Arvustus. Ema ja poja elutants
#000003
Eesti teatri lavastuste andmebaasis on siiski kirjas suisa üheksa lavastust, ent need on ammusest ajast, aastatest 1915 kuni 1954, esmalavastaja oli Theodor Altermann. Kümnes käsitlus on õigu­poolest kuuldemäng, Leo Martini raadioseade ja -lavastus aastast 1958, peaosades Elli Varts ja Gunnar Kilgas. Üheteistkümnes on nüüdne tõlgendus Eili Neuhausilt, kelle lavastajateel on "Süüta süüdlased" neljas kohtumine Ostrovs­kiga. Kõigepealt lavastas ta Rakvere teatris "Kaasavaratu" (2011), mis kujunes eriti publikumenukaks, siis muinasjutu "Lumehelbeke" (2014) ning venekeelse "Snegurotška" Jõhvis teatriga Tuuleveski (2015), seda viimast ei ole ma kahjuks näinud.
#000009
Neuhausi kolmekümnest lavastusest tubli kolmandik on otseselt või kaudsemalt inspireeritud vene klassikast ning see inimsuhete maailm sobib tema stiili ja elutunnetusega, tragikoomilise meelelaadi, siira teatraalsuse, eetiliste ja igavikuliste probleemide käsitlemise tõttu. Pealispinnal on "Süüta süüdlased" üsna pretensioonitu lavalugu, mida on liigagi lihtne pidada lootusetult vanamoeliseks. Kui aga loobuda pelgalt hinnangulisest hoiakust, mida üle võlli võimendades võib muide kergesti libastuda ja jäädagi sumama omaenese hingekese provintsilaukas, siis võlub lavastuse huumor, leebe, aga terane pilge inimlike pahede suhtes ja – mis põhiline – inimväärikuse kaitsmine. Kui südamepõhjas hea ja aus inimene on oma elu lõnga kaotanud või selle ise sasipuntrasse sõlminud, on põhjust aidata lõngaots jälle üles leida, mitte irvitada ja mõnitada. Nii lihtne see sõnum ongi. Nõnda on "Süüta süüdlased" muinasjutt täiskasvanutele, mis lõpeb õnnelikult, isegi helgelt; siiski hoopis teistsugune muinaslugu kui Švartsi "Tavaline ime" (Rakvere teater, 2021).
#000010
Neuhaus ei ole vormiga trikitav lavastaja. Tema kujundisüsteemis on läbivaim tegelaste tants kui hingeline aval tundepuhang, mis toimib refräänina ka seekord. Isegi nagu ootamatult algab lavastus mustvalge videofilmiga (teostajad Margareth Villers, Markus Muide ja Elina Kengsepp), mida peategelane Krutšinina vaatleb kui oma elufilmi, kogedes igatsust ja valu, mis saadab kuulsat näitlejannat alati. Meenutuste teatraalsus on hoolikalt läbi komponeeritud ja väikese poisi osatäitja Siim-Sander Saarela hästi täpne valik, arvestades edasist.
#000011
Lõngakeradega mänginud poisike meenub elavalt hiljem, just nimelt tänu näitleja Šmaga lõmpsivalt poetatud repliigile: kaotas oma elu lõnga ... Õnnelik ema keerutab pojakest kätel – ka see riimub lavastuse finaali ehk muinasjutu lõpuga. Hetkeks seostus ema ja poja teema mul vaistlikult "Anna Kareninaga". Ent emade ja poegade vägivaldne lahkukistus saab praeguses sõjakontekstis ka sootuks valusama kõlapinna, kuigi seda laval sirgjooneliselt ei võimendata.
#000012
Reili Evarti stsenograafias on eesriided ja drapeeringud juhtmotiiv. Kuna Ostrovski näitemäng kandub teatri lava­tagusesse, siis siia eesriie sobib. Esteetiliselt ja ka sisuliselt küsitavam tundus, vähemasti esmamuljel, raskepärasem puitkarkass paljude tillukeste aknaavadega – võimalik, et see sümboliseerib hingevanglat või provintsiõhustiku piiratust. Teist korda vaadates (14. aprillil) see enam ei seganudki: võib-olla olin harjunud või toimis Märt Selli valguskujundus tundlikumalt ja puhtamalt. Vägagi teravmeelne on pidulaud, mis äärest ääreni täidetud üksnes šampanjapokaalidega.
#000013
Näitlejate ansamblis eristub Ülle Lichtfeldt kuulsa külalisartisti Jelena Ivanovna Krutšinina rollis oma tasase väärikuse, vaoshoituse, minoorsema tõsidusega. Tema kanda jääb lavastuse põhiheli: headus ja usaldus, ligimestest hoolimine ja lugupidamine. Seejuures on Jelena Ivanovna läbinägelik ja tark naine, kes ei ala- ega ka ülehinda oma kaaslasi ja kolleege teatris, kus ta külalisena esineb.
#000014
Peategelase hingesugulaseks kujuneb Jaan Tristan Kolbergi romantilise, tuulepäise, pahelis-keevalise hoiakuga noor näitleja Grigori Neznamov. Nende kahe vastastikune äratundmine saabub otsekohe, kujuteldavas tantsupuhangus selgineb saladus, isegi kui kumbki seda veel uskuda ei söanda. Külalisena on vabakutseline Kolberg hea valik, seda nii sobiva lavanatuuri kui ka näidendi suhteloogika tõttu, kuna Grigori pole teatritrupis omainimene, vaid pidetu ja kodutu rändur.
