extracted_text:
Міністерство освіти і науки, молоді та спорту
України
Харківський національний університет радіоелектроніки

Кафедра

економічної
кібернетики

КОНТРОЛЬНА
РОБОТА №
з дисципліни
“Міжнародна економіка”
На
тему “ Теорії міжнародної
торгівлі ”

Студента
+++++ А.В.
Перевірив                                              Пересада
О.В.

Харків 2012

Тема .  Теорії міжнародної торгівлі
1.
Меркантилістська та неомеркантелістська теорії.
2.
Теорія абсолютних переваг.
          3. Теорія порівняльних
переваг.

ТЕОРІЯ МІЖНАРОДНОЇ ТОРГІВЛІ

Зовнішня торгівля розвивається тому, що
дає вигоду країнам, які беруть у ній участь.
Тож одним з основних питань теорії
міжнародної торгівлі є з'ясування того, що лежить в основі
цих вигод, або, іншими словами, чим
визначаються напрями зовнішньоторговельних потоків?

1.
Меркантилістська та
неомеркантилістська теорії

Зовнішньоторговельна
політика будь-якої держави зосереджується на таких питаннях: які товари
необхідно експортувати та які імпортувати, з якими країнами торгувати та у
якому обсязі, чи потрібно державі втручатися у вільний потік товарів, і якщо
так, то в якому обсязі?
Сьогодні розроблено два типи теорії торгівлі, які
по-різному відповідають на ці запитання. Згідно з теоріями першого типу держава
не повинна втручатись у структуру торгівлі. Ці теорії вивчають та пояснюють,
якою продукцією, в якому обсязі та з ким країни будуть торгувати за відсутності
будь-яких державних обмежень. До таких теорій належать: теорії "абсолютних
переваг, відносних переваг, розміру країни, співвідношення факторів
виробництва, життєвого циклу продукту, подібності країн, "міжнародної
конкурентоспроможності націй" тощо.
Другий тип теорій передбачає державне втручання у
вільний потік товарів між країнами для зміни обсягу, складу та напрямків
торгівлі. До теорій цього типу належать: теорії меркантилізму, неомеркантилізму,
залежності та інші.
Метою теорій міжнародної торгівлі було і є допомогти
фірмам та урядам у виборі найдоцільнішого варіанта спеціалізації та стратегії
задля обдуманого використання національних ресурсів.
Меркантилізм
Перша теорія міжнародної торгівлі — теорія
меркантилізму — була розроблена європейськими вченими Томасом Маном
(1571—1641), Чарльзом Дейвіантом (1656—1714), Жаном Батістом Колбертом
(1619—1683), сером Вільямом Петті (1623— 1687). Обгрунтувала роль товару та
необхідність економічного виходу національних держав на зовнішні ринки. Ці
функції чудово виконав меркантилізм.
Меркантилізм — це економічне вчення та економічна політика, яка
представляє інтереси торгової буржуазії у періоди феодалізму та становлення
капіталізму.
Згідно з теорією меркантилізму багатство країни
вимірюється кількістю золота та срібла, якою вони володіють.
Меркантилісти вважали, що економічна система
складається з трьох секторів: виробничого, сільськогосподарського та іноземних
колоній. Для ефективного функціонування економічної системи найважливішими, на
їхню думку, були торговці, їхня праця розглядалась як основний фактор
виробництва. Отже, джерелом багатства є сфера обігу, а не сфера виробництва;
багатство ототожнювалося з грошовим капіталом. Грошові кошти (у формі золота
та срібла) дають змогу утримувати армію, зміцнювати становище правителя,
сприяють проведенню колоніальних війн, виникненню фабрик (мануфактур),
утворенню нових робочих місць.
Оскільки у світі, на думку прихильників цієї теорії,
існує обмежена кількість багатства (золота та срібла), то країни можуть
збільшувати своє багатство і за рахунок зубожіння інших, тобто внаслідок
перерозподілу.
Однією з головних передумов меркантилістської теорії
було те, що економічна система функціонувала в умовах неповної зайнятості,
внаслідок чого приплив додаткового золота з-за кордону міг в поєднанні з,
надлишковою робочою силою збільшити виробництво. Якщо б зайнятість населення
була повною, приплив золота з-за кордону спричиняв би зростання інфляції і не
знаходив ефективного використання.
Заслугою меркантилістів є те, що вони першими
запропонували струнку теорію міжнародної торгівлі, показали її значення для
економічного зростання країн, розробили можливу модель її розвитку, вперше
описали те, що у сучасній економіці зветься платіжним балансом. ,
Обмеженість меркантилістів полягає у тому, що вони
вважали, що збагачення країн можливе не тільки внаслідок перерозподілу вже
існуючого багатства, але й за рахунок його нарощування.
Модель "ціни — золото — потоки" Д. Х'юма
Англійський економіст Девід Х'юм (1711 —1776) був
одним з перших, хто кинув виклик меркантилізму, розробивши механізм взаємодії
"цін — золота — потоків".
Д. Х'юм заперечував положення меркантилістів про те,
що країни можуть до нескінченності збільшувати кількість наявного у них золота
і що це не впливає на їх міжнародну конкурентоспроможність. Він довів, що
приплив золота внаслідок підтримки позитивного сальдо торгового балансу
збільшить пропозицію грошей всередині країни та призведе до зростання зарплати
та цін, а це, своєю чергою, спричинить падіння конкурентоспроможності країни. І
навпаки, відплив золота з країни призведе до падіння цін та зарплати і
підвищить конкурентоспроможність країни. Отже, країна не зможе постійно
підтримувати позитивне сальдо торгового балансу — цьому будуть перешкоджати
внутрішньоекономічні чинники.
Рух золота між країнами є механізмом тонкого
настроювання національних економік, внаслідок чого розмір експорту і розмір
імпорту врівноважуватимуться і торгове сальдо буде дорівнювати нулю.
Ця концепція базувалась на таких припущеннях:
1) прямий зв'язок між кількістю грошей в обігу та
рівнем цін (потім це отримає назву кількісної теорії грошей);
2) повна зайнятість у кожній з країн;
3) попит на товари еластичний за ціною (зростання цін
приводить до скорочення витрат на товари та навпаки);
4) існує ситуація чистої конкуренції на ринку як
товарів, так і факторів виробництва;
5) національні валюти вільно конвертуються у золото і
назад (пізніше це отримає назву "золотий стандарт").
Якщо цих умов дотримуються, автоматично
врівноважується торговий баланс.
Неомеркантилізм
Останнім часом застосовується термін неомеркантилізм.
Його використовують стосовно тих країн, які намагаються мати активне сальдо
торгового балансу для досягнення якої-небудь соціальної або політичної мети.
Країна може, наприклад, намагатися добитися повної зайнятості, збільшуючи масштаби
виробництва понад те, що диктує попит у країні, та експортуючи надлишок за
кордон. Або, наприклад, країна прагне зберегти політичний вплив у якій-небудь
країні, експортуючи туди більше товарів, ніж імпортуючи звідти.
Частина термінології меркантилізму використовується у
наш час: термін "активний торговий баланс" означає, що у країні
експорт перебільшує імпорт; термін "пасивний торговий баланс" вказує
на дефіцит торгового балансу.

2.
Теорія абсолютних
переваг

Засновником класичної школи економічної думки був Адам
Сміт (1723—1790). Він проголосив, що основою багатства націй та народів є
міжнародний поділ праці та відповідна йому спеціалізація різних країн на
виробництві тих товарів, щодо яких вони мають абсолютні переваги. Така політика
отримала назву "лессе-фер", що означає політику державного
невтручання в економіку та свободи конкуренції. Завдяки цій політиці ресурси
кожної країни перетечуть у рентабельні галузі, тому що країна не зможе
конкурувати на світовому ринку в нерентабельних галузях. Для визначення того,
на виробництві якої продукції слід спеціалізуватися країні, А. Сміт пропонував
враховувати природні переваги та набуті переваги країни. Природні переваги
країна може мати завдяки своїм кліматичним особливостям або володінню деякими
природними ресурсами. Набуті переваги країна може мати внаслідок розвитку
технології виробництва та високої кваліфікації робочої сили.
Суть теорії зовнішньої торгівлі А. Сміта, або теорії
абсолютних переваг: країни експортують ті товари, які вони виробляють з меншими
витратами (у виробництві яких вони мають абсолютну перевагу), та імпортують ті
товари, що продукуються іншими країнами з меншими витратами (у виробництві яких
абсолютна перевага належить їхнім торговим партнерам).
Теорія абсолютних переваг базується на таких
припущеннях:
1) єдиним фактором виробництва є праця;
2) зайнятість повна, тобто усі наявні трудові ресурси
використовуються у виробництві товарів;
3) всесвітнє господарство складається із двох країн,
тому в міжнародній торгівлі беруть участь тільки дві країни, які продукують та
торгують одна з одною тільки двома товарами;
4) витрати виробництва — постійні, а їх зниження
збільшує попит на товар;
5) ціна одного товару виражена у кількості праці,
затраченої на виробництво іншого;
6) транспортні витрати на перевезення товару з однієї
країни до іншої дорівнюють нулю;
7) зовнішня торгівля вільна від обмежень та
регламентацій.
Відповідно до поглядів А. Сміта:
1) урядам не треба втручатись у зовнішню торгівлю:
вони мають підтримувати режим відкритих ринків та свободи торгівлі;
2) нації, так само як і приватні особи, повинні
спеціалізуватися на виробництві тих товарів, у виробництві яких у них є
переваги, та торгувати ними в обмін на товари, переваги у виробництві яких
мають інші нації;
3) зовнішня торгівля стимулює розвиток продуктивності
праці розширенням ринку за межі національних кордонів;
4) експорт є позитивним чинником для економіки, тому
що забезпечує збут надлишку продуктів, які не можуть бути продані на
внутрішньому ринку;
5) субсидії на експорт є податком на населення та
призводять до підвищення внутрішніх цін і тому мають бути скасовані.
Перевагою теорії абсолютних переваг є те, що вона базується на трудовій теорії вартості та підтверджує
переваги поділу праці не тільки на національному, але й на міжнародному рівні.
Недоліком цієї теорії для пояснення міжнародної торгівлі є те, що вона не відповідає на
запитання, чому країни торгують між собою навіть за умови відсутності
абсолютної переваги у виробництві тих чи інших товарів, тобто коли одна з країн
має абсолютні переваги у виробництві всіх товарів.

