Reisikonsultant annab lisainfot ja aitab lahendada võimalikud erisoovid.
Kuldkaardi omanikud koguvad iga reisitellimusega boonuspunkte.
#000001
Kuldkaardi omanikud koguvad iga reisitellimusega boonuspunkte.
#000003
Kui ma Istanbulist koju jõudsin, küsis üks sõber alustuseks: “Rentisite auto, jah?” No ei rentinud. 2000 aasta jooksul on Bosporuse kaldale kerkinud linn, milles autoga liikumine oleks kergelt öeldes keeruline.
#000006
Lisades siia linna ajalooliste osade keeruka tänavavõrgu, seitse päris kobedat mäge, mere, mis linna sisuliselt kolmeks jagab, ning tubli annuse lõunamaist intensiivsust, ja isu autoga liikumiseks kaob nagu nõiaväel. Liiatigi on seda imelist linna pidi kõige toredam liikuda hoopis laevaga.
#000007
Miks üldse Istanbuli minna? Tegu on ühe olulisima linnaga Euroopa ajaloos. Teise Roomaga, nagu Bütsantsi keisrid oma kodulinna nimetasid, ja allakirjutanu arvates on vete keskel paiknev kunagine Konstantinoopol märkimisväärselt võluvamgi.
#000008
Oma vägivaldsele ajaloole vaatamata on Istanbul vägagi külalisesõbralik ja võib-olla just tänu sellele üks põnevamaid linnu maailmas. Paiknemine kahe kultuuriruumi kokkupuutepunktis ja kahe maailmajao vahel loob atmosfääri, millele ei ole võrdset.
#000009
Osmani impeeriumi 1453. aasta vallutused on siiski siiani kristliku Euroopa hinges püsiv okas ning ehk on just siin põhjus, miks me Türgit Euroopa Liitu niiväga ei ootagi?
#000010
Tänane Türgi valitsus näeks riiki selle liidu liikmena meeleldi. Tööjõupuuduses vaevlev Euroopa on kahetisel positsioonil – soov on saada kätte Türgi tööjõuressurss ja meeletu tempoga arenev turg, ent liidu juhtmaadel, vanadel Euroopa suurriikidel, on oht kaotada oma senine roll.
#000011
Õhtuses vestluses ühe Türgi ettevõtjaga kuuleme, et ka Türgis on Euroopa-vaimustus vaibumas, täna olla liitumise vastaseid ehk rohkemgi. Ometi toob ta veel teise põhjuse – soovitab meil mõelda Istanbulis kõikjal eksponeeritud Atatürgi (Mustafa Kemal, kaasaegse Türgi riigi looja) portreedele ja küsib, et kas meil nõukogude ajal oli Lenini kultus ka sedavõrd intensiivne. Ega ei olnud küll. Kas Euroopa on ikka selline?
#000012
Lisab kolmandagi. Mainib armee rolli Türgi poliitikas ning rõhutab, et islami usku välisministri presidendiks mittekandideerimine on samuti tingitud sõjaväe survest. Kuna viimati oli sõjavägi Ankara tänavatel 1997. aastal, tundub see jutt igati usutav. Toda sündmust kommenteerides räägib ta anekdoodi Pentagoni hinnangust suuresti USAs õppinud türgi ohvitserkonna toonasele tegevusele – väidetavalt olla ameeriklased vaid nentinud: “Our boys did it again!” Otsapidi on armee aktiivsus Atatürgi pärand – soov hoida riiki libisemast islamimaailma ja hoida teda sellisena, nagu kõigi türklaste isa seda riiki näha soovis. Üsna isemoodi kodanikuühiskond, kas pole?
#000013
Tegelikult on see türgi härra õnnetu. Väidab, et EL asetab järgemööda nõudmisi, olemata konkreetne, millistel tingimustel Türgi tegelikult Euroopa Liitu pääseb.
#000014
Justinianuse-aegne maa-alune veehoidla. See kolossaalsete mõõtmetega basiilika läks pärast Bütsantsi langemist sadadeks aastateks kaotsi. Justinianuse kohta on öeldud, et see mees ei osanudki mõelda väikeses skaalas.
#000015
Sinan on Istanbulis projekteerinud rea kauneid mošeesid ja ka hamame (rooma traditsioonil põhinevaid saunasid), karavanseraisid, imarette (sisuliselt vaeste supikööke) ja medreseid (teoloogiline õppeasutus). Armeenia päritoluga arhitekti viljakas 99aastane elu kulges aastatel 1489-1588 ning tema pärand on tõepoolest suur.
