Vastuse annab uuring, mille tarbeks koondati 27 Euroopa, Põhja- ja Lõuna-Ameerika, Aafrika ning Austraalia regiooni linnustiku ja 1219 linnuliigi andmed. Tulemused näitasid, et linnastumine on kahandanud lindude fülorikkust ja protsess on kõikjal suhteliselt sarnane sõltumata linna ümbritsevast maastikust. Kahanemise ulatus aga sõltub linnastumise intensiivsusest. Tugevalt linnastunud, näiteks väheste rohealadega kesklinna piirkondade linnustiku evolutsiooniline ajalugu on 450 miljonit aastat lühem vähelinnastunud alade, näiteks linnalähedaste loodusmaastike omast; samuti on tugevalt linnastunud alad võrreldes äärelinnadega evolutsiooniliselt 210 miljonit aastat lühema ajaloolise pärandiga. Selgus ka, et linnastunud piirkondadest kadusid esmajärjekorras röövlinnud, rähnid ja mitmed värvulised (näiteks tsiitsitajad, meelinnud, säälikud).
#000003
Raudkull maiustab tuviga. Röövlindude kadudes väheneb linnalinnustiku fülorikkus oluliselt. Mõned röövlinnud tunnevad end linnades aga väga koduselt. / foto: Veljo Runnel
#000004
Piirkondadevahelisi erinevusi põhjustab kohalike linnuliikide kadumine, keda linnatingimustega kohanevad liigid kompenseerida ei suuda. Sellest tulenev tugevalt linnastunud alade väiksem fülorikkus on põhjustatud linna elama asunud linnuliikide evolutsioonilisest lähisugulusest; vähelinnastunud aladel elutseb rohkemate liigrühmade esindajaid. Kuigi linnastumisest kasu lõikavate linnuliikide hulgas leidub liike, kelle sugulus kohalikega on kauge ning nad võivad osaliselt leevendada fülorikkuse kadu, ei suuda nad siiski kompenseerida selle vähenemist. Samuti ei suuda seda võõrliigid.
#000005
Linnuvaatlejaga saab ühendust e-posti linnuvaatleja/at/linnuvaatleja.ee teel
#000009
Tekstide kasutamine lubatud viitamisega Linnuvaatleja kodulehele
#000011