UudisedKultuurAKEesti uudisedSportVärsked raadiouudisedVälisuudisedMenurus.err.eeMajandusTeadusnews.err.eeArvamusReitingudIlmViipekeelsedTVETVETV2ETV+RaadioVikerraadioRaadio 2KlassikaraadioRaadio 4Raadio TallinnLasteleJupiterJupiterArhiiv
#000002
Foto Queeni kontserdilt Autor/allikas: Maris Savik
#000004
Sama suvi, Red Hot Chili Peppers Riias. Tüdruk minu ees teeb tervest(!) kontserdist nutitelefoni vahendusel otseülekannet. Ma ei näe kordagi, et ta vaataks päriselt oma kahe silmaga lavale, aga palavikuliselt vilkleval ekraanil jooksevad vaid ülivõrdes kommentaarid otse sündmuste epitsentrist. Kas ta oli kohal?
#000008
Kontserdiemotsioone seedides leian end tihti mõtisklemast selle üle, mida tähendab sõnapaar "jagatud kogemus". Kas see on jagatud hetk artisti ja publiku vahel, massi jõud ja sünergia? Või jagatud hetk massimeedia vahendusel, kõigile kogemiseks, aga kaugel reaalsusest? Ma ei taha pidada epistlit, vaid kutsun kaasa mõtlema. Subjektiivselt, irooniliselt, aga ausalt.
#000010
2020, paar päeva tagasi, Steel Panther siinsamas Tallinnas. Kõlaks ju päris lahedalt, kui ma kirjeldaksin, kuidas laval toimuv meisterlik paroodia paneb hetkeks kõik sotsiaalsed normid pausile, et vana hea üle võlli seksistlik glämm saaks rinnad paljaks kiskuda ja lava ihast väänlema panna. Mulle meeldiks midagi sellist lugeda ja mõelda, et ma olin ka seal. Aga te kõik juba teate seda – või saate soovi korral kohe teada –, sest Elu24 ja sotsiaalmeedia annavad võimaluse täpselt järele vaadata, kes olid need tüdrukud või kuidas nad laval ennastunustavalt suudlesid. Need hetked olid kirss väga mitmeplaanilise kontserdi tordil ja küllap mõtles nii mõnigi naine, et hetke ajel oleks ju päris lahe vooluga kaasa minna – aga kas nad tahaksid seda hiljem sajas versioonis järele vaadata? Pigem mitte. Nii kärbub spontaansus "suure venna" valvsa pilgu all mannetuks äramärkimiseks, et ju oleks võinud, aga... Pole siis ime, et rock'n'roll hakkab ära surema.
#000011
Me toodame nii palju sisu ja jagame nii palju, et unustame mõelda, miks me seda teeme ja mis sellega kaasneb. Klassikaline kontserdikäitumine liigub üha rohkem mööda kokkuleppelist mõttevormi. Eksisteerivad mingid peaaegu kohustuslikud suure kontserdi pean-selle-üles-võtma-muidu-suren-momendid. Kontserdi algus, see kindlasti (kes on enne kuulnud, et bänd tuleb lavale). Kitarrisoolo (isegi kui see tähendab kümneminutilist sõrmekiiruse demonstratsiooni kolmel noodil, ikka on eriline). Trummisoolo (see on supereriline, sest enamasti on kontserdil ainult üks trummisoolo; lisaks mõistetakse trummimängu üldiselt vähem kui keelpille, mistõttu kõik näib eriti meisterlik ja tuleks seetõttu igaks juhuks üles filmida)! Kõik kõige tuntumad lood (teisi ei tunta, järelikult pole nii head). Kui keegi kutsutakse publiku seast lavale. Kui mainitakse kontserdi toimumiskoha nime. Kui kasutatakse pürotehnikat. Kui keegi teeb midagi lavastuslikult ebatavalist, näiteks lendab akustilise loo jaoks üle saali teisele platvormile (absoluutselt igal kontserdil mitmeaastase tuuri jooksul). Kui keegi teeb mingi nalja (mida sa oled juba kümnest videost näinud, sest bänd teeb sedasama nalja absoluutselt igal kontserdil mitmeaastase tuuri jooksul). Kui äkki juhtub midagi, mida ei oska ette näha (näiteks keegi surebki päriselt ära, mis oleks muidugi jackpot).
#000012
Sapine, jah. Aga tõene. Me kõik tahame olla rindereporterid, ainult et originaalsus, mida kajastada loodame, tapetakse kollektiivse nutisõja käigus ära. Kõigil on tükk, aga keegi ei saa trofeed ja kuidagi suvaline on selle laiba kõrval seista. Selle asemel et hinnata võimalust 21. sajandil ikka veel elavat muusikat nautida ja midagi päriselt kogeda, tekib olukord, kus hirmus millestki olulisest ilma jääda võetakse valimatult kõik üles. Selle käigus kaotatakse reaalne kogemus sootuks ning kogu digitaalne mass tõlgitakse üksikuteks jagatud laikideks ja ülejäänud infoprügiks, millega keegi enam ei tegele. Mis siis lõpuks alles jääb?
#000013
Aga on veel üks utoopia.
#000016
Ma tulen selle kontserdi juurde ikka ja jälle tagasi, sest see on kõige ägedam asi, mida ma olen viimasel ajal kogenud. Võib-olla ma olen pildistamise suhtes ülitundlik just seetõttu, et see on pool minu tööst. Tegelen iga päev sellega, et muusikute visuaalset identiteeti täpsuseni lihvida, olla toetav ja suunav, aga mitte lämmatav. Muusika on peamine. Visuaal räägib juurde. Ma tunnen, kuidas ülekajastamine ei aita kaasa, vaid risustab. Isegi siis, kui iga ebakvaliteetne postitus on tasuta reklaam.