#000017
Siinsete islamiarhitektuuri pärlite nautimine on suur rõõm – mošeed on imeilusad ja ka kohalike reaktsioon turistide suhtes on sõbralik, kuni selleni välja, et kui jääd mõnda kaunist araabiakeelset teksti kauemaks silmitsema, siis võite kohtuda mõne pearätikustatud türgi kaunitariga, kes teile lahkelt on selle teksti tõlke valmis hiljem meiliga saatma.
#000018
Keskajal genovalaste asumit krooninud Galata torn.
#000019
Siinsetele kallastele jäävad ka kindlused, mis türklasel aitasid järk-järgult Bütsantsi territooriumide üle kontrolli saavutada.
#000020
Ja lõpuks avaneb Bosporuselt vaade Mustale merele ning just siin on koht, kus mõistate järsku, et asutegi Euroopa ja Aasia vahel, linnas sees kipub see vähem märgatav olema. Musta mere suudme kohal kõrgub kindlus, mille varemetest avaneb maailmajagude kohtumiskohale ja seda läbivatele laevadele eriti suurepärane vaade.
#000021
Sellelt tuurilt tagasi linna jõudes tajute selles leiduvaid vastuolusid uuel moel. Istanbul on segu erineva identiteediga rajoonidest. Lisaks lahknevustele jalgpalliklubide eelistustes on seal ka tõsisemaid erinevusi. Suurem osa linnast jaotub Kuldsarve lahe lõuna- ja põhjakaldale ning laias laastus võib öelda, et lõunaosa on konservatiivne ja põhjaosa progressimeelne. Eriti konservatiivsed on aga Bosporuse Aasia kaldal olevad linnaosad, Üsküdar ja Kadiköy, kus uitamiseks seekord aega ei jäänud.
#000022
Milles see konservatiivsus väljendub? Tänavapildis ehk pearätikuga naiste arvus. Mida progressiivsem (kunagi ehk Atatürgi-meelsem) piirkond, seda vähem pearätte kohtab ja seda euroopalikum on ka tänavapilt.
#000023
Silmapaistvalt euroopalik on näiteks hiljutise Nobeli laureaadi ja mõningal määral skandalistist kirjaniku Orhan Pamuki kunagine kodupiirkond Nisantasi, millest tänaseks on saanud oluline moetööstuse ja -elu keskus. Kurioosumina on see piirkond populaarne ka vene turistide seas, kes Türgi moetööstuse loomingut sugugi pahaks ei pane – poodide akendel on näha üksjagu venekeelseid silte. Muidugi leiab siit eest ka maailma moetööstuse suurnimede butiigid, aga samas on Türgi suur riik ning omad peened ja kallid kodused kaubamärgid on neil samuti hinnas.
#000024
Ka uuemad linnajaod on põnevad. Näiteks rahanduskeskuseks tõusnud Levent. Siit leidsime eest möödunud aastal avatud ja juba rahvusvahelist tunnustust pälvinud arhitektuuriga Canyoni kaubanduskeskuse, kus teiste maailmakuulsate kaubamärkide seas on end sisse seadnud ka näiteks Harvey Nicholsi kaubamaja, kel Eestisse ilmselt iial asja ei saa olema. Ambitsioonikust türklastel jagub ja Istanbul on oma moodsamates osades tasapisi täitumas suurlinlike pilvelõhkujatega.
#000025
Kõige võluvamad agulid jäid tee peale kunagi tihedamalt kreeklastega asustatud Feneris, mille tänavatel käis erakordselt aktiivne elu. Tohutu hulk lapsi ja kus aga võimalik, muidugi jalgpalli mängimas. Südantsoojendav vaatepilt, mis hetkeks tõi silme ette kujutluse kunagisest elust Tallinna Kalamaja, Uue Maailma ja Kassisaba tänavatel.
#000027
Feneris asub ka tänaseni tegev Konstantinoopoli patriarhaat, millele alluvad ka meie eestimeelsed õigeusu kirikud. Patriarhaadi kooli territooriumil asub ka too Bütsantsi ajast tänaseni tegutsev kirik.
#000028
Sinna pole siiski lihtne sattuda. Möödunud aegade viha ja suisa pogrommid (nt 1953. aastal) on võõrrahvad siin ettevaatlikuks teinud ja ligipääs patriarhaadi valdustele on võimalik vaid väga piiratud kellaaegadel.
