Meil ei olnud seda piletit tarvis. Asja kordaajamiseks paluti hiljem vagunisaatja juurest läbi astuda. Rongist hetkeks välja tuulduma tulles kohtasin söögiostult tagasikiirustavat Einarit. Rääkisin tallegi lugu pagasipiletist. Einar silmas ukse juures seisnud noorukest vormis piigat ja arvas, et selle natukese maksab ta natuuras. Meest sõnast, härga sarvest arvasin mina ja näitasin kätte proua, kellega enne vestlesin. Seepeale selgus, et on olemas veel ütlus “mees annab sõna, mees võtab sõna. Igatahes pidi teema rongis enne rahamaksmist uuesti arulusele tulema. Tuligi. Einar jäi oma seisukoha juurde. Ei aidanud see, et Ljohha lubas kõik videosse jäädvustada ja hiljem soliidses seltskonnas eksponeerida. Einari argument loobumiseks oli, et kes see ikka tummfilmi tahab vaadata. Seepeale lõi veenmisprotsessis kaasa ka kogu ülejäänud seltskond ja lubas hääli juurde teha. Abipalve lükati põjendusteta tagasi. Maksin 20 dollarit ära ja tähendasin sündmuse Einari protestist hoolimata märkmikku. Moskvas rongist väljudes pudenes üks meie suurepärastest topeltkilekotiga toidukottidest vagunis laiali ujutades selle üle mingite kuivainete ja suhkruga. Eile antud dollarite mõju ei olnud siiski veel kadunud ja meile pandi südamele, et me juhtunu pärast ei muretseks.
#000009