Tänavuse festivali üldteema oli seekord „Karneval“. Nii nagu varasemate aastate teemad („Road Movie“, „Ulm“) sobib ka „Karneval“ igati värvidesse ehitud ja tulesäras festivaliplatsi kirjeldama. Esialgu igati positiivselt kõlav teemapüstitus tõi nähtud filmide hulka lisaks naerule aga ka ohtralt nukrust. Ühiskonnas põlu alla sattunud ning üldsuse poolt kasutuks kuulutatud masinad vanatehnika varjupaigas sarnanevad paljude tegelastega selleaastases filmiprogrammis. Võtkem näiteks friigid Tod Browningi 1932. aasta samanimelisest filmist.3 Esmalinastusest saadik rohkelt hüsteeriat tekitanud film, kus rollides on päris sünnijärgse anomaaliaga tsirkuseartistid, näitab liigutavalt kogukondliku kodutunde vajalikkust sotsiaalselt tõrjutud inimgruppidele. Poleks liialdus koondada nii festivalikorraldajad kui ka -külastajad samasuguse ühisnimetaja alla.
#000004
Talumatu üksindus vaevas ka festivali põhiprogrammi vahest kõige mõistatuslikuma filmi „Hingede karneval“5 peategelast. Heinamaal püsti löödud klassikalise drive-in autokino kahest filmist viimane (ja ühtlasi festivali lõpp­akord) pakkus südikamatele filmihuntidele tõeliselt kummitusliku elamuse, millega öhe kaduda.
#000007
Pärast kiirendusvõistluse käigus autoga sillalt alla lendamist kõnnib Mary Henry (Candace Hilligoss) seletamatul põhjusel ainukesena autovarest kaldale pealtnäha ühegi tõsise kriimuta. Sündmusest taastudes haarab naist halvav tunne, et ta ei kuulu mitte kuskile. Autoriteetsed mehed, nende hulgas kirikuõpetaja, psühholoog ja muidu libeda keelega naabrist naistemees küll püüavad teda paika panna, kuid ei suuda naise sügavamaid hirme tõsiselt võtta. Mingil müstilisel põhjusel tõmbab Maryt aga ühe mahajäetud vana lõbustuspargi juurde, kus toimub pealkirjas viidatud hingede karneval. Iseenesest ideaalne asukoht üheks filmifestivaliks ja ideaalne lõpp-peatus tänavusele „Karnevalile“.
#000008
4 „La strada“, Federico Fellini, 1954.
#000016