Cas Mudde: populism põhineb moraalil
#000000
Populismi uurija ei tee põhimõttelist vahet Lääne- ja Ida-Euroopa populistidel.
#000001
Kas me peame demokraatiat parimaks valitsemisvormiks? Kas tõepoolest puudub usk liberaalsesse demokraatiasse ja traditsioonilisse Euroopa lõimumisse? Miks tõstavad populistid pead peaaegu kõikjal sõltumata demokraatia tasemest? Miks enamik populiste on radikaalsed parempoolsed? Mis on selle mõju rahvusvahelistele suhetele? Populistliku radikaalse parempoolsuse ilmingu põhjalikumaks mõistmiseks vestles Diplomaatia Cas Muddega.
#000003
Me elame „populistliku ajavaimu”1 tingimustes ja populistlik diskursus on kujunenud Lääne demokraatlikes riikides üldlevinuks. Aga kui asuda kõnelema populistlikest radikaalsetest parempoolsetest (edaspidi PRP) erakondadest, mis paistavad ohustavat liberaalset demokraatiat, siis läheb meil vaja ühiseid definitsioone. Te olete pakkunud välja nii mõnegi tunnustust leidnud definitsiooni. Mis on siis populism?
#000007
Populism tugineb kõlblusele ja see loob täiesti teistsuguse vahekorra, sest kui sina oled „puhas” ja teine on „rikutud”, siis kompromiss toob kaasa puhta ärarikkumise. Korrumpeerunud inimesed ei ole legitiimsed oponendid ja selles peitub oluline vahe.
#000010
Me vajame aga teisigi definitsioone, sest populistlikke elemente võib leida ka peavooluerakondade retoorikas. Kuidas defineerida PRP erakondi? Mis muudab partei radikaalseks?
#000012
Kes on siis see „rahvas”, kelle nimel nad sõna võtavad?
#000015
Juba rahva defineerimine ise on populistidele suurel määral poliitiline võitlus – ja vastupidi. Suurel määral kujutab reaktsioon populismile endast rahva „tagasivõitmist”, mis tihtipeale areneb antipopulismiks. See omakorda põhineb samasugusel kõlbelisel vahetegemisel. Ja siis satutaksegi sellist laadi lõksudesse nagu Hillary Clinton, kui ta kõneleb „põlastusväärsetest”, kes hääletavad Trumpi poolt.
#000017
Me oleme juba aastakümneid arutlenud PRP valijaskonna üle, kelle kohta me oleme kasutanud mitmeid stereotüüpe: eksiteele sattunud, üleilmastumise tõttu kaotanud, tänapäeva ühiskonna keerukusega toimetulematud jne. See võib kõlada ju äärmiselt akadeemiliselt, aga selle juures on alati olnud oma normatiivne aspekt. Mina ise ei näegi nii palju vahet peavoolupoliitikal ja populistlikul poliitikal ning teataval määral uurin ma populismi selleks, et mõista peavoolupoliitikat ja eriti selle arvukaid puudusi.
#000018
Mida öelda ühiskondade kohta, kus elanikkond on poliitiliselt lõhestunud, nagu võib praegu paljudes riikides näha? Näiteks Türgis on presidendi toetus pisut üle 50 protsendi, mis on tekitanud tõsiselt polariseerunud, mustvalge, kompromissitu poliitilise õhkkonna.
#000019
Nad jõuavad sageli millenigi, mida marksistid nimetaksid valeteadvuseks,2 süüdistades kirikut inimeste allutamises. PRP puhul on tegu poliitkorrektse establishment’iga, mis takistab inimestel näha „tõelisi probleeme”. Eriti just Euroopa PRP ütleb, et inimestele tegelikult ei meeldi immigrandid, aga nad ei söanda establishment’i tõttu seda välja öelda. Selle pooldamine on aga aastakümneid kestnud sallivuskampaania tulemus. Nii et tegu on kombinatsiooniga: ühelt poolt arvatakse välja see osa, mis ei jaga sinu väärtusi, sest nad ei ole „tõeline rahvas”, ja siis teisel pool on need, kes tegelikult jagavad neid väärtusi, aga ise seda ei tea.
#000021
Kas te võiksite tuua mõne konkreetse näite erakondadest ja liidritest, kes sobivad teie populismikriteeriumidega?
#000023
Donald Trumpiga on ka vist nii?