3.     Теорія порівняльних переваг

Теорію абсолютних переваг А. Сміта розвинув Давид
Рікардо (1772—1823), довівши, що абсолютні переваги є лише частковим випадком
загального правила. Він показав, що торгівля вигідна кожній з двох країн,
навіть якщо одна з них має абсолютні переваги у виробництві обох товарів.
Теорія порівняльних переваг базується на тих самих
припущеннях, що і теорія абсолютних переваг, використовуючи додатково поняття
альтернативних витрат.
Альтернативні витрати — це просте порівняння цін одиниць двох товарів на внутрішньому ринку,
виражених через кількість робочого часу, витраченого на їх виробництво.
Альтернативна ціна — це робочий час, потрібний для виробництва одиниці одного товару,
виражений через робочий час, необхідний для виробництва одиниці іншого товару.
Суть теорії порівняльних переваг: якщо країни спеціалізуються
на виробництві тих товарів, які вони можуть виробляти з відносно нижчими
витратами порівняно з іншими країнами (або, інакше кажучи, з меншими
альтернативними витратами), то торгівля буде взаємовигідною для обох країн,
незалежно від того, чи є виробництво в одній з них абсолютно ефективнішим,
ніж в іншій.
Альтернативні витрати виробництва продукту — це кількість інших продуктів, від якої необхідно відмовитись або яку
треба офірувати, щоб отримати певну кількість будь-якого даного продукту.
Переваги теорії порівняльних переваг:
1. Вперше описала баланс сукупного попиту та сукупної
пропозиції. Хоча і передбачалось, що вартість товару визначається кількістю
праці, необхідної для його виробництва, теорія порівняльних переваг показала,
що ця вартість насправді залежить від співвідношення сукупного попиту та
пропозиції на товар на внутрішньому та на зовнішньому ринках.
2. Довела існування вигоди від спеціалізації та
торгівлі для усіх країн-учасниць, а не тільки для однієї країни за рахунок
того, що інші зазнають втрат.
3. Дає змогу вести науково обґрунтовану
зовнішньоекономічну політику.
Недоліки теорії порівняльних переваг випливають із тих припущень, на
яких вона базується. Тому, застосовуючи її для аналізу зовнішньоекономічних
відносин, необхідно брати до уваги, що вона:
1. Не враховує транспортних витрат.
2. Ігнорує вплив зовнішньої торгівлі на розподіл
доходів всередині країни, коливання цін та заробітної плати, інфляцію та
міжнародний рух капіталу.
3. Ґрунтується на припущенні про існування тільки
одного фактора виробництва — праці.
4. Ігнорує існування таких важливих передумов
міжнародної торгівлі, як відмінності у забезпеченості країн факторами виробництва.

5. Базується на передумові повної зайнятості, яка
означає, що вивільнені робітники однієї галузі одразу можуть знайти собі роботу
в іншій, продуктивнішій. Іншими словами, робиться припущення про постійні
витрати і, отже, ігнорується закон витрат, що зростають.
6. Не пояснює торгівлю між приблизно однаковими за
економічним розвитком країнами, жодна з яких не має відносної переваги перед
іншою.

Теорія розміру країни

Теорія абсолютних переваг не враховує відмінностей
країн за їх виробничою спеціалізацією. Сучасні дослідження, які враховують
фактор розміру країн, допомагають пояснити, у якому обсязі та якого типу
продукція буде залучена у міжнародну торгівлю.
Теорія розміру країни — через те, що країни з більшою
територією зазвичай мають різноманітніші кліматичні умови та природні ресурси,
вони загалом ближчі до економічної самодостатності, ніж малі за розміром
країни. Теорія абсолютних переваг нехтує транспортними витратами, хоча вони
по-різному впливають на великі та малі країни. Низькі транспортні витрати у
невеликих країнах сприяють розвитку міжнародної торгівлі, а значні транспортні
витрати у великих країнах — її гальмують.
Якщо порівнювати країни за розміром їх економіки, то
країни з розвиненою економікою та високим доходом на душу населення швидше за
все вироблятимуть товари, для яких застосовуються технології, що вимагають
більшої тривалості випуску продукції, тому що ці країни розвивають галузі, що
обслуговують великі внутрішні ринки. Ці ж галузі намагаються досягти
конкурентоспроможності на експортних ринках.

Теорія співвідношення факторів виробництва
(Хекшера-Оліна)

А. Сміт та Д. Рікардо пояснювали міжнародну торгівлю
існуванням абсолютних та порівняльних переваг у виробництві товарів, а
головним фактором, що впливає на виробництво товарів, вони вважали працю. Ціна
товару, на їхню думку, залежала тільки від трудових витрат, тобто вони
дотримувалися трудової теорії вартості.
У середині 20-х рр. шведські економісти-неокласики Елі
Хекшер (1879—1952) та Бертіл Олін (1899— 1979) розробили теорію співвідношення
факторів виробництва, яка отримала назву теорії Хекшера — Оліна. Не
відмовляючись від трудової теорії вартості, вони доповнили її положенням, що у
створенні вартості беруть участь, крім праці, також й інші фактори
виробництва, такі як земля та капітал.
Згодом положення теорії Хекшера — Оліна були
математично підкріплені Полом Самуельсоном. Він визначив жорсткі передумови, з
дотриманням яких твердження Хекшера — Оліна ставало повністю коректним.
Самуельсон припускав, що:
1) існують дві країни, два товари та два фактори
виробництва (звичайне спрощення 2x2x2);
2) пропозиція факторів у кожній країні фіксована та їх
переміщення можливе між секторами всередині країн, але не між країнами;
3) країни відрізняються одна від одної лише
забезпеченістю факторами виробництва;
4) в обох країнах технологія така, що забезпечується
незмінний ефект масштабу.
Зміст теорії Хекшера — Оліна такий: країни експортують
продукти інтенсивного використання надлишкових факторів та імпортують продукти
інтенсивного використання дефіцитних для них факторів.
Щоб довести правильність цього твердження, необхідно
насамперед визначити, що розуміють під надлишком факторів виробництва та
інтенсивністю їх використання.
Країна вважається у надлишку наділеною робочою силою,
якщо співвідношення між ЇЇ кількістю та рештою факторів у неї більше, ніж у
решті країн світу.
Продукт вважається працемістким, якщо частка затрат на
робочу силу в його вартості більша, ніж у вартості інших продуктів.

Теорія вирівнювання цін на фактори виробництва

У 1948 р. американський економіст Пол Самуельсон довів
теорему вирівнювання цін на фактори виробництва, яка отримала назву теореми
Хекшера — Оліна — Самуельсона — міжнародна торгівля приводить до вирівнювання
абсолютних та відносних цін на гомогенні фактори виробництва у країнах, що торгують.
Гомогенний капітал — це капітал, який має однакові
продуктивність та ризикованість; гомогенна праця — це праця з однаковим рівнем
підготовки, освіти та продуктивності; гомогенні землі — це землі з однаковою
родючістю, станом ґрунтів тощо.
До переваг теорії різної відносної забезпеченості
факторами виробництва, що складається із двох взаємозв'язаних теорем — теореми
Хекшера — Оліна та теореми Хекшера — Оліна — Самуельсона, належить те, що вона
є важливим інструментом аналізу міжнародної економіки, який ілюструє та
доводить принцип загальної рівноваги, якому повинен підпорядковуватись
економічний розвиток.

Парадокс Леонтьєва та його пояснення

У 1953 р. американський вчений, майбутній лауреат
Нобелівської премії В. Леонтьєв опублікував результати своїх досліджень,
присвячених практичній перевірці положень та концепції Хекшера — Оліна.
В. Леонтьєв у своїй роботі проаналізував висновок
теорії Хекшера — Оліна про те, що країни експортують товари, у виробництві
яких інтенсивно використовуються надлишкові й тому дешевші для них фактори
виробництва, та імпортують товари, у виробництві яких ці фактори застосовуються
менш інтенсивно. Точніше, він одночасно перевіряв два припущення: 1) теорія
Хекшера — Оліна справедлива; 2) в економіці США, як вважалось, капітал більшою
мірою надлишковий, ніж у їх торгових партнерів. Тому, відповідно до теорії,
вони повинні експортувати капіталомісткі товари.
Парадокс Леонтьєва: теорія співвідношення факторів виробництва Хекшера — Оліна не
підтверджується на практиці: праценасичені країни експортують капіталомістку
продукцію, тоді як капіталонасичені — працемістку.
Сам Леонтьєв та інші економісти робили численні спроби
пояснити цей парадокс. Отже, незважаючи на відмінності у техніці розрахунків,
усі дослідження в основному підтвердили наявність парадокса Леонтьєва, вчені
почали вводити в модель Хекшера — Оліна й інші, крім капіталу та праці, фактори
виробництва, такі як технологія, кваліфікація робочої сили.
Той факт, що продукція може вироблятися різними
методами, є одним із пояснень парадокса Леонтьєва.
Той факт, що робоча сила не є однорідним товаром, є ще
одним поясненням парадокса Леонтьєва.
Наступним поясненням парадокса Леонтьєва є те, що США
імпортують значну кількість сировини, видобування якої вимагає значних затрат
капіталу. Якщо американські експортні товари потребують значної кількості
такої сировини, це робить експорт США капіталомістким.
Американець Джеймс Хартіген повторив розрахунки
Леонтьєва на базі даних тих самих років, але виключив галузі, які значною мірою
залежать від капіталомісткої сировини. Результати показали, що парадокс зник,
теорія Хекшера — Оліна виявилася справедливою.
Ще одне пояснення парадокса Леонтьєва у 1971 р. дав
американський економіст Роберт Белдвін, який врахував існування американського
імпортного тарифу. Цей тариф вводився для того, щоб захистити від іноземної
конкуренції працемісткі галузі американської промисловості, перешкоджаючи тим
самим імпорту працемістких товарів. Перерахунки, зроблені Белдвіном, показали,
що відміна тарифів зменшує ефект парадокса Леонтьєва на 5 %, але не скасовує
його зовсім.

