Nõukogude aja järsk vahetumine iseseisva Eesti ajaks ja iseseisva Eesti aja vahetumine Euroopa ajaks tekitab küsimuse, kuidas on psühhoanalüütilise vaatenurga alt vaadatuna muutunud eestlase enesetundmus.
#000002
Küsimus ei ole eestlase loomuses. Ei ole kodanikkond kehvakene ega ka valitsejad mitte. Valitsejad on rahva valitud ja esindavad samasugust meeleilma kui rahvas. Kus on siis tekkinud vastuolu lätted? Miks meie ellu hiilib märkamatult Nõukogude minevik?
#000008
Lääneeurooplased alustasid meelehaavade ravi pärast Teist maailmasõda. Eestlastele ei andnud sõjajärgne aeg meelesõnumiseks mingitki võimalust. Veel enam – vabaduse kaotus, Eesti Vabariigi okupeerimine ja järgnev annekteerimine lisasid hinge uued haavad. Kas taastatud Eesti Vabariigis on meelesõnumine võimalik, toimunud või on haavad endiselt ravimata, on küsimus, millele ei ole lihtne vastata.
#000010
Loovat mängu siirdeasjade ja -ilmingutega võib tänasel päeval leida Andrus Kivirähki näidendis „Isamaa pääsukesed,“ kus ehe rahvalikkus liidetuna riiki puudutava ainesega liidab saalis publiku näitlejatega ning riigi rahvaga.
#000011
Võimaluste meeleväli puudus, kui riik Vabadussõja mälestusmärgi Vabaduse väljakule ühepoolselt püstitas, hoolimata nii inimeste kui ka asjatundjate soovitustest ja arvamustest.Pildil Vabadussõja võidusammas avamispäeva, 23. juuni 2009, öösel.
#000014
Võimaluste meeleväli kui kujuteldav ruum suhtlejate meeltes kujuneb varajases lapsepõlves ning loob aluse mänguliseks ja loovaks meeleks. Usaldus saab tekkida loovas ja vastastikuses suhtlemises võimaluste meeleväljas, kuhu saavad ilmuda siirdeasjad (esemed, nt rahvuslipp) ja siirdeilmingud (vaimsed nähtused, nt laul „Mu isamaa on minu arm“). Siirdeasjad ja -ilmingud on teineteisega jagatud aines, mida inimene ja riik koos tegutsedes koos loovad, kasutavad ja mille üle koos tundeid tunnevad ning mõtteid mõtlevad. Kusjuures siirdeasjad ja -ilmingud ei kuulu ei rahvale ega riigile, koos looduna on need ka omavahel jagatud. Eesti riigi taastamisel algatas Eesti Muinsuskaitse Selts Nõukogude võimu hävitatud Vabadussõja mälestussammaste taastamise, millega erineva hoogsusega kaasa tuldi. Ühiselt Vabadussõja mälestussambaid taastades taastati ühtlasi ka riigi ja rahva vahelist usaldust ja loodi võimaluste meelevälja.2 Sama toimus ka kodanike komiteede liikumises, kus koos taastati kodanikkonda, tõsi, esialgu küll ilma riigita, ning Rahvarinde poolt kaablikraavi rajamisel ehitatava Rahvusraamatukogu hoone tarbeks. Loovat mängu siirdeasjade ja -ilmingutega võib tänapäeval leida Andrus Kiviräha näidendis „Isamaa pääsukesed“, kus ehe rahvalikkus liidetuna riiki puudutava ainesega liidab saalis publiku näitlejatega ning riigi rahvaga. Võimaluste meeleväli puudus, kui riik Vabadussõja mälestusmärgi Vabaduse väljakule ühepoolselt püstitas, hoolimata nii inimeste kui ka asjatundjate soovitustest ja arvamustest. Kas usaldus riigi vastu kasvas või vähenes, seda oskab igaüks meist ise öelda.
#000015
2 Näiteks võib tuua Tallinna näidislinnuvabriku direktori Aleksander Linnu märkimisväärse vaimse ja rahalise toetuse Jõelähtme vabadussamba taastamiseks ja kodanike komitee valimisteks.
#000021
Loora Kaubi näitus „Inimene ei näe kunagi unes päikest“
#000025
30. jaanuaril heisatakse lipud eesti kirjanduse päeva auks
Aita leida aasta keeletegu 2022
Riiklikele kultuuripreemiatele esitati 99 ning spordipreemiatele 45 kandidaati
#000027
30. jaanuaril heisatakse lipud eesti kirjanduse päeva auks
#000028
Riiklikele kultuuripreemiatele esitati 99 ning spordipreemiatele 45 kandidaati
#000030