extracted_text:
Загальні методичні рекомендації до курсу “Страхування” Методичні рекомендації до самостійного вивчення курсу "Страхування"призначені для студентів заочної форми навчання базової освіти зекономіки. Вивчення курсу передбачає засвоєння студентами теоретичнихзнань та придбання практичних навичок, потрібних для якісної підготовкивисококваліфікованих спеціалістів, які володіють професійними знаннями,необхідними в сучасних ринкових умовах, формування відповідного рівняекономічного мислення та "страхової культури". Головною метою дисципліни є послідовне формування у студентів знанняосновних положень теорії та практики страхування фізичних та юридичнихосіб. Вивченню навчальної дисципліни "Страхування" передують оглядові лекції,на яких розглядаються предмет курсу та його зв'язок з іншимидисциплінами (економічною теорією, фінансами, менеджментом, маркетингом,бухгалтерським обліком, економічним аналізом, статистикою, основамиправа). Студенти мають ознайомитись із програмою курсу "Страхування",головними питаннями кожної теми та основними літературними джерелами(навчально-методичною літературою, законодавчим та інструктивнимматеріалом, періодичними виданнями, в яких висвітлюються питаннястрахування), які слід використовувати при самостійному вивченні курсу. На початку кожної теми зазначено мінілексикон основних страховихтермінів, що застосовуються для викладення теми і вивчення яких єнеобхідною умовою для розуміння та якісного засвоєння матеріалу. В кінцікожної теми наводиться перелік ключових положень, ґрунтовне засвоєнняяких е обов'язковою вимогою вивчення дисципліни. При підведенніпідсумків засвоєння кожної теми третього розділу доцільно визначитиреалізацію принципів та функцій страхування у кожному окремому видістрахування, його значення та стан і розвиток в Україні Наприкінцівивчення курсу рекомендується зробити коротку порівняльну характеристикувидів страхування, відмітити спільні та специфічні риси, притаманнікожному окремому виду страхування. Таким чином буде закріплено вивченийматеріал та реалізовано взаємозв'язок між усіма темами курсу. Методичні рекомендації щодо вивчення тем курсу "Страхування" Відповідно до програми курсу "Страхування" самостійне його вивченнярекомендується проводити за такою структурою:
Розділ 1. Страхування і його місце в управлінні ризиками Тема1. Сутність, принципи і роль страхування.  Тема 2. Класифікація страхування.  Тема 3. Страхові ризики та їх оцінка. Розділ 2. Страховий ринок. Тема 4. Страховий ринок. Тема 5. Страхова організація. Тема 6. Державне регулювання страхової діяльності Розділ 3. Галузі страхування. Тема 7. Особисте страхування. Тема 8. Страхування майна. Тема 9. Страхування відповідальності Розділ 4. Перестрахування. Тема 10. Перестрахування і співстрахування. Розділ 5. Основи фінансової діяльності страховика. Тема 11. Доходи, витрати і прибуток страховика.  Тема 12. Фінансова надійність страхової компанії Розділ 1. Страхування і його місце в управлінні ризиками  Тема 1. Сутність, принципи і роль страхування Міні-лексикон Страхування, страховий фонд, централізований страховий фонд, фондсамострахування, суброгація, страховий ризик, страховий інтерес,страхове відшкодування, франшиза, самострахування, співстрахування,страхове поле, страхова компанія, товариство взаємного страхування,страховий захист, страховий портфель, заходи превентивні Засвоюючи цю тему, необхідно усвідомити, що за умов ризикового характеруфункціонування будь-якого підприємства і не менш ризикового проживаннякожної людини існує нагальна потреба попередження і відшкодуваннязбитків, завданих стихійним лихом та нещасними випадками. Без їїзадоволення неможливо забезпечувати безперервність процесу виробництваматеріальних благ, підтримувати належний рівень життя людей. Відносини,що складаються у суспільстві з цього приводу, мають об'єктивний характері в своїй сукупності формують зміст економічної категорії "страховийзахист".
Слід зазначити, що виникнення страхування, як соціального інституту,було закономірним наслідком вдосконалення превентивних форм постійноїборотьби людини з оточуючими небезпечностями. Страхування зародилосятоді, коли людство зрозуміло, що побоювання наслідків трагічних подій внепередбачуваному майбутньому може бути значно зменшено шляхом їхрозподілу між ймовірно більшою кількістю людей. Окремі елементистрахування були відомі ще за тисячі років до нашої ери і до цього часурозвиток його продовжується. Окремо, при вивченні теми, необхідно приділити увагу вивченнюстрахування як економічної категорії та зробити порівняльнухарактеристику між категорією фінансів та кредиту. Страхування виступаєяк сукупність особливих замкнених перерозподільчих відносин між йогоучасниками з приводу формування за рахунок грошових внесків цільовогострахового фонду, призначеного для відшкодування збитків підприємствам,організаціям та громадянам. Слід звернути увагу на те, що виступаючи угрошовій формі, закріплюючи ці відносини юридичними документами,страхування має риси, які об'єднують його з категоріями "фінанси" та"кредит", і в той же час, як економічна категорія має характерні тількидля неї функції, виконує тільки властиву їй роль і керуєтьсяспецифічними принципами (страховий інтерес, максимальна добросовісністьсуб'єктів страхування, відшкодування втрат у межах збитків, франшиза,суброгація). Доцільно визначити, що матеріальною основою страхового захистувиступають страхові фонди, які є обов'язковим елементом суспільноговиробництва. Створені у вигляді резерву матеріальних та грошовихзасобів, вони забезпечують безперервність процесу суспільного .відтворення та вирішують існуючі протиріччя між людиною та природою, міжлюдиною та суспільством. Страховий фонд сприяє економічному прогресусуспільства. Акумульовані у страховому фонді значні фінансові ресурсипоряд із цільовим використанням є джерелом інвестицій в державні цінніпапери, нерухомість, різноманітні галузі виробництва і тим самимвпливають на розвиток економіки. В економіці ринкового типу страхування виступає, з одного боку, засобомзахисту бізнесу та добробуту людей, а з іншого - комерційною діяльністю,яка приносить прибуток. Страхування є важливим фактором стимулюваннягосподарської діяльності в умовах ринкової економіки. Ключові положення та поняття для засвоєння 1. Необхідність страхового захисту як важливого засобу економічноїбезпеки.
2. Страхові фонди як матеріальна основа страхового захисту та йогоформи. 3. Самострахування, його джерела і межі доцільного застосування. 4. Виникнення та етапи розвитку страхування. 5. Сутність страхування та його місце в системі грошових відносин. 6. Загальні та специфічні риси економічних категорій - страхування,кредиту та фінансів. 7. Функції страхування. 8. Принципи страхування. 9. Сфери застосування страхування. 10. Роль страхування у розвитку ринкової економіки. Рекомендована література Основна; 1,5, 8, 9,17, 19.  Додаткова: 1,12,20,27,29, 34. Тема 2. Класифікація страхування Міні-лексикон Класифікація страхування, об'єкт страхування, галузь страхування, видстрахування, форми страхування, добровільне страхування, обов'язковестрахування, обсяг відповідальності страховика, системи страхування,операції страхові При вивченні цієї теми, студентам потрібно звернути увагу в першу чергуна те, чим зумовлена необхідність класифікації страхування та визначитиїї основу. Необхідно усвідомити, що під поняттям класифікації розуміютьсистему підпорядкованих деякій ознаці понять (класів) у певній галузізнань або діяльності людини і використання її як засобу для встановленнявзаємозв'язків між цими поняттями (класами). Чим складніший об'єкт, щопотребує класифікації, тим нагальніше відчувається потреба в ній. Слідусвідомити, що без такої впорядкованості неможливо виконувати нітеоретичні дослідження, ні практичну роботу в будь-якій галузі Така система підпорядкованих понять будується на основі використанняпевних спільних ознак, притаманних цим поняттям. Вони називаютьсяознаками класифікації. В основу класифікації страхування покладенорозбіжності у сферах діяльності страхових компаній, у підходах щодозабезпечення страхового захисту майнових інтересів фізичних і юридичнихосіб, у визначенні об'єктів страхування, обсягів страховоївідповідальності, у формах проведення страхування та інше. У зв'язку зцим можна виділити найістотніші класифікаційні ознаки, що мають
найбільш важливе значення як у теоретичному, так і у практичномурозумінні а саме:  економічні ознаки (сфера діяльності, або спеціалізація страховика;об'єкти страхування; рід небезпек; статус страхувальника; статусстраховика);  юридичні ознаки (за вимогами міжнародних угод і внутрішньогозаконодавства; за формою проведення).  класифікація страхування дає змогу, наприклад, страховикам:  розробляти єдині правила страхування певних об'єктів від характернихдля них ризиків;  застосовувати методи розрахунку тарифів для різних видів страхування;  визначати особливості формування резервів страхової компанії   cтрахувальникам класифікація допомагає визначити:  договір з якого виду страхування та на який строк слід укласти;  свої права та обов'язки в укладенні того чи іншого договорустрахування;  до якої страхової компанії доцільно звернутися за страховою послугою таінше. Ключові положення та поняття для засвоєння 1. Поняття класифікації, її наукове та практичне значення. 2. Ознаки класифікації. 3. Класифікація страхування за об'єктами. Визначення галузей та видівстрахування. 4. Системи страхового забезпечення. 5. Класифікація за родом небезпек. 6. Форми проведення страхування. Принципи добровільного і обов'язковогострахування. 7. Визначення обов'язкових видів страхування Законом України "Прострахування". 8. Класифікація за статусом страхувальника. 9. Класифікація страхування за спеціалізацією страховика. Рекомендована література Основна: 5, 8, 9, 17,19.  Додаткова: 12, 20.
Тема 3. Страхові ризики та їх оцінка Міні-лексикон Ризик, майнові ризики, особисті ризики; катастрофічні, великі, середні,малі ризики; чисті та спекулятивні ризики; відбір ризиків,ризик-менеджмент; аналіз ризику; страховий ризик, нестройовий ризик,методи оцінки ризику, страховий тариф, страховий платіж (премія,внесок), страхова сума, страхова оцінка, статистика страхова, ступіньризику, нетто-ставка, брутто-ставка, надбавка, актуарні розрахунки,актуарій, андеррайтер. Приступаючи до вивчення цієї теми, необхідно зазначити, що саме ризикслугує передумовою виникнення страхових відносин. Без наявностівідповідного ризику немає страхування, оскільки немає страховогоінтересу. Фактор ризику та необхідність його покриття в результатіпроявлення викликають потребу в страхуванні Зміст ризику та ступіньймовірності настання визначають зміст та межі страхового захисту. Ризикіснує протягом дії договору страхування. Після розкриття поняття ризику, слід звернути увагу на те, що прояврізноманітних ризиків у всіх сферах суспільно-економічного життязумовлює необхідність їх видової класифікації з метою застосуваннясистемного аналізу та прийняття раціональних управлінських рішень.Наскільки точно оцінюється імовірність настання даної події, настількиоб'єктивно може бути оцінений розмір ризику. Страхування і розмір ризикує тісно пов'язані Вирівнювання ризику, його розподіл та управлінняскладають арсенал технічних прийомів страховика, за допомогою яких напрактиці організується проведення страхування. Доцільно визначити, що ризик - величина непостійна. Його зміни убагатьох випадках зумовлені змінами в економіці, а також рядом іншихфакторів. Страховик повинен постійно стежити за розвитком ризику. Дляцього ведеться відповідний статистичний облік, аналіз, обробка зібраноїінформації, виходячи з якої страховик робить відповідну його оцінку, щополягає в аналізі усіх ризикових обставин. Результатом такої роботи євиділення відповідних груп ризику, які слугують мірою та критеріємоцінки. Оцінка об'єкта страхування є необхідна для встановлення страхової суми,що визначає міру обов'язку з боку страховика або максимальну межувідшкодування збитку. Величина якого визначається ступенем понесеногозбитку, вона може збігатися або бути меншою за страхову суму залежно відвидів та умов страхування. Крім того, страхова сума визначає можливістьта неможливість прийняття на страхування конкретного ризику.