Теорія життєвого циклу товару

У 1961 р. англієць М. Позер запропонував теорію
технічного розриву, яка є особливим частковим видом теорії Хекшера — Оліна з
введеним у неї додатково технологічним фактором. Центральний пункт теорії
Познера: міжнародна торгівля викликається технічними нововведеннями, які
виникають спочатку в якій-небудь галузі в одній з країн, що торгують.
Внаслідок цього обмін технікою та технологією асиметричний. Країна-інноватор
володіє тимчасовою квазімонополією на виробництво продукції (нової або з
меншими витратами) та експортує її, імпортуючи ненаукомістку продукцію. З часом
технологічний розрив зменшується внаслідок передачі технології, заміщення імпорту,
впровадження альтернативних технологій у відсталих країнах.
Спрощенням, а отже, і недоліком теорії технологічного
розриву є те, що вона не враховує свідомого обмеження доступу до нових
технологій з боку власника. Запропонована у 1966 р. Раймондом Верноном теорія
міжнародного життєвого циклу продукту враховує нереалістичність думки про
універсальну доступність будь-якої (зокрема нової) технології для кожного
виробника будь-якої країни. Ця теорія відображала реальність 60-х рр., коли
розроблені для американського ринку товари почали поступово розповсюджуватися
в інших країнах.
Теорія міжнародного життєвого циклу продукту
стверджує, що деякі види продукції проходять цикл, що складається із чотирьох
етапів — впровадження, зростання, зрілість та занепад; виробництво цієї
продукції переміщується з країни в країну залежно від етапу циклу.
На першому етапі (впровадження) розробляються нововведення у відповідь на
виявлену потребу. Як правило, головна роль тут належить промислово розвиненим
країнам (ПРК).
На другому етапі (зростання) країна нововведення паралельно із вітчизняним
виробництвом нового товару може розпочати його випуск за кордоном. Крім того,
випуск цього ж товару може почати й іноземний конкурент, причому він може
зробити це за (допомогою незначних змін у товарі, обминаючи патентний захист
або придбавши які-небудь експертні документи. Але у будь-якому випадку
виготовлена продукція майже повністю залишається у тій (країні, де створено
нове підприємство.
На третьому етапі (зрілість) світовий попит на новий продукт починає
вирівнюватись. Задум та технологія виробництва нового товару стають настільки
відпрацьованими, що додаткові знання вже не настільки необхідні для зниження
витрат. Продукт стає більш звичним та стандартизованим, тому його виробництво у
країні з високим рівнем технології (ПРК) втрачає зміст.
Виробництво товару переміщається в інші країни, які
можуть використовувати стандартну вже технологію, знижуючи собівартість одиниці
продукції. Нижча собівартість дає можливість збільшувати збут у
слаборозвинених країнах (СРК).
Нарешті, на четвертому етапі (занепад) технологія
та обладнання настільки вдосконалюються, що для виробництва товару вже не
потрібна особлива кваліфікація, і тому воно переміщається у СРК, які мають
надлишок дешевої робочої сили.
Переваги теорії
міжнародного життєвого циклу продукту полягають в тому, що вона пояснює
закономірності розвитку зовнішньої торгівлі великою групою товарів, зокрема
синтетичних матеріалів, консервів (у Аргентині та Бразилії), бавовняних тканин
та виробів (Пакистан, Індія), шкіряних та гумотехнічних виробів, паперу,
електроніки, технологічно складних товарів, нафтопродуктів, конторського
обладнання.
Недоліки цієї теорії:
1. Існує багато видів продукції, які не проходять усі
стадії життєвого циклу (предмети розкоші)
2. Теорія закріплювала за США лідерство, оскільки вони
його вже завоювали.
3. Теорія не поширюється на продукцію ТНК.

Теорія подібності країн, або теорія попиту, що
перетинається

Значна частка міжнародної торгівлі здійснюється між країнами
з подібними характеристиками — між промислове розвиненими країнами, які мають
населення з високим рівнем освіти та розміщені у помірному кліматі. Усі
розглянуті традиційні теорії міжнародної торгівлі базувалися не на подібності
країн, а навпаки, на їх відмінностях.
Одну із перших спроб пояснити особливості сучасної
міжнародної торгівлі зробив Стефан Б. Ліндер у 1961 р. Розглядаючи особливості
технологічно нових товарів (холодильники, телевізори), з якими американські
фірми вийшли на європейський ринок у 40—50-х рр., він звернув увагу на те, що
основні відкриття, покладені в основу розроблення цих товарів, були зроблені
європейцями. Ці відкриття практично були втілені в Америці у вигляді технологічно
нових товарів, які потім завоювали зовнішній ринок в Європі. Багатий
американський споживач виявився схильнішим до споживання нових дорогих
товарів. Потім зі зростанням життєвого рівня європейців нові американські
товари знайшли шлях до Європи.
С. Ліндер зробив висновок про те, що технологічно
складні вироби створюються фірмою як реакція на потреби, що вже існують, тобто
передовсім на потреби внутрішнього ринку. І тільки після розширення
виробництва, після насичення внутрішнього ринку фірма прагне захопити
зовнішній. Виходити на зовнішній ринок фірма буде на базі товару,
підготовленого нею для національних споживачів, отже, структура споживання
країни-імпортера має бути (максимально подібною до структури споживання
країни-експортера. Таким чином, всупереч теорії співвідношення факторів
виробництва, не тільки відмінності, але й подібність між країнами може бути
передумовою для торгівлі.
Теорія подібності країн стверджує, що, розробивши нову
продукцію у відповідь на знайдену ринкову потребу на внутрішньому ринку,
виробник потім звертається до ринків, котрі найподібніші до ринків його країни.
Ця теорія — одна з небагатьох новітніх теорій, яка пояснює міжнародну торгівлю
переважно з боку попиту, а не пропозиції.
Чим більше перетинаються структури попиту в
країні-експортері та імпортері, підкріплені високим рівнем доходу, тим вищий
рівень торгівлі між ними. Це і є феномен попиту, що перетинається, відкритий
Стефаном Ліндером.
Недоліком теорії подібності країн є те, що коли розрив
у рівнях доходів різних груп населення дуже значний, застосування її для
пояснення міжнародної торгівлі є дуже обмеженим. Наприклад, усі мешканці країни
1 мають мінімальний рівень доходу А, і тільки одна людина — максимальний
С, а у країні 2, навпаки, одна особа має мінімальний рівень доходу В, а
усі решта — максимальний О, то торгувати у такому випадку можуть тільки
дві особи, хоча перетин у якості товарів, що цікавлять мешканців обох країн, є
суттєвим.
Переваги теорії полягають у тому, що вона пояснює
торгівлю між подібними країнами.

Теорія конкурентних переваг

Для того щоб з'ясувати, чому країни досягають
конкурентної переваги у тих чи інших галузях, а також зрозуміти вихідні положення
політики фірм та національної економіки, професор Гарвардської школи бізнесу,
радник низки провідних компаній та член Президентської комісії з промислової
конкуренції Майкл Портер наприкінці 80-х рр. здійснив чотирирічне дослідження
десяти країн, які займають важливе місце у світовій торгівлі: Великобританії,
Німеччини, Данії, Італії, Кореї, Сінгапуру, США, Швейцарії, Швеції та Японії.
У центр уваги проведеного дослідження М. Портер
поставив завоювання та збереження конкурентної переваги у більш ніж 100 відносно
складних галузях економіки та індустріальних сегментах. На його думку, саме
вони є ключем до високої та зростаючої продуктивності у країні й найменше
можуть бути проаналізовані з використанням традиційних та новітніх теорій
міжнародної торгівлі. Для дослідження, як видно із переліку, були відібрані
країни, які відрізняються за економічним розвитком (ПРК та ПІК), розміром,
державною політикою щодо промисловості, за суспільною філософією, географічними
умовами та розташуванням, але водночас їх об'єднує одна спільна риса — усі вони
вже успішно конкурують у ряді проаналізованих галузей або показують себе усе
здатнішими успішно конкурувати. Аналізували конкурентоспроможність галузей за
три періоди: у 1971, 1978 та 1985 рр.
Розроблена в результаті проведеного дослідження
всеосяжна теорія конкурентної переваги країн, яка підтверджується достатньою
кількістю фактів, розглянута у фундаментальній праці Майкла Портера
"Конкурентна перевага країн", опублікованій у 1991 р.
Згідно з цією теорією відповідь на запитання: "Чому
країна досягає міжнародного успіху в тій чи іншій галузі?" передбачає
чотири властивості країни загального характеру, що формують середовище, у якому
конкурують місцеві фірми. Це середовище може сприяти виникненню конкурентної
переваги, а може і перешкоджати цьому. Ось ці чотири властивості.
1. Факторні умови, тобто ті конкретні фактори
(наприклад, кваліфікована робоча сила певного профілю або інфраструктура), які
необхідні для успішної конкуренції у даній галузі.
2. Умови попиту, тобто який на внутрішньому ринку
попит на продукцію чи послуги, що пропонуються даною галуззю.
3. Споріднені галузі та галузі, що підтримують, тобто
наявність або відсутність у країні споріднених галузей чи галузей, що
підтримують, конкурентоспроможних на міжнародному ринку.
4. Стратегія фірми, її структура та конкуренти, тобто
умови у країні, які визначають те, як утворюються та управляються фірми, і
характер конкуренції на внутрішньому ринку.
Детермінанти національної конкурентоспроможності — це
комплексна система, яка постійно розвивається. Майкл Портер назвав цю систему
"ромбом" (в оригіналі — алмаз, діамант). Кожний детермінант у цій
системі впливає на всі інші.
Перевагою цієї теорії є те, що вона показує роль, яку
відіграють економічне середовище установи, політика, культурні цінності та
лідери країни у забезпеченні успіху фірм цієї країни у певних сегментах ринку
та конкретних галузях економіки. Іншими словами, вона пояснює властивості
нації, які є передумовою успіху національної промисловості у міжнародній
конкуренції.

2. Теорія абсолютних переваг.

Теорія абсолютної
переваги
Виграш від
зовнішньої торгівлі внаслідок спеціалізації
Під абсолютною
перевагою розуміють здатність країни виробляти той чи інший товар ефективніше,
тобто з меншими витратами, у порівнянні з будь-якою іншою країною.
Розглянемо умовний приклад:
дві країни (Аргентина і Бразилія) виробляють два товари (зерно і цукор). Нехай Аргентина на одиницю витрат виробляє 50 т
зерна, або 25 т цукру, або яку комбінацію обсягів цих продуктів у
зазначених межах. А Бразилія при аналогічних затратах може
виробити 40 т зерна, або 100 т цукру, або будь-яку їхню комбінацію в зазначених межах (рис. 1 та 2). У такому випадку максимальні обсяги споживання
зерна та цукру в цих країнах будуть задані кривими виробничих
можливостей (жирні лінії на малюнках), оскільки за умов відсутності міжнародної торгівлі люди можуть споживати тільки
те, що вироблено в країні, і лінії виробничих та лінії споживчих можливостей
збігаються. Для спрощення аналізу ми поки що припускаємо,
що витрати заміщення є постійними, а тому ці лінії прямі.

