Rubriigi “Ajatu” alt avaldame oma vanu artikleid, mis ülelugemist tasuvad. Allolev lugu ilmus esimest korda 21. augustil 2013. aastal.
#000002
Eelseisvast vabadusest andis aimu 1987. aastal edumeelse kommunisti ja NLKP KK peasekretäri Mihhail Gorbatšovi algatatud majandusreformide programm perestroika, mis ei viinud siiski loodetud reformitud NSVL-i ehk suveräänsete riikide liiduni, vaid hoopis liidu lagunemiseni. Tulemus: NL-i meelsete viha ja demokraatia pooldajate õlalepatsutus, mis päädis Gorbatšovi jaoks Nobeli rahupreemia saamisega.
#000004
Meenutuseks: 1988. aastal n-ö kodanikualgatusena sündinud poliitilise liikumise Rahvarinne eesotsas oli Edgar Savisaar, keda “aegade algusest” saadik on saatnud Moskva-meelsuse vari.
#000006
Endise riigikogu liikme Trivimi Velliste sõnul ei ole KGB seotus meie taasiseseisvumisega ilmselt päris must-valge: “Ei ole põhjust kahelda, et Gorbatšov sai palju informatsiooni KGB kaudu. Seega jah, mingi stsenaarium kirjutati ette, kuid kui läks asjaks, siis rahvas n-ö jooksis lavale ja sündmused arenesid spontaanselt ning asi väljus Kremli planeerijate meelevallast.”
#000009
Velliste arvates võis Rahvarindes olla inimesi, kes olid Moskva kavast teadlikud, kuid enamus eestlasi tahtis lihtsalt olla sinimustvalge lipu all ja saada rohkem vabadust. “Gorbatšov püüdis muuta elu Nõukogude Liidus inimväärsemaks – seal puudus algatusõigus ja toimis jäik plaanimajandus. Isegi väikest kohvikut ei tohtinud pidada, sest see lõhnanuks kapitalismi järele. Gorbatšovi plaani järgi taheti muuta NL-i paindlikumaks, kuid selge oli see, et keegi Moskvas ei unistanud Nõukogude Liidu lagunemisest,” arvab Velliste.
#000010
“Põhimõtteliselt oli 1989. aasta alguseks selge, et tuleb teha väga oluline valik. Kuni selle ajani oli valdav arusaam, et Eesti eraldub NSVL-ist liidu seaduste raames. Aga minu seisukoht oli see, et oleks olnud absurdne rääkida NL-i seaduste järgi väljumisest sealt, kuhu ta Eesti seaduste kohaselt ei ole kunagi kuulunudki,” ütles Velliste.
#000012
Ülo Vooglaid: Me ei uskunud, et võimu juurde pääsevad võhikud
#000014
Sotsiaalteadlane Ülo Vooglaid hakkas minu küsimuse peale, kas meie taasiseseisvumise seeme võidi panna mulda Kremlis, veidi muhelema, kuid ütles siis, et loomulikult organiseeriti putš Moskvast, kuid see oli ainult üks sündmus paljude jadas, mis viisid iseseisvumiseni.
#000015
“Muidugi, see protsess ei olnud niimoodi, et ühest punktist teda nihutati ja kõigil oli selge, kuidas asjad lähevad. Korraga toimis mitu tegurit ja kahtlemata oli põhiline see, et tollane sotsialism oli end põhimõtteliselt ammendanud. Eestis oli süsteemi kokku jooksmist prognoositud juba 6–7 aastat varem. Küll aga ei osanud me arvata, et Berliini müür langeb nii kiiresti ja kõik sündmused hakkavad aina nobedamalt arenema. Me oleks ennustanud Nõukogude Liidu täielikku lagunemist veel viis aastat hilisemaks ajaks,” ütles Vooglaid.
#000016
Kuid tänane vabariik ei ole selline Eesti, mida taheti: “Välja tuli oluliselt midagi muud kui see, millest unistasime ja mida ideaalis ette kujutasime. Me ei uskunud, et rahvuslik integratsioon lõpeb nii kiiresti ning ülbus ja ahnus taas pead tõstavad. Me ei uskunud, et ei suudeta kompetentsuse printsiipi kehtestada ei Toompeal ega kusagil mujal võimukoridorides. Me ei uskunud, et võimu juurde pääsevad võhikud!”
#000019
“Ohkamiseks on põhjust palju. Aga see tähendab, et mul ei ole ükskõik,” nendib Vooglaid lõpetuseks.
