See on see, mis juhtus Ungaris 56. aastal. Ja Pariisis 68. aastal. Ja Eestis 87.–91. aastal... Inimesed olid vihased ja protestisid ning muutsid selle käigus Euroopa saatust. Tegemist on pop-up-näitusega, mis tuuritab lühiajaliselt mööda erinevaid Euroopa linnasid ja 23. veebruaril kell 20 ongi järg Tallinna käes, mil Okupatsioonide Muuseumis näitus meiegi vaatajateni tuuakse.
#000002
Näitus jääb avatuks 23. aprillini.
#000005
Ka idaeurooplases võib Nirvana kuulamine igatsust tekitada, olemata ise 90ndate USA grungekultuuri kogenud – see on üks näide, kuidas postsovetlike riikide inimesed kipuvad elama keha idas, aga pea läänes, kirjutab Tanel Rander oma näitust „Kolmas tee" saatnud essees.
#000006
Ehk võiks Eesti kauaotsitud eripära avalduda just Ida-Euroopa kontekstis, loobudes Läänega sarnanemise soovist ning seisnedes oma ajaloo dekoloniseerimises, solidaarsuses teiste idaeurooplaste ja endise Kolmanda Maailmaga.
#000007
Privilegeeritud ajaloo lõpp: muuseum depolitiseerimas okupatsiooni
#000008
Vabamu uue ekspositsiooni väljatöötamises osalevad Merilin Piipuu, Aro Velmet ja Uku Lember arutlevad kannatusnarratiivi eksklusiivsuse ja okupatsiooni tähenduse üle muutuvas ajas, mõtestavad Ida-Euroopa enesekuvandit ja pakuvad välja viisi, kuidas nõukogude pärandiga positiivsemalt suhestuda.
#000009