.
#000015
Taari valmistati ka ilma, et õlut oleks tehtud. Sel juhul segati linnased ja kesa veega (aga väiksemas koguses), raba valatakse keeva veega üle ja lastakse hapuks minna.
#000016
(Bachmanni ülestähenduste järgi nimetati neid puust nokaga piipkannusid lüpsikuteks. Koduses majapidamises olid nad kirjatud, st mustritega kaetud.)
#000019
MTÜ Avinurme Ajavakk on Avinurme piirkonna ajaloo ja pärandkultuuri uurimiseks, talletamiseks ja tutvustamiseks loodud vabaühendus.
#000022
Kui sul on Avinurme kultuurilugu või pärandkultuurseid oskuseid ja teadmisi puudutavaid materjale/teadmisi või mälestusi siinmail toimunust, mida tahad teistega jagada, võta meiega ühendust!
#000023