Kohtume Damiga külmal talvepäeval kohvikus, kus üldise halli ja külma taustal tundub naine nagu veebruarikuised maasikad lumises metsas. Vastu tulevad värvid, elu ja rõõm on hoopis midagi muud, kui harjumuspärane põhjamaine kargus.
#000002
Damiela tuli Eestisse 3,5 aastat tagasi omandamaks magistrikraadi Tallinna Tehnikaülikoolis. Eestist ja Tallinnast ei teadnud ta varem midagi, sattus Maarjamaa peale erinevaid magistriprogramme otsides. Googeldas leidis neti avarustest palju intrigeerivat ning tõdes, et Eestis on kõik täiesti teistmoodi kui tema koduriigis Nigeerias. Samas oli saadud info nii huvitav ja äge, et soovis just siin oma õpinguid jätkata. Kõik viitas ka sellele, et siin on väga külm ja kuna ta ei olnud kunagi talve kogenud, siis tekkis soov seda proovida. Tallinna vanalinna pildid, aga jätsid naisele nii sügava mulje, et ta nägi seda enne Eestisse saabumist pidevalt unes. Just seetõttu sai Tallinna vanalinn ka portree taustaks, mis vaheldub tema teise tähendusliku paigaga, sünnilinna Lagose panoraamiga.
#000003
Eesti talve kohta ütleb Dami: „See meeldib mulle, kui sajab ilusaid räitsakaid ja on lumine, aga miinus kakskümment kraadi......uhhhh“ ja kostub nakatav naer. „Esimesel aastal oli kohutav, ma olin kogu aeg paksult riides, isegi kui oli ebamugav, aga ikka panind kolm paari sokke jalga, aga siis ma otsustasin, et ma pean selle kuidagi enda jaoks tööle saama ja nüüd ma ei kanna kunagi enam jope all pikkade varrukatega pluusi!“
#000004
Ilmast rääkides ütleb moedisainer, et ta jumaldab ka siinset sügist, kõiki neid värve ja seda ilu. Samamoodi jumaldab ta värve ja erinevate mustrite kombineerimist enda rõivadisainis. Eestisse tulles oli tema jaoks kultuurishokk, et kõik kandsid musta. Ta saab aru, et põhjamaine stiil on hoopis midagi muud, kuid siinsete naistega rääkides on ta aru saanud, et sageli ka ei julgete värvide ja mustritega mängida. Kardetakse eksida ning siin on turvalisem selga panna midagi beezi või musta, millega saab vaikselt sulanduda. Enda loominguga sooviks ta näidata Aafrika võrratuid mustreid ning neid ka kohalikele naistele sobilikus võtmes pakkuda. Eestlastega vesteldes on ta aru saanud, et siinsed naised ei soovi sageli ka kirkaid rõivaid, sest need lennutuvad su tähelapanu keskmesse, kus olla ei soovita. „Aga minu jaoks on värvid nii olulised, need näitavad mu tuju, meelsust, kõike – kui näen kedagi värvides, siis ma naeratan!“ ütleb Dami. Ta arvab, et värvid teevad inimesi rõõmsamaks.
#000005
Riideid sattus ta disainima tänu oma emale, kes oli moedisainer ning omas väikest stuudiot Lagoses. Kui Damiela ülikooli lõpetas, võttis ta ema äri üle ning juhtis seda kuni Eestisse tulemiseni. Lisaks sellele, et ema oli lakkamatu inspiratsiooniallikas, oli ta ka Damiela parim sõber, kellega igapäevaselt neti vahendusel suheldi. Ema surmast möödunud sügisel ei ole naine siiani päriselt toibunud.
#000007
Damile meeldib Eesti ja see, et siin on kõik teisitmoodi, alates keelest kuni kultuurini. Õppides ja nähes erinevusi muutub ise alati avatumaks. Ta püüab kõikides situatsioonides näha midagi head ja olla avatud uutele olukordadele ning inimestele.
#000008
Jelena, 67, kosmopoliit Jelena jääb oma rahvusest rääkides mõtlikuks ja sõnastab selle siis nii: „Ma olen oma vanemate poolt juut,...
#000017
Kirsi-Maarit 61, elab Eestis ja Soomes Kirsi-Maarit murrab küll müüte soomlaste tagasihoidlikust loomust. Kirsi-Maarit on jutukas ja avatud soomlanna, kellele...
#000019
Sellel lehel palume tuge ja nõu kõigile, kes tahaksid lastele südamest tulnud kingitusi teha. Me ei paku valmis lahendusi, sest...
#000022