Minu ilus elu maal blogi
#000000
Kuidas kohus seekord meie lapsed siis ära jagas?
#000001
Lubasin aga siis rääkida, et milline oli meie viimane kohtuotsus. See jõustus nädal aega tagasi, aga ma pole kirjutamiseni veel jõudnud.
#000002
Eelmisel nädalal astusin Harju Maakohtusse siis teadmisega, et kõik on võimalik. Olin terve nädala oma lastega täielik nõid olnud ja endaga samuti.
#000003
Suur osa naisi, kes mulle kirjutavad, ütlevad, et püüavad kohtusseminekut vältida. Julgustan neid seda mitte kartma, sest kohtuotsus annab tulemuse, mida kiusliku suhtlemise korral omavahel saavutada ei saa. Samas- nädal aega tagasi sain aru, mida nad mõtlevad. Enne kohtuistungit istusin ühe lastekaitse kõrval ja soigusin, et "ma ei taha siin olla" ja "tahan koju ära minna". Ta arvas, et ma ei saa lahkuda ja mind nagu natuke oleks seal kohtuistungil vaja. Ma siis jäin. Aga see oli kõige vastikum tunne kõigist kohtuistungitest, kus siiani olen käinud (ja praeguseks on neid olnud ikka mitmeid).
#000004
Mis siis seekord teisiti oli? See, et kõik oli võimalik. Laual olid taaskord KÕIK laste hooldamise ja elukorraldusega seotud teemad- koolid, elukoht, asukoht. Ehk et võimalik oli, et kohtust oleksime lahkunud teadmisega, et kõik, mida viimase aasta jooksul oleme üles ehitanud, lammutatakse uuesti laiali.
#000005
Laste elukoha, hariduse, viibimiskoha ja osaliselt välismaal käimise osas oli meil tehtud kohtuotsus eelmise aasta septembris. Ehk et aasta aega tagasi. Selle järgi oli mul ainuõigus:
#000007
- lubada lapsed kooliga seotud välismaareisidele
#000009
Hoolduskorra osas otsustati, et lapsed peavad olema 2 nädalavahetust ning pooled koolivaheajad isa juures.
#000010
Rahu see kohtuotsus meile ei toonud, sest vaidlusi tekitas laste transportimine- mida ikka tähendab kohtuotsuses see, et "pooled kannavad transpordikulud võrdselt ja kui isal pole transporti, siis ema sõidutab". See oli lause, mille tõttu lapsed suure osa viimasest aastast neid nö kohustuslikke kohtumisi ei saanud.
#000011
Sellele vastaski isa vastuavaldusega, kus nõudis KÕIGI eelnevate kokkulepete uuesti ülevaatamist ja et lapsed läheksid täiskohaga tema juurde elama. Või siis vähemalt väiksemad. Plaaniks oli, et kui kõik lähevad, siis suuremad saavad Tallinnas koolis edasi elada, aga hakkavad siis õpilaskodus elama.
#000013
Kõige selle taustaks on muidugi elatise kohtuasi, milles tehti otsus jaanuaris ning mille järgi määrati laste isale minimaalne elatis. See oli arvestusega, et lapsed on tema juures kuni 6 ööpäeva kuu jooksul.
#000014
Kohtumistest rääkides oligi põhjenduseks pidevalt, et elatis on määratud KUNI 6 ööpäevaste kohtumiste osas, seega see võib tähendada ka 0 kohtumist kuu jooksul.
#000015
Eelmisel nädalal algas kohtuistung siis infoga, et tegemist on ärakuulamisega ja pärast räägib kohtunik ka lastega jne. Kohtuistung kestis 2 tundi (esialgses kavas oli kirjas tund aega). Lahkusime aga kohtuotsusega. Kuna me mõlemad loobusime edasikaebamise võimalusest, siis hakkas otsus järgmisest päevast kohe ka kehtima.