#000021
Tuntud arhitekti ja raadioajakirjaniku poole pöördusime kohe küsimusega, mida arvab tema Eesti iseseisvumisest ja kas on võimalik, et see oli juba varem Kremli poolt välja käidud idee, mida viidi ellu KGB abiga. “Selle toeks ei oska mina välja tuua ühtegi fakti. Idanaabri riiklikku julgeolekut tagavad kolmetähelised organid on alati paistnud pigem silma erilise jäikuse ja julmusega. Millest nüüd siis korraga selline demokraatlikkus ja humanism? Vastasel korral võiks ka 1941. ja 1949. aasta küüditamisi vaadelda kui KGB-poolseid eriti kavalaid aktsioone, et Eesti saaks 1991. aastal vabaks,” kommenteeris Fjuk. “Kõiki tolle aja sündmusi tuleb vaadelda märksa laiemas kontekstis – vabanesid ju kõik Varssavi pakti allutatud vasallriigid. Kas see oli tõesti kõik Kremli sepitsus? Ei saa olla. Ja kui eesmärgiks oleks olnud Balti riikidele mingi eristaatuse andmine, poleks mitte mingil juhul käivitatud kogu Nõukogude riiki hõlmanud avalikustamise protsessi.”
#000023
Ometigi möönab Fjuk, et just Kremli abiga ja tänu putšile, millega loodeti Gorbatšovi kukutada, sai meie taasiseseisvumise kuupäevaks 20. august 1991. “Vastasel korral oleks taasiseseisvumine juhtunud kunagi hiljem. Millal – ei oska öelda. Ent ühes olen kindle: ükskõik mida Kreml ei oleks ka mõelnud või teinud, eesti rahvas oli juba sedavõrd koondunud ja otsusekindel, et taasiseseisvuse väljakuulutamine oleks ikka toimunud. Muidugi, 1991. aasta augustis juhtus see tõepoolest ainult tänu Kremli idiootidele. Vastasel korral oleks see ehk toimunud näiteks aasta-kahe või kolme pärast ja pole välistatud, et mingisuguste veriste sündmuste tulemusena. Putš meid päästis.”
#000024
Fjuki arvates oli Kremlis selliseid kaasalohisejaid palju: “Neil ei olnud söakust enam vana juurde tagasi pöörduda. Ja paljud muutusid selle käigus isegi päris inimesteks. Inimese natuur ja tema pürgimused on nii imelikud ja seletamatud.” Fjuki sõnul ei saa just seetõttu kõike mustaks ja valgeks lahterdada: “Me ju ise näeme, et meie seas on mitmeid endisi karjäärikommuniste, kes on nüüd tublid rahvuslased, nagu näiteks meie peaminister. Olen kindel, et tänaseks päevaks on nad kõik lõplikult “ära pööratud” – iialgi ei lähe nad enam tagasi kommunismi.”
#000026
Fjuki hinnangul said inimesed hakata kommunismist väljuma just tänu Gorbatšovi algatatud reformidele: “Isegi kõige suuremad pätid ihkavad vabadust. Lisagem – eks vabadusel ole siin erinevaid ilminguid. Paljude jaoks piirdub see paraku vaid majandusvabadustega. Kahjuks.”
#000027
Küsimusele, kas Eesti on Euroopa Liidu koosseisus ka vaba, vastas Fjuk, et Eesti on niivõrd vaba, kui palju on meil õigusi ja kui palju on juhtide hulgas inimesi, kes on valmis otsuseid vastu võtma ja Eesti õiguste eest seisma. “Sageli tunnen, et meil oleks õigust otsustada märksa rohkem, kui meie poliitikud seda julgevad või oma mugavustsoonist väljumata teevad. Me võiksime Euroopa Liidus oma häält kuuldavaks teha rohkem ja sisukamalt, kui seda seni tehtud on,” leiab kord vabaduse eest võidelnud ja vabadust üle kõige hindav eestlane.
#000028
EKRE juht ja endine diplomaat Mart Helme on seisukohal, et eestlaste panust taasiseseisvumisse ei tasu ülehinnata ja vabaks me end ei laulnud: “Jah, laulev revolutsioon oli protsessi üks osa, aga see ei olnud määrav osa. Sündmused otsustati Moskvas, kus lõpliku hoobi andis võimuvõitlus, mille tulemus oli putš. Vanameelsete kaotuse tõttu õnnestus meil kasutada momenti ja end vabaks kuulutada, just nagu tekkis moment ka 1918. aastal.”
