Võiks öelda, et jah ja ei. „Ei“ sellepärast, et mul ei olnud mingit loodusteaduslikku huvi, pigem paelus mind looduse visuaalne külg. „Jah“ aga selle poolest, et minu kaks aastat vanem vend oli läinud bioloogiat õppima ja tema kursusekaaslastega koos matkates nägin, kuidas avaneb loodus sulle siis, kui tahad teada ja oskad märgata midagi enamat kui väline ilu. Sama kehtib ka inimeste kohta. Lisaks on mul meeles minu varalahkunud põllumajandusteadlasest isa ütlus, et inimene võiks teada, mille otsas ta trambib.
#000008
Varem olete maininud, et ilma Rein Marani filmideta ei oleks Te nii võimsaid looduselamusi saanud. Milline neist Teil kõige ehedamalt meeles on?
#000023
Eks neid ole mällu talletunud mitmeid, aga üks omapärasemaid juhtus siinsamas Tallinnas Paljassaares. Olin filmimas linnuelu, kui äkki tajusin, et ümbritsevas on midagi muutunud. Märkasin küll muutust, aga ei osanud kohe mõista, milles see väljendus. Ühtäkki sain aru, et kevadine linnukoor oli lakanud. Vaikus oli lausa üleloomulik, ei ühtki laulukatket, vaid tasane tuulevuhin. Ja siis märkasin selle vaikuse põhjustajat. Veidi eemal otse merepinna kohal hõljus merikotkas ja jahtis saaki – see õnnestus isegi filmilindile jäädvustada. Aga see „muusikaline paus“ oli omaette elamus.
#000024
Mis on need paigad või ilmastikunähtused Eestis, mida kindlasti võiks külastada ja kogeda?
#000025
Eestis on uskumatult palju kauneid paiku. Meie pindalalt väikese maa mitmekülgne geoloogia on aluseks nii erinevatele maastikele, milles on ilu ja väge, lihtsust ja rikkust. Aga igale inimesele peaks alles jääma mingi oma koha avastamise rõõm. Tuleb lihtsalt käia, olla, tunnetada. See koht võib olla mõnel saarel, rabas või metsatukas oma aia taga. Nagu öeldud, on kogemisväärset palju, aga Mohni saart julgeks vägagi soovitada, Saka juga (suvel pärast rohket sadu), Poruni ürgmetsa, mõnd sanglepalodu, Hinni kanjonit jne.
#000026
Ilmastikunähtustest näiteks peenike uduvihm oktoobris, mis toob esile lõhnad ja värvid, pannes viimased hõõguma, aga mitte särama, nagu päike seda teeb. Ja enese jaoks avastasin alles paar aastat tagasi udukaare. Vikerkaare-õe kahvatu vend. Valge kaar, mis tekib nagu tema õde vikerkaar alla päikest, kuid on lihtsalt valendav kaar maastiku kohal. Huvitav ja ilus.
#000027
Maakodu, loodus, pildistamine, kultuurielamused. Aga kõige tähtsam – ära korja enesesse halba, lase lahti solvumistest ning tunne rõõmu väikestest asjadest. Otsi ja leia enese ümbert ilu ja oska seda märgata, näha, kuulda. Kõige tähtsam on leida selleks aega – kasvõi natukenegi. Ka hallis päevas võib mõni kirgas riideese millegi taustal tekitada võimsa värvielamuse. Otsi head ja naerata. Hinda huumorit, ka musta, ja ära võta asju liiga tõsiselt. Näiteks mulle mõjub eriti turgutavalt laisalt langev lumesadu. Iga helves langeks nagu sinust läbi, võttes kaasa kõik pinged ja halvad tunded. Nii rahustav, nii mõnus!
#000029