Mina olen Katre ja see siin on minu mõtete pesa. Olen ühe lapse ema, mängur ja ei tea veel, mis elus edasi saama hakkab. Minust saad lähemalt lugeda siit.
#000000
Mis iganes teemal võid mulle kirjutada endale meelepärase valiku järgi näiteks blogi facebookis, minu instagramis või meilile 
#000001
Blogi sisu kasutamiseks on vajalik omada minu nõusolekut.
#000002
Täna hommikul ärkasin ma hea tujuga, sest ma nägin unes, kuidas üks välismaa staar minusse ära armus ja mulle smside teel armastust avaldas. Imekombel reaalsus mind ära ei ehmatanudki, vaid olemine oli ikka mõnus ja hea oli kasvõi unes rutiinist hetkeks välja tulla. :D
#000003
Ilus hommikune tuju oli aga üürike, sest ma otsustasin enne Annabelile pudru keetmist korraks arvutist läbi hüpata ja tegin facebooki lahti. Ma pole oma, ee, üle poole aasta vist üheski beebigrupis aktiivne olnud, aga olen sinna ikka liikmeks jäänud. Nõnda oligi kohe esimesena news feed’is ühe beebigrupi üks postitus, kus üks naine otsis lühikeses, kirjavigadega postituses elupäästjaid, kurtis, et tal on vähk ja melanoom, mille ravi jaoks on suurt raha vaja, mees on töötu ja et äkki saaksid inimesed siis anda. Juures oli ka, kuidas ta ei suuda ette kujutada, et tema pisikene laps peaks ilma temata kasvama, mis tekitas teistes emades suure kaastunde.
#000004
Minus aga hakkas tööle pigem häirekell. Mingi halb sisetunne. Umbusaldus. Kes see inimene selline on, kes seal niimoodi raha nõuab? Eriti pärast seda hiljutist lugu, kus ühes beebigrupis üks ema sokkis, kuidas tema laps ära suri ja tuli välja, et tal pole kunagi last olnudki. Et noh, kui väga me saame üldse suvalisi inimesi facebookis uskuda? Veel vähem neid, kes paluvad abi või küsivad teiste raha. No mina ei julge enam igaüht uskuda.
#000006
Kerge otsinguga grupis sain ülevaate, et see naine polnud mitte iialgi selles grupis varem MITTE ÜHTKI postitust teinud. Julgesin postituse all seda ka mainida, et neiu võiks lisada mingisuguse arstitõendi või näidustuse väljavõtte ja oma haigusest lähemalt rääkida. Seepeale sõimati mind inimese mahategemises ja empaatiavõime puudumises. Mina aga läksin närvi, et inimesed nii naiivsed on, et igaühe rahamuresid uskuma jäävad.
#000007
Meenub kohe mingi keiss ka sügisest, kus ma oma blogi abil ühte teist naist aidata püüdsin, kes vajas mingil sajal imelikult põhjusel raha oma isa maatükikese eest võitlemiseks ja selle väljaostmiseks. Kuna ta käis mulle nii ilgelt pinda, et tal seda vaja, siis ma leebusin ja sheerisin seda edasi. Siis aga tuli välja palju imelikke pisiasju, nagu et see naine on hiljuti ise seda maatükki umbes 30x kallimalt maha üritanud müüa ja et üleüldse imelik lugu.
#000009
Ja siis ma küsisin talt, et miks talle see maatükk üldse nii oluline on, kus mitte midagi enam alles ei ole ja ta vastas mulle ülimalt umbmääraselt. Vastas ka, et KUI ta ka kunagi peaks maalapi maha müüma, siis kannab kõikidele abivajajatele raha tagasi. Lubas kirjutada sellise facebooki kirja kõikidele aitajatele, aga muudkui seletas, et tal ei ole hetkel aega kirjutada ja et ta pole kodus ja mis iganes. Nõnda see asi jäi. Mina ise ei annetanud, aga tunnen end halvasti inimeste ees, kes äkki annetasid, sest täiesti arusaamatuks jäi mulle lõpuks, kuivõrd õigesse kohta see raha ikka minna võib.