Для оцінки ризику в страховій практиці використовують наступні методи:  середніх величин;  відсотків;  індивідуальних оцінок. За результатами оцінки приймаються рішення, до якої ризикової групи слідвіднести той чи інший об'єкт, яка тарифна ставка найкращим чиномвідповідає даному ризику. Ціна страхового ризику та інших витрат,адекватних грошовому виразу обов'язків страховика по укладанню договорустрахування, носить назву тарифної ставки. Розгляд структури страховоготарифу доцільно здійснювати за схемою. Ключові положення та поняття для засвоєння 1. Поняття ризику. 2. Основні характеристики ризику. 3. Визначення страхового ризику та його ознаки. 4. Класифікація ризиків у різних видах страхування. 5. Методи оцінки ризику. 6. Управління ризиком у страхуванні 7. Визначення ціни ризику у страхуванні 8. Структура страхового тарифу. Рекомендована література Основна: 1, 2, 6, 8, 9, 17, 19.  Додаткова:1, б, 8, 10, 11, 18, 30, 31. Розділ 2. Страховий ринок Тема 4. Страховий ринок Міні-лексикон Страховий ринок, страховик, страхувальник, страхова послуга, страховийагент, страховий брокер, сліп, аквізиція, "Ллойд", страховий маркетинг,страховий договір, інфраструктура страховика, строк дії договорустрахування, правила страхування, страховий поліс. Перш ніж приступити до роботи над цією темою, доцільно згадати зпопередніх навчальних дисциплін, які вивчали студенти, що являє собоюринок як економічна категорія. Після чого, вже усвідомлюючи сутністьстрахування, спробувати самостійно дати визначення страхового ринку тазазначити об'єктивну необхідність його існування.
Після розкриття поняття страхового ринку, доцільно самостійнеопрацювання питання впливу основних економічних законів (вартості попитута пропозиції, конкуренції) на його формування та функціонування. У процесі вивчення цієї теми особливу увагу слід звернути на те, щооднією із трьох головних дійових осіб на страховому ринку поряд зістрахувальником і страховиком виступає страховий посередник. Оскільки настраховому ринку України діють два основні типи посередників -страховіагенти та страхові брокери, слід чітко визначити їх основні функції таусвідомити відміни між ними. Для цього необхідно ознайомитися з діючимінструктивним та нормативним матеріалом. Визначивши загальну характеристику страхового ринку, необхідно здійснитианаліз стану та перспектив його розвитку. Для цього слід визначити, щовідноситься до основних параметрів розвитку страхового ринку (політичнаситуація, правова система, економічні зв'язки з країнами-партнерами таін.), та дві групи фінансових і нефінансових показників, які сприяютьрозвитку на ринку повноцінних суб'єктів страхових відносин. Після цьогоможна дати характеристику основних етапів розвитку страхування в Україні(визначити основні недоліки та зробити висновки), аналізуючи відповіднийстатистичний та графічний матеріал. Особлива увага у цій темі приділяється питанню сутності та завданнямаркетингу у страхуванні Перш ніж приступати до його вивчення, слідзгадати раніше засвоєний курс маркетингу та спробувати самостійновизначити, що являє собою маркетинг у страхуванні Такий метод сприяєкращому засвоєнню та розумінню питання. Маркетинг у страхуванні можебути визначений як комплекс заходів страхової компанії, включаючипланування, ціноутворення, рекламу, організацію мережі просуваннястрахових полісів, виходячи з наявного реального та потенційного попитуна страхові послуги. Користуючись інформацією рекламного характеру таматеріалами періодичних та статистичних видань, доцільно з'ясуватиреалізацію цих головних завдань на практиці Окреме і дуже важливе питання цієї теми - договір страхування, який єправовою основою взаємовідносин між страховиком і страхувальником. Такийдоговір виконує дві основні функції - юридичного факту виникненнядоговірних зобов'язань та засобу регулювання відносин і умов, на якихбудується правовий зв'язок його учасників. При вивченні цього питаннянеобхідно ознайомитися із чинним законодавчим та інструктивнимматеріалом. Особливу увагу слід звернути на те, що основою укладаннядоговору страхування є правила страхування, а факт його укладання можезасвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом), що є формою договору.
Ключові положення та поняття для засвоєння 1. Поняття страхового ринку, умови його формування і розвитку. 2. Структура страхового ринку залежно від критерію, покладеного в основуйого класифікації. 3. Учасники страхового ринку та взаємовідносини між ними. 4. Визначення страховиків та страхувальників згідно із законодавствомУкраїни. 5. Страхові послуги як об'єкт купівлі-продажу на страховому ринку. 6. Роль посередників на страховому ринку. 7. Характеристика основних етапів розвитку страхового ринку України. 8. Перспективи розвитку страхового ринку України. 9. Страховий маркетинг. 10. Функції маркетингу страховика. 11. Страхові договори, порядок їх підготовки й укладання. Рекомендована література Основна: 1, 2, 4, 5, 8, 9, 17, 18, 19.  Додаткова: 7, 17, 19, 20, 24, 34. Тема 5. Страхова організація Міні-лексикон Страхова компанія, страхова система, акціонерне страхове товариство,командитне товариство, страхові об'єднання, представництво страховоїкомпанії, агентство страхової компанії, філіал (відділення) страховоїкомпанії, кептивні страхові компанії. Ліга страхових організаційУкраїни, холдинг, страховий пул, страхове бюро. Вивчаючи цю тему, слід усвідомити, що діяльність будь-якої страховоїкомпанії як історично визначеної організаційної форми страхового фондузавжди знаходиться в залежності від економічного середовища, в межахякого здійснюють свою діяльність страховики. Сукупність страховихкомпаній, які функціонують у даному економічному середовищі, створюєстрахову систему, основною метою якої є надання комплексу страховихпослуг. Таким чином страхову індустрію можна визначити як частину сферипослуг, але слід зазначити, що страхова послуга має специфічнийхарактер. Необхідно звернути увагу на те, що страхові компанії складають основуінституціональної структури страхового ринку та поділяються на видизалежно від критерію, покладеного в основу класифікації (за формою
власності; за характером виконуваних операцій; за зоною обслуговування,за величиною статутного капіталу). Порядок створення нових або реорганізації снуючих страхових компанійрегулюється як загальними законами, так і страховим законодавством. Увивченні цього питання доцільним є використання діючого нормативного таінструктивного матеріалу. Особливу увагу слід звернути на порядокстворення та функціонування товариств взаємного страхування (ТВС),головною метою яких є надання взаємодопомоги своїм членам. За спеціалізацією страхові компанії поділяються на три групи (такі, щострахують життя; здійснюють інші види страхування; надають винятковоперестрахувальні послуги). Слід звернути увагу на те, що в даний час за Законом України "Прострахування" страхова діяльність в Україні здійснюється винятковостраховиками-резидентами України, а загальна частка іноземних юридичнихосіб та іноземних громадян у статутному фонді страховика не можеперевищувати 49 відсотків. Таким чином, іноземні страховики не маютьправа займатися страховою діяльністю на території України. Хочапрограмою розвитку вітчизняного страхового ринку передбачається, що такеобмеження для нерезидентів на страхову діяльність в Україні поступовобуде знято. Треба визначити, що діяльність страховика не може здійснюватися безнаявності необхідних факторів, а саме: основних і обігових коштів; трудових, фінансових та інформаційних ресурсів, які складають йогоінфраструктуру. Їх сукупність і раціональне використання визначаютьпотенціал компанії та забезпечують її економічне зростання. Доцільно визначити, що особлива увага у страховій компанії приділяєтьсяпитанню організаційної структури, тобто зв'язкам, що існують між різнимиїї частинами. Організаційна структура відображується у таких формах, якподіл праці, створення спеціалізованих департаментів (відділів) тавідокремлених підрозділів (філій, представництв), ієрархія посад,внутрішньоорганізаційні процедури. Слід звернути увагу на те, що органиуправління страховою компанією визначаються залежно від того, на якихзасадах створено організацію. На завершення вивчення цієї теми необхідно звернути увагу на те, щостраховики можуть створювати професійні об'єднання для координаціїдіяльності захисту інтересів своїх членів та здійснення спільнихпрограм. Кожне об'єднання призначено для виконання певних функцій ісприяє розвитку страховиків та стабілізації їх на страховому ринку.Рекомендується звернути увагу на принципи та основні завдання цихоб'єднань (ЛСОУ, МТСБУ, Авіаційного і Морського бюро), керуючись діючимнормативним та інструктивним матеріалом. Програмою розвитку
вітчизняного страхового ринку до 2005 року передбачено створенняоб'єднань за основними видами страхування (цивільної відповідальностівласників транспортних засобів, морських ризиків, авіаційних ризиків,ядерних ризиків, експортно-імпортних операцій, медичного страхування). Ключові положення та поняття для засвоєння 1. Визначення страхової компанії 2. Поняття страхової системи як частини сфери послуг. 3. Характеристика особливостей різних видів страхових компаній. 4. Відмінності страховиків за приналежністю. 5. Особливості діяльності страховиків за спеціалізацією. 6. Порядок створення, функціонування та ліквідації страхових компаній. 7. Особливості роботи товариств взаємного страхування. 8. Перспективи діяльності нерезидентів на страховому ринку України. 9. Інфраструктура страховика та її характеристика. 10. Організаційна структура страхової компанії 11. Принципи структури управління страховою компанією. 12. Функції та роль філій і представництв страховика. 13. Об'єднання страховиків та їх функції. Рекомендована література Основна:2, 4,5,8,15,16,17, 19.  Додаткова:13, 24, 28, 32, 34. Тема 6. Державне регулювання страхової діяльності Міні-лексикон Державний нагляд за страховою діяльністю. Комітет у справах нагляду застраховою діяльністю, реєстрація, ліцензування страхових організацій,ліцензія страхова. У вивченні цієї теми слід усвідомити, що оскільки страхування виконуєфункції захисту економічної та соціальної сфери суспільства, йогоефективне проведення є можливе лише на основі розробки і послідовногопроведення державної страхової політики. Висока частка відповідальностістраховика за соціальні наслідки своєї діяльності потребує організаціїдержавного страхового нагляду. Метою державного регулювання страховоїдіяльності є: забезпечення формування та розвитку ефективнофункціонуючого ринку страхових послуг, створення необхідних умов длядіяльності страховиків та захист інтересів страхувальників. Необхідно зазначити, що Законом України "Про страхування" визначеноєдиний орган державної виконавчої влади, що здійснює нагляд
