Mäletan, kui juba ammu, mitu aastat tagasi, tulin sulle bussijaama vastu. Ootasin Sind ja olin väga mures. Su telefonil oli aku tühi ja buss oleks pidanud juba ammu kohal olema. Ma ei teadnud, et kus sa oled ja et kas äkki on mingi õnnetus juhtunud. Kui sind lõpuks nägin, siis see tunne, mis mu sisemuses valdas oli taevalik! Kui mõtled kasvõi natukene selle üle, et kui miski mille olemasolu on nii tavaline, et ei pane seda enam tähelegi, võib olla kadunud, siis tekib järku oskus hinnata nende asjade väärtust, mis sul praegu olemas on! Ei taha Sind kunagi kaotada – tahan, et oleksid terve elu minuga!
#000004
Kas olen uuesti armunud, et mõtlen kogu aeg Sinust? Hetkest, kui ärkan kuni selle viivuni kui uinun. Miks olen nii emotsionaalne, et vähegi romantilised stseenid filmides, mu hingamise paigast viivad ja miks silmad vette uputavad? Miks mõtlen sellistel hetkedel Sinu peale? Miks kujutlen ennast neis stseenides koos Sinuga? Miks tekitab see nii tohutut kurbust, et tegelikult oled minust ju niipalju eemal ja see on lihtsalt üks Hollywoodi linateos, mille stsenarist isegi ei tea ei mind ega ka Sind. Tunnen nii väga puudust neist hetkedest, millal saan tunda end Sinu lähedal.
#000006