Väike moeohvrite ajalootund vol 2
#000000
„Naine ilma värvita on nagu toit ilma soolata“.
#000001
Nii ütleb Plautus, vana-rooma komöödiakirjanik, viidates sellega tõenäoliselt oma aja iluideaalile – kriitvalgeks võõbatud nahale. Olgu selle pilkega kuidas on, ühes võib temaga üpris päri olla. Inimese olemine ja aeg tunduks määratult lahjem, kui selles poleks nälga kaunima ja edevama elu järele. Mis teeb moe- ja iluajaloo veel erakordselt paeluvaks – need lood, mida ta jutustab, ei ole alati nii ilusad...*
#000002
* ...moe- ja ilutrendide tumedad lood ei piirdu ajalooga. Minevikku vaadatakse ikka läbi tänapäeva filtri ning kõik see, mis kunagi toimus, jätkub ühel või teisel moel ka praegu. Me ei ole siin oluliselt arenenud. Sorry. Või siiski? Jah, 24. aprillil ülemaailmsel moerevolutsiooni päeval on meil võimalik üheskoos teatud ohvrite vähendamiseks tõepoolest midagi ära teha. Kuidas täpsemalt, vaata siit.
#000004
Oled sa snoob või pööbel? Vastuse saamiseks heida pilk oma kingadele. On need ekstra-läikivad? Kui jah, siis palju õnne – kohe näha, et siin ei ole mingi põldude vahet kündev tavaline talupoeg, vaid ikkagi kõrgklass, kes veedab oma elu ka siseruumides peokingi kandes. Teisalt, tunnen kaasa, väga võimalik, et elu toretsevates tuhvlites võib jääda võrdlemisi lühikeseks...
#000009
Või vähemalt nii võis juhtuda 20. sajandi alguses, mil jalanõudele läike andmisel hakati kasutama mürgist ja magusat mõrumandlilõhnalist kemikaali – nitrobenseeni. Iseenesest tegi see oma tööd tõhusalt ning kui läige jõudis kenasti enne kingade jalgapanemist kuivada, läks õhtu (enamasti) hästi. Kui mitte, võis kandja kergesti minestada, siniseks värvuda või mürgitusse surra. Iseäranis siis kui juhtuti tarvitama alkoholi, mis kemikaali mõju veel omakorda võimendas. Nagu näiteks pidudel...
#000010
Nimelt edastas Zhou dünastia ajal lakk selget koodi kätepaari sotsiaalsest staatusest. Kui kuninglikele kõrgustele olid reserveeritud kuldne ja hõbedane ning hiljem punane ja must küünevärv, siis alamatele klassidele jäid kanda kahvatumad heleroosad toonid. Juhtunud mõni madalamast kastist hiinlanna oma lõbuks aristokraatlikumat maniküüri tegema, ootas teda valede värvidega ehtimise eest karistuseks surmaotsus.
#000012
If I had a million dollarsWell, I’d buy you a green dressBut not a real green dress, that’s cruel.
#000013
Mida ei hingatud kopsudesse, see imendus läbi naha ning kuigi edevale kandjale kahtlemata ohtlik, kannatasid värvimürgituse all enim ikkagi vaesed riidevärvijad, rätsepad ja õmblejannad. 19. sajandi keskpaigas, mil loodus hakkas linnakeskkonnast taanduma, kasutati Scheele rohelist asendusena iseäranis palju kunstlillede värvimiseks. Ka Baudelaire leidis oma teosele “Kurja lilled” pealkirja ajal, mil roheliseks tõmbunud sõrmeküünte ja silmavalgetega kunstlillefloristid järjest hinge matsid. Victoria-aegne elu-olu oli kokkuvõttes nii mürgine, et paneb imestama, kuidas keegi üldse ellu jäi.
#000016
“Eiii, hull oled peast või, ma kandsin seda juba eile!” paanitsesin ma, kui ema pakkus, et võiksin s...
#000019
“Ma ostsin aluspesu” sadasin ma suvaliselt pooleliolevasse vestlusteemasse, unelevasse ja ümmargusse...
#000020
Kui palju elu mahub ühte American sized kohvrisse?
#000021
Ma tavaliselt moest ja riietest oma vaatevinklist eriliselt ei kirjuta, sest noh, mul pole suurt huv...
#000022