за страховою діяльністю в країні - Комітет у справах нагляду застраховою діяльністю (Укрстрахнагляд). У визначених Законом рамкахУкрстрахнагляд має права та обов'язки, виконує конкретні функції тазавдання, які сприяють розвитку національного страхового ринку. Регулююча роль його полягає у застосуванні в основному трьох методів:реєстрації, ліцензування та контролю за страховою діяльністю. В ходіреєстрації з'ясовується професійна придатність страховика, йогофінансовий стан. Призначення ліцензування полягає у перевірціпідготовленості страхової організації до проведення страхової діяльностіта у визначенні сфери цієї діяльності У процес засвоєння цього питаннярекомендується ознайомитися з Інструкцією про порядок видачі суб'єктампідприємницької діяльності ліцезій на здійснення страхової діяльності натериторії України. Здійснення контролю з боку Укрстрахнагляду сприяєпідтриманню правопорядку в галузі Діюча нормативна система регулює страхову діяльність як у цілому, так іза окремими її напрямками й питаннями. Законодавче регулювання страховоїдіяльності в Україні має певну специфіку, яка значною мірою накладаєсвої особливості в цілому на систему правового забезпечення. Програмоюрозвитку вітчизняного страхового ринку до 2005 року передбачаєтьсяподальший розвиток законодавчої та нормативної бази, розробка йприйняття низки законодавчих актів, які розвивають страховезаконодавство України і наближають його до міжнародних стандартів. Державне регулювання дуже є важливе і для проведення послідовноїполітики стосовно форм, методів та масштабів участі іноземного капіталув страховому бізнесі на території України. Ключові положення та поняття для засвоєння 1. Необхідність та зміст державного регулювання страхової діяльності 2. Шляхи наближення законодавчої і нормативної бази зі страхування доміжнародних стандартів. 3. Тенденції збільшення обсягів статутного фонду страховиків. 4. Функції, права та обов'язки Комітету у справах нагляду за страховоюдіяльністю. 5. Методи державного регулювання страхової діяльності 6. Умови і порядок ліцензування страхової діяльності 7. Санкції до страхових компаній за результатами перевірокУкрстрахнагляду. Рекомендована література Основна:2, 7, 8, 9,15,16,17,18,19.  Додаткова:.l, 12, 13, 19, 20, 29, 34, 35.
Розділ З. Галузі страхування Тема 7. Особисте страхування Міні-лексикон Особисте страхування, страхування життя, змішане страхування, нещаснийвипадок, вигодонабувач, відмова у виплаті страхового відшкодування,добровільне страхування, довгострокове страхування, застрахований,індивідуальне страхування, колективне страхування, медичне страхування,асистанс Перед вивченням кожної теми, яка стосується окремого виду страхування,доцільно згадати функції та принципи страхування і засвоєний матеріалтеми "Класифікація страхування". Слід зазначити, що особисте страхування є однією з галузей страхуваннята домінуючим видом страхування у світі Воно зумовлено ризиковимхарактером діяльності людей різних професій, підвищеним ступенем ризику,пов'язаним із погіршенням довкілля, зростанням питомої ваги людейпохилого віку в загальній кількості населення. Метою особистогострахування є організація страхового захисту окремих громадян на випадоквиникнення різних подій, що відбиваються на їх житті, здоров'ї тапрацездатності Особисте страхування включає три підгалузі: страхування життя,страхування від нещасних випадків та медичне страхування. Особливу увагу треба звернути на те, що страхування життя є особливимвидом страхування, який містить у собі функції захисту і накопичення.Відповідно існують і певні особливості договорів страхування. Страхування життя передбачає відповідальність страховика щодо здійсненнястрахових виплат у разі:  смерті застрахованої особи;  дожиття застрахованої особи до закінчення строку дії договорустрахування;  досягнення застрахованою особою пенсійного віку (страхування додатковоїпенсії) або віку, який визначений у договорі страхування;  настання події в житті застрахованої особи, яка обумовлена у договорістрахування (укладання шлюбу, народження дитини, смерть близького родичазастрахованої особи - дружини, чоловіка, дітей, батьків). Умови договору страхування життя можуть додатково передбачати обов'язокстраховика здійснити страхові виплати у разі:  хвороби застрахованої особи;
 тимчасової непрацездатності застрахованої особи внаслідок нещасноговипадку;  стійкої непрацездатності (інвалідності) застрахованої особи внаслідокнещасного випадку. Розглядаючи страхування від нещасних випадків, слід мати на увазі, що церизиковий вид страхування, який суттєво відрізняється віднакопичувального довгострокового страхування життя та передбачає виплатустрахової суми лише при настанні страхового випадку. Виплати страховоїсуми або повернення сплачених внесків по закінченні терміну дії договорустрахування не передбачається. Страхування від нещасних випадків можемати обов'язкову або добровільну форму. Обов'язкове особисте страхуваннязалежно від джерела сплати страхових платежів поділяється на державнеобов'язкове та обов'язкове. Перелік їх визначається Законом України "Прострахування". Добровільне страхування здійснюється на підставі договоруміж страховиком та страхувальником на основі правил, що враховуютьособливості як індивідуального страхування громадян, так і колективногострахування працівників від нещасних випадків за рахунок коштівпідприємств. Особлива увага у вивченні цієї теми приділяється медичному страхуванню,яке займає важливе місце у системі заходів щодо поліпшення соціальноїзахищеності громадян і надає їм можливість одержання необхідної,своєчасної та якісної медичної допомоги. Медичне страхування — цестрахування на випадок втрати здоров'я від будь-якої причини, в томучислі у зв'язку із хворобою та нещасним випадком. Суть його полягає втому, що сплативши одноразово страховий внесок значно менший, ніжвартість всіх медичних послуг, громадяни мають змогу протягом певногоперіоду безкоштовно користуватися комплексом медичних послуг.Рекомендується ознайомитись з одним із варіантів концепції медичногострахування в Україні, який надруковано в періодичних виданнях. Назавершення цієї теми, доцільним буде скласти порівняльну характеристикудобровільного та обов'язкового медичного страхування. Це допоможедетально розібрати особливості цього виду страхування та визначитипринципи, на яких воно будується. Ключові положення та поняття для засвоєння 1. Класифікація особистого страхування. 2. Розрахунок страхових тарифів в особистому страхуванні 3. Страхування життя і його основні види. 4. Особливості договорів змішаного страхування життя. 5. Страхування пенсій. 6. Сутність страхування від нещасних випадків.
7. Характеристика окремих видів обов'язкового особистого страхування. 8. Особливості індивідуального та колективного страхування від нещаснихвипадків. 9. Медичне страхування як один з методів поліпшення соціальноїзахищеності громадян. 10. Особливості програм обов'язкового та добровільного страхування. 11. Напрямки розвитку медичного страхування в Україні Рекомендована література Основна:1, 5,8,9,12,13,14, 15,16,17,19. Додаткова:17, 21, 27, 28, 39, 43. Тема 8. Страхування майна Міні-лексикон Майнове страхування, оцінка страхова, аварія, авіаційне страхування,автотранспортне страхування, генеральний поліс, збиток прямий, збитокстраховий, карго страхування, каско страхування, конструктивна загибель,повна загибель, рівень виплат страхового відшкодування, рівеньстрахового відшкодування, рівень страхового забезпечення, системадепозитного страхування, страхування кредитів. Приступаючи до вивчення цієї теми, доцільним буде повторення ранішевивченого питання систем страхового відшкодування, франшизи та матеріалувідносно договорів страхування. Особливу увагу слід звернути навизначення прав та обов'язків страховика і страхувальника при виконаннідоговору страхування. Треба зазначити, що об'єктом страхових відносин цієї галузі страхуваннявиступає майно в різноманітних його видах. Для цілей страхуванняприйнято класифікувати майно за видами господарюючих суб'єктів, якимвоно належить (промислових підприємств; сільськогосподарських підприємств; громадян). Залежно від цього, існуютьдосить суттєві відміни у методах страхування. В першу чергу, треба визначити, що відноситься до складу майна кожного зцих суб'єктів страхових відносин, тобто визначити об'єкти страхування.Надалі слід навчитись розрізнювати види страхових подій, які є основоюдля розробки методів визначення збитку і страхового відшкодування покожній з груп. Особливу увагу необхідно звернути на питання розрахункуставок страхових платежів при страхуванні майна та визначити, яківартісні показники є основою для розрахунку страхового тарифу. Майновестрахування має чітко виражену специфіку. Тут виникає
складна задача оцінки реальної вартості об'єкта страхування тавизначення вартості реального збитку. Оскільки величина збитку -випадкова та може бути досить низькою, виникають сумніви у доцільностівимагати відшкодування малих збитків. Так з'явилась франшиза, елементдоговору, неможливий у страхуванні життя. Таким чином, за умовами договору майнового страхування страховикзобов'язується за обумовлену договором страхову премію при настанніпередбаченого в договорі страхового випадку відшкодувати страхувальникуспричинені внаслідок цієї події збитки у застрахованому майні або збиткиу зв'язку з іншими майновими інтересами та виплатити страховевідшкодування в межах узгодженої у договорі страхової суми. Особливуувагу слід звернути на те, що страхова сума у майновому страхуванні неможе перевищувати дійсної вартості майна, яке страхувальник бажаєзастрахувати на момент укладання договору страхування. Договірстрахування, за яким виплачено страхове відшкодування, зберігає чинністьдо кінця зазначеного в ньому строку в розмірі різниці між страховоюсумою, обумовленою договором, і сумою виплаченого страховоговідшкодування. Особливу увагу у вивченні теми слід звернути на страхування майнасільськогосподарських підприємств, яке є досить специфічним. Специфіка,в першу чергу, полягає у визначенні об'єктів страхування (врожайсільськогосподарських культур та багаторічних насаджень; дерева іплодово-ягідні кущі та виноградники; сільськогосподарські тварини; будівлі, споруди та сільськогосподарська техніка). Тут снують характернівідміни у визначенні страхових ризиків, страхових сум та платежів,збитку та страхового відшкодування, відміни у договорах страхування.Необхідно чітко усвідомлювати, що головним критерієм відмінності тутвиступає об'єкт страхування. Доцільно звернути увагу, що концепціярозвитку страхування в Україні на період до 2005 року передбачаєуніфікацію умов страхування врожаю сільськогосподарських культур табагаторічних надсаджень у державних, колективних та фермерськихгосподарствах на основі принципу добровільності страхування. Слід зазначити, що винахід складних та високовартісних промисловихтехнологій, створення та використання яких тягне за собою високий ризиквиникнення аварій і катастроф, що загрожують значними збитками їхвласникам, призвело до з'явлення особливого виду майнового страхування -страхування технічних ризиків, котре пов'язано з впровадженням новоїтехніки та технології. Під страхуванням технічних ризиків розуміютьнаступні види страхування: страхування будівельного підприємця від усіхризиків; страхування всіх монтажних ризиків; страхування машин; страхування електронних пристроїв. Їх можна розділитина два напрямки:
