artiklit arvustuseks nimetada oleks ilmselgelt eksitav. Ma ei ole ei teatri-
ega muusikaekspert, et üht või teist arvustada. Kuid kirjutamata ei saanud ka
#000000
nädala eest Rakvere Teatris esietendunud kontsert-lavastusest „Lihtsalt, rõõmuks“
tasuks osa saada igaühel. Päriselt! Sa ei pea olema n-ö teatriinimene, et seda
lavastust vaatama minna (aga võid, sest ka näitlejatöö tasub jälgimist).
#000001
viimase paari aasta jooksul külastanud pea igat kohaliku teatri uuslavastust.
Sisu osas on ikka nii, et üks teema kõnetab rohkem, teine vähem – maitse asi.
Näitlejate ülesastumised on alati muidugi olnud super ja midagi ette heita
väikesele teatrile kindlasti ei ole.
#000002
sama kindel on see, et pärast iga lavastust ei lahku ma teatrist sellise
emotsiooniga nagu sel korral. Ja ei kuule külastajate niisugust vaimustust
#000003
peaks mingil põhjusel valima, siis ilmselt on tegu rohkem kontserdi, kui
lavastusega – lavastatud kontserdiga... Aga igal juhul tuleb esile Rakvere
Teatri näitlejate, ja muidugi ka külalisesinejate, ahhetama panev andekus. Ma
ei usu, et see oleks liialdus.
#000004
vaatust iseloomustaks ilmselt kõige paremini sõna lustakas. Kuid kogu selle
rõõmsameelsuse keskel paljastub asjaosaliste võimekus. Silja Miks oleks ilmselt
teinud võimsa karjääri lauljannana. Ega ka härrasmeeste kvinteti musitseerimine
ei jäänud alla mõne tegeva ansambli omale.
#000005
pärast kohvipausi muutub stiil ja meeleolu. Ning kuigi laval sai võimust
kurvameelsus, ei muutnud see publikut kindlasti mitte kurvaks, pigem
emotsionaalseks. Pani veelgi rohkem imestama. Millised sooloetteasted! Omaette
nüansi lisab lavastusele ka pillimäng, tasub jälgida.
#000006
OG Elektra firmapidu oli tänuväljendus töötajatele
#000012