#000029
Tänavaterägastikus teed otsides sattusime ühe Istanbulis töötava ameeriklase peale, kes oli hiljuti Fenerisse kolinud, nautimaks sealset värvikat elu. Jutuks tuli ka sealsete maaliliste puumajade kurb saatus, paljud neist on lootusetult varemetes. Kuulsime, et viimase kolme aasta vältel on Istanbuli jõudnud Euroopa Liidu ja UNESCO toetused selliste puitarhitektuuri pärlite renoveerimiseks. Küsisime üle ka Tahirilt, kes väitis, et on küll, aga neid maju puudutavad regulatsioonid olla nii karmid, et majade taastamine ei taha siiski kuigivõrd sujuda. Enamgi veel, kui keegi tahab krundile reaalselt midagi ehitada, siis pole haruldane, et ootamatult puhkeb tulekahju. Tuttav teema, kas pole?
#000030
Põnev on veel ka Galata piirkond, kunagine genovalaste asum, kuhu majutati 16. sajandi Hispaaniast põgenesid sefardi juudid. Muide, kogu see rahvastepaabel, kes siin ajalooliselt on elanud, on tänini alles ja peab oma identiteedist lugu.
#000031
Mõni aasta tagasi sattus üks mu abikaasa tuttav hispaanlanna ühe sealse juudiga ka juttu ajama – kuulnud tänaval hispaaniakeelset vestlust, oli järsku ligi astunud üks vanamees, kellel ka hispaania keel veel kenasti 16. sajandi üsna iseäralikus olekus tallel oli. Nüüdsel reisil õnnestus kohata üht kreeklast, kes samuti ise ligi astus ja pidas vajalikuks oma olemasolust märku anda. Veel 20. sajandi alguses olid türklased Istanbulis vähemuses ...
#000032
Mina viibisin Istanbulis viis päeva ja lähen sinna miskil hetkel kindlasti tagasi. Avastamist väärivad veel Printsi saared, mis on ülikallis puhkepiirkond privaatvilladega, mille kohta Tahir mainis natuke mürgiselt, et enamik neist kuulub rikastele armeenlastele. Belgradi metsadesse tasuks üks väljasõit teha, Topkapit külastada ning süüa veel ja veel kord kõht täis imelisest Türgi ja Osmani toidust. Ja lihtsalt nautida Igavest Linna. Kui võtate vaevaks sinna sõita, siis kõige olulisem soovitus on – ärge raisake kogu aega vaatamisväärsustele, vaid nautige Istanbuli maalilisi miljöösid.
#000033
See, et Hagia Sofiast on saanud muuseum, on kahtlemata pisikeseks plaastriks kristliku kogukonna hingehaavadele – oli see koht ju kunagi idakiriku südameks. Et muuseum oleks ikka tõepoolest muuseum, on keset kirikuruumi püüdlikult eksponeeritud laste joonistused ja töömehed ehitavad kontserdilava.
#000035
Selle reisi valikusse sattus neid neli – mõneti tähelepanuväärsemad. Nagu eespool mainitud, on siinne mošeearhitektuur, eriti interjööriloogika, suuresti mõjutatud Hagia Sofiast. Välisilme osas on islami pühakojad põneval viisil oma teed läinud ja just Sinan on loonud stiili, mida hiljem on eeskujuks võetud.
#000036
Kindlasti võiks külastada Sinani poolt sultan Suleimanile projekteeritud mošeed , mille läheduses paikneb Sinani haud. Õhuline interjöör on tõeliselt vägev. Läheduses paikneb ka imarett, kus küll vaestele tasuta suppi enam ei jagata, aga turistile antakse korraliku hüvitise eest süüa küll, ka maiustusi ja teed.
#000037
Täpsema nimega Sultan Ahmedi mošee on näide Sinani-järgsest arhitektuurist, autoriks üks tema õpilastest Mehmed Aga. Ohtralt kasutatud Izniki keraamika ja vitraazhaknad loovad pühaliku õhkkonna. Väga monumentaalne ja loodud ambitsiooniga vastasasuvale Hagia Sofiale ära teha. Linnaruumis nad pigem siiski täiendavad teineteist.
#000039
Asub kaugel Kuldsarve lahes ja ka laevasõit sinna on tore kogemus. Üks islamimaailma pühamaid paikasid, kuhu maetud Muhammedi lähedase kaasvõitleja Abu Ayyub al-Ansari hauale (4) pääseb ka uskmatu. Soovitaks külastada pühapäeval, mil pidulikult riietunud pered kogunevad seoses ümberlõikustseremooniatega.
#000040