#000027
Kas teie meelest on ka Lähis-Idas kedagi, keda võiks nimetada populistiks?
#000029
Iisraelis on Benjamin Netanyahul olnud selliseid perioode ja mingil määral on see iseloomustanud selliseid juhte, nagu oli kunagi Egiptuses Gamal Abdel Nasser. Tuleb meeles pidada, et populism suudab peaaegu alati toimida ainult ühiskonnas, kus demokraatia on igas mõttes valdav. Egiptuses nii ei olnud, mistõttu Nasser kombineeris populismi tugeva juhiga, kes teab, mis on tema maale parim. Sellised liidrid nagu Recep Tayyip Erdoğan peavad pidevalt populistlikke kampaaniaid, ehkki sellega liitub alati islami fundamentalism, mitte tingimata poliitikas, aga kindlasti õigustuses.
#000030
Milline seos valitseb usujuhtide ja populismi vahel? Need kaks nagu hästi kokku ei sobi?
#000031
Põhimõtteliselt valitseb igat laadi religioosse fundamentalismi ja populismi vahel sügav pinge, sest kui sa oled kristlik või juudi või islami fundamentalist, siis sa usud, et vooruse allikas on Jumal ja inimesed on patused. Aga populism, vastupidi, postuleerib, et voorus peitub rahvas ja patune on eliit.
#000032
Me oleme näinud PRP esilekerkimist ja võiks arvata, et see on tingitud arusaamast ühiskonnas valitsevate lõhede kohta. Mis on teie uuringute põhjal nende arusaamade muutumise põhjus, kui pidada silmas, et vähemalt Euroopas ei ole enamik riike elanud kunagi nii rahulikult ja majanduslikult edukalt nagu tänapäeval?
#000033
Enamik populistlikke parteisid ei ole siiski kõigest populistlikud parteid, vaid ühtlasi nativistlikud või sotsialistlikud parteid. [Kreeka radikaalsel pahempoolsel] Syrizal ei oleks sellist edu ilma kasinuspoliitikata, Rahvusrinne poleks jõudnud sinna, kuhu ta on jõudnud, ilma immigratsiooni ja multikultuurilisuseta – nende nativistlikesse seisukohtadesse sobituvad need just populismi kaudu.
#000037
Te ütlete 2007. aastal ilmunud raamatus „Populistlikud radikaalsed parempoolsed parteid Euroopas”, et kuigi PRP parteid ei pääse üldiselt võimule, on neil piisavalt jõudu päevakava dikteerimiseks: nemad määravad paljuski, millest ja kuidas me räägime.
#000039
Hoolimata mõningasest edust mõnes riigis, näiteks Ungaris, kus nad lihtsalt ei pane paika päevakava, vaid teevad reaalset poliitikat, ei ole PRPl üldjuhul poliitilist, majanduslikku ega ajakirjanduslikku võimu. Nemad ei kirjuta artikleid, neid kirjutavad teised. Küll aga määravad nad seda, millest me kõneleme, ja veel enam seda, kuidas me sellest kõneleme. See paneb paika päevakava, aga jätab vastutuse poliitika eest siiski veel nendele, kes seda teevad – peavooluerakondadele. Peaaegu ühtegi ellu viidud pagulastevastast poliitikat ei ole rakendanud sellised juhid nagu [Ungari peaminister] Viktor Orbán, vaid vasaktsentristlikud ja paremtsentristlikud parteid. Nad väidavad, et see on ainuke viis kõrvaldada oht meie piirile, aga põhjus, miks me räägime pagulastest kui ohust meie piirile, mitte aga kui humanitaarkriisist, peitub just selles, et PRP on selle nii kindlaks määranud. Nemad otsustasid, et meie räägime pagulastest kui ohust meie piirile ja ühiskonnale.
#000040
Sildistamist ja stereotüüpide loopimist tuleb igast nurgast, tihtipeale seostatakse PRPd natsismiga ja PRP omakorda ründab liberaaldemokraatlikke süsteeme, mille osa nad ju on. Millised on levinumad eksimused arutelus populismi ja PRP üle?
#000041
Üks populismi ja äärmusluse (mille vorm on ka natsism) olulisemaid erinevusi on suhtumine demokraatiasse. Populistid tegelikult tunnistavad demokraatia tuuma rahva suveräänsuse ja enamuse võimu mõttes. Nemad tahavad, et inimesed valiksid oma juhid – äärmuslased seda ei taha.
