Mimicry juhtfiguur ja erinevatel hetkedel ka selle ainuke tegevliige Paul Lepasson on bändi, selle nimele vastavalt, vedanud läbi erinevate metamorfooside. Haarates teel oma pöörisesse järjest uusi põneva käekirjaga muusikuid, omandab Mimicry agressiivselt reibas ja peotuju tekitav electroclash aina kaasahaaravamaid vorme, mille arengutest ja võimalikest suundadest Paul radaseitsmele põhjalikuma ülevaate andiski.
Laval on Mimicryt võimalik näha juba 28. märtsil, ei kusagil mujal kui Rada7.ee esitluskontserdil, klubis Sinilind.
Lühem versioon sellest jutuajamisest ilmus märtsikuu Müürilehes, meie koostatud muusikalehekülgedel.
#000001
Räägiks nüüd need minevikuasjad ka selgeks. Kas see, et Kene bändist ära läks, oli ootamatu, või oli see mõte tükk aega vaikselt vindunud? Kas ei klappinud mingid teemad või mis?
Ei olnud ootamatu, vindunud teema pigem. Kene on hästi teise maitsega kui mina, ta üldse juhtus kogemata kampa. Enne tegime Depood ja siis oli lihtsalt hea mugav, et ta laulis ka mingile uuele Mimicry loole peale ja siis kuidagi jäigi nii. Aga ta tajub muusikat hästi teistmoodi, ma pidin kõike talle alati hästi põhjalikult seletama – see võttis palju energiat ning ei meeldinud ilmselt ka talle väga.
Põhimõtteliselt kõik tüübid, kes Mimicry’s on olnud, ongi sattunud bändi kuidagi poolkogemata – oleme juhtunud kokku jämmima ja siis on bändis järsku.
#000003
Praktiliselt kohe peale Kene lahkumist andsid „Discipline“ EP välja ja siis kadusid mõneks ajaks vaateväljast. Millal uut materjali kuulda saab või on plaan plaat välja anda?
Jaaah, mingi hetk pakuti jamasid kontserte ja siis ma hakkasin mõtlema, et äkki lihtsalt ei mängigi mõnda aega. Mis on jama kontsert? Hehe... mingit väga kindlat valemit pole, aga on selline tunne, et mõnest asjast tasub eemale hoida. Seda on raske seletada, aga mõnikord võib ette aimata, et üritus feilib või sa tead juba, et ei naudiks üldse seal esinemist. Mõnd konkreetset korraldajat ka pigem väldiks mingi viisaka vabandusega ja on aru saada, kui kutsutakse lihtsalt järjekordseks programmitäiteks, mitte päris ideega. Raha mängib ka tihti rolli ja kui juba ise peale peab maksma, siis peab olema tegu millegi väga heaga. Kunagi ma võtsin suht kõik pakkumised vastu ja seda mitu aastat järjest. See oli kindlasti kasulik, aga nüüd enam ei tunne, et peaks. Tahaks teistmoodi kogemusi.
Plaadiga on vist natuke perfektsionismi taga kinni teema. Mul ei ole veel kunagi juhtunud sellist hetke, kui mul oleks plaaditäis lugusid, millega ma kõigiga rahul olen. Lihtsalt pole olnud aega oma asjadega tegeleda, kuigi poolikuid lugusid on väga palju kogunenud ja ma pean nüüd kuidagi peas selgusele jõudma, mis ma välja tahan anda ja mida mitte. Põhimõtteliselt vist ikkagi peaks tõesti plaadi tegema. Mulle küll endale ei meeldi see albumi formaat väga, aga kuidagi vist selline poolik mulje jääb bändist, kui ei ole plaati ja ei tule ka? Muidugi EDM-i skenes paljud lasevadki ainult singlite kaupa välja, aga see pole vist jällegi see skene, kus ma väga olla tahan.
#000005
TMW-l oled sa olnud mitmel korral – On teil sellest mingit kasu ka tõusnud?
On küll jah. Festivalikutsed on põhiasi, mingid Läti ja Leedu asjad, kus oleme käinud ja Taani kontserdi kontakt vist ka tuli läbi TMW.
Lisaks oli meil mingi plaadilepingu värk ka Playgroundi alaleibeliga, mis tundus esimesel hetkel eriti lahe ja uhke teema, sest plaadifirma superboss isiklikult oli kohal kontserdil ja oli kuuldu-nähtuga väga rahul jne. Alguses pidime plaadi tegema, siis ta andis meiega suhtlemise üle selle alaleibeli bossile, plaadist sai EP, siis kaks singlit, siis üks singel ja sinna kogu see plaan jäi.
Mimicry 2012. a TMW Rada7 esitluskontserdil, klubis HoovOskari Värä
Mimicry on olnud juba jupp aega üsna plaanimatult Rada7.ee „majabänd“ – kas see, et sa nüüd jälle just meie esitluskontserdile valitud said, oli pettumus?
Ei, jumala lahe on. Kusjuures, kui me kunagi esinesime oma suurima, 5-liikmelise koosseisuga, radaseitsme sünnipäevapeol Von Krahlis, siis sealt algaski meie jaoks üldse mingi suurem esinemiste laine, mis viis edasi igasuguste muude asjadeni. Paar kuud hiljem leidsime ennast seisus, et iga nädalavahetus oli kaks esinemist. Üle-eelmise aasta Rada7.ee Hoovi kontsert oli ka kitsusele vaatamata väga äge. Raske oli ainult minema saada oma asjadega.
Ja noh, teie asjad on hullult hästi korraldatud alati.
#000009
Lisaks põhjalikule TMW kogemusele on Mimicry korduvalt kaasa teinud ju ka teistel suurematel üritustel ja konkurssidel – näiteks Eesti Laul ja tegelikult kaudselt Kene kaudu ka superstaarisaade. Kuidas need sinu hinnangul bändi ja ka su enda arengule on mõju avaldanud ja kas pigem positiivset või negatiivset?
Eesti Laul oli äge, peamiselt just kogemuse tõttu ja laiema publiku mõttes muidugi ka. Kuigi veidi nišikama muusikaga tuleb teatud piir, et kui paljudele sa üldse potentsiaalselt huvi pakkuda võid, niikuinii üsna kähku ette.
Välismaa Eurovisiooni-fännid on küll lahe teema, üks türklane näiteks tuli Rock Cafe kontserdile Eestisse lihtsalt selleks, et Mimicryt näha, see oli väga armas. Eks see kõik on aidanud hoida palli veeremas muidugi.
Superstaarisaade kindlasti ka avaldas mõju, Kenel ju siis muud bändi polnud parajasti võtta, kui jõuluüritustele oli vaja superstaare kutsuda.
Pigem siis rohkem positiivsed mõjud kindlasti. Negatiivne aspekt on võibolla, et paljud inimesed suhtuvad siis sinusse läbi nende ettevõtmiste prisma, aga sellest on mul küll üsna suva.
#000010
Kui mitte tervet muusikakuulamise ajalugu läbi analüüsida, siis Mother Motheri "Happy" albumilt "The Sticks".
#000012