#000016
Usun, et üheks oluliseks asjaoluks oli see, et üks lastekaitsetest ütles, et näha on, et neid lapsi on juba nii palju üle kuulatud nende kohtuasjade raames. Lapsed teavad, et "tuleb järgmine tädi, kes tahab meiega koolidest ja elamisest ja emmest ja issist rääkida". Samas on lapsed alati kõigiga hea meelega rääkinud ja kõigi osapoolte arvamustes on ilusti kirjas, et lapsed oskavad oma arvamusi avaldada. See aga ei tähenda muidugi, et see lastele lihtne, ega hea oleks, et nad kõiges selles niiviisi osalema peavad.
#000017
Seepärast oli ülimalt hea, et arutelude käigus kujunes nii, et jõudsime otsuseni ning see lugu pikemaks ei veninud ning lastega rohkem ei räägitud.
#000018
Asi pole ainult lastes. Kui laste uus advokaat mulle kevadel helistas ja ütles, et on laste esindajaks määratud, siis küsisin mina: "Millises kohtuasjas?" Ehk et ka enda jaoks on seda jama päris palju.
#000019
Kohtusaalist tõustes ei saanud ma tükk aega aru, et mis siis nüüd täpselt juhtus. Koorem oli langenud. Kerge oli olla.
#000020
Kõige olulisem oli minu jaoks, et kohtunik ütles korduvalt välja mitmed asjad, mida ise tundsin, kuid minu sõnad ei lugenud:
#000021
2) mõnikord tulebki asju veelgi täpsemalt reguleerida, et asjad toimiksid - ma ise kartsin ühte osa, mis nüüd ikkagi selliselt reguleeritud sai. Seisin sellele tükk aega vastu, kuid lõpuks olin nõus ja praegu tunnen, et tegelikult oli see ikkagi hea. Nimelt siis nädalavahetuste täpne jagamine.
#000023
Kahetunnise kohtuistungi tulemuseks oli, et suures osas jäi aasta tagasi tehtud otsus kehtima ja ME SAAME LASTEGA SAMASUGUST ELU JÄTKATA! Lapsed saavad edasi käia koolides ja lasteaias, millesse tulemise võitlesime eelmisel aastal samuti välja kohtus. Me võime jätkuvalt elada seal, kus ise otsustan ja mida suudan meile korraldada.
#000024
Lisaks sellele on mul õigus lastega minna välismaale, kui ise tahan. Reisi pikkuseks kuni 3 kuud. Nimelt on plaanis ühel suvel ära teha reis, mis enne koroonat ära jäi ning lastega suveks ikkagi USAsse sugulaste juurde minna. Nüüd on see võimalik.
#000025
- välismaale mineku õigusega olin lõpuks nõus ka isa suhtes. Temal on vaja 2 nädalat enne reisi mulle teavitada, kuhu läheb ja kus lastega peatub. Algul olin selle vastu, sest lapsed pole ka Eestis temaga nii palju olla saanud kui oli kirjas eelmises kohtuotsuses. Samas sain aga ise ka aru, et tegelikult on ju lastele parem, kui saavad rohkem reisimas käia.
#000028
Jah, hooldusõiguse jms osas saab kohtus üha uuesti ja uuesti käia kuni laste 18-aastaseni saamiseni. Ja seda ei saa kuidagi takistada.
#000030
Mida rohkem on sul kirjalikke tõendusi (omavahelised kirjavahetused, laste toimiv elukorraldus ja senises koolis hakkamasaamine jms), seda lihtsam on asju ajada.
#000031
Hooldusõiguse teemadel soovitan mina alustada KOV lastekaitsetöötajast (nüüd: laste heaolu spetsialist!). Jah, neid on erinevaid ning EI, sa ei saa loota, et ka lastekaitsetöötaja laste huvisid esmatähtsaks peab (no näiteks meie puhul ühe lastekaitse soovitus tõsiselt kaaluda, et 3 last võiks elada õpilaskodus, selle asemel, et ühe vanemaga päriselt Tallinnasse kolida).
#000035
Ühtseid lahendusi pole, seega ei saa keegi kellegi pealt otse midagi üle võtta.
#000036
Mina jagan meie loo kohta asju just seepärast, et kaoks HIRM teemaga tegeleda. Mina vajasin paar aastat tagasi just infot, mida polnud. Tundsin ennast samuti hirmul ja ebakindlana. Kõik oli võimalik. Samas täna, rohkem kui 2 aastat pärast lahkukolimist ja 1,5 aastat pärast kohtuasjade alustamist on tunne hea ja turvaline.