 страхування самої техніки, устаткування, технологічних ліній та ін. Навипадок виводу їх зі строю, порушення роботи, загибелі (захист відпрямих збитків застрахованих об'єктів);  страхування від непередбачених несприятливих наслідків, викликанихвпровадженням технічних та технологічних новинок або їх зупиненням тазруйнуванням (захист від побічних збитків у вигляді додаткових витрат танестриманого прибутку). Особлива увага у майновому страхуванні приділяється транспортномустрахуванню як сукупності видів страхування від небезпек, що виникаютьна різних шляхах сполучення (страхування водного транспорту, авіаційнестрахування, страхування наземного транспорту). Страхуваннятранспортного засобу без страхування вантажів, що ним перевозяться, маєназву каско страхування. Обсяг страхової відповідальності, якийнадається за договором страхування каско, докладно викладається увідповідних умовах страхування, що розробляються кожною страховоюкомпанією окремо. Необхідно звернути увагу на те, що об'єктомтранспортного страхування виступає майновий інтерес страхувальника,пов'язаний не тільки із володінням транспортним засобом, але і з йогорозпорядженням, збереженням та використанням. У вивченні цього питаннядоцільно зробити порівняльну характеристику умов страхування устрахуванні різних засобів транспорту. Слід зазначити, що перевезення матеріальних активів транспортнимизасобами може в окремих випадках призвести до збитків їхніх власників,що зумовлює необхідність страхування вантажів (карго страхування). Умовистрахування вантажів, що перевозяться різноманітними видами транспорту,базуються на правилах морського страхування, що сформувалися значнораніше, а відмінність полягає у визначенні специфічності ризиків, яківиникають під час експлуатації різних засобів перевезення. Цей видстрахування є найбільш розробленим та традиційним. Необхідно чіткоусвідомлювати, що договір карго страхування може бути укладено тількипісля детального збору інформації, її аналізу, оцінки та визначенняризику, розміру страхової премії. Важливим питанням цієї теми є страхування особистого майна. З погляду наважливість для задоволення сімейних потреб, майно громадян, за виняткомвласного автомобільного транспорту, як правило, поділяється страховикомна наступні типи об'єктів страхування: житлові приміщення; будівлі та споруди; домашнє майно та предмети домашнього вжитку; тварини, які належать громадянам. Істотно, що відміни у об'єктахстрахування є найбільш суттєвим критерієм у визначенні умов страхування.Вивчення цього питання доцільно здійснювати на детальному розглядіприкладів, наведених у підручнику.
Одним із найбільш складних та специфічних видів страхування як настадії укладання договору, так і протягом всього періоду його дії, єстрахування кредитних та фінансових ризиків. Специфіка його полягає втому, що відповідальність страховика із забезпечення захисту цих ризиківполягає у відшкодуванні страхувальнику втрат, котрі виникли внаслідокнесприятливої, непередбаченої зміни ринкової кон'юнктури та погіршенняінших умов для здійснення кредитних та фінансових операцій. Необхідноз'ясувати, що страхова практика, спираючись на спільні засади кредитногострахування та враховуючи особливості обслуговування цих ризиків,класифікувала кредити за організаційними формами страхування: 1. Страхування товарних кредитів. 2. Страхування кредитів під інвестиції. 3. Страхування споживчих кредитів. 4. Страхування кредитів, виданих під заставу. 5. Страхування кредитів довіри. Для усвідомлення цього питання, залежно від форми кредиту, доцільноз'ясувати, які особи можуть виступати у ролі страхувальника в тому чиіншому випадку, визначити об'єкти страхування, методи та формикредитування, обсяг страхової премії та умови і обсяги страховоговідшкодування. Слід зазначити, що в умовах ринкової економіки банки виконують функціїосновних інститутів фінансового ринку, і така операція банків, якпривернення вкладів (депозитів) фізичних осіб, передбачає перш за всезадачу збереження цих вкладів. Спосіб додаткового захисту інтересіввкладників засновано в ряді країн на створенні системи взаємноївідповідальності комерційних банків (системи депозитного страхування) іпередбачає при цьому використання страхових принципів. Таким чином,сутність системи депозитного страхування (СДС) полягає у створенніцільового фонду, який може витрачатись на відшкодування збитку,спричиненого вкладникам банка, що збанкрутив. Після розкриття поняттяСДС слід визначити типи їх створення, переваги та недоліки. Приопрацюванні цього питання необхідно ознайомитись із Законом України "Пробанки і банківську діяльність" та з Тимчасовим порядком формуваннякомерційними банками фонду страхування фізичних осіб. Слід також звернути увагу на те, що згідно з класифікацією ризиків,пропонованою Першою директивою ЄЕС від 24 липня 1973 року, до групифінансово-кредитних ризиків віднесено крім ризиків, що виявляються узв'язку із наданням кредиту, ризики, які призводять до інших фінансовихзбитків. Найбільш загрозливим у цій групі є ризик втрати прибутку. Приопрацюванні цього питання доцільно визначити види збитків, які охоплюєстрахування від втрат прибутку, та з'ясувати його особливості
Зміст та орієнтація страхування фінансово-кредитних ризиків спричиняєдеякі обов'язкові умови до укладання договорів страхування, якінеобхідно з'ясувати у процесі вивчення матеріалу. Ключові положення та поняття для засвоєння 1. Специфіка страхування майна юридичних осіб. 2. Економічна ефективність страхування сільськогосподарськихпідприємств. 3. Методика розрахунку збитку у рослинництві 4. Особливості страхування технічних ризиків. 5. Характеристика каско і карго страхування. 6. Страхування авіаційних та морських ризиків. 7. Економічне призначення страхування будівель, які належать фізичнимособам. 8. Особливості страхування домашнього майна населення. 9. Страхування тварин, які належать громадянам. 10. Особливості страхування ризику непогашеного кредиту. 11. Зміст страхування відповідальності позичальника за непогашеннякредиту. 12. Мета створення системи депозитного страхування. Рекомендована література Основна:1, 7, 8,9,10, 14,15, 16,17. Додаткова:2, З, 4, 5, 25, 27, 28,42. Тема 9. Страхування відповідальності Міні-лексикон Страхування відповідальності адміністративна відповідальність, гарантіястрахова, матеріальна відповідальність, цивільна (цивільно-правова)відповідальність, "Зелена картка". Моторне (транспортне) страхове бюро,екологічне страхування. Приступаючи до вивчення цієї теми, необхідно з'ясувати, що страхуваннявідповідальності є специфічним видом страхування і суттєво відрізняєтьсявід будь-якого іншого виду страхування. В якості об'єкта страхування тутвиступає відповідальність перед третіми особами, яким може бутиспричинено збиток внаслідок якихось дій або бездіяльностістрахувальника. Таким чином, поруч зі страховиком та страхувальникомтретьою стороною відносин виступають будь-які, не визначені раніше(треті) особи.
Одним із найбільш масових видів страхування є страхування цивільноївідповідальності власників автотранспортних засобів, який у більшостікраїн світу є за формою обов'язковим видом страхування. У процесізасвоєння цього питання слід визначити, чим зумовлюється здійсненнятакого страхування в обов'язковій формі та в чому полягає йогонеобхідність. Слід звернути особливу увагу на те, що зі зростаннямінтенсивності транскордонних автомобільних перевезень загостриласьпроблема фінансових гарантій відшкодування збитків, спричиненихіноземними власниками автотранспортних засобів. Це призвело до створеннясистеми "Зелена картка", яка передбачає взаємне визнання страховогопокриття цивільної відповідальності у міжнародному автомобільному pyсі українах, які входять до складу цієї системи. Для реалізації принципів їїдіяльності у кожній країні-учасниці створюється Бюро, яке виконуєнаступні функції: забезпечення своїх членів-страховиків полісами "Зеленакартка" та врегулювання збитків, що виникають на території певноїдержави з вини іноземного власника автотранспортного засобу, який маєстраховий поліс певного зразка. У процесі засвоєння цього питаннядоцільно буде звернутися до раніше вивченого матеріалу теми "Страховаорганізація", детально розглянути головні завдання та функції Моторного(транспортного) бюро України, визначити його структуру та принципидіяльності Рекомендується також звернутися до діючого Положення проМоторне (транспортне) страхове бюро. У вивченні цієї теми слід звернути увагу на особливості таких видівстрахування, як страхування цивільної відповідальності авіаперевізників,судновласників, страхування відповідальності залізниць. Доцільним будезробити порівняльну характеристику цих видів страхування. У процесі засвоєння цієї теми необхідно звернути увагу на такийспецифічний вид страхування, як страхування відповідальностіроботодавця. Якщо нещасний випадок на виробництві стався не внаслідокгрубої помилки, якої припустився службовець, та навмисного невиконанняним своїх, зобов'язань, йому має бути виплачено компенсацію. Одним із нових видів страхування на страховому ринку України єстрахування відповідальності за якість продукції, який широкорозповсюджено у промислове розвинених країнах та закріплено в нормахміжнародного права. Метою цього виду страхування є захист страхувальникау разі претензій, що їх висувають споживачі його продукції. Слід такожзазначити, що відповідальність за шкоду покладається не тільки навиробника кінцевого продукту або комплектуючих, використаних увиробництві зазначеного продукту, але й на тих, хто безпосередньопропонує цей продукт споживачеві. Тобто, термін "виробник" трактуєтьсядосить широко. Таким чином, страхування відповідальності за якістьпродукції можна поділити на підвиди, залежно