Рис. 1. Абсолютна перевага і вигоди Аргентини
від зовнішньої торгівлі
Рис. 2. Абсолютна перевага і вигоди Бразилії
від зовнішньої торгівлі
У нашому прикладі Аргентина
має абсолютну перевагу у виробництві зерна, а Бразилія –
цукру. За умов, коли зовнішня
торгівля відсутня, кожна країна може споживати лише ті товари,
і тільки ту їх кількість, яку
вона виробляє, а відносні ціни цих товарів на внутрішньому ринку
визначаються відносними
витратами. У нашому прикладі такі ціни дорівнюватимуть:
1 т зерна = 0,5 т цукру, або 1
т цукру = 2 т зерна в Аргентині;
1 т зерна = 2,5 т цукру, або 1
т цукру = 0,4 т зерна в Бразилії.
Відносні ціни на одні й ті ж
товари в різних країнах завжди є різними. Якщо ця різниця
перевищуватиме витрати на
транспортування товарів з однієї країни до іншої, то є можливість
отримати прибуток від
зовнішньої торгівлі. Так, у нашому прикладі виробник зерна в Аргенти-
ні при реалізації однієї його
тони на внутрішньому ринку зможе отримати в результаті обміну
лише 0,5 т цукру, а в Бразилії
цей же товар є у 5 разів дорожчим (2,5 т цукру). Цей умовний
приклад показує, що після
запровадження торгівельних відносин між країнами напрямки зов-
нішньоторговельних потоків
будуть визначатися відмінністю у співвідношеннях витрат вироб-
ництва.
Для того, щоб торгівля була
взаємовигідною, ціна товару на зовнішньому ринку має бу-
ти вищою, ніж внутрішня ціна
рівноваги того ж товару в країні-експортері, і нижчою, ніж в кра-
їні-імпортері. Для нашого
прикладу світова ціна на зерно повинна встановитися в межах: 0,5 т
цукру < 1 т зерна < 2,5 т цукру.

Якщо світова ціна встановиться, наприклад, на
рівні 1 т цукру = 1 т зерна, то
максималь-
ні обсяги споживання цукру і зерна вже будуть визначатися лініями торгівельних
відносин
(пунктири на рис. 1 та 2). Вигода, яку
отримуватимуть країни від зовнішньої торгівлі,
поляга-
тиме у прирості споживання, який може бути обумовлений двома
причинами:
а) зміною структури споживання;
б) спеціалізацією виробництва.
Спершу розглянемо випадок, коли спеціалізація не проводиться, а
тому структура виро-
бництва, яка вже склалася в країнах, залишається
незмінною (наприклад, точка А на рис. 1 та
точка В на
рис. 2). Проте країна, продаючи частину тієї продукції, з
якої вона має перевагу, в
обмін може отримати значно більше іншого товару. Змінюючи
таким чином структуру спожи-
вання, країна збільшує його обсяг і при
цьому виходить за межі лінії виробничих можливостей
(пунктир із точки А на рис. 1 та з точки В на
рис. 2). Отже, у цьому випадку обсяги
виробництва
залишаються незмінними, проте збільшується обсяг
споживання і змінюється його структура.
Ще більше вигод можна отримати, коли обидві країни торгуватимуть
між собою, по-
вністю спеціалізуючись на виробництві того товару, де
вони мають перевагу. В цьому випадку
обидві країни зможуть збільшити обсяги споживання і зерна, і
цукру (наприклад, точка А' для
Аргентини і точка В' для Бразилії). Це можна продемонструвати на простому цифровому прикладі
(табл. 1).
Таблиця 1
ДО СПЕЦІАЛІЗАЦІЇ
Товар Виробництво Експорт (–)/(+) Імпорт Споживання
Прирістспоживання
Аргентина
зерно
цукор
20
15
0
0
20
15
Х
Бразилія
зерно
цукор
12
70
0
0
12
70
Х
ПІСЛЯ ПОВНОЇ СПЕЦІАЛІЗАЦІЇ
Аргентина
зерно
цукор
50
0
– 20
+ 20
30
20
+ 10
+ 5
Бразилія
зерно
цукор
0
100
+ 20
– 20
20
80
+ 8
+ 10
Теорія порівняльної
переваги
Під порівняльною перевагою розуміють здатність країни виробляти той чи інший то-
вар з дещо нижчими альтернативними витратами у порівнянні з іншими
країнами.
Торгівля при постійних витратах заміщення. Максимізація виграшу від зовнішньої
торгівлі за умови повної спеціалізації
Навіть тоді, коли країна не має абсолютної
переваги у виробництві жодного товару, тор-
гівля залишається взаємовигідною для кожної із сторін.
Змінимо наш умовний приклад. Нехай Аргентина на одиницю витрат
знову ж таки виро-
бляє 50 т зерна, або
25 т цукру, а Бразилія при аналогічних
витратах тепер виробляє 67 т зерна,
або 100 т цукру. Іншими
словами, Бразилія тепер має абсолютну перевагу і по зерну, і
по цукру.
Але до тих пір, поки у співвідношеннях внутрішніх
цін між країнами зберігатися відмінності, кожна
країна матиме порівняльну перевагу,
тобто у неї завжди
знайдеться такий товар, виробництво
якого буде вигіднішим при наявному співвідношенні витрат, ніж
виробництво інших товарів. У
нашому прикладі, незважаючи на те, що
в Аргентині виробництво обох товарів є абсолютно до-
рожчим, ніж у Бразилії, зерно
виявляється відносно дешевшим: 1 т зерна = 0,5 т цукру у по-
рівнянні з 1 т зерна = 1,5 т цукру в Бразилії. Отже, у
виробництві зерна Аргентина має
Рис. 3. Зовнішня торгівля в
умовах зростаючих витрат заміщення
Звідси
випливає, що внаслідок
спеціалізації і збільшення обсягів виробництва зерна буде
досягнуто
точки А',
в якій співвідношення витрат в обох
країнах вирівнюється (1 т зерна =
1 т
цукру).
В цій ситуації відмінності у
співвідношенні витрат, як основа
для поглиблення спеціалі-
зації
та розширення торгівлі, повністю
вичерпують себе, а тому подальша
спеціалізація буде
економічно
недоцільною. Відрізок А – А' має назву “ефективні межі для спеціалізації”.
Таким
чином, теорія порівняльних
переваг дає можливість прийти до більш реалістично-
го
висновку про те, що в умовах
зростаючих витрат заміщення максимальний виграш від зов-
нішньої
торгівлі дає часткова спеціалізація.
3. Теорія порівняльних переваг.

Тема 5 Формування світового ринкового
господарства
1. Передумови і наслідки великих
географічних відкриттів
2. „Революція цін” в Європі.
3. Внутрішня і зовнішня торгівля.
Торгівельні компанії.
4. Зміцнення національних ринків. Створення світової
колоніальної сис-теми.
Теорія
абсолютних переваг А. Сміта. Теорія порівняльних переваг Д. Рікардо
За
теорією
абсолютних переваг А. Сміта, країна повинна
спеціалізуватися на виробництві та експорті тих товарів, у виготовленні яких
вона має абсолютну перевагу порівняно з іншими країнами. Тобто кожній країні
слід імпортувати товари, у виробництві яких переваги відсутні, а експортувати
такі товари, виробництво яких є більш ефективним, а саме - на одиницю продукту
витрачається менше праці порівняно з іншою країною - потенційним торговельним
партнером. Розглянемо цю теорію на прикладі двох країн: Росії та України. Нехай
у розрахунку на 1 трудодень у Росії збирають 1 т картоплі та 4 т цукрових
буряків, а в Україні 800 кг картоплі та 4,5 т цукрових буряків. Тобто Росія має
абсолютні переваги у виробництві картоплі, Україна - у виробництві буряків. У
разі повної спеціалізації Україна спеціалізуватиметься на виробництві буряків,
Росія - картоплі. Тоді за 1 день в Україні збиратимуть 9 т буряків, 4,5 т
залишатимуть на внутрішньому ринку, а 4,5 т обмінюватимуть у росіян на 1 т
картоплі. Таким чином, чистий виграш України складатиме 1000
 кг - 800 кг = = 200 кг картоплі. Відповідно чистий виграш Росії складатиме 4,5
т - - 4 т = 0,5 т цукрових буряків.
За
теорією
порівняльних переваг Д. Рікардо кожна країна повинна
спеціалізуватися на виробництві тієї продукції, у випуску якої вона має
порівняльні переваги (менші порівняльні витрати).
Розглянемо
спрощений приклад Д. Рікардо. Нехай виробництво 25
 м тканини потребує 100 дн праці в Англії та 90 дн в Португалії, а виробництво 50
 л вина - 120 дн праці в Англії та 80 дн - у Португалії. Як бачимо, абсолютні
витрати виробництва тканин і вина в Англії (відповідно 100 / 25 і 120 / 50)
вищі, ніж в Португалії (відповідно 90 / 25 і 80 / 50).
Порівняльні
витрати виробництва тканин в Англії дорівнюють співвідношенню абсолютних витрат
виробництва тканин і вина в Англії: (100 / 25):(120 / 50) = 5 / 3. Порівняльні
витрати виробництва вина в Англії дорівнюють 3/5.
Порівняльні
витрати виробництва тканин в Португалії дорівнюють співвідношенню абсолютних
витрат виробництва тканин і вина в Португалії: (90 / 25):(80 / 50) = 9 / 4.
Порівняльні витрати виробництва вина в Португалії дорівнюють 4/9.
Оскільки
4/9 < 3/5, то Португалія буде спеціалізуватися на виробництві вина й
експортуватиме його в Англію. Переміщення праці та капіталу з виробництва
тканин у виробництво вина дозволить Португалії завдяки обміну на вино отримати
тканини з Англії, витративши лише 80 дн праці, а не 90, тобто зекономити 10 дн.
Оскільки
5/3 < 9/4, то Англія буде спеціалізуватися на виробництві тканин і
експортуватиме їх у Португалію. Переміщення праці та капіталу з виробництва
вина у виробництво тканин дозволить Англії завдяки обміну на тканини отримати
вино з Португалії, витративши 100 дн праці, а не 120, тобто зекономити 20 дн.
Отже,
в умовах вільної міжнародної торгівлі виграють не тільки країни, що мають
абсолютні переваги (менші абсолютні витрати), але й країни, що мають
порівняльні переваги (менші порівняльні витрати).
Теорія порівняльних
переваг Д.Рікардо.
В 1817 році Д.Рікардо в своїй роботі “Основи
політичної економії та оподаткування” довів що виграш від міжнародної торгівлі
для окремої держави не обмежується випадком абсолютних переваг.
Основні припущення[1]:
1)            Кожна країна має
фіксовану кількість та структуру ресурсів, причому всі ресурси одного виду
повністю ідентичні.
2)         Фактори виробництва можуть вільно
переміщуватись між галузями економіки. Це означає, що ціни на ресурси для даної
країни однакові.
3)         Відсутній рух факторів виробництва
між країнами, тобто мобільність факторів виробництва між країнами дорівнює 0.
Внаслідок цього ціни на ці фактори в різних країнах будуть різними, і це є
основою для розвитку МТ.
4) Теорія порівняльних переваг базується на
трудовій теорії вартості. Це означає, що відносна ціна продукту визначається
кількістю праці, витраченої на його виготовлення. А це означає:
            а) у виробничому процесі
використовується лиш один ресурс – праця;
            б) витрати всіх інших факторів
виробництва вимірюється також кількістю праці, яка необхідна для їх
виробництва;
            в) співвідношення між іншими
ресурсами та працею є сталим для всіх галузей виробництва.
5)         Кожна країна може застосувати різні
технології виробництва, але технологічний рівень виробництва залишається
незмінним для кожної країни.
6)         Виробництво характеризується
постійними видатками, тобто незалежно від обсягу виробництва на кожну одиницю
товару витрачається одна і та сама кількість праці.
7)         В економіці має місце повня
зайнятість.
8)         Ринок кожної країни функціонує при
доскональній конкуренції[2].
9)         Виробництво і торгівля як на
внутрішньому так і на зовнішньому ринку не обмежена торговельними бар’єрами.
10)       Транспортні витрати як на
внутрішньому ринку, так і на зовнішньому ринку дорівнюють нулю.
11)       Ми маємо дві країни, які виробляють
два товари і торгують між собою цими товарами.

