Pea meeles, et su ootused lapse suhtes oleksid eakohased. Näiteks kui Anni ei ole potilkäimiseks valmis, aga tal kästakse voodilinu vahetada või oma aluspükse pesta, võib talle tunduda, et teda kritiseeritakse ebaausalt või alandatakse. Pealekauba on loogiliseks tagajärjeks sobimatu karistus.
#000002
Mõne vanema arvates on loomulike ja loogiliste tagajärgede kasutamisel raske lasta lastel tegevuste tagajärgi kogeda. Nende kaastunne on sedavõrd suur, et tunnevad end süüdi, kui lastele appi ei lähe. See tähendab, et nad sekkuvad enne tagajärje ilmnemist. Näiteks ütleb Karmen oma tütrele Annikale, et kui too venitab hommikul ja pole lasteaeda minekuks õigel ajal valmis, on selle loomulik tagajärg pidžaamas lasteaeda minek. Kui aga tagajärg tuleb ellu viia, ei suuda ta lasta Annikal pidžaamas lasteaeda minna ja paneb ta ise riidesse.
#000005
Selline liigne kaitsmine on lapsele kahjulik. Kui sa kokkulepitud tagajärge ellu ei vii, õõnestab see sinu autoriteeti ja jätab lapse ilma võimalusest oma vigadest õppida.
#000006
Tagajärjed peaksid sobimatule käitumisele järgnema võimalikult kiiresti. Kui Kaspar lõhub teise lapse mänguasja ära, tuleb see võimalikult kiiresti asendada ja Kaspar peab aitama selle eest maksta, kas majapidamistööde tegemisega või taskuraha arvelt. Kui Liis ei pane riideid pesukorvi, peaks ta musti riideid kandma. Niimoodi õpivad Liis ja Kaspar sobimatust käitumisest ning käituvad järgmine kord tõenäoliselt paremini.
#000008
Vanemad kasutavad sellist lähenemist mõnikord karistamiseks ega anna lastele eelnevalt teada, mis on nende käitumise võimalikud tagajärjed. Näiteks astub Merli isa ühel hommikul tütre magamistuppa ja lausub: „Sa ei ole valmis ja meil on aeg minna, nii et sa lähed nüüd pidžaamas kooli.“ Tüdrukut ei hoiatata ja ta ei saa valida, kas olla kella kaheksaks valmis või panna kooliriided autos selga.
#000010
Aruta käitumise erinevaid tagajärgi lapsega juba varem, et ta saaks nende üle järele mõelda ja teaks, et tema vastutab nende eest. Merli isa oleks võinud näiteks öelda: „Sa paned ennast kella kaheksaks riidesse või jääd hommikusöögist ilma ja pead riideid autos vahetama.“
#000011
Vanemad mõtlevad mõnikord välja tagajärgi, mis ei ole tegevusega loogiliselt ega loomulikult seotud. Näiteks mõni ema, kes peseb poja suud veega, sest too ropendas. Kuigi ema võib väita, et vanduva lapse suu pesemine on loogiline, tunneb poeg end seetõttu arvatavasti alandatuna ja vihasena.
#000013
Tagajärgede üle otsustamisel ja nende elluviimisel on oluline olla rahulik, asjalik ning sõbralik. Kui laps ei pane riideid pesukorvi, on selle loomulik tagajärg pesemata riided. Kodutööde tegemata jätmise loogiline tagajärg võib olla lemmiksaate nägemata jäämine. Need tagajärjed ei ole alandavad ega tekita füüsilist valu. Selle asemel õpetavad need lastele valikute tegemist ja vastutustunnet.
#000014
Vanemad alahindavad mõnikord tagajärgede toimimist ja saavad laste peale vihaseks ning kritiseerivad, et lapsed on vastutustundetud. See nurjab tagajärgede eesmärgi, milleks on lasta lapsel endal kogemuste kaudu halva käitumise tagajärgi avastada. Oluline on olla tagajärgede suhtes otsekohene ja enesekindel, need ellu viia ning lapse protestide ja palumise suhtes neutraalseks jääda.
#000019
Ära unusta, et lapsed üritavad piire proovile panna, nii et ole selleks valmis. Samas on tähtis last mitte arvustada või tagajärje pärast talle kaasa tunda. Selle asemel tuleb pärast tagajärje täitmist anda lapsele uus võimalus õigesti käituda.
#000020
Vanemad võivad mõnikord välja mõelda liiga kaua kestvaid ja liigselt karistavaid tagajärgi. Kujuta näiteks ette, et 7-aastane Ott sõidab jalgrattaga autoteel, kuigi tal kästi sissesõiduteele jääda. Loogiline tagajärg oleks ratta ärapanemine. Ratta kuuks ajaks luku taha panemine oleks aga liialdamine ning muudaks Oti vihaseks ja solvunuks. Peale selle ei anta lapsele niimoodi uut võimalust rattaga vastutustundlikult sõita. Oti puhul oleks palju kohasem olnud ratta ärapanemine 24 tunniks, et talle seejärel anda uus võimalus rattaga sõites hästi käituda.
#000022
Selle meetodi põhimõte on kasutada koheseid, lühiajalisi ja asjakohaseid tagajärgi ning seejärel anda lapsele kiiresti võimalus uuesti proovida ja sobivalt käituda.
#000024
Artikkel põhineb USA kliinilise psühholoogi, Washingtoni ülikooli professori Carolyn Webster-Strattoni positiivse vanemluse käsiraamatul „Imelised aastad. Juhend 2–8-aastaste laste vanematele“.
#000026