Meie väike looduse- ja reisipäevik
#000000
Reisi teine päev. Päikeseloojang imetletud, hommikusöök söödud, võtame suuna Rohuküla sadamasse, kust väljub Vormsi saarele praam Ormsö (mis tähendabki Vormsit). Vormsi nimi on tulnud ühe versiooni järgi saksakeelsest sõnast worms (ussid). Ehk siis ussisaar. Teise versiooni kohaselt rootsikeelsest sõnast ormsö, mis tähendab samuti ussisaart või siis ka viiking Ormi (madu) järgi. Õnneks me madusid ei näinud, kuigi neid pidi saarel olema küll ja veel. Eriti kevadel.
#000001
Vormsi on 95 km2 suurune saar Läänemeres, suuruselt neljas saar Eestis. Esimesed elanikud olid rootslased. 1934. aastal elas Vormsil 2547 elanikku, kellest 2425 olid rootslased. Vähesed eestlased elasid põhiliselt Svibys. Tollal oli Vormsi üks tihedamini asustatud paiku Eestis – ühe km2 kohta tuli 27 inimest. 1943-44 aastatel lahkus saarelt peaaegu kogu elanikkond sest ca 2000 inimest asus elama Rootsi või mujale läände ning saar jäi sõja lõpul peaaegu tühjaks. Oli lõppenud pea 700 aastat kestnud rannarootslaste aeg Vormsil. (Pikemalt võid lugeda siit.)Tänasel päeval on saarel 400 elaniku ringis ja püsielanikke, kes ka ületalve seal elavad, ligi 200. Vormsi küladel on rootsikeelsed nimed - Saxby, Rälby, Diby, Söderby jt. See -by seal lõpus tähendabki rootsi keeles küla. Nii nagu kõigile tuntud Bullerby.
#000002
Jõuame Sviby sadamasse. Meiega ühineb giid Meeme. Tema juttu võikski kuulama jääda, teadmised vürtsitatud huumoriga, igav juba ei hakka. Võtame suuna saare keskusse ehk Hullo külla. Seal asub ühes majas koos vallavalitsus, perearst ja Käsitöö Seltsi ruumid. Ümberringi veel kool, lasteaed ja saare ainuke pood, kust suveniiriks Vormsi õlut kaasa osteti. Mina ei ostnud, kuna õllejoojaid meie peres pole.
#000003
Saarel pole näha prügikonteinereid, sest neil on hoopis uhked prügimajad, kuhu konteinerid on viisakalt peidetud.
#000004
Saare põhiteed joonistavad ∞ (lõpmatuse) kujulise märgi. Me sõidame selle läbi. Järgmine peatus on Püha Olavi kirik. See on ilma tornita kirik, aga kell on kirikul siiski - ukse kohal katuseharja all. Nii nagu paljude teisi kirikuid Eestimaal, kasutati ka seda kolhooside ajal laona, aga nüüdseks on õnneks taastatud ja kirik taaspühitseti Olavipäeval, 29.juulil 1990.aastal. Olavipäev on Vormsil üks aasta suuremaid pühasid. Kiriku aias asub päikesekell, mis näitas päris täpset aega.
#000005
Nüüd me olime juba näljased ja suundusime söögikohta, mis kannab nime Krog 14. Koorene kalasupp maitses hästi ja kook veel paremini. Enne ärasõitu lipsasin veel kiiruga kõrvalolevat õigeusu kirikut pildistama. See on kahjuks praegu varemetes.
#000006
Saxby tuletorn on meie järgmine vaatamisväärsus ja mina loomulikult ei jäta ühtki kõrgust vallutamata. Välimuselt sarnane Kihnu tuletorniga, kus me eelmisel aastal käisime ja samal ajal nad ongi ehitatud. Tornist näeb Hiiumaad. Vot Hiiumaal ma pole veel käinudki.
#000007
Nüüd suundusime tagasi Püha Olavi kiriku juurde, mille kõrval asub maailma suurim rõngasristide kalmistu. Neid nimetatakse ka päikeseristideks. Peale nende leidub kalmistul veel kiviriste, sepis- ja valuriste ning puuriste. Tagapool paistis ka tänapäevane kalmistuosa. Kalmistu vanemal alal on säilinud 330 rõngasristi, nii mõnedki neist poolenisti maa sisse "kasvanud".