Вино

Сукно

Англія

1 галон = 120 годин
  праці

1 ярд = 100 годин праці

1 галон вина = 6/5
  ярдів сукна
1 ярд сукна = 5/6 галонів вина

Португалія

1 галон = 80 годин
  праці

1 ярд = 90 годин праці

1 галон вина = 9/8
  ярдів сукна
1 ярд сукна = 8/9 галонів вина

За теорією Адама Сміта Португалія має
абсолютні переваги в виробництві обох товарів, тобто Англія не може брати
участі в МТ.
Але виробництво сукна більш ефективне в
Англії, а вина – в Португалії. Якщо обмінювати в Португалії англійське сукно то
можна отримати більше вина, ніж в Англії. Якщо ж обмінювати в Англії
португальське вино на сукно, то можна отримати більше сукна за 1 галон вина.
Отже Португалія має порівняльну перевагу в виробництві вина, а Англія – в
виробництві сукна.

Якщо вважати, що на міжнародному ринку
співвідношення цих товарів дорівнює 1 галон вина = 1
 ярд сукна. Отже обмінюючи вино на сукно на світовому ринку замість обміну на
внутрішньому ринку, Португалія економить 10 годин праці, а обмінюючи сукно на
вино, Англія економить 20 годин праці. В результаті Англія матиме негативне
сальдо торговельного балансу, а Португалія - позитивне.

Таким чином теорія порівняльних переваг
спростовує твердження меркантилістів, що МТ – це гра з нульовою сумою.

Висновок: коли
виробництво характеризується різними затратами праці – це означає, що внутрішні
альтернативні вартості, внаслідок чого, внутрішнє співвідношення цін до
встановлення торговельних відносин також різне.

Таким чином концепція порівняльних переваг
Рікардо являє собою розвиток концепції альтернативної вартості.
2 Альтернативна вартість представляє кількість одиниць праці, необхідну для виготовлення одиниці
даного товару, поділену на кількість одиниць праці, необхідну для виготовлення
іншого товару[3].

Математично теорія порівняльних переваг
записується наступною формулою.
Маємо країну А та країну В, товар х та товар
у. Нехай витрати на випуск цих товарів в даних країнах становлять:

Товар
Країна

Х

У

А

aLX

aLY

В

bLX

bLY

Тоді ТПП можна записати у вигляді
нерівності:
 - альтернативна ціна на товар Х в
країні А менша за альтернативну ціну на товар Х в країні В, отже країна А має
порівняльну перевагу по цьому товару.

 - альтернативна ціна на товар Y в
країні B менша за альтернативну ціну на товар Y в країні A, отже країна B має
порівняльну перевагу по цьому товару.

Давід Рікардо в
своєму аналізі розглядав такий момент як повна спеціалізація: коли країна А,
маючи порівняльну перевагу в товарі Х, повністю спеціалізується на
виробництві цього товару:

а також коли країна B, маючи порівняльну
перевагу в товарі Y, повністю спеціалізується на виробництві цього
товару.

Точки SA та SB характеризують можливий
максимальний обсяг випуску товарів X та Y, який можна досягти у світовому
господарстві на основі наявних ресурсів та технологій.

Проте Д.Рікардо не дав відповіді на запитання:
”Які умови торгівлі спонукають країни вступати в міжнародний обмін товарами та
послугами?”
Країна має 2 шляхи трансформації своєї
економіки: збільшувати випуск одного з продуктів при наявності достатньої
кількості ресурсів або вдаватися до зовнішньої торгівлі, обмінюючи власний
товар на закордонний згідно з умовами МТ.
Схема. Множина умов міжнародної торгівлі що задовольняють країни А і В.

Починаючи з точки SA країна А може перетворювати товар X на товар Y шляхом зміни структури національного виробництва в
співвідношенні
Очевидно, що країна погодиться на обмін з
країною В, якщо вона за 1 одиницю товару X може отримати щонайменше  одиниць товару у з країни В. Лінії
з точки SA - це умови
торгівлі для країни А, тобто вони показують співвідношення світових цін (чи
альтернативну ціну) на товар х. Що стосується запитання “За якими цінами
торгуватимуть між собою країни А і Б ?”, то відповідь на нього дав Джон Міль.
Він казав, що світові ціни будуть знаходитися між внутрішніми цінами, що були в
країнах до початку внутрішньої торгівлі.

Якщо країна В починає спеціалізуватися на
виробництві товару Y, то
світові ціни на товар Y, повинна бути більша ніж внутрішня альтернативна
ціна на товар Y в країні В.

Треба зазначити, що співвідношення цін на світовому ринку повинно задовольняти наступну умову:
рівноважні умови МТ мають забезпечити збалансованість торговельних потоків.
Тобто кількість товару х, яку бажає експортувати країна А за певних умов
міжнародної торгівлі повинна точно дорівнювати кількості товару х, яку бажає
імпортувати країна В.

Рівновага в умовах вільної торгівлі.

До початку торгівлі ситуація в країнах
А і В описується кривими трансформації виробничих можливостей, рівень
споживання встановлюється в точках DA і DB відповідно.
Коли країни розпочинають торгівлю між собою, то з’являються нові лінії: лінії
торгівлі, які характеризують комбінації товарів X та Y за наявних ресурсів
та умов торгівлі. Для досягнення стану рівноваги, криві торгівлі обох країн
повинні мати однаковий нахил .
Виробництво в країні А
характеризується точкою SA, споживання – CA, в якій крива байдужості торкається лінії рівноважних умов торгівлі. При
рівноважному співвідношенні цін взаємного обміну експорт країни А дорівнює
імпорту країни В, а імпорт країни А дорівнює експорту країни В. Аналогічним
чином, виробництво в країні В характеризується точкою SВ, споживання – CВ. Країна досягає такого рівня споживання,
експортуючи товар Y в обмін на імпорт товару Х. В обох випадках споживачам забезпечується
більш високий рівень корисності, ніж в умовах автаркії.
Ми отримали торговельний трикутник SACAK
, який показує обсяг експорту (KSA) та обсяг імпорту (CAK) країни А; а також трикутник RSBCB, який показує обсяг
експорту (RSB) та імпорту (RCB) країни В.
Основна умова тоді запишеться так:

На основі цих графіків можна зробити висновок:
на основі порівняльних переваг та в умовах повної спеціалізації споживачі
виграють від міжнародної торгівлі, тому що рівень споживання в умовах вільної
торгівлі вищий ніж рівень споживання до встановлення торговельних відносин.
Тобто в умовах вільної торгівлі країни збільшують свій добробут.

Скачано с www.znanio.ru

[1] Треба зазначити, що декотрі припущення нереальні, але використовуються
для зосередження уваги на взаємозв'язках та закономірностях

[2] Нагадаймо, що при доскональній конкуренції:
       а) ціни дорівнюють граничним
витратам виробництва,
       б) споживачі і виробники не
можуть впливати на рівень цін, тобто немає монополії,
       в) всі економічні агенти можуть
входити і вільно виходити з цього ринку.

[3] В нашому прикладі, альтернативна вартість сукна в Англії становитиме
5/6, вина в Англії – 6/5, вина в Португалії – 8/9 та сукна в Португалії – 9/8.

file_name: Документ Microsoft Word (2).doc

alt: Міністерство освіти і науки , молоді та спорту

alt: Тема . Теорії міжнародної торгівлі 1

alt: ТЕОРІЯ МІЖНАРОДНОЇ ТОРГІВЛІ

alt: Перевагою теорії абсолютних переваг є те, що вона базується на трудовій теорії вартості та підтверджує переваги поділу праці не тільки на національному, але й на…

alt: Теорія порівняльних переваг

alt: Теорія абсолютних переваг.

alt: В цьому випадку обидві країни зможуть збільшити обсяги споживання і зерна , і цукру ( наприклад , точка

alt: Теорія абсолютних переваг А. Сміта

alt: Отже, в умовах вільної міжнародної торгівлі виграють не тільки країни, що мають абсолютні переваги (менші абсолютні витрати), але й країни, що мають порівняльні переваги (менші…


extracted_text:
Методы
оценки выбытия запасов

Оценка выбытия
запасов в бухгалтерском учете осуществляется по одному из предусмотренных
П(С)БУ 9 “Запасы” методов:
метод
идентифицированной себестоимости соответствующей единицы запасов;
метод
средневзвешенной себестоимости;
метод ФИФО;
метод
нормативных расходов;
метод цены
продажи.
Метод
идентифицированной себестоимости соответствующей единицы запасов
применяется при отпуске запасов, а также оказании услуг для выполнения
специальных заказов и проектов. Применять его можно и при отпуске запасов,
которые не заменяют друг друга.
Рассмотрим
условный числовой пример выбытия запасов с применением этого метода.
Пример. Для
изготовления мягкой мебели по специальному заказу использованы в производство
запасы, не заменяющие друг друга: гобеленовая ткань, поролон и гвозди
мебельные. Движение запасов представим в следующей табл. 1.
Таблица
1
Движение
запасов на предприятии по методу идентифицированной себестоимости

№
п/п

Показатели

Количес-тво

Цена, рос.руб.

