Ning enne, kui te küsite, siis ei: ma ei ole päris kindel, kuidas see juhtus ja just seda teadmatust peangi ma asja võtmeks – ma ei hakanud blogi kirjutama lootuses sellest midagi saada. Mis koostööd? Mis raha? Üleüldse... mis publik ja lugejaskond? Ma hakkasin kirjutama, sest ma tundsin vajadust jagada oma elu ja mõtteid. Ja koos minu enda kasvamisega kasvas nähtavasti ka blogi. Nii ongi minust kui veidi flegmaatilisest peotüdrukust kasvanud kohe neljanda lapse emaks saav (ent endiselt flegmaatiline) pereema ja blogist miski, tänu millele saan mitu korda nädalas võhivõõrastelt tänukirju.
#000004
Umbes sama tihti kirjutatakse mulle ka uurides, kuidas blogima hakata – kuidas saada lugejaid – kuidas teenida raha. Ja olgu, küsitakse ka seda, mida Prantsusmaal teha ja mida teha jonniva lapsega, aga nende küsimuste osas suunan ma küsijad enamasti siiski vastuseid otsima mujalt.
#000005
Ma usun, et iga pereblogija (või nii-öelda elustiiliblogja) on vähemalt korra hinge tõmmanud ja mõelnud, et mis ja kuidas. Kui palju peaks ma rääkima oma tööst? Kui palju isiklikest probleemidest? Lastest? Mis on üldse liiga isiklik?
#000013
Sa tunned end ebakindlalt – kirjuta see endast välja
Sa kardad midagi – jaga seda, usu mind, et sa pole ainus, kel on samad hirmud!
Su lapsed on selektiivse kuulmisega ja nende sõnavarast puudub termin “koristamine” – lase aga aur välja ja usu mind, et paljud lapsevanemad on sulle selle eest tänulikud.
#000026
Jah-jah, kõikide lemmiknõuanne, ei ole mina ka erilisem, aga selles on väga suur tõetera. Sina oled sina, keegi teine on.. keegi teine. Enda kogemustega, enda mineviku, enda unistuste. Ilmselgelt tõmbab meid kõiki rohkem nende poole, kellega meil on midagi sarnast. Minu poolt jälgitavate kontode seast moodustavad näiteks väga suure protsendi kolme tütre emad või rasedad – ma tunnen, et ma saan nendega antud hetkel paremini samastuda. Samas tekitab selliste kontode jälgimine ka teatud sorti blokeeringu mu enda loodava sisu osas. Paratamatult tekib tahtmine end nendega võrrelda, sest näiliselt on meil ju palju sarnast. Tegelikkuses ei ole sellel aga mõtet ja kellegi kopeerimine ei vii mitte kuskile. Kui siis ainult identiteedikriisini. Jälgi teisi, saa neist inspireeritud, ela neile kaasa, aga ära kaota end selle keskele ära.
#000032