Traditsiooniliselt on lääne religioonifilosoofia keskmes olnud monoteistlike religioonide põhiõpetused ja nendega seonduvad probleemid: Jumala olemasolu ja omadused, kurjuse probleem, hinge surematuse küsimus, aga ka Jumalast kõnelemise võimalikkus ning usu ja mõistuse vahekord.[1] Üha enam pööravad nüüd filosoofid tähelepanu ka teistele religioonidele, teostades võrdlevaid filosoofilisi uurimusi ja tegutsedes koostöös religiooniuuringutega (vt nt Knepper ja Kalmanson 2017). Osa religioonifilosoofe jätkab traditsioonilisel viisil mõtlemist, keskendudes oma religiooni alusõpetuste põhjendamisele ja kaitsmisele, kuid nemadki seisavad silmitsi religioossete traditsioonide mitmekesisusega maailmas ja on sunnitud selle suhtes seisukoha võtma.
#000001
Plantinga näol on tegemist traditsioonilise religioonifilosoofiga, kes on rakendanud palju vaimujõudu monoteistliku jumalakäsituse kaitsmiseks ja põhjendamiseks. Näiteks on ta esitanud oma versiooni ontoloogilisest jumalatõestusest, kasutades selleks modaalloogika vahendeid.
Ta on apologeet, kes püüab filosoofiliste argumentidega astuda vastu
kristluse või igasuguse religiooni vastu suunatud kriitikale, pärinegu
see kriitika siis ajaloost või meie kaasajast.
#000004
Plantinga on läinud teist teed, püüdes näidata, et religioossed uskumused saavad olla ratsionaalsed ka siis, kui nad ei toetu argumentidele ega tõenditele. Koos Nicholas Wolterstorffi (snd 1932) ja William Alstoniga (1921–2009) kuulub ta nn reformeeritud epistemoloogia rajajate hulka (vt Plantinga ja Wolterstorff 1983). See suundumus religiooniepistemoloogias on inspireeritud reformeeritud teoloogiast ja Plantinga vaated on iseäranis mõjutatud Jean Calvini (1509–1564) mõtlemisest.
#000007
Plantinga arvates on tema mudel tõene või tõelähedane, kuid ta ei püüa selle tõesust näidata. Talle piisab sellest, et mudel on meie tunnetuse seisukohalt võimalik ja kooskõlas sellega, mida me üldiselt teame ja milles ühel meelel oleme (samas, 168–169).
#000019
Eraldi käsitlemist väärib tunnetusteoreetiline küsimus, kas alususkumusi üldse leidub. Kui fundatsionism teooriana ei pea paika, siis pole alust ka Plantinga mudelil. Ent nii või teisiti on tegemist intrigeeriva ja inspireeriva mudeliga, mis annab filosoofidele arutlusainet veel tükiks ajaks.
#000028
Teoloogiline haridus ja teadus Eestis
#000044