#000015
Hoopis teistsugust meenutuste tantsu keerutavad viivuks Krutšinina ja tema kunagine armastatu Grigori Lvovitš Murov. Margus Grosnõi mängib toda mõjuka ja iseka härrasmehe rolli nauditava irooniavirvendusega, osavalt teeseldud tundeavaldustega, mis aga naisele minevikust enam ei mõju.
#000016
Stiilse vaatlejana liigub teatriinimeste keskel Nil Stratonõtš Dudukin –Eduard Salmistu napi kõrvalpilgu ja täpselt doseeritud koomikaga roll, tegelane, kes küll parajal määral kaasa klatšib või kurameerib, aga end kuigivõrd intriigidesse kiskuda ei lase. Grosnõi ja Salmistu dialoogis, kus oluliste teemade vahele või varjamiseks räägitakse ülitõsisel ilmel aiast ja tiigist, vilksatab muhe absurdimõõde: justkui mister Harold Pinter jalutaks viivuks Ostrovski komöödiast läbi.
#000017
Ülejäänud osatäitmistes on groteskikraadi. Vana lapsehoidja Arina Arhipovna Galtšihha rollis balansseerib Liisa Aibel sõgeduse ja omakasu piiril, tänu temale muundub minevikutõelus veelgi segasemaks ja sogasemaks. Seevastu provintsiprimadonna Niina Pavlovna Korinkina on Anneli Rahkema kehastuses kõigiti selgepiiriline, välispidiselt väljapeetud poose võttev daam, kutsumuselt intrigant ja hingeilmalt klatšimoor, kes mehi kui vagusaid toakoerakesi vilunult oma rihma otsas talutab ja sitsima kamandab.
#000018
Jäänud on veel paar provintsinäitlejat. Ega ole nemadki Ostrovskil seekord kirjutatud samavõrd värvikateks tegelinskiteks nagu "Metsa" Stšastlivtsev ja Nestšastlivtsev, aga mängulusti lubavad nemadki. Kusjuures lavastuse huumor on pigem inimsõbralik, mitte küüniline ega õel. Imre Õunapuu mängib näitleja Šmagat lohvaka olekuga kraadepoisi ja elupõletajana, tandemis Neznamoviga tuleb tabavalt ilmsiks laaberdavate kamraadide sisemine vastandlikkus.
#000019
Vaimustava kergusega loob koomilise rolli Tarvo Sõmer: Pjotr Milovzorov on ühtaegu mandunud ja lapsemeelne, ennast nii kirgliku kui ka lõdvana eksponeeriv artist, kelle vastupandamatu "soeng" kohemaid publiku ära võlub. Graatsilised balletiseisangud teevad uudishimulikuks, et tea mis laadi näitlejakoolituse see mehike on läbinud, aga küllap kohaneks temasugune häirimatult igat masti etenduskunsti ning kunskopiga. Tantsustseenide süsteemi toob kevadise tuulepuhangu Sõmeri ja Õunapuu mahevallatu duett balletihüpetega.
#000020
Ema ja poja (melo)draama kõrval puudutab Ostrovski näidend, mille tegevuspaigaks teater, näitleja suhtumist oma elukutsesse, loomingusse, ka publikusse ning seeläbi loomulikult ka publiku suhtumist näitlejasse. Inimese loomus, tarkus ja rumalus, ausus ja slikerdamine, isiklikest läbielamistest settinud elukogemus – see kõik kandub lavalt saali. Ja saalist lavale. Oo jaa, see võib kõlada hirmus lihtsameelselt, aga mis siis! Eili Neuhausi sõbraliku huumori ja mängulise naivismiga lavastatud teatrimuinasjutt kaitseb inimlikku headust – usub sellesse ja usaldab seda.
#000021
Pildid: Rakvere teatris käivad kahe komöödialavastuse proovid
#000026
Klassikaraadio sügiskavas annavad tooni kontserdiülekanded ja kultuurisaated
#000028
Laura Kalle: teater ei peaks ainult paitama
#000030
Ave Tölpt jätkab Music Estonia juhtimist
#000031
Mehhikos eesti kunstnike näituse avanud kuraator: olen Eestis olles nii palju õppinud
#000033
Kuraator: rahvakunstis kasutatakse alati intensiivseid ja eredaid värve
#000034
Filmiajakirjanik Hollywoodi streigist: mõned suuremad filmid on edasi lükkunud
#000035
Animafilmide kogumik "Kaka, kevad ja teised" linastub Varssavi filmifestivalil
#000038
Stsenaristide ühendus jõudis Hollywoodis suurte stuudiotega kokkuleppele
#000043
Arvustus. "Tume paradiis": pidu peo pärast
#000045
Teatri- ja muusikamuuseumi kogud kolitakse tuleval aastal Maarjamäele
#000048
Rannarootsi muuseumi näitusel saab näha nii Eesti kui ka välismaa käbisid
#000049
Galerii: loodusmuuseumi näitusel saab enne metsa minemist endale seened selgeks teha
#000050
Edetabel. Aasta parimad albumid 2022
#000051