Miks pean mina arenguvestlusele minema?!
#000000
“Henry, teisipäeval on lasteaias arenguvestlus!”
#000001
Ei no tore. Arenguvestlused on olulised asjad. Vist. Ma ei tea. Ma pole kunagi ühelgi osalenud. Mulle sellised ettevõtmised eriti ei meeldi, sest ma kardan alati, et minus ärkab mingi uinunud isalõvi, kes iga kriitikaga tormiliselt kaitsvaks muutub. Oleksin äkki nagu üks neist kohutavatest vanematest, kes õpetajaid sõimavad, et laps kahe sai. Vast ei oleks, aga õnneks ma ei saagi teada, sest Esileedi on filtrina vahel ja no eks ma pärast kuulen, mida seal räägiti.
#000002
Ma ütlesin, et ta midagi sellist ütleb, millele ma vastu vaielda ei saa. See küll ei selgita kuidagi, miks mina sel osalema pean, aga ma olen tõepoolest kõige potentisaalsem Noorsandi isakandidaat ja ju siis kui ma otsustasin Esileediga lapse saada, otsustasin ma automaatselt, et ma käin ka oma tulevase lapse arenguvestlustel. Sellest loomulikult Esileedi ei rääkinud, kui ta nuias, et ta nii väga tahaks last. Maalis mulle ilusa pildi, kuidas me võilillepõllul pehme heina vahel naerame ja kuidas ma oma imelisel lapsel aitan trakse üles ja soni pähe sättida, kuid välja jäeti see osa, kus sa pead arenguvestlusel käima ning toruga ninast tatti välja imema. Ja võilillepõllul pole me siiani kordagi käinud ja ka trakse pole ta kordagi kandnud. Sonist rääkimata.
#000008
Nii ma siis olingi seal vestlusel täiesti kuiv ja igav mina. Õnneks oli õpetajal piisavalt enesekontrolli, et ta ei jäänud seal igavas keskkonnas tukkuma, vaid säilitas energilisuse kogu vestluse väitel. Pidi see kestma tund aega, aga meil läks üle pooleteise tunni, sest Noorsand on igavene marakratt, kes ei kuule kunagi, kui sa palud tal midagi teha... kodus. Selgus, et lasteaias on ta sotsiaalne, nutikas, arenev, tore, säravate silmadega noormees. Otsisin isegi ta pildi välja, et lõpus üle kinnitada, et me räägime samast lapsest, aga ta näitas mulle ise pilte ja oli tõepoolest meie poeg. Ja need joonistused, mis ta teinud oli, mul tahtis pisar silma tulla – nagu päris kunstnik. Selline, kes üldse joonistada ei oska, aga minu jaoks tegi ta need kõige ilusamal võimalikul viisil.
#000010
Vestlus kestis poolteist tundi sellepärast, et see oli nii meeldivates toonides ja tulevikku vaatav, mitte hetkekski kiruv ja tauniv. Ma ju tean, et Noorsand ei ole musterõpilane, aga ma näen, kuidas ta areneb ja see ongi minu jaoks kõige olulisem. Et ta ei oleks parem kui teised, vaid toimuks progress ja see on olnud märgatav.
#000012
Tean, et Noorsand vajab enam tähelepanu peenmotoorikaga, sest ta käed on natuke kanged. Mitte kanged kanged ja ega silmaga ei olegi midagi näha, aga see viis, kuidas ta näiteks pliiatsit käes hoiab, on näha, et nõks kange ta on. Hakkas ta ju meil ka käima alles aasta ning seitsme kuuselt ja me jõudsime kõige hirmsamaid asju selle ajaga läbi mõelda. Isegi see neuroloog, kes uuris, miks ta jalgu nii imelikult hoiab ja käima ei hakka, ütles, et ta pole enda 40+ aastase karjääri jooksul mitte kunagi midagi taolist näinud. Ei ole just asi, mida sa neuroloogilt kuulda sooviksid. Kuid ma olen alati teadnud, et ta on eriline ja neuroloog ning eilne arenguvestlus ainult kinnitasid seda.
#000013
Tahan siin avaldada tänu Tartu Terakese lasteaiale, et nad on üles ehitanud nii vinge süsteemi, kus ma tunnen, et mu laste individuaalsusega arvestatakse ja teda toetatakse. Kogu õpe käib läbi kunsti ja maailma avastamise ning see on just see keskkond, kus ma soovin, et mu lapsed oleks.