від того, хто виступає в ролі страхувальника (страхуваннявідповідальності товаровиробника за якість продукції, страхуваннявідповідальності продавця за якість продукції та страхуваннявідповідальності виконавця за якість виконаної роботи або послуг).Окремо у вивченні питання необхідно приділити увагу загальним таспецифічним умовам договорів страхування відповідальності за якістьпродукції, залежно від того, хто виступає страхувальником. Важливим питанням цієї теми є питання страхування професійноївідповідальності, яка об'єднує види страхування майнових інтересіврізноманітних категорій осіб, котрі у здійсненні професійної діяльностіможуть завдати матеріальний збиток третім особам. Необхідно звернутиувагу, що відповідальність за помилки або упущення, що їх припустиласяособа під час виконання професійних обов'язків, базується назаконодавчих та нормативних актах, які регламентують зобов'язання сторіну тій чи іншій сфері діяльності Доцільно зазначити, що природа шкодизалежить від характеру професійної діяльності Вдаватися до страхуванняпрофесіонала змушують великі суми позовів та відсутність резервів длятаких виплат, які він потенційно має бути готовий сплатити. Слідзвернути увагу на те, що оцінювання ризиків та розробка умов страхуваннязалежить від виду професійної діяльності яка страхується. Особливе місце у галузі страхування відповідальності займає екологічнестрахування, метою якого є створення страхових фондів для попередженняекологічних аварій та катастроф, відшкодування збитків, спричиненихюридичним та фізичним особам внаслідок забруднення навколишньогосередовища. У процесі засвоєння матеріалу необхідно з'ясувати, щооб'єктом страхових відносин тут виступає будь-який екологічний ризикзабруднення навколишнього середовища та потенційного економічногозбитку, спричиненого ним. Але слід звернути увагу на те, що відміни воб'єктах екологічного страхування є основою його поділу на наступнівиди: 1. Страхування відповідальності на випадок аварійного забрудненнянавколишнього середовища. 2. Майнове страхування фінансових збитків, зумовлених аварійнимзабрудненням навколишнього середовища. 3. Особисте страхування життя, здоров'я, працездатності та пенсійногозабезпечення громадян на випадок настання аварійного забрудненнянавколишнього середовища. Доцільно визначити, що страхування за забруднення довкілля виконуєспецифічні функції, а саме:  формує екологічну відповідальність фізичних та юридичних осіб занаслідки антропогенної діяльності;
 забезпечує компенсаційні гарантії постраждалим, незалежно відфінансового стану винуватця;  стимулює протиаварійні заходи за рахунок диференціації страховихтарифів та ін. На завершення вивчення цього питання слід зробити висновок, щоекологічне страхування необхідно розглядати як один з економіко-правовихважелів безпеки економіки України. Ключові положення та поняття для засвоєння 1. Необхідність страхування відповідальності 2. Характеристика страхування відповідальності 3. Суб'єкти та об'єкти у страхуванні відповідальності 4. Особливості страхування цивільної відповідальності власниківтранспортних засобів. 5. Функції Моторного (транспортного) страхового бюро. 6. Міжнародна система "Зелена картка". 7. Особливості страхування професійної відповідальності 8. Визначення розміру страхового відшкодування у страхуванні професійноївідповідальності 9. Доцільність страхування відповідальності роботодавців. 10. Класифікація страхування відповідальності товаровиробників за якістьпродукції. 11. Зміст та функції екологічного страхування. Рекомендована література Основна:1, 5, 8, 9, 14, 16,17, 19.  Додаткова: 1,14, 20, 28, 40. Розділ 4. Перестрахування Тема 10. Перестрахування і співстрахування Міні-лексикон Перестрахування, співстрахування, перестраховик, цедент, ретроцедент,цесія, ретроцесія, цедування ризику, цесіонарій, перестрахувальний сліп,перестраховування на базі ексцедента збитку, перестраховування на базіексцедента, ліміт відповідальності страховика, комісіяперестраховувальна, квота у страхуванні, ексцедент ризику, ексцедентзбитку, ексцедент збитковості, договір перестрахування, детальнийсертифікат, тантьєма, непропорційне перестрахування, пропорційнеперестрахування, факультативне
перестрахування, облігаторне перестрахування, факультативно-облігаторнеперестрахування. Для усвідомлення цієї теми, в першу чергу, необхідно зазначити, щоперестрахування становить систему економічних відносин, згідно з якоюстраховик, приймаючи на страхування ризики, частину відповідальності заними передає на узгоджених умовах іншим страховикам з метою створеннязбалансованого страхового портфелю, забезпечення фінансової стійкості тарентабельності страхових операцій. Перестрахування не лише захищаєстраховиків, а сприяє захисту самого страхувальника. Після розкриття поняття перестрахування, слід визначити, якимипринципами керується перестрахування та у чому полягає його специфіка. Необхідно звернути увагу на те, що передавання ризиків у перестрахуванняможе здійснюватися постійно або одноразово, що зумовлює відміни уметодах передавання ризиків у перестрахування та в оформленні правовихвзаємовідносин сторін (факультативні; облігаторні; факультативно-облігаторні). Для кращого усвідомлення питання, доцільнозробити порівняльний аналіз методів перестрахування та визначитинедоліки та переваги кожного з них. Окремо у вивченні теми необхідно приділити увагу формам проведенняперестрахувальних операцій. Необхідно з'ясувати, що існує безліч різнихза формою перестраховувальних договорів та немає стандартного, спільногодля всіх страхових компаній договору. У кожному окремому випадкудоговори перестрахування мають свої певні особливості, різнятьсячастками участі у договорі ставками премії, власним утриманням. Слідзазначити, що визначення частки ризику, яку слід залишати на своємуутриманні е складним питанням для практичного перестрахування. Необхіднозвернути увагу на те, що всі договори можна поділити на дві основнігрупи, які відрізняються системою розподілу ризиків міжперестрахувальником і перестраховиком. До них належать пропорційна(квотний договір; договір ексцедента суми; квотно-ексцедентний договір)і непропорційна (договір ексцедента збитку; договір ексцедента збитковості) форми проведення перестрахувальнихоперацій. У вивченні цього питання слід визначити, в яких випадкахвикористовується та чи інша форма перестрахування та як проходитьрозподіл ризиків і премій згідно того чи іншого договору. Доцільнозвернути увагу на особливості, які враховуються в укладанні кожногоокремого виду договору. Завершуючи вивчення питання перестрахування необхідно, з'ясувати якіособливості притаманні перестрахуванню ризиків у нерезидентів, тавимоги, що ставляться до перестрахування цих ризиків. Для цього
рекомендується ознайомитися з діючим законодавчим та інструктивнимматеріалом. Особлива увага в цьому розділі призначається питанню співстрахування,тобто страхуванню, коли декілька страховиків беруть участь певнимичастками у страхуванні одного й того ж самого ризику. Для кращогоусвідомлення матеріалу доцільно зробити порівняльну характеристику такихкатегорій, як страхування, перестрахування та співстрахування, визначитивідміни між ними та спільні риси. На завершення теми треба звернути увагу на те, що перестрахові компаніїможуть створювати свої об'єднання (пули). У вивченні цього питання слідвизначити види таких пулів, головні принципи організації та завдання,які вирішуються шляхом їх створення. Ключові положення та поняття для засвоєння 1. Мета й економічна сутність перестраховування. 2. Функції перестраховування. 3. Особливості методів перестрахування. 4. Специфіка договорів перестрахування. 5. Зміст факультативного перестрахування. 6. Характеристика облігаторного перестрахування. 7. Особливості факультативно-облігаторного перестрахування. 8. Порівняльний аналіз методів перестрахування. 9. Зміст активного та пасивного перестраховування. 10. Умови пропорційного перестрахування. 11. Характеристика квотного перестрахування. 12. Умови договору ексцедентного перестрахування. 13. Механізм здійснення квотно-ексцедентного договору. 14. Умови використання непропорційного перестраховування. 15. Сутність співстрахування та механізм його застосування. 16. Особливості становлення ринку перестрахування в Україні Рекомендована література  Основна: 1, б, 7, 8, 9, 14, 16, 17, 19. Додаткова:1, 15, 16, 23. 41.
Розділ 5. Основи фінансової діяльності страховика Тема 11. Доходи, витрати і прибуток страховика Міні-лексикон Валовий дохід страховика, валюта страхування, витрати страховика, доходивід страхової діяльності, збитковість страхової суми, норми доходності,прибуток балансовий, прибуток від діяльності по страхуванню життя,прибуток від інвестицій, прибуток від страхової діяльності, прибуток утарифах, собівартість страхових операцій, фінансовий результат страховихоперацій. У вивченні цієї теми слід ознайомитися з діючим інструктивним танормативним матеріалом, який стосується формування доходів, витрат таприбутку страховика. Як відомо з попередніх засвоєних тем курсу,головною особливістю діяльності страхової компанії є те, що страховикспочатку акумулює кошти, які надходять від страхувальника створюючинеобхідний страховий фонд, і тільки після цього здійснює витрати,пов'язані з компенсацією збитків за укладеними страховими угодами. Слідвідрізняти доходи страховика, які він може отримувати безпосередньо відстрахових операцій, інвестиційної діяльності, та доходи, які неналежать, ні до страхових ні до інвестиційних, наприклад, доходи відздавання майна в оренду, консультаційної діяльності та ін. Для того, щобз'ясувати основу формування кожного з цих видів доходу, доцільноповторити раніше вивчені теми третього розділу курсу, згадати, яквизначається страхова сума і страховий тариф з кожного виду страхування,та їх залежність від форм проведення. Після розкриття поняття "доходи" необхідно з'ясувати, що у процесірозподілу страхового фонду формуються витрати страховика, склад іструктуру яких визначають два взаємопов'язаних процеси: погашенняобов'язків перед страхувальниками та фінансування діяльності страховика.У зв'язку з цим у вітчизняній страховій практиці прийнято наступнукласифікацію витрат:  виплати страхового відшкодування і страхових сум;  відрахування в запасні фонди та резерви внесків;  відрахування на попереджувальні міроприємства;  витрати на ведення справи;  інші витрати, що включаються до собівартості страхових послуг. Особливу увагу треба звернути на специфіку визначення собівартостістрахових операцій. Доцільно визначити, що окрім вищезазначених витратстрахової компанії існують витрати, пов'язані із забезпеченням процесуінвестування та розміщенням тимчасово вільних коштів, і витрати,