Стои-мость, рос.руб.

1

Остаток запасов на начало месяца:

Поролон

6

60

360

Ткани

8

36

288

гвозди мебельные

2

38

76

Всего
  остаток

х

х

724

2

Приобретено в отчетном месяце:

Поролон

8

40

320

Ткань

45

30

1 350

гвозди мебельные

4

45

180

Всего
  приобретено

х

х

1 850

3

Израсходовано на производство в
  отчетном месяце:

Поролона

6

60

360

Поролона

4

40

160

Ткани

8

36

288

Ткани

42

30

1 260

гвоздей мебельных

2

38

76

Всего
  израсходовано

х

х

2 144

4

Остаток на конец отчетного месяца:

Поролона

4

40

160

Ткани

3

30

90

гвоздей мебельных

4

45

180

Всего
  остаток

х

х

430

Используя метод
средневзвешенной себестоимости, оценка производится по каждой единице
запасов путем деления суммарной стоимости остатка таких запасов  на начало
отчетного месяца и стоимости запасов, полученных в отчетном месяце, на общее
количество запасов на начало отчетного месяца и полученных в течение месяца.
На основании
данных табл. 2 определим сумму израсходо-ванных запасов с использованием метода
средневзвешенной себестоимости.
Таблица 2
Движение
запасов на предприятии по методу
средневзвешенной
себестоимости

№
п/п

Показатели

Количе-ство

Цена, рос.руб.

Стои-мость, рос.руб.

1

Остаток запасов на начало месяца:

Поролон

6

60

360

Ткани

8

36

288

гвозди мебельные

2

38

76

Всего
  остаток

х

х

724

2

Приобретено в отчетном месяце:

поролон (3 марта)

8

40

320

поролон (25 марта)

2

42

84

ткань (1 марта)

45

30

1 350

ткань (15 марта)

8

36

288

гвозди (4 марта)

4

45

180

гвозди (20 марта)

10

43

430

Всего
  приобретено

х

х

2 652

3

Израсходовано на производство в
  отчетном месяце:

Поролона

12

47,75*

573,00

Ткани

58

31,574*

1831,28

гвоздей мебельных

12

42,875*

514,50

Всего
  израсходовано

х

х

2 918,78

4

Остаток на конец отчетного месяца:

Поролона

4

47,75

191,00

Ткани

3

31,574

94,72

гвоздей мебельных

4

42,875

171,50

Всего
  остаток

х

х

457,22

*Определяем средневзвешенную
себестоимость материалов:

   поролон:
360+320+84
----------------
=   47,75 рос.руб.;
     6+8+2

   ткани:
288+1350+288
------------------
=  31,574 рос.руб.;
     8+45+8

  гвозди
мебельные:
76+180+430
---------------
=  42,875 рос.руб.
    2+4+10

Метод ФИФО
базируется на предположении, что запасы исполь-зуются в той последовательности,
в которой они поступают на пред-приятие (отражаются в бухгалтерском учете). Это
значит, что запасы, которые отпускаются в производство (продажу и другое
выбытие), оцениваются по себестоимости первых по времени поступления запасов
(т.е. “первым пришел, первым ушел”). При этом стоимость остатка запасов на
конец отчетного месяца определяется по стоимости последних по времени
поступления запасов.
Используя
условия предыдущего примера, отразим в табл. 3 расчет суммы израсходованных запасов
с использованием метода ФИФО.
Таблица
3

Движение запасов по методу ФИФО

№
п/п

Показатели

Коли-чество

Цена, рос.руб.

Стои-мость, рос.руб.

1

Остаток запасов на начало месяца:

Поролон

6

60

360

Ткани

8

36

288

гвозди мебельные

2

38

76

Всего
  остаток

х

х

724

2

Приобретено в отчетном месяце:

поролон (3 марта)

8

40

320

поролон (25 марта)

2

42

84

ткань (1 марта)

45

30

1 350

ткань (15 марта)

8

36

288

гвозди (4 марта)

4

45

180

гвозди (20 марта)

10

43

430

Всего
  приобретено

х

х

2 652

3

Израсходовано на производство в
  отчетном месяце:

Поролона

6

60

360

Поролона

6

40

240

Ткани

8

36

288

Ткани

5

36

180

гвозди мебельные

2

38

76

гвозди мебельные

4

45

180

гвозди мебельные

6

43

258

Всего
  израсходовано

х

х

2 932

4

Остаток на конец отчетного месяца:

поролона (с 3 марта)

2

40

80

поролона (с 25 марта)

2

42

84

Ткани

3

36

108

гвоздей мебельных

4

43

172

Всего
  остаток

х

х

444

Нормативный
метод оценки расходов базируется на применении норм расходов на единицу
продукции (работ, услуг), которые устанавливаются самим предприятием с учетом
нормальных уровней использования запасов, труда, производственных мощностей и
действующих цен. Чтобы обеспечить максимальное приближение нормативных расходов
к фактическим, необходимо регулярно проверять и пересматривать нормы
расходования и цены в нормативной базе.
Этот метод
применяется на предприятиях обрабатывающих отраслей промышленности
(машиностроительной, шинной, мебельной, швейной, кожевенной, пищевой) при
массовом и серийном производстве разнообразной и сложной продукции с большим
количеством деталей и узлов. Нормативный метод способствует внедрению
прогрессивных норм затрат, осуществлению действующего контроля за уровнем
затрат производства, выявлению резервов снижения себестоимости продукции,
оперативному руководству производством.
Оценка
выбытия запасов по ценам продажи основана на применении  предприятиями
розничной торговли среднего процента торговой наценки на товар. Этот метод
следует применять предприятиям, которые имеют значительную и изменяющуюся
номенклатуру товаров с приблизительно одинаковым уровнем торговой наценки.
Себестоимость реализованных товаров определяется как разница между продажной
стоимостью реализованных товаров и суммой торговой наценки на эти товары. Сумма
торговой наценки на реализованные товары определяется как произведение
продажной стоимости реализованных товаров и среднего процента торговой наценки.
Средний процент торговой наценки определяется в результате деления суммы
остатка торговых наценок на начало отчетного месяца и торговых наценок в
продажной стоимости полученных в отчетном месяце товаров на сумму продажной
стоимости остатка товаров на начало отчетного месяца и продажной стоимости полученных
в отчетном месяце товаров. Торговая наценка – это разница между продажной и
первоначальной (себестоимостью) стоимостью товаров.

alt: Методы оценки выбытия запасов

alt: Остаток на конец отчетного месяца:

alt: Всего приобретено х х 2 652 3

alt: Средний процент торговой наценки определяется в результате деления суммы остатка торговых наценок на начало отчетного месяца и торговых наценок в продажной стоимости полученных в отчетном…

title: Методы оценки выбытия запасов


extracted_text:
КГУ «Общеобразовательная школа №2 п.Аксу
отдела образования по г.Степногорск
управления образования Акмолинской области»
Краткосрочный план урока русской
литературы

Дата: 15.12.2021 г.

ФИО учителя: Тринеева А.Р.

Класс:  7 «А»

Количество  присутствующих: 14

Количество  отсутствующих: 3

Раздел (сквозная тема):

Человек и природа

Тема урока:

Герой рассказа
  «Зеленое утро»

Цели обучения, которым
посвящен урок:

  7.2.2.1 определять тему и идею
  произведения, выражая свое мнение о поступках героев;
7.2.8.1 анализировать изобразительные
  средства и фигуры поэтического синтаксиса в художественном тексте
  (аллитерации, ассонансы, аллегории, инверсии, анафоры), основные приемы
  комического (сатира, юмор, гротеск, ирония, сарказм);
7.2.5.1 характеризовать героев произведения
  на основе деталей и цитат из текста;
7.2.6.1 анализировать сюжет и композицию,
  художественные образы и оформлять свое представление в таблицах, схемах,
  кластерах, презентациях;

Критерии успеха (Предполагаемый результат):

Учащиеся будут:
Определять тему и идею рассказа «Зеленое утро»,
  выражая свое мнение о поступках главного героя рассказа, Бенджамина
  Дрисколла;
Анализировать изобразительные средства языка:
  сравнения и олицетворения для описания костра в рассказе;
Характеризовать главного героя рассказа;
Анализировать сюжет и композицию, художественные
  образы и оформлять свои  представления в схему.

Языковаяцель

Основные термины и словосочетания: интервью, герой рассказа, Марс, озеленение, другие
  миры, другие планеты, фантастика, труд, выбор, кислород,

Этап урока/
время

Действия педагога

Действия учеников

Оценивание

Ресурсы

Начало
  урока

Организацион-ный
  момент.
2-3
  мин.

 Учитель
  приветствует учеников.

Деление
  на группы при помощи рисунков деревьев (по количеству учащихся), на которых
  записаны имена учащихся.
1
  группа – «Ели»
2
  группа – «Дубы»
3
  группа – «Сосны»

Отвечают
  на приветствие учителя.

Делятся
  на 3 группы.

Учебник.

Середина
  урока.
Актуализация.

5
  мин.

Аналитическая
  беседа.

8-10
  мин.

Парная работа, работа в малых группах

8-12
  мин.

Работа в группах

6-8
  мин.

Пленарий учителя.

1
  мин.

Воображаемое интервью с героем рассказа
  «Зеленое утро», Бенджамином Дрисколлом.

Какие вопросы вы бы задали герою рассказа?
Как вы думаете, что бы он ответил?

Создают
  воображаемое интервью.
Например, в обсуждении прозвучат ответы
  на вопросы:
— Почему вы решили возродить к жизни
  земли Марса?                                                   — О чем вы
  мечтали?                                           — Что для вас было самым
  сложным?                                                — Оценят ли люди,
  живущие на суровом Марсе, ваш добровольный труд?

