Te lihtsalt ei usu milline võinäpp ma olen! Üleeile näiteks lipsas kohupiimakauss niimoodi käest, et terve tuba oli kohupiima täis - põrand, laud, diivan, kardinad, vaip. Isegi laps sai kohupiimaga vastu kaalikat. 😄 teisel niigi raske aeg, hambad tulemas ja ema loobib veel kohupiimaga kah. Eile suutsin kaaneta veetopsi lahtisesse kuivainesahtlisse kukutada. Sain niimoodi kuivatada ja koristada, et seda nägu. Kõige suurem kahju oli muidugi mu kaeraküpsistest, mis üleujutuse alla jäid. Ainult mingi puder jäi alles neist. Kurb. Teisalt oli mul nii kui nii plaanis seda sahtlit koristada. Ju universum andis omaltpoolt tõuke, et ma seda kiiremini teeks.
#000000
H hammaste tulekust räägin ma juba ma ei tea kui kaua, aga no ei lõiku need paganad. All on tal kaks esimest hammast juba novembrist saati väljas ja nüüd oota neid ülemisi nagu ilmaimet. Igemed on seal küll superpaistes ja kohati isegi lillaks tõmmanud, nii et any day now. Viimased päevad on ta väga viril olnud, ainult ripub mu jala küljes ja karjub "EMMÄÄÄÄÄÄÄ". Eile nuttis vaeseke nii suuri pisaraid, et endalgi oli nutumaik suus. Õnneks igemegeel on seni leevendust pakkunud.
#000001
Nii pea kui H oma voodis ärkas ja lobisema kukkus, võtsin ta sülle ja näitasin eemalt, et näe, issi on kodus. Martin hakkas tema muidugi kohe jutustama ja tegelema ning ega seal erilist võõrastamist ei olnudki. Muidugi teeme me iga päev vähemalt ühe videokõne ka sel ajal kui H üleval on, et nad Martiniga "lobiseda" saaksid ja näod ära ei ununeks.
#000002
Jube kurvaks kiskus see viimane lõik kuidagi. Tegelt ei ole hullu midagi, sellise elukorralduse oleme me ise valinud ja mingisugust haletsust ma ei otsi, lihtsalt jagan ja arutlen. Räägin teile hoopis ühe naljaka seiga mis mul eile juhtus. Jalutame H-ga ja üks naine lastega läks meist mööda. Olime just neist möödunud kui üks väike päda seisma jäi ja mulle komplimendi tegi. Ah, et millise? "Ilus käru", muidugi. 😄 mind ajas nii naerma, täiega naljakas mu arust. 😄
#000004
Nüüd aga pakin ma meid autosse ja läheme minu ema juurde. Mitu nädalat passisime kodus, nüüd vaja natuke sotsiaalsed ka olla, muidu hakkan varsti samamoodi häälitsedes suhtlema nagu poeg. 😄
#000006
Vahetult peale haigestumist-terveks saamist lendamine on muidugi üks korralik paberite ajamine ja telefoni otsas rippumine, aga mis teha kui töö ootab. Praeguseks on abikaasa juba kenasti ja viperusteta Bukarestis tagasi, nii et kogu sebimine läks asja ette. Nüüd peame siis pojakesega siin seniks asju kontrolli all hoidma kuni Martin tagasi on. Eilne päev oli mu jaoks muidugi megaväsitav, sest üle pika aja H-ga kahekesi olla.. kui muidu nagu ei saagi aru, et kahekesi väsitav on, siis praegu on kontrast tuntav. 😄
#000012
Imelik niimoodi öelda, aga kui ma haigeks jääma pidin siis praegu oli selleks parim aeg. Just selles mõttes, et Martin kodus oli. Ei kujuta ettegi kuidas ma Huuksiga kahekesi hakkama saanud oleks, sest oma kõige tõbisematel päevadel ei jaksanud ma teda süllegi võtta, tema eest hoolitsemisest rääkimata. Positiivse (pun intended) poole pealt võib veel välja tuua selle, et õnneks meie kedagi teist ei nakatanud, põdesime rahulikult oma põdemised ära ja nii ongi.
#000013