Mäletades aastat 2008 ehk klassikud, mis tänavu 10-aastaseks saavad!
#000000
2007 oli videomängude jaoks väga hea aasta. Tulid välja esimene Assassin’s Creed, Mass Effect, Crysis, The Witcher, The Darkness ja paljud muud. 2008 ei jäänud aga oma eelkäijale mitte kuidagi alla, vaid oli minu ja paljude teiste jaoks kohati isegi parem! Siin toon välja mõned teosed, mis tähistavad sel aastal oma esimest suurt juubelit ning mis jäävad minu mänguriiulitele veel päris pikaks ajaks.
#000001
22. jaanuaril 2008. aastal sattus mulle pihku just see automäng. Kuna ma ise ei ole eriline sõidusimulaatorite fänn, jättis see teos mind tol ajal üpris külmaks. Kuid ajad on muutunud ning 10-aastane Margus ei ole enam (peaaegu) nii loll ja peale uusversiooni väljakuulutamist otsustasin ma kõnealusele teosele uue võimaluse anda.
#000002
Ja see on nii. Paganama. Tuus! Burnout Paradise on nii lahe, et ma võiks isegi öelda, et tegemist on ühe parima automänguga eales! Noh, kui ei oleks eelnimetatud fakti, et ma ei mängi automänge.
#000003
Tegemist on Goichi Suda (rahvakeeli Suda51) mänguga, kus tegelane on, noh, mina – nohiklik otaku tüüp, kes istub kodus, mängib videomänge ja vaatab animet. Ühel heal päeval tellib ta endale lasermõõga (jah, te lugesite seda õigesti). Sealt algab tema teekond seksi-... tähendab, teekond saamaks allilma parimaks salamõrtsukaks. Kuna teos tuli Nintendo Wii konsoolile, oli tegu ühe parima asjaga eales, kuna nii peresõbralikul konsoolil sai nautida roppusi, seksuaalseid nalju, oma puldi väga täiskasvanulikku raputamist (et oma lasermõõka tugevdada, duh!) ning selleks et salvestada, tuli minna WC poti peale.
#000005
Capcomi üks populaarsemaid frantsiise, peale Monster Hunteri muidugi, on kindlasti Devil May Cry. DMC4 tõi aga uue peategelase Nero, kes minu jaoks alguses veidi võõras oli, kuid ajapikku hakkas mulle nii kohutavalt meeldima. Tema deemonikäsi on lihtsalt nii paganama tuus!
#000007
Pluss, üks mu saladus – ma vaatan siiamaani lahedaid combovideoid YouTube’ist. Vabandust.
#000008
Oih, vabandust, Roman helistab mulle, ma pean selle vastu võtma.
#000010
Jällegi minu lemmikmäng mingist seeriast. Kuigi kõik lahtised otsad eelmistest mängudest seletati ära lihtsalt lausega, noh, „nanomachines, son”, oli MGS4 sellegipoolest üks unustamatu kogemus. Seeria pikajalisele fännile (nagu mulle) oli Big Mama lause „That’s my boy!“ nii oluline, kuna see sisaldas 50 aastat lugu kahe tegelase vahel, kes pole eelnevalt üheski mängus koos olnud.
#000011
Peale selle on tegu ühe minu esimese plaatinumtrofeega PlayStationil. Jah, ma tegin selle mängu 8 korda läbi.
#000012
Persona 4 on mäng, mida ma praegusel momendil artikli kirjutamisel oma laenatud PlayStation Vita konsoolil mängin (jah, tegu on Goldeniga, kuid mäng on tehniliselt ikkagi sama). Persona 4 seob omavahel mõrvaloo ning kooliõpilase elu, mistõttu ütlevad paljud fännid, et tegu on Jaapani Scooby-Dooga. Sellegipoolest on see üks aasta Inabas koos sõpradega üks parimaid mängukogemusi terves mu elus ning just see teos on minu kolme lemmikmängu seas läbi aegade.
