See ühepäevane matk, adrenaliinilaks Valgejõel, oli päris lahe ettevõtmine. Alguses me lootsime, et me saame 8 inimest kokku, kuid ei saanud, ja otsustasime, et jagame paati võõrastega. Meil ei jäänud muud üle, kui tahtsime Valgejõel sõita raftingut. Meile Kristianiga algas see retk sama päeva hommikul vara, kui istusime Valga-Tallinn rongi, et sõita Tallinnasse (see kestis 4 tundi). Kuid lõpuks jõudsime, ja meie armsad kaaslased Laura ja Siiri juba ootasid meid rongijaamas.
#000004
Ja lõpuks see juhtus. Sattusime sinna, kuhu olime tulnud: kevadised vetemöllu ja meie, ja meie vahel sitke raftinguparv, mis hoidis meid nende peal, kuid mitte puutumatutena neist. Enne kui aru saime, olime kõik märjad, aga ka rõõmsad ja adrenaliinierutusest erksad. Me nautisime seda, kuhu me olime sattunud, ja ei tahtnud et see lõppeks. Saime ka proovida, kuidas on võimalik aerutada Jägalla joa alla, ning kui tugevalt see vesi sealt alla langeb. Mõnel nõrgakaelalisel ei soovita seda proovida, see võib su kaela murda, kuid kel vähegi lihast on, need saavad hakkama. Ja see oli paras vann meie jaoks. Kui ma ennist ütlesin, et olime märjad, siis nüüd olime veel märjemad. Mõne hetkega täitus parv veega, mis tähendas, et me vöökohast allapoole oli kõik vees, ja ülevalt poolt kastis meid Jägala juga.
#000009