Olen ka täheldanud, et enamikel juhtudel saab konfliktihirm alguse usaldusest, õigemini selle puudumisest. Usaldus koosneb kahest poolest. Esiteks, usalduse n.ö praktiline pool. Ehk teadmine ja eeldus ja usk, et kui inimene käitus varem sarnases olukorras ühel kindlal moel, siis teeb ta seda ka tulevikus. Kui inimene on lubanud midagi ära teha, siis ta reeglina ka teeb (nt tuleb alati lubatud ajal kohale).
#000005
Keerulisemaks ja antud teemaga enam seotud on aga usalduse teine, n.ö emotsionaalne pool. Ehk tunne, et mida iganes (või vähemasti peaaegu mida iganes) ma teen või ütlen, teine inimene ei kasuta seda kurjasti minu vastu ära. Kui seda tunnet pole, pole ka usaldust. Ja kuidas see tunne tekib? Ajaga. Inimesed, tiimi liikmed kas siis alateadlikult või ka teadlikud testivad teisi, usaldades neile ühtteist. Või lihtsalt jälgides, kuidas teised mingis olukorras käituvad – kas kipuvad eelistama oma kasu, kas õhutavad negatiivseid kuulujutte, kas räägivad kedagi taga, kas trügivad omakasu silmas pidades teise kapsamaale... Ja inimesed teevad siis omad järeldused – ei usalda. Ent selle asja lauale panemine ja usaldamatusest rääkimine on ka ebamugav, sestap parem on, kui ... vaatame mujale. Meil on ju vahva ja tore meeskond ja meeskondades pole konflikte!
#000006
Proovi, mis tunne on ja kuhu poole usaldus nihkub 🙂
#000010
Ikka ja jälle – nagu ka eelmisel nädalal – kohtan inimesi, juhte, kelle suurim soov ja igatsus on “panna inimesed ühte moodi aru saama”. Või [...]
#000015