Nõndaviisi, eelviimane päev Austraalias algas meil varakult, sest plaanis oli merekruiis, kus loodetavasti pidi saama ujuda hüljestega ja delfiinidega. Hommikul panime hotellist ajama sadama poole, mis oli kõigest 5 minuti kaugusel, ning kus eile olime poolkogemata käinud restot otsides. Kohapeal anti proovida lesta suurust ning siis jagati välja kalüpsod. Väikse tutvustusinfo ajal kuulsime, et delfiine oli nähtud juba, ning seega löödi päevakava pea peale, ja läksime delfiine otsima. Pool tunnikest ei olnud mitte midagi näha, aga siis hakkas vesi paadi ümber kihama, ning seljauimed veest tõusma. Meid kamandati seepeale oma maskide ja torudega vette, ning saime üsna lähedalt neid vaadata, kui nad meist mööda ujusid. See protseduur kordus 4 korda, ning kahel korral saime igal juhul väga lähedalt neid näha, teisel kahel korral oli vähem näha. Igal juhul väga vinge kogemus oli, väga ilusad loomad on. Siis sõitsime edasi Hiinlase mütsi nimelise paviljoni juurde, mis on spetsiaalselt ehitatud hüljestele pikutamiseks, ning kus neid ka terve kari oli. Jällegi lubati meid vette nendega tutvuma, seekord ei pidanud ka paadi köie küljest kinni hoidma, nagu delfiinidega. Hülged on veel uudishimulikumad ning tulid päris lähedale uudistama. Hoovus oli küll päris võimas vees, nii et vahepeal pidi tõsiselt lestadega töötama, et kohapeal seista. Lõpuks viidi meid endise kahuriplatvormi juurde, mis lahte kaitses, ning seal saime vaadata vetikaid ja kalu, sealjuures nägime ühte väiksemat sorti astelraid. Tagasi sadamasse sõites lasti meil paadi kõrval köiest kinni hoides kaasa sõita, või õigemini sikutatud saada, mis oli ka väga mõnus.
Sadamasse tagasi jõudsime kuskil peale 12, mille järel hakkasime sõitma Great Ocean Roadil, Vaikse ookeani rannikul lääne poole. Töö oli sinkavonka nagu mägedeski, vahepeal oli ka sisemaal natukene. Eesmärgiks oli meil 12 Apostli nimeline vaatamisväärsus, ehk siis kaljuformatsioon vees, kus osad kaljud on meres ning moodustavad väikse niiöelda saare. Ilmateade oli lubanud terveks päevaks vihma, õnneks hakkas sadama alles sõidu ajal, mitte merereisi ajal, kui ilm oli päikseline ja vesi peaaegu peegelsile. Kui me apostlite juurde jõudsime, siis oli ka vihm järele jäänud, ning saime ilusti minna käia vaatamas, nii pealt kui alt mere ääres. Natukene edasi sõites nägime veel huvitavaid kaljulahti ning käisime ka ühes all rannas (ma ei teagi, need võivad kuuluda ka apostlite hulka, pole kindel).
Peale seda otsustasime homse potentsiaalse kaldalt sinivaala nägemise asemel minna Melbourne’i loomaaeda hoopis, kus on vähe kindlam võimalus midagi näha. Hakkasime siis tagasi sõitma, ning õnneks leidsime ka hotelli tee pealt, kuna tänaseks meil polnud hotelli broneeritud.
Homse hotelli kohta jälle interneti kohta ei tea, et võibolla lugemiseni siis juba Uus-Meremaalt.
#000000
Väga kaunid kaljudega pildid ja paigad!
Vahva blog – ja kirjeldused lähevad aina kaunimaks, pildid ka. Ma ei mäletagi enam, kuidas teie ujumisoskusega oli? Meil oli siin niisugune lugu, et üks mere-elukas kiindus niivõrd oma dresseerija blondi hobusesabasse, et tõmbas ta vette, väga traagiliste tagajärgedega. Jaak ja Lauri on väiksemas ohus, aga Astridit valvake hästi!
Me läheme täna Larryt vaatama, asjad on kehvapoolsed, kuid pisut vist nihkunud paremas suunas. Kirjutan veel, kui tagasi oleme jõudnud.
Valusad pildid on. Puhas kuld!
#000002
Väga kaunid kaljudega pildid ja paigad!
#000003
Vahva blog – ja kirjeldused lähevad aina kaunimaks, pildid ka. Ma ei mäletagi enam, kuidas teie ujumisoskusega oli? Meil oli siin niisugune lugu, et üks mere-elukas kiindus niivõrd oma dresseerija blondi hobusesabasse, et tõmbas ta vette, väga traagiliste tagajärgedega. Jaak ja Lauri on väiksemas ohus, aga Astridit valvake hästi!
Me läheme täna Larryt vaatama, asjad on kehvapoolsed, kuid pisut vist nihkunud paremas suunas. Kirjutan veel, kui tagasi oleme jõudnud.
#000004