Austraalia duo Dandelion Wine astub üles 30. augustil kontserdil „Tumeromantika õhtu Rakvere linnuses“, mis paneb väärilise punkti siinsele kultuurisuvele. Aasta tagasi esines bänd akustilise kavaga „Tumeromantika õhtul Muuga mõisas“, sel aastal lülitavad nad voolu ka sisse. Bändis keelpille mängiv Nicholas Albanis avab intervjuus Dandelion Wine ́i muusika tagamaid.
#000001
Millised on teie ootused järgmisel reedel linnuses toimuvale kontserdile ja publikule?
Me tõesti väga ootame seda kontserti – kuigi klubides on tore mängida, meeldib meile rohkem esineda ajaloolistes kohtades asuvates kontserdipaikades. See pakub alati rohkem rõõmu ja need kohad tekitavad väga mõnusa atmosfääri ka publiku jaoks. Enamik kontserte toimub klubides või samasugustes kohtades, seetõttu on suurepärane võimalus esineda nii ilusas kohas ning teha midagi ainulaadset ja põnevat.
#000003
Teie muusikastiili nimedeks on pakutud medieval triphop, dark electro folk ja shoegaze world music. Kuidas te ise oma stiili nimetate?
Seda on alati raske kirjeldada. Meile ei meeldi hakata nimetusi välja pakkuma, aga kuna inimesed tahavad saada aimu, millega tegu, siis püüame millegagi välja tulla. Mulle meenub mõni aeg tagasi Belgias ilmunud arvustus, kus meid kirjeldati kui ristumiskohta Massive Attacki, Dead Can Dance’i ja Sonic Youthi vahel. Meile jäi see alatiseks meelde – ma ei tea, kas see on hea kirjeldus või mitte, aga ma tean, et lugedes bändist, mis on segu neist kolmest – ma tahaksin seda kuulda.
#000005
Muusika, mida teete, on rohkem populaarne Saksamaal ja mujal Kesk-Euroopas. Kuidas tekkis idee hakata niisugust muusikat tegema Austraalias?
Tahtsime hakata tegema muusikat, mis oleks meie jaoks tõeliselt põnev ja meis kaasa heliseks. Oleme alati armastanud mitmekesist muusikat ja meid tõmbab muusika poole, mis kombineerib erineval moel stiile, saunde, instrumente ja kultuure. Kui alustasime bändi tegemist, käisime vaatamas folk- ja indie’artistide esinemisi, tantsimas gooti ja industriaalmuusika klubides. Kõik need mõjutused said kuidagi kokku meie muusikas. See on naljakas: keegi Austraalias ei mängi niisugust muusikat, nagu on meie oma, ometi on Austraalia riik, kus kohtuvad kummalisel moel erinevad kultuurid, inimesed ja stiilid. Niisiis, meie valitud tee on üsna austraalialik.
#000006
Päris augusti alguses ilmus teie uus singel “One of My Friendly Days”. Milline on selle loo taust?
“One Of My Friendly Days” sai alguse ideest, mis tekkis Berliinis talvel 2009/2010. aasta vahetusel ja me olime selle täielikult unustanud. Palju hiljem Austraalias olles leidsime lühikese videolõigu, kus Nicholas istub akna all, vaatab jäätunud kanalit ja mängib bell cittern ́il (hiliskeskaegne 12keeleline mandoliinisarnane pill – toim.).
Sellest sai loo põhi. Siis lisasime biidid, analoogsüntesaatori, renessansslauto, apalatši dultsimeri, kitarrid ja Naomi vokaali. Lugu oli peaaegu valmis, kui saime külalisesineja Hong Kongist. HakGwai Lau (Hong Kongi post-metal bändist Chockma) tuli ja mängis erhut (Hiina kahekeelset viiulisarnast instrumenti). Sellest oli nii kaua aega möödas, kui ilmus meie album “All Becompassed By Stars”. Nii otsustasime selle singli anda kuulajatele tasuta ja see on allalaetav internetis leheküljel 
#000007
Millal on oodata teie uut albumit?
Me veel ikka töötame uue albumi kallal – lootsime selle lõpetada juba praeguseks, aga et olime hõivatud tuuriks ettevalmistustega, pidime selle edasi lükkama. Kui pärast tuuri Austraaliasse tagasi lähme, pöördume tagasi albumi salvestamise juurde. See peaks ilmuma aasta lõpul või päris uue alguses ning seal on külalisesinejad Belgiast, Bulgaariast, Hong Kongist ja Austraaliast.
#000008