Дескрипторы:
-задает
  вопросы герою (не менее двух);
-озвучивает
  предполагаемый ответ.

ФО «Словесная похвала»

Учебник,
  презентация по ссылке через QR

—
  Опишите утро глазами поселенцев Марса (по произведению
 Р.
  Брэдбери). Включите в свой рассказ описание чувств, настроения героя.
—
  Расскажите, каким предстает Б. Дрисколл в начале и в конце произведения.
  Дайте оценку поведению героя.
—
  Перед каким выбором автор ставит героя и что определяет этот выбор?
—
  Почему в течение целого месяца «он ни разу не оглянулся», не повернулся «лицом
  в ту сторону, откуда пришел»?
 —
  Как изображен в рассказе костер? Почему автор называет его «живым, румяным
  товарищем»? Какие сравнения, олицетворения использованы для описания костра?
 —
  Почему автор остановился на таком названии — «Зеленое утро»? Как вы поняли
  его смысл?

Выполняют
  задание

Дескрипторы:
-
  описывает утро глазами поселенцев Марса;
-
  включает в рассказ описание чувств и настроений героя;
-
  дает оценку поведению героя в начале и в конце рассказа;
-
  описывает костер, объясняет применение изобразительных средств;
-
  объясняет смысл названия рассказа «Зеленое утро».

ФО «Две звезды, одно пожелание»

Учебник,
  презентация.

  Каковы основные мысли рассказа Брэдбери?
Сформулируйте
  его идею.
Прием «Шесть шляп».
Обратимся
  к приему «Шесть шляп», чтобы ответить на  вопрос: что заставило Бенджамина
  Дрисколла остаться на опасной для него планете?
Рекомендации
  к заданию подробно даются в учебнике. Индивидуальное задание.

Выполняют
  задание

Работают в парах/ малых группах, презентуют свою
  работу, оформляют плакат

Дескриптор:
-
  работает в паре/малой группе;
-
  выполняет задание в соответствии с цветом шляпы.

ФО «Сигналы рукой»

Учебник,
  презентация, шлемы по цвету шляп, плакат

Карта
  художественного пространства рассказа.

Нарисуйте
  карту художественного пространства рассказа «Зеленое утро», а затем на ней
  начертите схему движения по планете главного героя. Знание текста и фантазия
  помогут вам изобразить его маршрут. На пути следования героя коротко
  напишите, что пришлось ему преодолеть.

Выполняют
  задание, используя карту Марса, обсуждение трудностей, которые преодолел Бенджамин
  Дрисколл.

Дескрипторы:
-
  Отмечает
  предполагаемые передвижения главного героя;
-
  Использует
  изображение Марса;
-
  Комментирует
  работу других групп.

ФО «Две звезды, одно пожелание»

Учебник,
  презентация, карта Марса, маркеры

Американского писателя Р. Брэдбери
  волнует состояние природы на земле, зеленый наряд которой все уменьшается.
  Исчезают растения и животные, атмосфера загрязняется отходами деятельности
  человека и дышать становится все труднее. Скудеют природные кладовые, потому
  что человек не знает меры в своих потребностях, и результатом этого может
  стать мертвая пустыня, с которой мы встречаемся в рассказе “Зеленое утро”.
  Писатель переносит действие рассказа на Марс, чтобы мы могли увидеть конечный
  результат бездумной  деятельности человека и задумались над тем, что нас
  может ожидать, если мы не изменим своего отношения к природе.

 Слушают
  сообщение.

Презентация

Конец
  урока

2-3
  мин.

2-3
  мин.

Проводит
  рефлексию.
Брэдбери хочет донести
  до своего читателя очень важные для него мысли: надо делать добро даже тогда,
  когда, казалось бы, нет надежды получить отдачу. Хорошее в жизни не пропадает
  бесследно. Спешите делать добро — вот одна из идей рассказа. Приведите свои
  аргументы, доказывающие мысль писателя.

Объясняет
  домашнее задание

Домашнее задание:
Выполните одно задание на выбор:
1)    Выполните
  задание «Проба пера» странице 122 учебника, подготовьтесь к выступлению перед
  классом со своей творческой работой.
2)    Напишите отзыв о
  самостоятельно прочитанном фантастическом произведении Р. Брэдбери или
  другого писателя-фантаста (примерный план, по которому делается отзыв, дан в
  учебнике), задание на странице 123.

Приводят аргументы.
Записывают аргументы
  на «деревьях» и «сажают» их на Марсе.

Записывают
  домашнее задание

Плакат, изображающий Марс и астронавта

Учебник

Изображения
деревьев для распределения на группы

Прием
«Шесть шляп»

Карта
Марса

Плакат «Астронавт на Марсе»

Презентация
  в формате PDF

file_name: КСП РЛ. Герой рассказа Зеленое утро, 7 класc.docx

alt: КГУ «Общеобразовательная школа №2 п

alt: Этап урока/ времяДействия педагогаДействия учениковОценивание

alt: Аналитическая беседа. 8-10 мин

alt: Пленарий учителя. 1 мин.Воображаемое интервью с героем рассказа «Зеленое утро»,

alt: Слушают сообщение. Презентация

alt: Конец урока 2-3 мин. 2-3 мин

alt: Прием «Шесть шляп»

alt: Карта Марса

alt: Плакат «Астронавт на Марсе»

alt: Презентация в формате PDF

intro: Краткосрочный план урока по русской литературе в 7 классе на тему "Герой рассказа "Зеленое утро""

русская литература

group: Дисциплины

tags: русская литература

tags: Бенджамин Дрисколл

tags: Рей Бредбери

tags: Зеленое утро

title: Краткосрочный план урока русской литературы в 7 классе на тему "Герой рассказа "Зеленое утро""


extracted_text:
Действующие лица: Сказочница,
Муха – цокотуха, 2 Блошки, Пчела и пчелки, 2 бабочки, кузнечик, паук, комар.

Звучит
музыка
Сказочница:
Сказка, сказка, прибаутка,
                        Рассказать
её - не шутка.
                        Чтобы
сказка от начала
                        Словно
реченька журчала,
                        Чтобы
в зале весь народ
                        От
неё  разинул  рот.
                        Чтоб
никто: ни стар, ни мал

           Под конец не
задремал,
                        Пожелаем
все артистам
                        Ни
пера, ни пуха!
                        Вниманье!
Начинается…
Вместе.
Муха-Цокотуха!
Сказочница: Муха,
муха, цокотуха- позолоченное брюхо.
Муха по полю пошла, муха денежку нашла.
(Муха
летает по залу, находит денежку, танцует с
ней)
Муха: Ах, какая
красота!
Я копеечку нашла!
Что же мне себе купить?
А пойду я на базар
И куплю там самовар!
Позову я в дом гостей – и знакомых и друзей.
(Идет
на ярмарку)
Звучит
музыка.
«Ярмарка» Сцена «Муха
выбирает товар»
Муха под музыку подходит сначала к первому
коробейнику, рассматривает платок, примеряет на плечи, любуется собой.
Возвращает платок. Подходит к следующему – примеряет бусы и т.д. У последнего
выбирает самовар, отдаёт денежку, берёт самовар.
Муха: Всё готово, стол
накрыт, самовар уже кипит.
Вот придут мои друзья, буду очень рада я.
Сказочница:  Закипает
самовар.  (Муха накрывает на стол)

Из трубы пускает пар.
                          Полетели
гости к мухе, полетели к Цокотухе.
                          Приходили к мухе блошки,
приносили ей сапожки.
Звенит
колокольчик «Блошки»
Блошка:
Ты прими от Блошки
 Вот эти сапожки, -
 Сапожки не простые,
 В них застежки золотые!
Танец
Блошек и Мухи с сапожками
Муха.   Спасибо,
спасибо! Сапожки на диво!

Лучше доктора любого

Лечит скуку и тоску

Чашка вкусного, крутого

Ароматного чайку!
Звенит
колокольчик.  Появляется Пчела с бочонком мёда
«Выход
Пчелы»
Пчела. Здравствуй,
Муха-Цокотуха,
Позолоченное брюхо!
Я, веселая  пчела.
Я,  красива и мила.
Из цветков нектар беру,
Вам душистый мед дарю. (дарит мёд)
«Оркестр
Пчелы и пчелок»
 Муха.
Спасибо! Спасибо! Моя дорогая !

Садитесь за стол, самовар готов!
Звенит
колокольчик.  Появляются две бабочки
Сказочница. Бабочки
– красавицы,
           Всем
гостям понравятся
           Дивные
наряды.
           Все
их видеть рады.
Бабочка 1: Мы
порхали по полям.

  Прилетели в гости к вам.

          Оркестр
Бабочек
(Бабочки
перестраиваются в  «ручеёк», под ним проходит кузнечик со скрипочкой)
Муха. А теперь,
друзья, вниманье!

Молодое дарованье.
 «Песенка Кузнечика»
(СОЛО)
Бабочка 2: (говорит)
Очаровательно! Замечательно!
Пчела: (говорит) Чудесно!
Блошка: (говорит)
Прелестно!
Бабочка 1: Эй,
Блошки, бегите по дорожке,

Зовите музыкантов, будем все играть!
(на
столах разложены музыкальные инструменты)
Оркестр
МУХА:  Спасибо!
Спасибо! Мои  дорогие !

Садитесь за стол, самовар готов!
Все
садятся за столы
Муха. Бабочки-красавицы,
кушайте варенье!
            Или
вам не нравится наше угощенье?
 Бабочка 2.     Ваше
угощенье - просто загляденье!
 Бабочка 1.  Тут и сливки, и конфеты.

