Meenutuseks varasematest artiklitest, et juba enne 1917. aastat oli Linnamäe teeristi ehitatud ettevõtja Esserma poolt kauplusehoone, mille ta hiljem müüs kaupmees Eltsele – see haavapalkidest “Haavanoti” maja. Kui Elts sai kodanliku Eesti valitsuse ajal asundusest talumaad, kolis ta koos oma majaga Linnamäe teeristist ära ja praeguse kauplusehoone ehitamist alustas Herman Sheffers.
#000000
Ehituse kulud viisid Sheffersi majanduslikesse raskustesse, ta müüs maja Rudolf Schönbergile, kes ehituse lõpule viis ja ise äri avas.
#000001
Linnamäe kauplus ja koorejaam 1930-tel.
#000002
Ühed varasemad humoorikad mälestusekillud Schönbergist ja Linnamäe poest pärinevad Saksa ajast – esimese klassi poiss Ilmar saaadeti vanemate koolivendade poolt poodi, et ta sealt kahe penni eest nööpnõelapea seemneid ostaks 🙂 . Schönberg jagas lapse hanitamise kohe ära ja vastas tõsise näoga, et müüks küll, aga need seemned on kahjuks otsa saanud 🙂 .
#000003
Veel üks pajatus räägib, kuidas üks külamees tahtnud rattakummi osta, aga Schönberg pannud kummile sellise hinna, et too kohkunud ära. Kaupmees öelnud selle peale – aga selle raha eest saad sa ratta pealekauba 🙂 .
#000004
Siis moodustasid poe pisike müügisaal ja selle juurde kuulunud laoruum ainult väikese osa hoone põhiotstarbest – valdavalt olid esimese ja teise korruse ruumid korteriteks välja üüritud. Seal on elanud Linnamäel tuntud fotograaf Armand Eller prouaga, Petrovi pere, hiljem ka poes töötanud müüjad – Erna Sillajõe, Aili Laurand.
#000005
1944. aastast töötab Linnamäel riiklik kauplus.
#000006
1945. aasta paiku tuli poodi müüjaks Alviine Hänni, enne olla seal töötanud Juuli Saretski.
#000007
Üks Linnamäe elanik, tol ajal 4-5 aastane plikatirts meenutab, et siis kutsuti Linnamäe kauplust Saretski poeks. Pood oli pisike ja müüjanna oli lapsele alati kommi andnud. Sellised soojad meenutused siis...
#000008
Linnamäe pood 1960-tel, enne ümber ehitamist.
#000009
1960-te Linnamäe poes külmikuid ei olnud, ka meie jaoks nii elementaarseid kilekotte ei olnud. Kuna heeringat sai ainult suurest tünnist osta, mässiti kala mitmekordse paberi sisse, et soolvesi läbi ei tilguks... Heeringatünn oli laoruumis ja müüja lippas iga kalaostusoovi taharuumi täitma.
#000010
Millega kaubeldi? Toidukaubast võis leida leiba-saia, võid, heeringat, soola, suhkrut, jahu. Leib-sai toodi hobusega Taeblast. Võikang oli 25 kilone, sealt siis lõigati soovitud suurusega tükke. Povidlot müüdi kaalukaubana 10kg-st plekknõust. Napsudest kaubeldi viina, veini, nalivka ja õllega.
#000011
Tööstuskaubast pakuti ihupesu, sokke, voodipesu, käterätte, lipse!, pluuse, kummikuid-kalosse, naelu, ukselukke, ämbreid.
#000012
Poekaal oli osuti ja kaaluvihtidega, arvepidamine käis nuppudega arvelaual...
#000013
Pood oli avatud kella 8-st, pühapäeval, mäletamist mööda mingil ajal vist ka laupäeval, suletud.
#000014
Poe naised olid rahvamaja pidudel ja muidugi ka pargis jaaniõhtul oma müügiletiga platsis.
#000015
Kalaautoga sõideti ka küladesse – helistati ette, et auto tulemas ja nii kogunesid külanaised väljakujunenud kohtadesse kala ostma.
#000016
Erna Sillajõe hoidis poe taguse aia väga korras ja lillerohkena, seda imetlesid möödasõitjadki. Hiljem muutus sama kauniks töökoja tiigi ümbrus, kui Erna sinna dispetšerina tööle läks.
#000018
1970-tel nägi pood välja juba nii:
#000019
1980-tel, talongiajal oli müüüjaks Karenina.
#000022
Sel ajal oli poes pensionäride järjekord, noorte emade järjekord ja üldjärjekord. Kaupa ei jätkunud, tuli ette ostjatevahelisi tülisid, kes mida ja kui palju osta võib...
#000023
1990-tel, kui Linnamäe pood oli põhjalikumal ümberehitamisel, töötas kokku tõmmatud sortimendiga kauplus isegi vanas vallamajas...
#000024
Mine osta tänase kuuma päeva puhul Linnamäe poest üks jäätis ja vaata seda poodi nüüd – 11. augustil 2017...
#000025
Poes käidud nagu nipsti 🙂
#000026