Tallinna Kunstihoones avati märtsi keskel viimane näitus enne maja remonti minekut. Sanna Kartau vestles Müürilehes näituse kuraatori Tamara Luugiga aususest, rollide omaksvõtust ja suureks kasvamise kurbusest.
#000005
Vabaduse väljakult Kunstihoonesse sisse astudes virutab näitus "Me käime korraks ära, teie mängige!" juba garderoobis plaksti vastu vahtimist, aga mitte vägivaldselt, vaid pigem nagu kulli mängides: eeldusega, et kui üks hoop on antud, siis tuleb kaaslane nii keha kui vaimuga samuti kaasa. Värvide pillerkaare kõrvale on seatud rangeid monokromaatilisi teoseid, mis tunduvad lähtuvat samasugusest loomisnaudingust, lihtsalt teiste reeglite alusel. Liikumist julgustavate või seda kehastavate tööde juures näeme pühasse rahusse suikunuid töid. Nagu laps, kes aknast unistades välja vahib, ila suunurgast tilkumas. Aga irooniat vist ei näinud. Või kui nägin, siis ignoreerisin seda.
#000006
Esimene märksõna, millest ma ringi vaadates kohe kinni hakkasin, oli loomulikult mäng. Milliseid mänge me näitusel näeme?
#000007
Kui ma näituse idee välja käisin, oli mu peas kaks mängu, mis siin kindlasti olema pidid: kiik ja keksukast. Robin Nõgisto, kes on nii popilikult kirgas ja kellel on väga suur maailmavaateline kõikehõlmavus, tegi näiteks keksukasti, mis on suunatud otse idüllilise paradiisi poole. Keksukasti viimane võidupoolring on alati kas päike, õnn või paradiis. Aga see, millest läbi pead keksima, on rist, mille all on Aadama kolp ja kus on igasuguseid kristliku kultuuri sümboleid.
#000008
Näha on hämmastavalt vähe poliitilisi mänge. Me kõik teame, et need on olemas. Me teame, et on olemas ka sõja- ja rahumängud, mis on osa poliitikast. Näiteks toon Mark Raidpere hämmastava video, mille ta Tartu rahu sajandaks aastapäevaks tegi. Selles on muidugi fakte. Videos iseloomustab läbi meie ajaloo liikumist üks ülimalt populaarne laul, mida esitab maamehelik, hinge ja usaldusväärse olemisega Jaan Pehk, Oreliposs. Ta laulab ilma instrumentideta nendele sajanditele iseloomulikke laule. Selline mäng tõlgendusega ei ole absoluutselt omane ei poliitikale, patriotismile ega mingile propagandale. See on omane ainult kunstile.
#000009
Kunstnikud näitavad seda, kuivõrd autonoomne on meil võimalik olla, kui tugev. Need feigid käigud, need kohustuslikud meeldimised – need jäävad lihtsalt ära. Nad on siirad.
#000010
Kogu see näitus näitab, kui palju võimalusi kunstil on. Nii palju võimalusi öelda mitut moodi. Jätta otsad niimoodi lahtiseks, et kui hakkad uppuma, siis võtad kinni sellest otsast, mis sind kõnetab. See on ilus.
#000011
Üks huvitav aspekt lapseks olemise puhul on minu meelest see, et lapsel puudub eraldus erasfääri ja avaliku sfääri vahel. Et kui teatris on vaja nutta, siis nad nutavad ja kui tuleb kodus mingi tõsisem loomingupuhang, siis ta tuleb. See kontekst või keskkond ei määra niivõrd lapse käitumist.
#000014
Kunstimaailmas endas on ka üsna palju konventsiooni ja soovi teatud rolli kehastada. Aga võib-olla on need kunstnikud oma töö tõttu sunnitud sellele ausamalt otsa vaatama.
#000016
Võtame selle eduka kunstniku pildi ja valime näiteks Kaido Ole, kes on ilmselgelt edukas kunstnik. Ta on teinud käike, mis meeldivad publikule, mis meeldivad galeristidele. Aga samas on ta üldse kunstis alustades teinud abstraktseid töid, mis on väga veenvad. Ja huvitav on see, et nüüd on ta nende poole tagasi pöördunud. Oma Digigiidi tekstis ütleb ta, et üks aeg on sissehingamiseks ja teine aeg on väljahingamiseks.
#000017
Kevadnäitus on totaalne ülevaatenäitus, igaühelt on üks, maksimaalselt kaks tööd. Sihukeses kohutavas kompotis ei ole vaja esineda – nii arvati. Pigem loodi oma kontseptuaalne keskkond. Nooremad kunstnikud, eriti need, kes on kas välismaal õppinud, käinud või elanud, tulevad kevadnäitusele täiesti eelarvamustevabalt, mis mõjub väga positiivselt.
#000019
Kas kuraatorlusemaailmas eksisteerivad ka mingid hierarhiad, mingid ootused kuraatoritele, mingid poosid?
#000020
Praegu on väga vaba aeg just selles mõttes, et me ei tea, mida eelistada. Seda kutsutakse väga inetult tõejärgseks ajastuks. Kõik on jäetud inimese enda otsustada. Nõukogude perioodil loodi vastuseisu väljendamiseks alternatiivset kunsti ja publik tuli seda vaatama, sest reaalsusele oli alternatiivi vaja. Aga nüüd ei vajata seda niivõrd. Nüüd on praktiliselt kõik võimalik.
#000021
Mulle meeldib mõttes mängida. Unistada ja pilte vaadata.
#000023
Müürilehe noorte filmikriitikute konkursi fookuses on sel korral armastusfilmid
#000025
Sanna Kartau: rõõmul on revolutsiooniline potentsiaal
#000026
Kunstihoone avas viimase näituse enne remonti
#000027
Külma ja Kase näitus "Edevuses üksi" peidab ajaloo ning alateadvuse lugusid
#000029
ETV2 inimõiguste kuu filmid avavad sõnavabaduse kõrget hinda
#000030
Mart Avi: olgu need sõrmed, kõri või keel - kõiki neid kontrollib meel
#000032
Fredi: kui esimesed lood kirjutasin, oli selge, et ega ma midagi muud ei viitsi teha kui muusikat
#000035
Pille Kaisel: elu maal ei tohiks olla muinasjutt, vaid reaalsus
#000039
Ekspertkomisjon näeb Estonia juurdeehitusele kolme võimalikku varianti
#000040
Anthony Horowitz: ma usun kirjutamise ja kirjanduse jõudu
#000042
Margus Allikmaa filmilinnakust: oleme läbirääkimistega lõpusirgel
#000044
Otse kell 11: milline tulevik terendab rahvusooper Estonia hoonele?
#000045
Eesti Kunstimuuseum on valmis saanud kestliku näituse mudeli
#000048
Noored: digilahenduste üleküllus ei tee muuseumi ägedamaks
#000049
Haapsalu kultuurikeskuses avati näitus aulidest
#000050
Loodusmuuseumi seenenäitus tegi taasiseseisvunud Eesti külastajarekordi
#000051
Teatri- ja muusikamuuseumi kogud kolitakse tuleval aastal Maarjamäele
#000052
Arvustus. Panfilovi hüpnotiseeriv teenäitaja alateadvusesse
#000057
Arhiivide üldinfoarhiiv.err.eeKoopiad ja kasutamineMuuseumKostüümilaenutusTehnilised teenusedHelistuudiodKultuuriteatedKutse andmine
#000059
Vaegkuuljatele ja -nägijateleKasutustingimusedIsikuandmete töötlemisestJupiter+Jupiter IOLasteekraanRaadioteater
#000060