пов'язані з одержанням доходів, від інших (крім страхових іінвестиційних) господарських операцій. Необхідно з'ясувати, що способом порівняння доходів і витрат страховиказа певний звітний період визначається фінансовий результат йогодіяльності, який є головним показником ефективності роботи компанії.Слід зазначити, що під фінансовим результатом страхових операційрозуміють вартісну оцінку підсумків господарювання страховика. Доцільнозвернути увагу, що він визначається як по страхових операціях у цілому,так і по кожному виду страхування окремо. Необхідно з'ясувати, що визначення фінансового результату діяльностістрахових компаній має свою специфіку, тобто може набувати формиприбутку або збитку. В опрацюванні цього питання необхідно детальнорозглянути механізм формування прибутку та чітко усвідомлювати, щобалансовий прибуток страховиків поділяється на прибуток від страховоїдіяльності, від інвестиційної діяльності та прибуток від інших операцій.Балансовий прибуток страховика розподіляється за спільними для всіхсуб'єктів підприємницької діяльності принципами. Особливу увагунеобхідно звернути на те, що прибуток страховиків для цілейоподаткування не визначається. Згідно чинного податкового законодавства, страховики, як і будь-якийсуб'єкт господарювання, повинні сплачувати загальнодержавні та місцевіподатки і збори. Слід звернути увагу на їх розміри та джерела сплати.Більш детально необхідно розглянути питання оподаткування прибуткустрахової компанії, для опрацювання якого треба звернутися до ЗаконуУкраїни "Про оподаткування прибутку підприємств". Доцільно визначитипоказники прибутку, ставки податку на прибуток та пільги, передбаченіцим Законом. Ключові положення та поняття для засвоєння 1. Визначення та склад доходів страховика. 2. Класифікація доходів страховика та їх характеристика. 3. Склад та економічний зміст витрат страховика. 4. Поняття собівартості страхової послуги. 5. Визначення та класифікація прибутку страховика. 6. Поняття валового доходу страхової компанії. 7. Особливості оподаткування страхової організації. Рекомендована література Основна: 1, 2, 4, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 15, 17, 18, 19. Додаткова: 9, 10. 12, 13, 18, 20, 25, 26, 33, 36, 37, 38.
Тема 12. Фінансова надійність страхової компанії Міні-лексикон Активи страховика, резерви вільні, резерви страхові, резерви технічні,рентабельність страхових операцій, фонд резервний, фонди резервніцентралізовані, фонд страхових гарантій, нормативний запасплатоспроможності. Тема "Фінансова надійнсть страхової компанії" є заключною підсумковоютемою курсу "Страхування". В опрацюванні теми необхідно враховуватиспецифіку кожного окремого виду страхування. Тому, перш ніж приступитидо роботи над матеріалом, доцільно буде повторити попередні засвоєнітеми курсу. Необхідно з'ясувати, що під фінансовою стійкістю страхової компаніїрозуміють такий стан (кількість та якість) її фінансових ресурсів, якийзабезпечує платоспроможність та подальший розвиток організації в умовахризику, пов'язаного зі страховим захистом страхувальників, та дає змогустраховикові виконати всі зобов'язання за будь-яких несприятливихобставин. Слід звернути увагу на те, що стан надійності страховоїкомпанії формується під впливом факторів, різноманітних за характером(економічна політичні, географічні) та за ступенем впливу. Вонапов'язана з тарифною, фінансовою, інвестиційною та перестрахувальноюполітикою страховика. В основі її забезпечення лежать раціональнівеличини тарифних ставок (вигідні страховику й прийнятні длястрахувальників), необхідний рівень концентрації коштів у страховомуфонді, збалансований страховий портфель, величина страхових резервів,адекватних сумі взятих страховиком на себе зобов'язань, розміщеннястрахових резервів та здійснення перестрахування як методу забезпеченняфінансової надійності Потрібно звернути увагу на те, що зростання прибутковості йрентабельності роботи страхової організації досягається через постійнуузгодженість її доходів та витрат у цілому по страховому фонду.Стабільним перевищенням обсягів доходів над витратами досягаєтьсяфінансова стійкість переважної більшості страхових операцій. Основоюфінансової стійкості страхових операцій є збалансований страховийпортфель, забезпечення його однорідності за обсягом страхової сумиоб'єктів та за відповідною їм сукупністю ризиків. Слід зазначити, що для оцінки фінансового стану та рівняплатоспроможності страхових організацій використовується великакількість показників: 1. Загальні показники платоспроможності 2. Показники достатності власних коштів. 3. Показники достатності величини технічних резервів.
4. Показники, які характеризують ступінь участі перестраховиків удоговорах, укладених страховою організацією. 5. Показники ліквідності страхової компанії. 6. Показники, які обмежують відповідальність страховиків заіндивідуальним ризиком. 7. Показники, які характеризують динаміку змін обсягів страховихвнесків. 8. Результати інвестиційної діяльності страхових організацій. 9. Загальні фінансові результати діяльності за звітний період. Таким чином, на підставі аналізу та порівняння зазначених показниківможна визначити фінансовий стан страхової організації. Ключові положення та поняття для засвоєння 1. Фінансова структура страхової компанії 2. Формування та структура страхових резервів. 3. Методи забезпечення фінансової стійкості страхової організації. 4. Економічні показники розвитку страхування. 5. Поняття страхового портфелю, його структура й величина. 6. Склад технічних резервів страховика. 7. Визначення мети фінансового планування страхової організації. 8. Характеристика факторів, які впливають на ефективність страховоїдіяльності 9. Критерії і показники економічної ефективності страхової діяльності 10. Порядок обчислення фактичного та нормативного запасуплатоспроможності страховика. Рекомендована література Основна: 1, 2, 6, 8, 9, 11, 15, 17, 18, 19. Додаткова: 7, 10, 18, 20, 24, 26, 29, 34, 36, 38. Література Основна: 1. Базилевич В.Д., Базилевич К.С. Страхова справа. - К.: Тов. "Знання",КОО, 1997. - 216с. 2. Внукова Н.Н. Практика страхового бизнеса. - К.: Либра, 1994. - 75 с. 3. Воблый К.Г. Основы экономики страхования. - М.: АНКИЛ, 1993.- 226 с.
4. Ефимов С.А. Деловая практика страхового агента и брокера: Учебноепособие.-М.: Страховой полис ЮНТНН, 1996.-416с. 5. Ефимов С.Л. Энциклопедический словарь. Экономика и страхование. -М.:Церих-ПЭЛ, 1996, - 528 с. 6. Журавлёв Ю.М. Словарь-справочник терминов по страхованию иперестрахованию. - М.: АНКИЛ, 1992. - 175 с. 7. Журавлёв Ю.М., Секерж И.Г. Страхование и перестрахование: теория ипрактика. - М.: АНКИЛ, 1993. - 184 с. 8. Законодавство України про страхування //Бюлетень законодавства іюридичної практики України. - К.: Юрінком, 1997. - 368 с. 9. Заруба О.Д. Страхова справа: Підручник.-К.: Знання, 1998. - 321 с. 10. Клапків М.С. Кредитно-страховий альянс. - Тернопіль: Збруч, 1995. -135с. 11.Орланюк-Малицкая Л.А. Платежеспособность страховой организации.-М.:АНКИЛ, 1994. - 56 с. 12.Саркисов С.Э. Личное страхование. - М.: Финансы и статистика, 1996.-96с. 13.Семенков А.В., Чернов А.Ю. Медицинское страхование. - М.:Финстатинформ, 1993. - 128 с.  14.Страхование от А до Я. Книга для страхователей /Под ред.Л.И.Корчевской, К.Е. Турбиной. - М.: Инфра-М, 1996. - 624 с. 15.Страховое дело: Учебник /Под ред. Рейтмана Л.И. - М.: Рост, 1992. -530 с. 16.Страховой портфель: Кн. предпринимателя. Кн. страховщика. Кн.страхового менеджера /Ред. Ю.Б.Рубин, В.И.Солдаткин. - М.: СОМИНТЭК,1994. - 628 с. 17.Страхування: Підручник/За ред. Осадця С.С. - К.: КНЕУ, 1998. -526 с. 18.Сухов В.А. Государственное регулирование финансовой устойчивостистраховщиков. - М.: АНКИЛ, 1995. - 80 с. 19.Шахов В.В. Страхование: Для вузов. - М.: Страховой полис, ЮНИТИ,1997.-311с. Додаткова: 1. Александров А.А. Страхование. - М.: Приор, 1998. - 186 с. 2. Александрова Т.Г., Мещерякова О.В. Коммерческое страхование:Справочник. - М.: Ин-т новой экономики, 1996. - 254 с. 3. Аленичев В.В. Страхование кредитных и иных финансовых рисков.Практическое руководство /Изд. 2-е, исп. и доп.-М.: АО "Ист-Сервис",1994.-192 с.
4. Аленичев В.В., Аленичева Т.Д. Страхование валютных рисков,банковских и экспортных коммерческих рисков. - М.: Ист-Сервис, 1994.-114с. 5. Аленичев В.В. Страхование кредитных и валютных рисков. -М.:ЮНИС,1993.-7бс. 6. Амоша А.И. Дифференциация тарифных ставок обязательногогосударственного страхования. - Донецк: ИЭП, 1994. - 40 с. 7. Базилевич В.Д. Страховий ринок: Навч. посібник. - К.: КДТЕУ, 1998.-205с. 8. Балабанов И.Т. Риск-менеджмент. - М.: Финансы и статистика, 1996.-192с. 9. Бланк И.А. Инвестиционный менеджмент. - К.: МП "ИТЕМ" ЛТД "ЮнайтедТрейд Лимитед", 1995. - 448 с. 10.Бурроу К. Основы страховой статистики: Пер. с нем. - М.: АНКИЛ,1996.-97 с. 11.Вітлінський В.В., Наконечний C.I. Ризик у менеджменті - К.:Борисфен,1996.-336 с. 12.Гвозденко А.А. Основы страхования. - М.: Финансы и статистика, 1998.- 304 с. 13. В.Ефимов С.Л. Организация управления страховой компанией: теория,практика, зарубежный опыт. - М.: Рос. юридич. издат. "Дом", 1995. -147с. 14. Журавлёв Ю.М. Страхование профессиональной ответственности. - М.:ЮНИС, 1991.-67 с. 15.Журавлёв Ю.М. Формы и методы проведения перестраховочных операций.Основные виды перестраховочных договоров. - М.: ЮНИС, 1993. - 82 с. 16.Журавлев Ю.М. Страхование во внешнеэкономических связях. - М.: СОАНКИЛ, 1993.-74 с. 17.Заруба О.Д. Основи страхування: Посібник. - К.: Українсько-фінськийінститут менеджменту і бізнесу, 1995. - 180 с. 18.Заруба О.Д. Основи фінансового аналізу та менеджменту. - К.: Пошук,1995. 19.3убец А.Н. Страховой маркетинг. - М.: АНКИЛ, 1998. - 249 с.20.Идельсон В.Р. Страховое право. - М.: АНКИЛ, 1994. - 112 с. 21 .Кагаловская Э.Т., Левант Н.А. Справочное пособие по личномустрахованию. - М.: ЮНИС, 1993. - 133 с. 22.Кагаловская Э.Т., Левант Н.А. Справочное пособие по медицинскомустрахованию в России. - М.: ЮНИС, 1993. - 63 с. 23.Камыкина М.Г., Солнцева Е.Е. Перестрахование. Практическоеруководство для страховых компаний. - М.: АО "ДИС", 1994. - 216 с.
24.Клоченко Л.Н., Юлдашев Р.Т. Руководство по организации страховойкомпании:0пыт зарубежного страхования. - М.: АНКИЛ, 1997. - 110 с. 25.Краснова И.А. Страховые фонды и финансово-кредитные отношения. -М,:АНКИЛ, 1993.-78 с. 26.Кузьминов Н.Н. Особенности бухгалтерского учёта в страховыхкомпаниях. - М.: Финстат-информ, 1997. - 112 с. 27.Манэс А. Основы страхового дела. - М.: АНКИЛ, 1992. - 112 с. 28.Плешков А.П., Орлова И.В. Очерки зарубежного страхования. - М.:АНКИЛ, 1997.-200 с. 29.Рудницкий В.В. Экономика и организация страхового дела. - СПб.:Изд-во СПбУЭФ, 1993. - 136 с. 30.Рябикин В.И. Актуарные расчёты. - М.: Финстатинформ, 1996. - 87 с. 31.Рэдхэн К., Хьюс С. Управление финансовыми рисками: Пер. с англ.-М.:ИНФРА-М,199б.-288с. 32. Турбина К.Е. Общества взаимного страхования.-М.: АНКИЛ, 1994 -56с. 33.Турбина К.Е. Инвестиционный процесс и страхование инвестиций отполитических рисков. - М.: АНКИЛ, 1995. 34. Фёдорова Т.А. Страхование в условиях рыночной экономики: принципы ипрактика: Учеб. пособие. - СПб.: Изд-во СПбУЭФ, 1995. -112с. 35.Фурсов Д.А. Подготовка дела к судебному разбирательству. Страхование:Пособие для судей арбитражных судов. - М.: ИНФРА-М 1997.-240 с. 36. Харитонов С. Бухгалтерский учёт в страховых организациях. - М.: Рос.юрид. издат. "Дом", 1995. - 128 с. 37.Хелферт Э. Техника финансового анализа: Пер. с англ. - М.: Аудит,ФНИТИ,1996.-663с. 38.Хэмптон Д.Д. Финансовое управление в страховых компаниях: Пер. сангл. - М.: АНКИЛ, 1995. - 263 с. 39.Четыркин Е.М. Пенсионные фонды. Зарубежный опыт для отечественныхпредприятий, актуарные расчёты. - М.: АО "АРГО", 1993.-100 с. 40.Экологическое страхование. Вопросы теории и практики. - М., 1995.-110с.  41 .Экономика страхования и перестрахования. - М.: АНКИЛ, 1996. - 224 с. 42.Юлдашов Р.Т. Страхование в промышленности (опыт страхового рынкаФРГ), - М.: АНКИЛ, 1993. - 123 с. 43.Юлдашов Р.Т. Социальное и личное страхование (опыт страхового рынкаФРГ). - М.: АНКИЛ, 1994. - 124 с.

