Vahetusid põlvkonnad. Farmide pidamine muutus järjest kõrgtehnoloogilisemaks ja professionaalsemaks. Inimtööjõudu nõudis see minimaalselt, isegi enamikku masinatest ei pidanud enam kohapeal juhtima, vaid seda sai teha kaugteel, just nagu juhitakse teistele planeetidele saadetud kosmosesonde. Vanad, laisad ning joodikud surid aegamööda lihtsalt välja. Külad ja väikelinnad lagunesid ning kasvasid metsa. Peale põllumajandustehnika operaatorite jäid nüüd maale käima vaid mõned keskkonnateenistuse töötajad, metsavahid ning teadlased, kes valvasid, et iseenda hoolde jäänud loodus linnainimesi ohustama ei hakkaks (metsapõlengud, metsloomade epideemiad, üleujutused jne). Lisaks võis metsades ja luhtadel luusimas näha veel jahimehi, ekstreemmatkajaid, kunstnikke, ekstsentrikke ning vabamõtlejaid. Ühesõnaga romantikuid ja friike.
#000002
Aga kõik need inimesed ei olnud ju tegelikult maainimesed. Nad olid linlased, kes mõnikord elasid maal. Ilma linnadeta poleks neid saanud olemas olla. Päris maainimesed olid üheks hetkeks teadaolevalt täielikult kadunud.
#000003
Mõned küll arvasid algul, et tegu on joodikute ja friikide muteerunud järeltulijatega, kuid tõenäolisemana paistis, et nad lihtsalt tulid kuskilt väljastpoolt. Ainult et kust? Autentsed kütid-korilased olid meie maailmajaost teadupärast ammu välja surnud. Aga kuskilt nad ju tulema pidid. Küllap siis õige kaugelt, mõtlesime meie, ning pidime seega tõdema, et vaatamata maailmas valitsevale suhtelisele rahule ja küllusele on üle riigipiiride hakanud imbuma immigrandid tundmatutest riikidest. Kindlalt ei teadnud seda asja küll keegi, sest piiril polnud mingeid illegaalseid ületusi täheldatud. Ent kes see tänapäeval neid piire enam ikka nii väga valvab. Muud loogilist põhjendust lihtsalt ei paistnud olevat. Kuid samas jällegi osutus kogu tekkinud olukord lähemal uurimisel täielikult loogikavastaseks.
#000005
Linlased muutusid ettevaatlikuks. Jõustruktuurid seati kõrgendatud valmisolekusse. Aga kummalisel kombel ei ilmutanud immigrandid mingisugust tahtmist tungida farmidesse või linnadesse. Nad olid end maal sisse seadnud ega seganud linlasi vähimalgi määral. Linlased olid isegi natuke solvunud: immigrandid lihtsalt kõnnivad farmidest ja linnade äärealadest mööda nagu postidest. Nõmedad barbarid, ei taha meid isegi rünnata, meie tööd ära võtta, meie tütreid võrgutada või külmkappe tühjaks süüa. Samuti ei omanud immigrandid midagi linlaste jaoks väärtuslikku. Nii ei olnud neid ka erilist mõtet taga kiusata, reservaatidesse toppida või karjakaupa maha nottida. Meie, linlased, oleme ikkagi tsiviliseeritud inimesed.