#000042
Nii et natsid ei ole populistid, nad ei usu, et poliitika peaks järgima üldsuse tahet. Natsid usuvad, et juht – Führer – teab kõigi eest, mis on parim. Hitlerit peeti eriliseks, ta ei olnud tavaline, keskmine sakslane. Natsid peavad õigupoolest demokraatiat „mediokraatiaks”, mis tekitabki keskpärast poliitikat, samal ajal kui Hitleri poliitika oli ülim ja parim. Ma arvan, et meie seisukohalt on oluline mitte hakata natsikaardiga lehvitama. Ma kasutan mõistet „äärmusparempoolne” selliste äärmuslike parempoolsete kohta nagu Kuldne Koidik ja radikaalsed parempoolsed, mis on populistlikumad. Nii et siin on kattumine populismiga selles mõttes, et PRP erakonnad kuuluvad korraga äärmusliku parempoolsuse ja populismi hulka.
#000043
Jah, see ei anna peaaegu kunagi oodatud tulemust. Kui mind nimetataks natsiks, siis pean ma ainult ütlema, et „ma ei soovi miljonite juutide massimõrva”, ja ma polegi enam nats. Ma võin jätkuvalt soovida kõige kohutavamaid asju, näiteks sulgeda piiri kõigile sisserändajatele või võtta muslimitelt õigused, mis ei kõla ju sugugi genotsiidi moodi. See annab neile lihtsalt mõõdukama väljanägemise ja pisendab natsismi kurjust. Ja muudab su naeruväärseks inimeste silmis, kes potentsiaalselt võiksid toetada PRP erakondi.
#000045
Niisuguseid näiteid ei ole just liiga palju, aga kui PRP erakonnad on saanud koalitsioonivalitsusse, on nad käitunud üsna korralikult, eriti näiteks Soomes või Austrias. Erakond, mis on muutunud oma poliitikas tuntavalt mõõdukamaks, on näiteks sügavalt islamofoobne Taani Rahvapartei, mis on nüüd vastuvõetav kõigile Taani erakondadele, kaasa arvatud sotsiaaldemokraatidele. Nad on oma populismi tuntavalt leevendanud ja minu arvates ei näe nad selle tunnustamise tõttu enam toda elitistlikku vandenõu.
#000047
On väidetud, et Kesk- ja Ida-Euroopa PRP erineb Lääne PRPst. Teie olete leidnud, et see tegelikult nii ei ole. Kas uuringud on seda seisukohta kuidagi muutnud?
#000050
Kuigi ka mina kõnelen Idast ja Läänest, tuleb lisada, et nende piirkondade sees leiab erinevusi vähemalt sama palju kui piirkondade vahel. Mulle ei meeldi kõnelda üleminekunarratiivist ja -paradigmast: üldiselt suurem osa inimestest, kes lähevad Kesk- ja Ida-Euroopas valima, ei ole sotsialiseerunud kommunismi ajal. Nende sotsialiseerumine on toimunud enam-vähem avatud demokraatliku süsteemi tingimustes. Leidub sotsialismiaja pärandit, mida praegu üritatakse taaselustada, aga seda ei saa võrdsustada sotsialiseerumisega kommunismiajal. See on juba historitsism, kui ütelda, et kui midagi juhtus viiekümne aasta eest, siis nüüd selle tõttu juhtub ka midagi. Poliitika on tunduvalt keerulisem nähtus ja sellel on palju, väga palju rohkem põhjusi, miks Kaczyńskid läksid seda teed või Orbán toda. See on juba Orbáni kolmas identiteet: libertaarsest antikommunistist kodanlikuks konservatiiviks ja siis radikaalseks parempoolseks mässajaks.
#000053
Raamatus „Populistlikud radikaalsed parempoolsed parteid Euroopas” mainite, et Lääne-Euroopa PRP nägi ohtu Ida-Euroopas, migrantides, kes tulevad muu hulgas Eestist ja meie naaberriikidest. Nüüd on meil enda Ida-Euroopa PRP, mis on islamofoobne ja näitab näpuga Vahemere lõunarannikule kui „ohule”. Kuidas kujunevad „teised” ja miks see keskkond alati nii muutlik on?