#000030
“Ma ei ole küll kindel, et kui laulupidude ajal oleks üksuslased koos tankidega peale saadetud, et siis eestlased oleks sinna visalt edasi kogunenud. Pigem oleks siis inimesed kookonisse tõmbunud ja kodudesse jäänud. Aga kuna räigeid reaktsioone ei olnud, siis jätkati,” sõnas Helme ja lisas: “Näide – kui oli putši aeg 1991. aastal ja inimesed tulid Teletorni juurde kaitsele, siis ega neid väga palju ei olnud. Neid oli, kuna meeleolud olid mitme aasta jooksul üles keeratud, kohal olid sajad, mitte tuhanded inimesed. See minu arvates näitab, et me nii vägevat revolutsiooni ei teinud, kui seda on 20 aasta jooksul mütologiseeritud.”
#000031
Lõpetuseks ütles ta: “Baltikumi puhul olen veendunud, et on kogu aeg toimunud kokkulepped Vene ja lääne vahel ning Venemaal on alati olnud õigus sõna sekka öelda. Meie juhtkondade ja rahva probleem on see, et me oleme lasknud sel sündida. Kui me ütleksime, et see meile ei sobi, siis kindlasti vaadataks need kokkulepped üle. Sest kõik tahavad, et asjad laheneksid rahumeelselt, vähemalt praegu.”
#000035
(:)kivisildnik: Ei ole üksi ükski moolotov (aka selle asja taga on mustad jõud)
#000036
Arnold Rüütel: iseseisvuse taastamine oli otsustatud, küsimus oli lihtsalt, millal
#000041
President Arnold Rüütel kommenteeris Telegramile, et KGB seotus kõige sel ajal toimunuga on selge ning Gorbatšovi püüdlused Nõukogude Liitu reformida ja samal ajal selle lagunemist vältida samuti, kuid Eestis käima lükatut ei olnud neil lõpuks võimalik enam peatada.
#000042
Kasutasime 1988. aasta detsembris Rüütlit intervjueerinud Viktor Siilatsi abi, kelle mäletamist mööda ennustas Rüütel tookord, et ta ei lõpeta Kadriorus enne, kui Eestist saab iseseisev riik. “88. aastal võisin ma nii öelda küll. Tol ajal tuli selle eest võidelda ja mind isegi ähvardati mitmeid kordi Nõukogude kriminaalkoodeksi paragrahv 62 järgi karistamisega, mis tähendas vangistust, asumisele saatmist või isegi surmanuhtlust. Seda tuletati mulle meelde tõsisemate otsuste tegemise juures,” ütles Rüütel.
#000043
Rüütli sõnul pole mingit kahtlust, et KGB roll oli tohutult suur kogu NL-i süsteemis ja ta toimis ka siis edasi: “Jälgiti igat sammu ja olen kindel, et kõik, mis minu kabinetis räägiti, oli kusagile salvestatud ja on ehk seda siiani.”
#000044
Tol ajal Ülemnõukogu presiidiumi esimehe toolil istunud mees meenutas, et kõik algas juba varem, kuid tõelise tormi tekitas 16. novembril 1988 vastu võetud suveräänsusdeklaratsioon, mis pani alguse seaduste sõjale. “Rahvusvaheliselt on nii seda nimetatud, kui me võtsime vastu sisuliselt ligi poolteist tuhat seadust, et kohandada Eesti õigusruumi tänapäevasemaks, näiteks praeguse Euroopa Liidu seadustega vastavaks,” kommenteeris ta.
#000045
“See küsimus oli omavahel kokku lepitud, et iseseisvus tuleb taastada. Sel ajal me ennustasime päris reaalselt, et samm-sammult muudame Eesti õigusruumi ja omavahel oli kokku lepitud, millised seadused koostame. Võimupüramiidi aluseks olgu rahvas ja selle peale ehitatakse omavalitsused. See oli vundament riigile ja riigi elu reformimisele. Ütlesime oma taotlused juba 1989. aastal Moskvale välja, et taastame oma iseseisvuse. Küsimus oli lihtsalt päevas, millal see toimuma saab,“ jutustas president ja lisas lõpetuseks: “Moskva ei kavandanud küll mingil juhul Nõukogude Liidu lagunemist, Putin on seda nimetanud 20. sajandi kõige suuremaks geopoliitiliseks katastroofiks. Gorbatšov tuli välja ideega NSV Liidu reformimisest suveräänsete vabariikide liiduks alles siis, kui perestroika oli sisuliselt läbi kukkunud.“
#000047