#000010
Igatahes ei tea ma ka, kuidas tänase vähihaige naise lugu lõppeb ja ei tea siiani öelda, et kas ta päriselt ka seda abi ja raha vajab, sest mingil hetkel läksin ma ikkag Annule hommikusööki valmistama ja kui ma tund hiljem arvutisse tagasi piilusin, oli see naine oma postituse grupist postitanud. Enne kustutamist ma veel nägin, kuidas inimesed andsid soojasid soovitusi, kelle tuttavatel oli ka olnud kogemusi vähiga, et kust ta võiks abi otsida ja kust raha taodelda. Nii et kes teab, kas siis enam ei olnud võõraste inimeste raha vaja sellepärast, et ta sai hea rahaallika mujalt või siis ei olnud seda raha juba algusest saati üleüldse vaja.
#000011
Halb tunne on mul sees ikka, et ma ei julge abivajajaid facebookis usaldada, sest pettureid ja hämajaid on liigagi palju ja selle hirmu varjus võib mõni tõeline abivajaja varju jääda. Facebookis on ju niiiiiii kerge inimestes kaastunnet tekitada ja endale raha lunida. Ma kujutan ette, et kui ma ka enda facebooki seinale mingi jubekurva valeloo kirjutaks, saaksin oma pangakontole paarkümmend (kui mitte paarsada) eurot teiste naiivsuse arvelt kergelt juurde. Kuigi mulle meeldib vahel kohutavat jama suust välja ajada küll, siis mitte iialgi ei meeldi mulle inimesi teadlikult petta ja nende siirust ära kasutada.
#000012
Igatahes. Kui peaks välja tulema, et see naine siiski tõesti haige on ja oma raha jaoks ravi vajab ja et mu sisetunne vedas mind alt ja tegelikult on kõik reaalne, siis olen ma nõus meeleldi aitama ja ilmselt utsitaksin oma lugejaidki seda tegema. Sest ega vähk ei ole naljaasi ja ma ei arvagi, et selle ravi on kerge või selle põdemine inimesele vaimselt üleüldse kerge oleks.
#000013
Ikkagi aga olen ma seisukohal, et igasugust abivajamispostitust ei saa päris tõepähe võtta ja pimesi uskuda, millel mitte mingisugust alust rohkem pole kui vaid 3 kiiruga ja kirjavigadega kirjutatud lauset. Eriti beebigruppides ja eriti postitusi, mis puudutavad kellegi lapsi ja loomi. Sest just selliste asjadega on kõige lihtsam teiste kaastunne tööle panna ja raha välja petta.
#000014
Milline vanker mul on ja mida beebile talvel vankrisse selga panna?
#000016
Lapsega seonduvad asjad, millest ma midagi ei tea
#000017
Mina olen samuti alati sellistel teemadel suht skeptiline olnud. Ma ei pea end ka väga suureks heategijaks aga kui lugu hinge läheb ja enda rahaline seis võimaldab,siis aitan meeleldi.
#000019
AGA eks alati jääb õhku jah see sama küsimus,et kas kõik on ikka nii nagu kirjutatakse....tihtipeale loengi abipalve ära ja tunnen,kuidas mul on siis teatud olukorrast väga kahju ja olen hirmus liigutatud ja siis juba natukese aja pärast leian end mõtlemast, et huvitav ,kas mu raha läheks üldse õigesse kohta!
#000020
Üleüldse ma leian, et esimese asjana võiksid inimesed enda seisukorra üle vaadata,kui teistelt küsima minnakse......kui sul on ikka hädasti raha vaja, et näiteks ELLU jääda, siis esimese asjana müü oma maja ees seisev bmw maha,kui facebookist juba abi küsid.