file_name: Загальні методичні рекомендації до курсу.doc

alt: Слід зазначити, що виникнення страхування, як соціального інституту, було закономірним наслідком вдосконалення превентивних форм постійної боротьби людини з оточуючими небезпечностями

alt: Страхові фонди як матеріальна основа страхового захисту та його форми

alt: Тема 3. Страхові ризики та їх оцінка

alt: Після розкриття поняття страхового ринку, доцільно самостійне опрацювання питання впливу основних економічних законів (вартості попиту та пропозиції, конкуренції) на його формування та функціонування

alt: Порядок створення нових або реорганізації снуючих страхових компаній регулюється як загальними законами, так і страховим законодавством

alt: Комітет у справах нагляду за страховою діяльністю (Укрстрахнагляд)

alt: Розділ З. Галузі страхування Тема 7

alt: Розглядаючи страхування від нещасних випадків, слід мати на увазі, що це ризиковий вид страхування, який суттєво відрізняється від накопичувального довгострокового страхування життя та передбачає виплату…

alt: Оскільки величина збитку - випадкова та може бути досить низькою, виникають сумніви у доцільності вимагати відшкодування малих збитків

alt: На випадок виводу їх зі строю, порушення роботи, загибелі (захист від прямих збитків застрахованих об'єктів); страхування від непередбачених несприятливих наслідків, викликаних впровадженням технічних та технологічних…

alt: Одним із найбільш складних та специфічних видів страхування як на стадії укладання договору, так і протягом всього періоду його дії, є страхування кредитних та фінансових…

alt: Зміст та орієнтація страхування фінансово-кредитних ризиків спричиняє деякі обов'язкові умови до укладання договорів страхування, які необхідно з'ясувати у процесі вивчення матеріалу

alt: Одним із найбільш масових видів страхування є страхування цивільної відповідальності власників автотранспортних засобів, який у більшості країн світу є за формою обов'язковим видом страхування

alt: Окремо у вивченні питання необхідно приділити увагу загальним та специфічним умовам договорів страхування відповідальності за якість продукції, залежно від того, хто виступає страхувальником

alt: На завершення вивчення цього питання слід зробити висновок, що екологічне страхування необхідно розглядати як один з економіко-правових важелів безпеки економіки

alt: Для усвідомлення цієї теми, в першу чергу, необхідно зазначити, що перестрахування становить систему економічних відносин, згідно з якою страховик, приймаючи на страхування ризики, частину відповідальності…

alt: Особлива увага в цьому розділі призначається питанню співстрахування, тобто страхуванню, коли декілька страховиків беруть участь певними частками у страхуванні одного й того ж самого ризику

alt: Необхідно з'ясувати, що способом порівняння доходів і витрат страховика за певний звітний період визначається фінансовий результат його діяльності, який є головним показником ефективності роботи компанії

alt: Показники, які характеризують ступінь участі перестраховиків у договорах, укладених страховою організацією

alt: Аленичев В.В., Аленичева Т.Д. Страхование валютных рисков, банковских и экспортных коммерческих рисков

alt: Клоченко Л.Н., Юлдашев Р.Т. Руководство по организации страховой компании:0пыт зарубежного страхования


extracted_text:
“АФРИКА”.
Цель: Учить различать звуки Р - Рь, Л - Ль в словах. Обогащать
словарный запас детей по теме “Животный мир жарких стран”.
Ход: Дети получают предметные картинки животных.
Логопед предлагает помочь этим животным расселиться по Африке. Те животные, в
названии которых есть звук “Р” или “Рь”, живут в оранжевой
части Африки. Животные, в названии которых есть звук “Л” или “Ль”, живут в малиновой
части Африки, а те животные, в названии которых есть два сонорных звука “Л” или
“Ль” и “Р” или “Рь”, живут в светло-розовой части Африки

alt: АФРИКА ”. Цель: Учить различать звуки

title: Дидактическая игра "Африка"


extracted_text:
Тренинговое занятие
         для 4 класса
           на тему:
 «Дружба начинается с
           улыбки»

