17.–19. märtsil 2017 külastab Tallinna ülikooli üks maailma juhtivaid kultuurimälu uurijaid, California ülikooli professor Michael Rothberg. Ta on sümpoosioni „Kultuurideülesed mäluvormid: sõja, ümberasumise ja poliitiliste konfliktide mäletamine nüüdisajal“ peaesineja ja peab reedel, 17. märtsil kell 16 loengu „Pärandi probleem: migratsioon ja kultuurideülene holokausti mälu nüüdisaegsel Saksamaal“. Michael Rothbergi kuulsaim teos on „Mitmesuunaline mälu: holokausti mäletamine dekolonisatsiooni ajastul“ (Stanfordi ülikooli kirjastus), kus ta väidab, et kultuurimälu on mitmesuunaline selles mõttes, et üht ajaloosündmust mäletatakse tihti teise ajaloosündmuse abil. Ta näitab, kuidas holokausti hakati sõjajärgses Euroopas mäletama 1950.–1960. aastatel seoses Alžeeria sõjaga. XX sajandi viimastel kümnenditel on holokausti mälust saanud aga mudel teiste vägivaldsete ajaloosündmuste, näiteks orjanduse mäletamiseks USAs või kolonialismi mäletamiseks Euroopas. Rothberg on kritiseerinud nii neid arusaamu, mis püüavad holokausti sakraliseerida, kui ka neid, mis püüavad seda pisendada, ja töötanud välja detailse mudeli ajalooliste võrdluste eetiliseks hindamiseks.
#000003
Michael Rothberg: Ma arvan, et vajadus võrrelda – mõista üht teise abil – on midagi põhimõtteliselt inimlikku. Selles mõttes oletan, et sedasorti mitmesuunalist mäletamist, mida olen kirjeldanud, võib leida peaaegu kõigist kultuuridest ja ajastutest. Kuid kindlasti on moodsa ajastu, meie nüüdisaja puhul midagi, mis muudab tõenäolisemaks selle, et mäletamine võtab mitmesuunalise kuju. Kindlasti on tähtis meedia areng: me elame maailmas, kus on kiire ligipääs tuhandete kilomeetrite kaugusel toimunud sündmustele, ja meil on digitaalne arhiiv, mis võimaldab juurdepääsu piltidele ja sõnadele, mis on seotud mitu kümnendit või sajandit tagasi aset leidnud sündmustega. Sellises maailmas ei ole ime, et kaldume mäletama mingit sündmust piltide, sõnade ja raamistiku abil, mis tegelikult on pärit meile ajalises või geograafilises mõttes kaugetest sündmustest.
#000005
Michael Rothberg: „Jälgides ajalugu sisserändajate ja põgenike vaatepunktist, võime luua sellise rahvusteülese mälu, mida me Euroopas ja mujal praegu väga vajame.“
#000007
Küsimus mäletamisest ja migratsioonist on alati küsimus seotud subjektidest. Tuleb mainida, et rahvarändeid on inimühiskonnas alati olnud ja need muudavad rahvuslikku konteksti, mis jääb kollektiivse mäletamise puhul siiski alati oluliseks. See sunnib sisserändajaid uurima oma suhet selle paiga ajalooga, kuhu nad on tulnud. Nagu saksatürgi kirjanik Zafer Şenocak kord küsis: „Kas kolimine Saksamaale tähendab ühtlasi kolimist Saksamaa lähiajalukku?“ Kuid ränded on proovikivi ka nende inimeste mälule ja identiteedile, kes pole füüsiliselt paigast liikunud. Tänapäeval peavad eurooplased mõtlema oma sidemetele Aafrika ja Lähis-Ida ajalooga, mida nad peavad kaugeks, kuid milles nad siiski ka kaugelt osalevad. Migratsioon on toonud need ajalood Euroopale lähemale.
#000020