#000037
Loodan, et kellelegi on minu kogemustest kasu ning mõne aja pärast vastan ka siin küsimustele, mida minu käest küsite. Võid siia postituse alla ka jätta küsimusi, kui veel midagi teada tahaksid ja siis mõnes järgmises postituses vastan.
#000038
Mäletan, et tol ajal oli laste jaoks kuidagi väga oluline, et ma kohe kellegagi koos elama hakkaksin. Ise tunnetasin, et see oli nende jaoks kuidagi nagu turvalisuse küsimus, et nagu oleks turvalisem, kui keegi minu kõrval on. Kui nad aga said aru, et me ka üheskoos ellu jääme, siis nagu jäi teema vaiksemaks.
#000040
Hiljuti aga küsis üks lastest pärast ühte mõnusat väljasõitu minu käest ootamatult, et: "Kas see ongi meie uus isa?" Seejärel kerkiski teema taas üles ning pidasime maha pika vestluse. Minu jaoks oli aga äratav mõista, et ilmselt on kõigi laste jaoks see teema üleval ja mingi ootus õhus, aga nad pole minuga sellest lihtsalt rääkinud.
#000041
Teema, et kui kiiresti ja kuidas jne peaks lastele uutest kaaslastest teavitama, on ikka ka erinevates lapsevanemate vestlustes teemadeks. Seepärast jagangi mõningaid mõtteid, kuidas meie teemast oleme rääkinud ja millised küsimused lastel tekkisid.
#000042
"Te ei saa uut isa!"
#000043
No esimese asjana rääkisime muidugi teemal, et nad ei saa kunagi uut isa. Neil juba on üks. Ja vahet pole, kuidas ta käitub või ei käitu, siis see, kes nad eostanud on, ei muutu kunagi.
#000044
Arvasin tõesti, et paar aastat tagasi eraldi elama asudes rääkisin lastega sellest piisavalt ning ei arvanudki, et selline küsimus üldse võiks veel tekkida. Just selles võtmes, et "meie uus isa". Jällegi õppetund, et kuidas mõtleme, et lapsed saavad asjadest aru, kuid kui aeg mööda läheb, siis võivad need lapse arusaamad muutuda või ununeda.
#000045
"Keegi ei tule WCst välja!"
#000046
Järgmise murena tahtsid lapsed teada, et kuidas ja millal uus mees ühel hetkel ka nende ellu astub. No et kas see käib nii, et nad tulevad koolist koju ja siis astub keegi WCst välja ja ütleb, et tema nüüd elab siin.
#000047
Jällegi ühelt poolt väga naljakas mure ja teisalt ... ma oma arust olin lastega korduvalt rääkinud, et sellist asja, et keegi lihtsalt kolib sisse ja nad enne sellest ei tea, ei juhtu. Mina olen kindlasti selle poolt, et uue kaaslasega peavad lapsed kohtuma varem ja kusagil väljas. Kuna meil on 5 last, siis soovitavalt väiksema hulgaga korraga, mitte kõigiga korraga. Igatahes sain lapsed selles osas maha rahustatud, et keegi WCst ootamatult välja tulema ei hakka.
#000048
Üldiselt kiskus jutt sinna suunda, et nagu see on ok, et isa elab kellegi teisega koos, aga kuna mina olen nende põhiline kasvataja ja nende kodu on minu juures, siis sellepärast on nende jaoks olulisem, kellega mina koos olen.
#000049
Loomulikult küsisin ära küsimuse, et kas nende arvates polegi siis minul lubatud õnnelik olla või nad ei arva, et ma vääriks seda, et keegi ka mind hoiaks ja armastaks.
#000050
"Sa võid küll õnnelik olla, aga ... kui mina saan 18 ja omaette elama kolin," oli ühe lapse vastuseks. No mu viimane laps saab 18 umbes 13 aasta pärast, seega ...
#000051
Tegelikult nad kõik ikka nentisid, et võin küll mina ka õnnelik olla, lihtsalt ... siis loeti mulle ette ka nimekiri asjadest, milline minu uus elukaaslane olla ei tohi. Hmm, ei mingeid kõrgeid latte.