#000006
Immigrandid ei kipu kallale ka maal lõbu ja igavuse pärast ringituiavatele jahilistele ja matkalistele. Isegi siis mitte, kui viimased hoopis neid ründavad. Leidub lollpäid, kes vahel harva oma näilist üleolekut võõraste peal demonstreerida soovivad. On toimunud ebameeldivaid intsidente ning paaril juhul on mingid noored nokastanud psühhopaadid üksikuid immigrante isegi tapnud. Võõrad küll katsuvad sellistel puhkudel end kaitsta, kuid on loomu poolest pigem rahumeelsed kui agressiivsed. Linnades valitseb kord ja humanism ning immigrantide asjata ründajaid karistatakse, kui juhtumid avalikuks tulevad. Õnneks on sedasorti hälvikuid linlaste hulgas väga vähe. Kuna aga avalik võim maal toimuvast suurt midagi ei tea, siis küllap jääb enamik taoliseid vastikuid intsidente paraku välja tulemata, sest ega ju tulnukad ise linnavõimudele ei kaeba. Maa on nominaalselt riigi osa, kuid sellisel viisil, nagu kunagi koloniaalajastu alguses olid mõnede riikide territooriumide osadeks mered, kõrbed, metsad või tundrad. Neid piirkondi mingil määral kaitsti, sest need võisid endas potentsiaalselt varjata maavarasid, kuid tegelikkuses ei kontrollinud keegi, mis seal õieti toimus, ning vaieldavaks jäi, kellele need lõppkokkuvõttes kuulusid. Tegelikult ju mitte kellelegi. Nagu ei kuulunud kellelegi peale iseenda ka neis piirkondades elavad olendid ja rahvad. Nii on ka „meie” immigrandid nüüd osa maast sama palju kui rändlinnud, kes teatud aastaaegadel siinkandis peatuvad. Nad ei huvita eriti kedagi peale üksikute küttide, kellega nende teed ristuvad, ja mingil määral ka teadlaste.
#000008
Viimased on ainukesed, kes on katsunud tõsisemalt välja uurida, kust immigrandid õieti pärit on. Pealtnäha sarnanevad nad Siberi rahvastele. Immigrantide hulgas elanud keeleteadlased ja antropoloogid on katsunud enamat teada saada nende keele ja kultuuri kaudu. Erinevate lingvistiliste uuringute tulemused on hämmastavad, sest immigrantide keelel ei paista olevat selget sugulust ühegi keelkonnaga maailmas, sealhulgas ka meie omaga siin. Ühe hüpoteesi kohaselt on nende keelel nõrk sugulus keti keelega, teise kohaselt nivhi keelega. Viimase hüpoteesi autor osutas ka mõningatele sarnasustele tunguusi keeltega. Ükski neist oletustest pole uurijate konsensuse jaoks veenvaks osutunud ‒ suuresti ka seetõttu, et kui tunguusi keeltest veel üht-teist teada on, siis keti ja nivhi keele kohta on andmed äärmiselt lünklikud. Need keeled olid tillukese rääkijaskonnaga ning isoleeritud – vähemasti viimasel sajandil või paaril, kui need veel maamunal eksisteerisid ja neid vähesel määral uuriti. Sest praeguseks on need juba välja surnud nagu ka tunguusi keeled ning valdav enamik muidki keeli ja keelerühmi maailmas, mida rääkisid vaid kütid-korilased. See maailm on kadunud ühes kõigi oma saladustega. Või siis ei ole kadunud. On hoopis end sisse seadnud siinsamas, meie tagaõuel.
#000009
Jah, väga veider ja solvavgi on selle ürgse ning väärika inimtõu kohta kasutada nimetust „immigrandid”. Aga nende rahva nimi nende oma keeles tähendab, kujutage ette, „maarahvast”. Ja asi on selles, et nad peavad silmas meie maad!
#000011
Antropoloog B. M.-i väitel räägivad immigrandid oma lastele lugu, mis on meie loo peegelpilt – et nemad on siin maal elanud maailma algusest peale, aga paar põlvkonda tagasi tulid kuskilt ühed valged inimesed ja ehitasid sinna, kus jõgi merre voolab, suure kivist küla. Ja nüüd nood valged millegipärast arvavad, et hoopis nemad on siin maal aegade algusest peale elanud. B. M. lausa oletab, et nende ‒ immigrantide ‒ jaoks ei ole meie isegi mitte immigrandid, vaid miskit veelgi vähemat – midagi vaimudesarnast; „peenmateriaalsed” olendid, kes tulevad kõigi oma linnadega hoopis ühest teisest maailmast. Tore lugu küll – nad peavad meid umbes hallutsinatsioonideks.
#000015
Me oleme maailmas ainulaadsed. Ei ole veel kuulda olnud, et mõni teine rahvas oleks sedavõrd naeruväärsesse olukorda sattunud.
#000016