#000018
Kas te teadsite, kuidas suurtel kontsertidel on enamasti tavaks, et professionaalse tehnikaga tohib pildistada lava eest ilma välguta esimesed kolm lugu? Mõnikord asub fotoala sootuks helimeeste putka juures ning pildistamine käib üle publiku. Need on kokkuleppelised reeglid, mis on kutsutud ellu selleks, et fotograafide hord kontserdi maagiat ära ei lõhuks. Ma olen ahastanud palju imeliste hetkede üle just eriti pärast neid kolme "soojenduspala", kui kaamera on hoiule pandud ja live tõeliselt käima läheb. Aga see, et ma ei saa pildistada, on omamoodi tore. Need on minu mõttepildid füüsiliste fotode vahel, varastatud varastamata kaadrid. Tegelikult ma ei taha neid ära jagada. Samas on moodne nutikaamera nii heal tasemel, et tundub silmakirjalik seda reeglit mitte kontserdikülastajatele laiendada. Kogu publik on potentsiaalselt võimekas press, kes üksteisega asukoha pärast konkureerivad. Ainuke põhjus seda mitte teha saab olla siinkohal tehniline: mida suurem on kontsert, seda aeganõudvam on telefonide kokkukorjamine ja sissepakkimine. Kaos igatpidi.
#000019
Tahan toonitada, et ma ei võitle siin enda kui fotograafi õiguse eest kõike ja kõiki igal pool valimatult pildistada. Ma võitlen enda kui melomaani ja kirgliku kontserdikülastaja õiguse eest vahetult kohal olla. Kui üldse midagi, siis kunstnik minus arvab, et pildistame liiga palju ja valik pilt tegemata jätta on sama tähtis kui õige kaadri leidmine. Tunnen, kuidas meedium, mida armastan, hakkab mind ära väsitama. Ekraanid teevad kõik tuimaks ja ühetaoliseks. Sellest ka need aastaarvud ja kontserdipaigad. See katk on universaalne. Selleks et oma pilku värskena hoida, ei taha ma alati vaadata. Ja ma ei taha, et mind sunnitaks vaatama läbi teiste ekraanide. Tegelikult kehtib seesama ka mujal elus – reisil, näitusel...
#000020
Võib-olla ma olen äärmiselt tagurlik, öeldes, et seda nutivärki võiks veidi piirata. Võib-olla see ongi uus reaalsus ja ma olen 29-aastane fossiil, kes kuulab muusikat vinüülplaatidelt ja nutab taga mingit "päris kogemust", saamata pihta, kuidas asjad käivad. Aga ma arvan, et siin on mitmeid mõttekohti. Nii kuulajatele, muusikutele kui ka kontserdikorraldajatele. Inimestele. Hetke väärtuse, oma tegevuse ratsionaliseerimise ja kohalolemise kohta. Kunsti ja austuse ja arvestamise ja hindamise kohta. #bepresent #real #peace #fckoff
#000022
Lõpetaks pauguga? Öeldakse, et kui sa mäletad midagi kuuekümnendatest, siis sind polnud seal kohal. Ärme unusta, et hipid tarbisid suurtes kogustes LSDd. Meil on nüüd LCDd. Efekt on sama, seadused võiksid ka järele tulla. Mul on suva, kumba pidi.
#000023
Iron Maiden annab suvel kontserdi Riias
#000024
Arvustus. Üks surmkindel aed ja varjupaik
#000025
Riffarrica annab naistepäeval debüütplaadi välja
#000026
Keset Tartu kaarsilda avati balletiajalugu tutvustav näitus
#000027
Vanemuise ballett tähistab 80. sünnipäeva näituse ja galaetendusega
#000028
Vanemuises esietendub Brechti draama "Kaukaasia kriidiring"
#000029
Otseülekanne tulemas: avalik debatt Eesti akadeemilise muusikahariduse väljakutsetest
#000030
Klassikaraadio sügiskavas annavad tooni kontserdiülekanded ja kultuurisaated
#000031
Laura Kalle: teater ei peaks ainult paitama
#000033
Filmiajakirjanik Hollywoodi streigist: mõned suuremad filmid on edasi lükkunud
#000037
Eesti animafilmide muusika sai kogumiku "Anima pop"
#000038
Pille-Riin Purje: oskus naerda vabastab, puhastab hinge
#000039
Animafilmide kogumik "Kaka, kevad ja teised" linastub Varssavi filmifestivalil
#000040
Triin Ruumeti "Tume paradiis" kogus avanädalavahetusel üle 2800 külastuse
#000043
Stsenaristide ühendus jõudis Hollywoodis suurte stuudiotega kokkuleppele
#000046
Arvustus. "Tume paradiis": pidu peo pärast
#000048
Marja-Liisa Plats: lähenen pildiraamatu illustreerimisele nagu režissöör
#000051
Loodusmuuseumi seenenäitus tegi taasiseseisvunud Eesti külastajarekordi
#000053
Teatri- ja muusikamuuseumi kogud kolitakse tuleval aastal Maarjamäele
#000054
Rannarootsi muuseumi näitusel saab näha nii Eesti kui ka välismaa käbisid
#000055
Galerii: loodusmuuseumi näitusel saab enne metsa minemist endale seened selgeks teha
#000056
Edetabel. Aasta parimad albumid 2022
#000057
Aasta parimad albumid 2022. Isiklikud edetabelid
#000058
Ülevaade. Aasta parimad lood 2022
#000059
Vaegkuuljatele ja -nägijateleKasutustingimusedIsikuandmete töötlemisestJupiter+Jupiter IOLasteekraanRaadioteater
#000064