Eri religioonide suhtumine krematsiooni on alati sõltunud suhtumisest inimesse ja arusaamisest elust pärast surma. Taunitud on küll põletamise paganlikku päritolu, kuid konkreetsetest teoloogilistest keeldudest teateid pole. Üks teadaolevatest kirikukeeldudest kehtis katoliikluses 1880-1963.
#000002
Judaismis ja muinasegiptuses arvati, et hing ja keha kuuluvad kokku, keha hävitamisel oleks hävinud ka hing. Hinduismis ja budismis arvati, et keha põletamine kiirendab hinge vabanemist. Muistsed eestlased arvasid, et hing vabanes kehast ja sai taevasse vaid peale põletamismatust. Arvati, et surnut mattes jäi tema hing maa-aluste vaimude võimusesse.
#000003
Alates sajandivahetusest hakati mõõtma väiksemaid hauaplatse tuhaurnide tarbeks, kalmistutele hakati kavandama kolumbaariume ja tuhapuistealasid. Tekkis või tuletati uusi matusekombeid nagu urnimatus, merematus, lahkunu tuha jagamine lähedaste vahel, tuha puistamine loodusse, tuhaurni säilitamine kodus nn. perekonnaaltaril koos fotode ja muude mälestusesemetega jne.
#000006