#000014
Olid ajad, kui zombimängud olid isegi lahedad ja neid oli tore mängida. Üks neid lihtsaid aegu meenutama jäävaid teoseid on Valve’i Left 4 Dead, mis on kindlasti paljude lugejate tunde ära söönud. Ka mina käisin peale kooli oma sõpradega kohalikus internetikohvikus, et neljakesti elavaid surnuid maha kõmmutada. Ahh, mälestused. (Saite ikka aru, et Left 4 Dead? Ah? Ah?)
#000015
Neljade ja naljade aeg on nüüd läbi ning aeg vaadata ühe tõsisema mängu poole. Dead Space oli väljalaskel üks mäng, mis pani minu südamerütmi vähemalt kahekordsel kiirusel põksuma. See, kui tugevad need tulnukad olid ning kui klaustrofoobilise ülesehitusega need tasemed olid, jäävad mind surmani kummitama. Järjelood ei suutnud minus äratada seda tunnet, mis mind Isaac Clarke’i esimese seikluse vältel valdas.
#000016
Aegu, mil Call of Duty seerias oli ka häid mänge, jääb kindlasti mälestama see eellugu Black Ops seeriale (mis tänavu juba neljanda osa saab). World at War oli hea nii üksikmängu (Veteran raskusaste oli piin, need paganama granaadid) ning mitmikmängu poolest, kuid mis mind kõige enam paelus, oli teose elavate surnute mängulaad. „Nacht Der Untoten“ oli nii kõle ning kitsas kaart, mistõttu oli see perfektne mänguelamus, mis pani alguse ühele kõige popimale Call of Duty mängulaadile.
#000018
Bethesda esimene Fallout (peale seda, kui nad ostsid ära seeria õigused Interplaylt) oli lahe. Tegemist oli ikkagi teosega, mis viis postapokalüptilised seiklused isomeetrilisest 1960ndate Ameerikast nii esimese kui ka kolmanda isiku perspektiivi. Washington D.C. oli täis supermutante, bandiite ning igasuguseid muid jõledusi, kuid Galaxy News Radio ja selle DJ, Three Dog on asjad, mis mul tuju alati heaks tegid ning eemaldasid igasuguse hirmu metroodes seiklemise ees.
#000019
See paganama malaaria rikkus kogu selle mängu ära, kuid sellegipoolest oli Far Cry seeria teine osa niivõrd unustamatu ainuüksi nende animatsioonide poolest, kui mängija pidi enda elusid taastama. Õeh, külmavärinad. Vähemalt saan ma enda janu kustutada juba peagi ilmuvat Far Cry 5 mängides, mille eellugu on juba praegu videoformaadis saadaval!
#000020
Muidugi ei saa ma mainimata jätta seda teost. Seda meistriteost. Minu lemmikuim videomäng läbi aegade on just nimelt Valkyria Chronicles. See eepiline, südantpurustav ja südamlik lugu Teise maailmasõja algusaegsest Euroopast on midagi, mida igaüks peab kogema. Tegu on ikkagi mänguga, mis on ka Guinnessi rekordite raamatus kui „Parim Strateegiarollimäng PlayStation 3 konsoolil“.
#000021
Uusversioon mängust ilmus üle-eelmisel aastal PlayStation 4 konsoolil ning arvutil. Tänavu ilmub seeria neljas mäng nii PlayStation 4, Xbox One’i kui ka Nintendo Switchi peale. Ma ei jõua ära oodata, kuid mitte miski ei asenda seda kogemust, kui mina ja Squad 7 oma eepilise teekonna lõpetasime.
#000022
burnout paradisedead spacedevil may cry 4fallout 3far crygtametal gearpersona 4valkyria chronicles
#000023
Hiljuti kuulutas üks terapeut, et arvutimänge mängivate meestega pole mõtet suhtesse astuda, kui nad just oma hobiga miljoneid ei teeni. Kas tõesti on täiskasvanueas mängude mängimine tabu? Või peitub avalduse taga isiklik kogemus sõltuvusliku käitumisega, mida nüüd ka kõigile teistele laiendatakse? Saatejuhid üritavad selle sasipuntra ...
#000025
Aastanumbriks on küll juba 2023, ent Andri on alles nüüd avastamas 2022. aasta kõige paremat ...
#000028
Sten ja Allan on mõlemad mänginud 2023. aasta esimest suuremat mängu ning leiavad, et tegemist ...
#000032