#000021
....jah muidugi ongi kindlasti olukorid,kus ei olegi muud moodi võimalik,et peab abi küsima, või siis tõttavad sõbrad/tuttavad ise appi,ilma palumatagi:)
#000022
Üldiselt ma siiski ei anneta väga nende postituste peale. Paratamatult on sellele “abiks” olnud need petturid. Nõustun sinuga, et paari rea haleda jutu peale ei kipu ma enda pangaarvet tühjendama (just see näide mis tõid). Ma lihtsalt ei usu, et see tõene on. Kord aga sain teada, et (issand, pead praegult ei anna, aga midagi sellist oli) mu ülikooli lektori poeg oli raskes õnnetuses olnud ja vajas raha. Ehk aitaski see, et ma panin nime ja näo juba kokku, aga ka kiri oli tõesti liigutav, faktiderohke ja noh... usutav. Kurb on lihtsalt, et on nii palju pettureid, kes lahkeid inimesi kurjalt ära kasutavad. Ja ühes sellega on suurendanud inimestes kõhklust kas ikka on abivajajal tõsi taga.
#000024
Mina ei ole siiani sentigi annetanud. Jaganud olen ka vaid mõnda üksikut. Nt selle ema postitust, kes kaotas ühe lapse ja teise rasedusega avastati sama probleem ja oli vaja minna välismaale sünnitama. Ja nüüd jagasin ühte, kus pisikesele, kes peagi saab 2a, on suhkruhaigus ja vajab kallimat insuliinipumpa. Kuna tean, et see laps on olnud palju haiglas. Ta ema ikka meie beebigrupis jaganud seda infot, siis jagasin postitust.
#000025
keegi 8. mai 2015 at 18:31 VastaMa ei mõtle seda üldse halvaga, aga selle asemel, et annetusi korjata, võiks ema kannatada ja hoopis praegust pumpa kasutama õppida. Miks ma nii ütlen? Sest minu õel ja veel mitmel tutvusringis (sellised haigused ühendavad inimesi) on see “odav” pump, mille haigekassa kinni maksab. Veresuhkrud on korras, sest kanüül on alati paigas ja ühikud korralikult tehtud.
#000026
Ma ei mõtle seda üldse halvaga, aga selle asemel, et annetusi korjata, võiks ema kannatada ja hoopis praegust pumpa kasutama õppida. Miks ma nii ütlen? Sest minu õel ja veel mitmel tutvusringis (sellised haigused ühendavad inimesi) on see “odav” pump, mille haigekassa kinni maksab. Veresuhkrud on korras, sest kanüül on alati paigas ja ühikud korralikult tehtud.
#000027
Huh. No on alles inimene! Ta tegi ka gruppi “Annan ära/ostan/müün lemmikloomi” postituse. Keegi kommenteeris, et ta võiks enda seinale selle postitada, siis saaksid inimesed jagada. Selle peale ta ütles: “Ma ei taha kurvastada oma vanaema,ta on nii haige et ta võib ataki saada,tal ka facebook :)” (see lause muutmata kujul) ja keegi teadis rääkida, et ta teab teda isiklikult ning ta vanaemal pole Facebooki. Oeh.
#000028
Aga üks teine suurepärane kogemus ka. Jagati Facebookis, et kassil on vaja operatsiooni (oli kuidagi kodust minema saanud, aga tagasi jõudnud väga halvas seisus). Kuna on ka endal kass, siis süda läks muidugi härdaks. Loomulikult olin eelneva halva kogemuse pärast ettevaatlik, aga siiski tundsin, et ei saa niisama olla ja mitte midagi teha. Kontakteerusin siis abivajaja kassiomanikuga ning uurisin ja küsisin kiisu kohta. Kindlasti olin väga väga tüütu alguses. Soovisin, et ta saadaks mulle veel pilte. Sugugi mitte selleks et vaest kassikest halvas seisus vaadata, aga lihtsalt selleks, et veenduda, et inimesel tõesti on kass ja tõesti selline, kes abi vajab. Kassiomanik oli väga sõbralik, saatis pilte ning andis igast muutusest alati teada (minu teada tegi ta seda ka teiste annetajate puhul nii palju kui vähegi aega ning mahti sai). Kiisuke paranes ning aeg-ajalt vahetame siiani oma kassidest pilte (nagu mingid crazy-old-cat-ladyd :D ).
#000031
Leave a Reply Tühista vastus
#000034
Salvesta minu nimi, e-posti- ja veebiaadress sellesse veebilehitsejasse järgmiste kommentaaride jaoks.
#000036