Подготовила: Мусаева Асият Магомедзапировна,                                               педагог-психолог МКОУ СОШ № 3
                               г.Кизилюрт

                                «Дружба
начинается с улыбки»

Описание: предоставляю Вашему вниманию конспект внеклассного
мероприятия проведённое в 4 классе в тренинговой форме.
Цель: формирование коммуникативной компетенции
учащихся начальной школы.
Задачи:
• способствовать формированию позитивного настроя между одноклассниками по
средствам невербальной коммуникации
• способствовать формированию добрых
взаимоотношений между учащимися
• развивать чувства единства и сплоченности,
чувство принадлежности к классному коллективу
• воспитывать чувства сопереживания,
доброжелательного отношения к одноклассникам
• воспитывать толерантность, терпимость и
уважение к одноклассникам
Форма проведения: тренинг
Оборудование:фонограмма с песней «улыбка» из мультфильма «Крошка енот»,
раздаточный материал цветы настроения, цветная бумага, ножницы, клей.
Ход мероприятия:
Упражнение «Цветок моего настроения»
Педагог-психолог: Ребята вы знаете, что наше настроение бывает разным.
Давайте, сравним наше настроение с цветками. У каждого из вас на партах лежат
цветы – настроения, посмотрите на них внимательно и выберете тот цветок,
который соответствует Вашему настроению.
Учащиеся рассматривают пиктограммы (цветов - настроения),
определяют изображённые на них эмоции. А затем каждый из учащихся выбирает один
из цветков настроения, который соответствует его настроению на данный момент, и
объясняют свой выбор.

Педагог-психолог: Как мне приятно, что у вас в основном у
всех хорошее настроение и ваших цветочках, которые вы выбрали красивая и добрая
улыбка.
Упражнение «Дружба
начинается с улыбки»
Педагог-психолог: Все мы знаем, что без друзей очень плохо, а
как вы думаете, какой самый простой способ завести себе друзей?
Учащиеся вспоминают и перечисляют способы, с помощью
которых можно завести друзей.
Педагог-психолог: Все перечисленные вами способы хороши, но есть
самый простой и самый действенный способ для приобретения друзей – это…
Сейчас я вам загадаю загадку автор, которой
Елена Осипова отгадка, на которую и будет этот способ.
Если ты её подаришь,
То счастливей каплю станешь.
Она мигом обернётся,
И к тебе скорей вернётся.
Грусть она прогонит махом,
Словно фея крыльев взмахом.
На неё ты не скупись,
С каждым ею поделись.
И на праздник на большой
Поважней она любой
Хоть конфетки, хоть открытки.
Говорим мы об ...
Учащиеся: Улыбке!
Педагог-психолог: правильно улыбка! Вот сейчас я вам
предлагаю взять друг друга за руки, посмотреть друг другу в глаза и молча
улыбнуться.
Упражнение
выполняется под песню из мультфильма «Крошка енот» «Улыбка» на музыку В.
Шаинского и слова М. Пляцковского.
Педагог-психолог: Ребята ответьте, пожалуйста, какие вы испытывали
чувства когда, улыбаясь своим одноклассникам? А какие у вас были ощущения,
когда вам улыбались одноклассники?
Учащиеся делятся своими впечатлениями.
Педагог-психолог: Вам было всем приятно, когда вы и вам
улыбались. Вот и запомните пережитые вами сейчас ощущения. Ведь улыбка – самое
лучшее противоядие, которое могла создать природа от всех неприятностей.
«Мозговой штурм».
Дружба это...
Учащимся предлагается
подумать над следующим вопросом:
Ребята, как вы понимаете слово «дружба» и кто
такой по вашему "друг"?
Учащиеся после небольшого размышления
высказываются.
Педагог-психолог подводит итог обсуждения и дает следующие определение
понятий «дружба» и «друг»
Дружба – это когда люди хотят быть вместе, когда они интересуют друг друга,
доверяют друг другу. Дружба нужна взрослым и детям в любой жизненной ситуации.
Друг – это человек, который поддерживает тебя, может
понять, помочь в трудную ситуацию, который разделяет с тобой все радости и
горести.
Но нужно учитывать что, дружба между людьми
возможна только при соблюдении ими определенных правил дружбы. Самым важным из этих
правил является уважение прав друг друга, и не мало важным является терпимость
к другому человеку.
(Вместе с учащимися выводятся следующие правила
дружбы)
Правила дружбы:
• Не ссориться
• Уступать
• Не бояться просить прощения, если обидел друга
• Быть вежливым
• Не злиться
• Помогать другу
• Быть честным
• Быть внимательным
Педагог-психолог. Существует еще много правил дружбы, но это
самые основные. И если вы их будете соблюдать, то сможете стать настоящими
друзьями любому человеку.
Одно из перечисленных выше правил это быть
внимательным к своему другу, а как вы думаете, что это значит?
Учащиеся приводят свои объяснения
Педагог-психолог обобщает высказывания учащихся.
Все правильно, быть внимательным к своему другу,
это в первую очередь видеть, какое настроение у вашего друга. А вы умеете
определять эмоциональное состояние своих друзей-одноклассников? Вот сейчас мы и
проверим.
Упражнение
"Угадай эмоцию друга"
Один из учащихся подходит и вытаскивает карточку
с названием того или иного эмоционального состояния (например, радость, горе,
веселье, страдание, сострадание, удивление и так далее), и показать его с
помощью невербальных средств общения. Другие учащиеся должны догадаться, какое
эмоциональное состояние им продемонстрировал их одноклассник. Тот, кто отгадает
первым, выходит следующим, для загадывания эмоционального состояния.
Педагог-психолог: Ребята скажите, пожалуйста, какое
эмоциональное состояние человека вам нравится больше всего? (учащиеся чаще
всего отвечают, что им больше нравится эмоции радость). А с помощью чего вы
определяете, это состояние?
Учащиеся. С помощью улыбки на лице.
Педагог-психолог: Так как вы думаете, в чем же секрет улыбки?
Учащиеся высказывают свои соображения.
Педагог-психолог подводит итог.
• Когда люди часто улыбаются, они становятся еще
красивее.
• Мировые учёные подсчитали, что 80 процентов
успеха в жизни человека во многом зависит от его умения общаться с улыбкой.
• Важно не забывать уметь улыбаться окружающим,
так как это помогает нам доброжелательно относиться друг к другу и помогает
приобрести много друзей.
• С помощью доброй улыбки можно поднять своё
настроение и настроение окружающих нас людей.
• Ученые говорят, что пять минут смеха может
продлить жизнь человека на один год.
Разрешите мне вам дать ряд советов:
• Каждое утро не забывайте улыбаться себе -
улыбайтесь перед зеркалом.
• Постарайтесь на видном месте поместить
фотографию или картинку улыбающихся людей.
• Не забывайте дома, на улице, в школе, чаще
улыбайтесь своим родителям, друзьям, учителям.
• Помните - улыбаясь, вы улучшаем своё здоровье
и делаете лучше окружающую нас жизнь.
Не
забывайте, улыбайся, когда здороваетесь с людьми.
Упражнение «Цветок
дружбы»
Педагог-психолог: Надеюсь, вы все со мной согласитесь, что
дружба это самое важное и лучшее, что есть в жизни человека. Дружбой надо
дорожить и ее обязательно надо ценить. Сейчас я предлагаю вам сделать цветок
нашего дружного класса.
Педагог-психолог показывает учащимся круг
основание цветка, на котором написан цветок 4 класса.
Сейчас каждый из вас возьмёт цветную бумагу
такого цвета, который ему больше всего нравится и обведет на ней свою ладонь,
затем вырежете из цветной бумаги эту ладонь и на ней напишите свои добрые
пожелания, своим друзьям-одноклассникам.
Учащиеся выполняют задание. Затем все эти ладошки приклеиваются к основанию
цветка, и он вывешивается на доску.
Педагог-психолог: Красивый у нас получился цветок дружбы
нашего класса? Вам он нравится?
Учащиеся делятся своими впечатлениями.
Упражнение «Я рад,
что у меня есть такой друг как ты, потому что…»
Педагог-психолог: А в завершении нашего сегодняшнего занятия
я предлагаю вам поучаствовать в приятной церемонии, которая сможет помочь вам
выразить все свои дружеские чувства к одноклассникам.
Учащиеся становятся в круг, один из них выходит в центр круга. Другие учащиеся
все по очереди подходят к нему, пожимают руку и говорят: «Я рад, что у меня
есть такой друг как ты, потому что…» и заканчивают это приложение на свое
усмотрение.
Педагог-психолог: На этом наше сегодняшнее занятие закончено.
Спасибо всем за активное участие в нем. До новых встреч.

file_name: тренинг 4 кл.docx

alt: Тренинговое занятие для 4 класса на тему : «

alt: Дружба начинается с улыбки»

alt: Помогать другу • Быть честным •

alt: Разрешите мне вам дать ряд советов: •