#000052
Kogu selle jutu mõte pole nüüd see, et ma kavatseksin igavesti üksi edasi elada või kõigile teada anda, et mu lapsed kavatsevad ka edaspidi mu elu hõivata. Põhiline teema minu jaoks oli selles, et kui palju tegelikult lapsed jälgivad ja mõtlevad sellele, mida ka täiskasvanud enda eludes teevad. Me ei näe, ega mõista seda tihti.
#000053
Ma ei arvanud siiani, et laste jaoks ka see teema nii teravalt õhus on, kuna nad pole minuga sellest varem väga rääkinud, kuid kui teema juba tõstatus, siis oli kõigil nii palju mõtteid ja seisukohti, et ilmselt polnud see nende jaoks esimene kord, mil sellele mõeldi.
#000055
Aga õppetund õpitud - lapsed märkavad, mõtlevad ja toetavad tegelikult hulga rohkem, kui ehk igal hetkel arugi saame.
#000056
Kas mina saan ka varsti aknast välja ronitud?
#000057
Kirjastuse IG kontole panin üles küsimuse, et milliseid tundeid see kaanepilt tekitab. Minu jaoks on see teose jaoks väga õige ja asjakohane pilt, kuid emotsioonidele hakkasin alles pärast mõtlema. Algul vaatasin, et olemasoleva tekstiga kokku läheks, kuid nüüd jäin mõtlema, mida see veel väljendab.
#000058
Minu jaoks on see pilt lootusrikas. Isegi, kui praegu veel ei ole kõik helge ja valge, siis varsti ... millalgi ...
#000059
Täna hakkas kerima mõte, et kui BTSi laulja August D oma kontsertturnee lõpuks sai uksest välja (sisse?), mis märkis minevikust vabanemist ja vanadest teemadest läbimurdmist, siis see kaanepilt on minu jaoks kuidagi sarnane. Ukse asemel vaid aken. Või?
#000060
"See ei ole sina!" kirjutamine ise oli minu jaoks ühelt poolt keeruline, kuid teisalt lihtne, sest lugu lihtsalt jooksis kätte. Tean, et sellel saab olla suur mõju ja samas ... see ongi hirmutav. Igasugune mõjutamine tähendab seda, et keegi võib enda jaoks sellest ka valesid õppetunde saada.
#000061
Viimastel nädalatel on mul taas olnud mitmeid kohtumisi naistega, kes on minu sotsiaalmeedias jagatud lugudest inspiratsiooni saanud ja konsultatsiooni tulnud, et kuidas nemadki sama tee saaksid läbi käia.
#000062
Alustuseks ongi oluline alati selgeks teha, et see pole kunagi SAMA tee. Meie kõigi tee on erinev. Olukorrad ja isiklikud (jõu)varud on erinevad.
#000063
Nii et täna imetlen muudkui uut raamatukaant.
#000065
Kui sina tahad raamatu "See ei ole sina!" ilmumisele kaasa aidata, siis saad seda teha, kui esitad tellimuse kirjastuse kodulehelt või suurema panuse korral kirjuta mulle ja saame rääkida, kuidas osaleda.
#000066
Raamatust olen ka mitmes oma eelmises postituses kirjutanud, nii et võid ka neid lugeda.
#000067
Nii et - liigume ikka edasi! Fakt on see, et ühel päeval on mul ikka hiiiiglama palju õppetunde. Juba praegu on, aga ... varsti on veel rohkem.
#000068
Minu uue noorteraamatu "Mälestusteta suvi" 2.osa saad tellida siit:
#000070
Kooliaasta läheneb (hirmutavalt?) kiiresti, kuid sellest ma praegu pikemalt ei kirjuta, ega mõtle. On kodusid, kus kõik pidupäevad on hirmsa...
#000072
Mina jälgin veel neid blogisid:
#000074
Kingi rahatarkust endale ja sõbrale:
#000076
Kuidas kohus seekord meie lapsed siis ära jagas?
Kes on minu laste uus isa?
Kas mina saan ka varsti aknast välja ronitud?
#000077