#000055
PRP ei leiutanud mitte foobiaid, vaid uusi rühmi, kes need enda elus omaks võtsid. Võtame kas või Viktor Orbáni, kellest on saanud üks valjemaid islamofoobe Euroopas ja maailmas. Mitte et ta ei olnud varem islamofoob, vaid varem polnud muslimeid. Nii et mõneti oli see vältimatu, et niipea, kui Ungarisse jõudis märkimisväärsel hulgal muslimeid, astus ta nende vastu, sest ta usub etnilisse riiki. Siin ei ole vahet, kas nad oleksid olnud muslimid või mustad või isegi valged. Massitasandil on see instinktiivsem, aga ideoloogiliste liidrite puhul on tegu tähtsa teemaga.
#000057
Kui ma uurisin 1980. aastate algul Flaami Blokki (Vlaams Blok),3 siis nende silmis olid peamiseks ohuks Belgias elavad prantsuse keele kõnelejad. Pool propagandast oli nende vastu suunatud. See oli aeg, mil paljud arvasid, et võõrtöölised, türklased ja marokolased, lähevad ükskord tagasi. Neid ei peetud Belgia elus püsielemendiks. Niipea, kui nad selleks said, muutusid nad äkitselt palju ohtlikumaks kui prantsuskeelsed belglased.
#000058
Sageli väidetakse, et PRP parteid on misogüünsed ja seksistlikud ning kummastav on seegi, et PRP naised on sageli erakonna meesliikmete pereliikmed või sugulased. Aga kui asi puudutab naiste osalemist PRP parteides, siis teie uuringud on näidanud, et suuri erinevusi peavooluerakondadest ei olegi. Miks neil siis selline kuvand on?
#000061
Jah, siin on taas tegemist „kurja” eksternaliseerimisega. Üks probleem meie debatis PRP üle on tõik, et meil on olnud juba kommunism, mille kurjust me kasutasime ära omaenda režiimide kujutamiseks säravvalgena. Me vaatasime Nõukogude Liidu peale ja ütlesime: „See on ikka täiega jube, aga meie oleme suurepärased, meil ei ole nende probleeme!” PRP puhul on samuti nii, me võime näiteks öelda: „Vaadake aga, kus nad on alles seksistid, kõigist nende juhtidest on ainult üks naine!” Aga see naine on olemas ja kui vaadata hoolikalt teisi erakondi, siis seal ei ole ka naisi. Me võrdleme neid ideaalse soolise võrdsuse mudeliga, mida ei eksisteeri mitte kuskil. Jah, nende seisukohad on vanamoelised, aga mitte 1920. aastate, vaid 1970. aastate moodi vanamoelised. Nad aktsepteerivad, et naised töötavad, nad eelistavad, et nad hakkaksid tööle siis, kui nende lapsed on nii nelja-viie aasta vanused, mis tegelikult väga ei erinegi konservatiivide või kristlike demokraatide seisukohast. Ida-Euroopas on erinevus peavoolu parempoolsete ja PRP vahel sooküsimuses sisuliselt olematu.
#000062
Puhtsümboolne vastuseis kõigele, mida nad välja pakuvad, ei vii meid kuhugi. Meie põhivõitlus ei pea olema mitte populistide ründamine, vaid liberaalse demokraatia tugevdamine. Kui me seda tugevdame, siis populistid nõrgenevad, aga kui me nõrgendame populismi, siis sellest liberaalne demokraatia tingimata ei tugevne.
#000065
Ma usun, et EL kujutab endast kogukonda, mis tugineb väärtustele ning on loodud vältimaks sõda ja loomaks kõigi aegade kõige tõhusamat turgu, mis kujutab endast seniajani tõelist käivitavat jõudu ja tugevust. Riigid, kes soovivad sellega liituda, soovivad saada rikkamaks, aga ka demokraatlikumaks. Kui nende väärtuste eest aga ei seista, siis hakkavad need jõudu kaotama. Sellise režiimi tunnustamine nagu Orbáni oma on ELi seisukohalt ennast hävitav tegevus. Kui EL hakkab üldiselt tunnustama temasuguseid liidreid ja toetab rahaliselt tema režiimi, siis ei saa enam saata sõnumit ka Venemaale või Türgile, et nood ei tohiks teha seda või teist, sest Türgi mõtleb kohe selle peale, et selge, asi on tegelikult selles, et me oleme muslimid. Topeltstandardid on alati hukatuslikud: sa kas kuulud „väärtuspõhisesse kogukonda” ja seisad nende väärtuste eest või sa muudad neid.
