Küüditatute mälestamisest võtab aasta-aastalt osa üha vähem neid, keda see otseselt puudutanud on.
#000003
“Aastad ju lähevad, midagi ei ole teha,” ütles Urve Valma. “Meil on Paliverest üks naine, kellega koos me siin mälestamas käisime, temagi on sealsamas külas Novosibirskis sündinud, kus minagi. Eile Helmi helistas mulle ja ütles, et tead, mul on tervis nii kehva, ma tahaks tulla, aga ma ei suuda enam tulla.”
#000004
Urve Valma, neiupõlvenimega Meressaar ütles, et nende perele oli elu Siberis selle võrra kergem, et isa, kes ei olnud küüditatute nimekirjas, tuli ise perega vabatahtlikult kaasa.
#000005
Urve Valma: Konkreetse kuupäevaga mul sidet pole, aga ma olen Memento liige ja Memento teeb küüditamise aastapäevadel neid koosolekuid ja üritusi. Mina olen ju Venemaal sündinud, minu isa ja ema olid ju küüditatud, kuid 1949. aastal. Mina sündisin 1951. aastal, tagasi Eestisse tulime 1956. aastal.
#000007
Mida te elust Siberis mäletate?
#000008
Urve Valma: Ega ma ise niiväga ei mäletagi, aga eks ema juttudest ikka tean. Tema ju rääkis sellest väga tihti. See oli talle ikkagi suur üleelamine. Kui ta kodust ära viidi ja isa läks vabatahtlikult kasasa ja... Aga nad olid noored, kahekesi. Ehitasid endale maja ja...
#000009
Meid saadeti Novosibirski oblastisse Tšulõmi rajooni Dubrava külla. Noored inimesed said kõigega hakkama, nii et meil ei olnud väga hull see asi. Kui mina hakkan mäletama, siis olid meil isegi loomad. Lehm ja siga, nagu ikka peredes. Sedajagu oli meil kergem.
#000010
Muidugi raske oli nendel, kellel oli üks vanem, kes siis lastega pidi toime tulema.
#000011
Minu vend ja mina sündisime seal. Meil oli lisaks ka veel vanaema, kes oli meiega kodus. Isa-ema said mõlemad tööl käia. Meil läks selles suhtes hästi, kui nii võib öelda, et midagi hästi seal olla saigi.
#000012
Tšulõmi külas oli paarsada eestlast. Tuttavaid on sellest ajast küll ja küll. Paljud on minust vanemad, need, kes kes saadeti siit lapsena. Mina mäletan sellepärast vähem, et olin niivõrd väike.
#000013
Küüditatud suhtlevad omavahel ikka väga tihedalt. Tunnevad huvi üksteise elu vastu ja... Küsivad, kuidas läheb ja...
#000014
Aga muidugi, läks minu ema, läks üks, läks teine, läks kolmas... Igal koosolekul mälestame kedagi. Saad aru, mälestame kedagi, kes on läinud, sest aega on nii palju mööda läinud, et need inimesed lihsalt kaovad. Neid ei ole enam järgi. Järjest kaovad... Minugi ema lahkus. Aastad ju lähevad, midagi ei ole teha.
#000015
Kui teie pere Siberist tagasi tuli siis asusite elama Paliverre?
#000016
Urve Valma: Jah, elasime Paliveres, isegi kahes Paliveres. Esialgu tulime sinna, kus see eriinternaatkool mõisa juures oli, seal elasime seni, kuni isa ehitas teise Paliverre, teiselepoole raudteed, maja.
#000017
Urve Valma: Ei, mul ei ole mitte mingisugust viha. Kusjuures mu isa ja ema suhtusid väga erinevalt. Ema andis kõik andeks, et see vihkamine, mida ma endas kannan, teeb halba mulle endale. Tema lasi kõigel minna, ei vihanud ta venelasi, mitte kedagi. Aga isa, kuna ta läks vabatahtlikult, ema viidi ära ja nad olid alles abiellunud ja isa läks kaasa, siis isa ikka oli veidikene kibestunud. Aga noh, peab ütlema, et see oli suur õnn, et nad olid nii noored, 22aastased, sellises eas on kõik, ilus.
#000021
Miks teie emapoolne suguvõsa küüditati? On see aja jooksul selgunud?
#000022
Urve Valma: Meilt saadeti minu ema ja tädi. Tema oli emast tükk maad noorem, tema viidi ka. Ja mu vanaema ka. Isa tuli järgi vabatahtlikult.
#000023
Minu emapoolne vanaisa oli omakaitses ja metsavend. Toimikus on kirjas, et me olime rahvavaenlase perekond. Rahvavaenlase perekond, see oligi põhjus.
#000024
Urve Valma: Jah, koputati küll, me teame ka, kes. Aga isegi ei ole mõtet neid vihata. Aega on nii palju mööda läinud ja kõik on juba surnud. Viha ei tasu kanda, see mõjub mulle endale halvasti.
#000026
Galerii: juuniküüditamise aastapäeval mälestati Siberisse jäänuid
#000027
Galerii: naiskodukaitsjad sidusid küüditatute mälestuseks Haapsalu raudteejaama leinalindid
#000028
Juhtkiri: küüditamised pole jäänud minevikku
#000029
anda andeks......aga kas alati peab ? ja milleks ? selleks,et oleks endal kergem elada? on asju,millele pole andestust. Lihtsalt pole ja inimene ei suudagi andestada.Tahab aga ei suuda
#000031
Selge see, et tuleb andeks anda, aga samas mitte unustada ja teha kõik selleks, et selline asi enam ei korduks. Nimelt ei tohi võimu juurde lasta sotse ja teisi äraspidi mõtlemisega inimesi.
#000032
Ega kõige suuremad vihaõhutajad täna onngi need kes ise pole midagi läbi elanud.
#000033
Kullamaa kool teeb vahetunnid nutivabaks
#000035
Haapsallased tõid vehklemise kadettide võistluselt esikohad
#000039
Haapsalu linnavalitsus on kimpus uute töötajate leidmisega
#000041
Galerii: Haapsalus pidutseti šotlaste moodi
#000043
Haapsalu tähistab eesti kirjanduse päeva ettelugemise ja kohtumisega
#000045
Kuulutused, teated ja muu info saada Lääne Elu üldaadressil info@le.ee.
#000047