NEZ Drift Championship esimene etapp Kehalas oli nimetatud kui “Rollercoaster from hell” (eestikeeli “ameerika mäed põrgust”). Enne minekut olin kuulnud kõlakaid siit ja sealt, kuid mida reaalselt oodata – seda ei osanud ette kujutada. Drift on ju drift – autod sõidavad külg ees, finishis võtavad neid vastu tüdrukud ja lõpus keegi võidab. Vahepeal puruneb veel paar õõtshooba ja raja äärde jääb mõni stange. Aga see, mis toimus 8.-9. juunil Kehalas, on täiesti uus elamus.
#000000
Ma tean Kehala rada – olen seal jälginud lugematul arvul rallikatseid, ning eelmisel aastal toimus seal ka esmakordselt Drift. Juba eelmise aasta rada oli äge – seega tõotas tulla huvitav üritus.
#000002
Algas asi nii nagu ikka, autod puhtad, boksialas ootamas.
#000003
Lähenedes rajale, oli esmane emotsioon midagi, mida pole driftiraja ääres varem tundnud. Esiteks ei osanud fotograafina kohta valida, sest kõik tundus nii äge, teiseks, avanes järgmine pilt...
#000004
Jah, tüdrukud...aga ei, see polnud selle põhiemotsiooni looja. Tüdrukud seisavad rajal. Mina – neist 15-20m kaugemal ja 5-6m madalamal. Ah, mida? Hüpekas rajal? Kas seesama hüpekas mis rallikrossi meestele põnevust tekitab ja mune kasvatab? Jah. Kui mõõta kõrguste vahe mäe otsast kuni selle järel tuleva madalaima kohani, võib tulemuseks saada...10m? Ehk isegi rohkem. Fakt on see, et sellist hüpet pole driftimaailmas varem nähtud. Jah, ma ütlen maailmas, sest see on tõesti ainulaadne.
#000005
Teeme nüüd võrdluse. Jaapanis asub üks kuulsamaid ringradasid – Ebisu ringrada. Järgneb kuvatõmmis ametliku ülekande replay videost, kuidas Daigo Saito seal aastal 2010 rattad lahti sai.
#000006
Siis, ei saanud rahu Andri Raudva, kes terve selle ürituse vältel täiesti hullumeelsete hüpetega silma paistis.
#000008
Ja siis tuli mees nimega Jako Pino ja otsustas, et ei, mehed – see rada on minu. Mees võitis nende hüpete eest ka eriuhinna (kasti Red Bulli, sest tiibu on tal hirmsasti vaja). Video, mis Jako hüppest internetiavarustesse laeti, levis kulutulena (loo kirjutamise ajal oli facebooki nägemiste arv umbes miljon, tegelt ka, peaaegu Eesti rahvaarv) ning tänu sellele mehele on sellel rajal ilmselt maailma mastaabis suur tulevik. No Pressure here, Estonian Drift Association.
#000009
Mõni ilmselt mõtleb praeguseks, et mis selles hüppes siis nii erilist on? Nagu, autod ikka hüppavad kui küngas teel. Loogiline. Jah, on loogiline. Selleks, et aru saada, miks see hüpe seal nii kreisi on, tuleb vaadata rada tervikuna.
#000010
See kurv tuleb läbida loomulikult võimalikult väljast, et head punktid saada. Rajal seekord ka jälle Kevin Pesur, kellel hooaeg küll viperustega alanud, kuid loodame edaspidi ikka parimat.
#000012
Seejärel väike flip, ja hooga paremkurvi, kus sama loogika – punkte saab võimalikult välja minnes. Stiilinäide Randar Kajolt.
#000013
Ja nüüd põhiosa juurde. Ausõna, ma ei kujuta ette ka mis tunne see on, kui sa meeletu hooga lähened justkui maailmalõpule – ees midagi ei näe. Sealjuures peab drift säilima, ning peale maandumist kestab rada veel edasi.
#000014
Ingus Jekabsons lendamas järgi Oliver Randalule – meeste vahel toimus tõsine finaaliduell. Kuuldavasti otsustas Oliver päev enne võistlust, et tegelikult võiks ju seekord osaleda...
#000015
Andri Raudva stiilinäidet te juba nägite. Siin üks veel. Tasub mainida, et ma enam ei mäletagi, et mitu korda selle mehe auto rajal kuskilt otsast juppideks lendas. Tiim oli tasemel ja auto putitati iga kord ka üles ning mees sai jälle...lennata.
#000016
Rahvast kogunes võistluspäeval raja äärde palju. See on vaieldamatult üks parima jälgitavusega rada publiku jaoks. Rajal saab olla suhteliselt lähedal ja näha palju, kuid seda turvaliselt. Samuti on see ideaalne rada fotograafidele – ma olen kindel, et leiate netiavarustest väga palju erineva nurga alt tehtud pilte ja videosid.
#000017
Nagu mainisin, pidi peale maandumist autol drift ehk külg-ees olek säiluma, ning rada kulges veel edasi. Sellega sai pea ideaalselt iga kord hakkama loomulikult eelmise aasta meister Mihkel Norman Tults.
#000018
Kui enne tandemvoore oli üldse kahtlus, kas midagi välja tuleb (põhjus lihtne: kui esimene veidigi hüppel eksib on mõlemal sõit sõidetud), siis peale esimesi sõite oli kindel – see rada on kõikide radade jum....KURAT!
#000019
Teise nurga alt vaadatuna on näha, kust need mehed järgnevasse kurvi saabunud olid. Taamal paistab see kurikuulus maandumisrada.
#000020
..jah, lähme edasi. Järgnes kurv, kus tuli läbida sillaalune ja ühtlasi ka kõige madalam rajaosa.
#000022
Peale mida järgnes järjekordne tõus, kuid seekord mõnusalt lauge. See läbiti täiel kiirusel külg ees, ning eesmärk jälle sisekurvist eemale hoida.
#000023
Ja ongi lõpp. Rada läbi. Kes õnnelikult lõppu jõudis, oli tõesti...ei rohkem ega vähem kui kõva mees. Tandemvoorude võitja selgitamine käis loomulikult Kehala Ringi stardi-finishi sirgel, kus neiud juba lipuga ootamas.
#000024
II koht – Oliver Randalu (Eesti)
#000028
Las shampus voolab ojadena, sest see rada on nüüdsest sisseõnnistatud.
#000030
Lõpetuseks – aitäh korraldajatele, aitäh raja omanikele ja suur tänu sõitjatele. Lugu jääb lõpetama Ingus Jekabsonsi leeke paiskav hüpe.
#000032
Vaata ka videoteaserit üritusest klikates SIIA.
#000033
Vimeo and Youtube video embeds:
#000042