#000071
“The Populist Zeitgeist” on ühtlasi Cas Mudde 2004. aastal ilmunud artikli pealkiri. ↩
 Valeteadvus filosoofias, eriti kriitilise teooria ning teiste marksistlike koolkondade ja liikumiste raames, tähistab seda, et proletariaadi liikmed hindavad alateadvuslikult vääralt oma tegelikku ühiskondlikku positsiooni ning mõistavad süstemaatiliselt valesti oma tõelisi huve kapitalistlike ühiskondlike tootmissuhete tingimustes. Valeteadvus näitab inimeste suutmatust mõista kapitalistlikus ühiskonnas valitsevat ebavõrdsust, rõhumist ja ekspluateerimist selles valitsevate arusaamade tõttu, mis legitimeerivad ja muudavad looumulikuks ühiskondlike klasside olemasolu. ↩
Vlaams Blok (praegu nimega Vlaams Belang) on Belgias Flandria ja Brüsseli piirkonnas tegutsev parempoolne populistlik flaami rahvuslik erakond. ↩
#000073
USA või teiste riikide asi pole defineerida, kuidas Ukraina mõistab võitu või sõja lõppu. Kõrvalseisjad peavad hoolikalt sõnu valima, enne kui hakkavad midagi ütlema inimestele, kes võitlevad oma riigi eest, leiab USA suursaadik George P. Kent usutluses Diplomaatiale.
#000075
Seotud saatused: Ukraina ja Eesti peaksid olema teineteise julgeoleku tagajad
#000076
Maksõm Kononenko, Ukraina erakorraline ja täievoliline suursaadik Eestis, andis Diplomaatiale oma esimese intervjuu Eestis ajal, kui Ukraina valmistus 24. augustil 2023 tähistama 32. iseseisvuse taastamise aastapäeva – ja 547 päeva möödumist Venemaa täiemahulise sissetungi algusest.
#000077
Rain Puusta: „Oleksime pidanud teid varem kuulama“ – Eesti julgeolekupoliitiline kuvand aastal 2022
#000078
Analüüsides viimasel neljal aastal (2019-2022) USA, Ühendkuningriigi, Saksamaa ja Prantsusmaa meedias ilmunud Eestit mainivaid julgeolekupoliitilisi kajastusi, on märgata olulist nihet nii lugude kvantiteedis kui ka kvaliteedis. Mis on juhtunud ja kuidas sai Eesti järsku Lääne meedia "superstaariks"?
#000079
Pärast Venemaa rünnakut Ukraina vastu on diplomaatialaval nähtud palju kollektiivseid väljamarsse rahvusvahelistel kohtumistel, kui agressorriigi esindajad hakkavad sõna võtma. See on sümboolne protesti ja vastikuse väljendamise žest Venemaa poliitika ja nende vastu, kes seda toetavad.
#000081
Olga Oliker: Venemaa uurimine muutunud oludes
#000082
Venemaad tundmaõppimine muutub raskemaks, kuid riiki mõista on ülimalt oluline. Kindlustamaks, et Venemaa uurijate töö on veenev, erapooletu, hästi informeeritud ja toob seega võimalikult palju kasu, peavad teadlased osalema aruteludes, kahtlema oletustes ja eeldustes ning olema avatud uutele tehnoloogiatele.
#000083
Ilter Turan: Türgi välispoliitika teisenevas väliskeskkonnas
#000084
Teise maailmasõja järel sidus Türgi oma julgeoleku Lääne julgeolekusüsteemiga, astudes 1952. aastal NATO-sse. Liikmelisus kaitses teda Nõukogude ekspansionismi eest, aitas moderniseerida ja suurendada relvajõude ning lõimida riiki demokraatlike riikide kooslusse, millega ta soovis sarnaneda. Türgi majandus, mis hakkas asendama importkaupu, sai liitlasriikidelt tuge tasuks julgeoleku eest, mida Türgil oli pakkuda.
#000085
Kord kuus ülevaade analüüsidest ja kommentaaridest ning Eesti välis- ja julgeolekupoliitikast sinu e-postkasti.
#000086
Diplomaatia mõtestab Eesti välis-, kaitse- ja julgeolekupoliitikat ning aitab sügavamalt mõista maailmas toimuvat.
#000087