Ema sõbranna tütar tegi makrameetehnikas peenikesest kapronlõngast ehteid. Mulle kinkis ta ühe helesinise kaelakee ja valge öökulli, mis samuti on mõeldud ehtena kaelas kandmiseks.
#000002
Ema kodu seinal on veel alles tema sõlmitud makrameetehnikas öökull-tasku. Ma ei tea, kas see seinatasku on tehtud mõnest ajakirjast saadud õpetuse järgi või mõtles ta selle ise välja “pookides” öökullile tasku külge.
#000003
Pidasin plaani anda see öökull Ajaloomuuseumi kogusse näitena 1980. aastate käsitööst ja olmest. Kaalusin, millises kogus oleks talle õigem koht – kas tekstiilikogus, kuhu ta võiks tehnika poolest sobida, või kultuuriloolises kogus, kus oleks materjali poolest talle õigem koht. Kui hakkasin taskut pildistamise ajaks tühjendama, siis pudenes ühest põgusast puudutusest osa öökulli ühest “kõrvast” tolmuks. Nüüd ei julge ma teda enam puudutada ja eks ta sinna seinale jääb. Muuseumil ei ole mõtet võtta oma kogusse eset, mis peatselt hävib. Kardetavasti saabub öökulli ajalik lõpp õige pea ja mälestuseks jääb vaid foto.
#000004
Rõivaste parandamine – 21. sajandi leiutis?
#000005
Seekordne postitus on ajendatud hiljutisest kohtumisest ühe toreda ja põneva vanema prouaga. Ta rääkis mulle palju huvitavat nii riietumisest kui ka minu kodukandi ajaloost. Kogesin taaskord, kui kaugele ajas tagasi ulatuvad minust vanemate inimeste teadmised võrreldes minu teadmistega. Mina mäletan asju, mis toimusid 1970. aastatel ja hiljem. Tema rääkis mulle asjadest, mis leidsid aset 1940.-60....
#000006
Sinu e-postiaadressi ei avaldata. Nõutavad väljad on tähistatud *-ga
#000009
Salvesta minu nimi, e-posti- ja veebiaadress sellesse veebilehitsejasse järgmiste kommentaaride jaoks.
#000010