#000014
“Miks pean mina arenguvestlusele minema?!” on saanud 11 vastust
#000015
Mina panin kõik oma lapsed esimeses klassis plokkfööditundi. Et lahti saada kangetrest sõrmedest ja tagada vähegi loetavama käekiri. Ei pea olema muusikaline geenius, laps saab selle pilliga kenasti hakkama. Lisaks aktiveerub ka keeltekeskus, sest noodilugemine on ka nagu võõrkeel. Endal muidugi soovitan investeerida ka korralikesse kõrvatroppidesse või välismüra summutavatesse kõrvaklappidesse 🙂
#000017
Kas on plaan laps panna ka Tera kooli?
#000019
Nii tore kuulda, et keegi kiidab oma lasteaeda.
Minu mõlemal lapsel oli ka probleeme peenmotoorikaga. Soovitan umbes sellist mängu 
Väga hästi aitab, kui seda igapäevaselt veidi mängida.
#000021
Lapsesõbralik süsteem ja motiveeritud õpetajad teevad imesid. Aitäh mängusoovituse eest. Plaanime lapsi ka enam toiduvalmistamisse kaasata, kus nad oma sõrmedega rohkem vaeva peavad nägema.
#000022
Minu poiss käib Tera koolis ja seal on ka superhästi kõik. Kordagi pole kuulnud temalt, et ta ei taha kooli minna või, et midagi halvasti oleks. Algul oli ta teistest veidi aeglasem, aga õpetajad tegelesid temaga siis rohkem ja õige pea jõudis ta teistega samale tasemele. Kui nüüd Terakeses mu tüdrukutele ka ruumi tekiks...
#000023
Ma ei tea siiani, mis tähed pidid taevas joonduma, et kõik kolm meie last Terakesse sisse said. Nii kui kuulsime, et uude Terakesse võetakse avaldusi vastu, saatsime kiirelt ära ja ega me eriti ei lootnud. Imesid juhtub 🙂
#000024
Ma ka ei tahtnud hommikuti lasteaeda minna, kuna seal pidi lõunaund magama ja taidlesin hommikuti alati sellega. Lisaks kodus vedelesid pidevalt kõik mänguasjad laiali ja kui keegi koristamist mainis, oli ving lahti. Tegelikkuses olin lasteaias esmene laps kes voodisse jooksis ja magama jäi ning nii kui nägin ema või isa aknast tulemas, hakkasin omaalgatuslikult kiiruga oma mänguasju õige kohapeale tagasi panema ja enne ei saanud ära minna. Aga vanematele pidi ikka tsirkust tegema 😀
#000025
Ma lähen nüüd ühiskonna arusaamisega vastuollu aga peenmotoorika, tähelepanuvõime ja suhtluse osas aitavad arvutimängud, eriti sihukesed kus meeskondades üksteise vastu võisteldakse (võideldakse). Minu tüdrukud mängisid väikesest peast, vahepeal koos issiga “Call of Duty” tüüpi nottimise või siis rallimänge. Üllatus, üllatus aga ei läinudki pätiks, üks töötab tarkvara insenerina teine eriti osavat peenmotoorikat nõudvas hambatehnika laboris. Mõned hirmud on massimeedia poolt vähe ülevõimendatud
#000026
Oi, Tom! Ma arvasin, et ma olen see ainuke halb lapsevanem kes oma lapsi arvutimänge kasutades arendab. Nii hea näha, et on veel selliseid. Loomulikult päris selliseid mänge ma neile ei näita, mis on ülemäära vägivaldsed (nt Mortal Kombati uuemad, mis on anatoomiliselt lausa piinlikult detailsed), sest õudusunenäod on kerged tulema. Kui õigesti mänge valida ja tasakaalustada need ka muude tegevustega, siis on tulemus päris hea.
#000027
FB ja IG seab aina kitsendusi, kui paljude inimesteni mu sõnumid ja postitused jõuavad. Jäta palun enda e-maili aadress, sest ma plaanin korra nädalas (või paari nädala tagant) saata mailile ühe uudiskirja, et sa ei jääks väikesest meelelahutusest ilma lihtsalt sellepärast, et FB nii otsustas. Luban, et need jäävad ainult minule ja ma ei levita neid kellelegi, ega hakka ka saatma spämmi. Luban olla viisakas ja vastutustundlik.
#000032
Millega ma siis tegelikult tegelen ja kuidas ma selleni jõudsin?
#000037
Blogis ilmuvad postitused paar korda nädalas, kuid peamine ja igapäevane tegevus toimub meil siiski sotsiaalmeedia kanalites Instagramis ja Facebookis
#000039