#000008
Meil oli kavas ka Vormsi Talumuuseum, aga seekord me sinna ei jõudnudki. Giid Meeme viis meid hoopis oma koju! See andis muuseumi mõõdu täitsa välja ja oli isegi parem. Ega seda ju tihti ei juhtu, et sa võõras kohas kellegi koju satud. Eriti kui seal asub näiteks ainulaadne Vormsi ahi, mida mujal enam ei näegi. Talumuuseumisse võib ju igal ajal uuesti minna. Eks nende reisidega kipubki see reegel olema, et alati jääb kusagil käimata ja see annab põhjust tagasi minna.
#000009
Lõpp läks meil kiireks, juba oligi aeg praamile minna ja mandrile sõita. Sõit merel kestab umbes 40 minutit. Ja siis algas pikk kodutee Pärnu kaudu Põlvasse.
#000010
10. augusti hommikul startisime Põlvamaa kutsehaigetega Haapsalu poole, et veeta paar ilusat päeva Eestimaa lääneosas. Väike kohvipaus Tikupoisis ja lõunaks olime kenasti Haapsalus. Ei saa muidugi mainimata jätta, et meiega oli ka väga tore giid Romet. Ja lisaks veel kolm giidi erinevates kohtades.
#000011
Esimene külastus oli Pitsikeskus. On ju Haapsalu tuntud peale Valge Daami veel imeliste sallide poolest, mis on kuulsad kogu maailmas. Siia tullakse seda kunsti õppima maailma eri paigust ja näiteks kudumistermin "nupp" kõlab inglise keeles ka samamoodi ehk siis "Estonian nupp". Haapsalu salli eripäraks on külge õmmeldud äärepits. Ilma selleta või külgekootud pitsiga on lihtsalt pitssall. Ja no muidugi see teada-tuntud fakt, et haapsalu sall peab mahtuma läbi sõrmuse. Pitsikeskuses oli parasjagu üleval Helin Põldve näitus "Kootud sonetid" (pildil).
#000012
Pitsikeskuse perenaine Mirje Sims tutvustas Pitsikeskust, muuseumi, rääkis sallide kudumisest ja lisaks Haapsalu sallile tutvusime ka Orenburgi ja Shetlandi pitssallidega ja uurisime, mis vahe neil on. Haapsalu ja Shetlandi salli erinevuseks on kudumistehnika: kõik read kootakse parempidisena, ka tagasireal on enamasti mustri kudumine ja pits kootakse kohe salli külge.
#000013
Orenburgi rätt on kootud kitsevillalõngast, nii pehme ja luksuslik. Orenburg asub Lõuna-Venemaal, Uuralites. Tänu eestlastele on ka Orenburgi rättidele hakatud nuppe lisama, varem neid polnud. Aga suurim erinevus Haapsalu sallist on see, et kui Haapsalu salli kootakse ühest otsast teise ja teise otsa muster jääb kaelas nii-öelda pea alaspidi, siis Orenburgi mustrid kootakse sümmeetriliselt, keskelt servade suunas.
#000014
Järgmisena külastasime Haapsalu piiskopilinnust. Eelmisel korral, 4 aastat tagasi, kui käisin Haapsalus vabariiklikel käsitööpäevadel, me linnuses ei käinud, seal olid tookord renoveerimistööd, mis lõppesid aasta hiljem ehk 2019. aastal. Renoveerimise käigus avastati kaks suurt mantelkorstent, millest ühes on nüüd trepp ja teises lift. Linnus rajati umbes aastal 1300. Enne seda oli 1279. aastal valminud Toomkirik, mis on linnuse üks osa.
#000015
Linnuses tegi meile ringkäigu giid, kes rääkis linnuse ajaloost, keskaja sõjandusest ja kultuurist.
#000016
Katsusime, kui rasked olid relvad.
#000017
See siin on püssirohu valmistamise masin, samasugune kui eespool oleval vanas raamatus, mida giid näitab.
#000018
Jõuame Aafrika randa. Eesti kõige soojema mereveega Haapsalus asub rand, mida kutsutakse Aafrika või šokolaadirannaks. See sai nime kohalike järgi, kes liigesevalude leevendamiseks end ravimudaga kokku määrisid. Praegu on seal lastele atraktsioonid ja vaatetorn, kuhu ma loomulikult pidin üles ronima.
#000019
See pilt aga pole mitte päikeseloojang, mida ma kodus väga tihti pildistan. See on järgmise hommiku päikesetõus. Ma ei pannud äratust, aga lootsin salamisi, et ehk ärkan õigel ajal. Tegin kell 5 silmad lahti ja vaatasin õue. Vaatepilt oli lummav. Vahepeal panin riidesse ja nägin et kuidagi kahvatuks muutuvad värvid. Kas siis ongi kõik? Aga ei, täpselt 5:30 hakkas päikesekera merest tõusma. Ilus algus uuele päevale.
#000020