И чего тут только нету!
Кузнечик.
Мармеладки, шоколадки,

И орехи, и помадки!
Пчела.
Пряник мятный, ароматный,

Удивительно приятный!
Бабочка 1.
Ваше угощенье - просто загляденье!
Все гости:    Просто
объеденье ваше угощенье!
«Паук»
Гости
замирают от испуга… Визжат, прячутся под столы! Паук накидывает сетку на Муху.
Паук. Что,
жуки-червяки, испугалися?
По щелям, по углам разбежалися?
А букашки под кровать?
Не желают воевать?
И никто даже с места не сдвинется.
Пропадай-погибай, именинница!
Ха-ха-ха…
Сказочница. Вдруг
откуда-то летит
                  Маленький
комарик.
                  И
в руке его горит
                   Маленький
фонарик.
«Появление
Комара»
«Сражение
Комара с Пауком»
Комар
разрубает петлю, Паук убегает. Комар берет Муху за руку, все гости выходят
вперед.
Муха.  Ты меня от
смерти спас, прилетел ты в добрый час!
Комар: (Мухе)
Я комарик, я - храбрец, удалой я молодец!
Я злодея погубил, я тебя освободил.
И теперь, душа-девица, будем вместе веселиться!
Общий
оркестр
Сказочница: Станет
добрее пусть
Тот, кто кусается,
Пусть побеждает добро.
В жизни всегда у вас
Чтоб получалось всё,
Чтоб непременно везло!

Все выходят на поклон

file_name: муха цокотуха.docx

alt: Действующие лица: Сказочница,

alt: Звучит музыка. « Ярмарка»

alt: Позолоченное брюхо! Я, веселая пчела

alt: Оркестр МУХА: Спасибо! Спасибо!

alt: Сказочница. Вдруг откуда-то летит

title: Мюзикл «Муха-Цокотуха»


extracted_text:
Проектная деятельность на
уроках физической культуры в условиях дистанционного обучения.

Проектная деятельность — это один из
лучших способов для совмещения современных информационных технологий и
личностно-ориентированного обучения. Новые образовательные стандарты нацеливают
учащихся на самостоятельное и осознанное развитие физических качеств. А
использование проектной технологии позволяет совершенствовать навыки
самостоятельной работы, учащиеся приобретают опыт организации самостоятельных занятий
физической культурой.

Проектная деятельность
Такая
работа направленна на формирование теоретических знаний в области ФК и
метапредметных умений. Тематика проектов может быть разнообразна и составлена
на основе межпредметной интеграции. Также темы для проектов можно найти в
повседневной деятельности обучаемого, в искусстве.

Примеры
творческих заданий:

Фото
     проявлений физических качеств человека.
Нарисовать
     тело человека, подписать части тела.
Измерить
     рост, вес, окружность себя и родителей.
Снять
     ролик о вредных привычках.
Ролик
     о здоровом образе жизни.
Видео
     как вы всей семьей делаете зарядку.
Соревнования
     по приседаниям среди семьи.
Приготовить
     здоровый завтрак.
Соревнования
     кто дольше простоит в планке.

·
История
Олимпийских игр.
·
 Олимпийские
игры Древней Греции
·
Олимпиада
Сочи -2014.
·
Зимняя
олимпиада 2018
·
XXIX Всемирная зимняя
универсиада 2019.
·
Интересные
факты о баскетболе.
·
Зачем
гибкость школьнику?
·
Кто
самый гибкий среди нас?
·
Почему
легко ходить, но трудно бегать?
·
Кому
нужна зарядка?
·
Почему
баскетбольный мяч не всегда попадает в корзину?
·
Сила
нужна всем?
·
 "Спорт
в моей жизни и семье"
Проекты
по истории возникновения и развития видов спорта, например:
·
"Интересные
факты: шахматы",
·
"Почему
баскетбольный мяч похож на апельсин",
·
"Бокс
и кулачный бой - одно и то же?"

Темы
сочинений:
·
О
спорт,- ты мир!
·
«
В здоровом теле-здоровый дух».
·
«Почему
я люблю урок физкультуры?»
·
«Быстрее,
выше, сильнее»
·
«
Я+ здоровый образ жизни»
Рефераты:
·
Закаливание.
·
Олимпийские
игры.
·
Оздоровительный
бег.
·
Спортивные
игры.
Их
ценность заключается в том, что ученики приобретают опыт общественной значимой
деятельности.

Челленджи
в социальных сетях. Это соревновательная форма предполагает
публикацию результатов действий за определённый период. Нужно определить
основную цель, назначить награду. Это могут быть стикеры, публикации на сайте
школы, накопительные баллы в оценку по физической культуре.

Кейс-технологии имеют
назначение формировать умение в определенной ситуации. Кейсами могут стать:
ситуации с подбором комплекса физических упражнений, ситуации с подбором
спортивного инвентаря, ситуации с дифференцированием физической нагрузки,
ситуации с исследованием функциональной готовности обучаемого.

Уроки
физической культуры с использованием домашней утвари. Это
занятия, на которых используют предметы быта в качестве спортивного инвентаря.
На этапе контроля можно предложить обучаемым защитить свою собственную идею
занятий физическими упражнениями с различными предметами: бутылки с водой,
веником, полотенцем, шваброй и т.д..
Например:
Упражнения
на определённую группу мышц в домашних условиях, используя любые подручные
предметы.
Пример:
«Упражнения на руки» – 1) Отжимания от дивана (Упор лёжа руки на диване). 2)
«Обратные отжимания от стула» (Стул сзади, упор лежа сзади на стуле). 3) «Руки
с книгой (книгами) вперёд – держать 30с. (или максимальное количество
времени)». 3.1.) «Руки с книгой вперёд. Каждые 10с. Добавляется по 1 книге».

Видео-конкурсы. «Самая
спортивная семья», «Самое безопасное и грамотное место для занятий физической
культурой», «Комплекс утренней гимнастики», «Тренировка с диванной подушкой» и
т.д. Педагогу необходимо утвердить критерии оценки результатов конкурса.

file_name: Проектная деятельность на уроках физической культуры в условиях дистанционного обучения.docx

alt: Темы сочинений: ·


extracted_text:
Самостоятельная работа №59
для 10 классов
 на тему: «Изопроцессы»

Вариант №1
1.
При какой температуре находился газ, если при его
изобарном нагревании на 300 К объем возрос в 2,5 раза?
2.
Некоторая масса идеального газа нагревается изохорно
от температуре С 270 до 127 0С. Давление газа при этом
возросло на 40 кПа. Определите первоначальное давление газа.
3.
Газ изотермически сжали от объема 6 л до объема 4 л,
при этом изменение давления равно 20 кПа. Определите начальное давление газа.

Вариант №2.
1.
Некоторая
масса идеального газа нагревается при постоянном давлении
 от   температуры 270 до 127 0С.Объем
газа при этом увеличился на 1 л.Определите первоначальный объем газа.
2.
В
изохорном процессе давление идеального газа увеличивается на 50 кПа. На сколько
градусов кельвина увеличится при этом температура газа, если первоначальное
давление было 200 кПа, а первоначальная температура 300 К? Масса газа остается
неизменной.
3.
Идеальный
газ сжимают изотермически так, что объем газа изменяется в 1,4 раза , а
давление на 200 кПа. Определите начальное давление газа.

 Ответы к СР- 59:

1

2

3

1

200 К

120 кПа

400 кПа

2

3  л

75 К

500 кПа

file_name: Самостоятельная работа №57  для 10 классов.docx

title: Самостоятельная работа  для 10 классов


extracted_text:
№3
«СВОЙСТВА
АРИФМЕТИЧЕСКОГО КОРНЯ»
Вариант 1

 №3
«СВОЙСТВА
АРИФМЕТИЧЕСКОГО КОРНЯ»
Вариант 2

 №3
«СВОЙСТВА
АРИФМЕТИЧЕСКОГО КОРНЯ»
Вариант 3

 №3
«СВОЙСТВА
АРИФМЕТИЧЕСКОГО КОРНЯ»
Вариант 4

alt: СВОЙСТВА АРИФМЕТИЧЕСКОГО КОРНЯ»

alt: СВОЙСТВА АРИФМЕТИЧЕСКОГО КОРНЯ»

alt: СВОЙСТВА АРИФМЕТИЧЕСКОГО КОРНЯ»

alt: СВОЙСТВА АРИФМЕТИЧЕСКОГО КОРНЯ»

title: Алгебра 8 класс.  Контрольная работа "СВОЙСТВА АРИФМЕТИЧЕСКОГО КОРНЯ"


extracted_text:
Муниципальное
бюджетное дошкольное образовательное учреждение
Детский
сад «Солнышко» п.свх. Прибытковский Грязинского муниципального района Липецкой
области

Сценарий выступления
агитбригады на экологическую тему:

«Берегите природу!»

                                                                          Подготовила
и провела воспитатель старшей группы:
 Литвинова
Елена Викторовна

Сценарий выступления агитбригады на экологическую тему:
 «Берегите природу »
«Рыбе – вода, птице – воздух, зверю – лес, степи, горы. А
человеку
нужна Родина. Охранять природу  значит охранять родину! »
М. Пришвин
Под музыку вбегают дети, встают в шахматном порядке и исполняют песню
на музыку из мультфильма «Бродячие артисты»
1ый куплет:
Весь мир у нас в руках,
Им управляют люди.
Узнать хотим сейчас,
Что завтра с миром будет?
Припев:
Мы к вам заехали на час,
Привет! Бонжур! Хэллоу!
Всё, что расскажем вам сейчас,
Волнует нас давно.
Нука все вместе,
Уши развесьте,
Нужно обязательно,
Слушать нас внимательно!
1ый ребёнок: Я,
2ой ребёнок: Ты,
3ий ребёнок: Он,
4ый ребёнок: Она!
5ый ребёнок: Вместе дружная:
Все:
Семья!
1ый ребёнок: Вместе мы:
Все: Агитбригада.
2ой ребёнок: Вас приветствуют
Все: Друзья!
3ий ребёнок: Наш девиз:
Все: Загрязнение победим, природу чистой сохраним!
4ый ребёнок: Вы спросите, а как всё начиналось?
Однажды, в наш детский сад пришли жители леса.
В зал под звуки барабана заходят звери и маршируют под дробь:
Заяц (идет первым с барабаном): Раз, раз, Раз, два, три! Выше лапы,
четче шаг!
Все: Мы теперь шагаем так!
Заяц: Раз, раз, раз, два, три! На месте стой! Раз,два! Направо!
Звери встают в шеренгу.
Лиса: Раз в наш науки полный век
Не видит зверя человек,
Пришли к вам в гости сами –
С рогами и усами!
Все: настроены серьезно!
Ведь завтра будет поздно!
Белка: Зачем ты рубишь лес без меры, о современный человек!
Ведь ты лишаешься природы
На целый долгий долгий век!
Волк: Мой грустный праздник – Новый год!
Там рубит елочки народ!
Исполняют песню «И не надо елочки забирать себе домой»
Лиса: Ты, человек, любя природу,
Хоть иногда ее жалей:
В увеселительных походах
Не растопчи ее полей;
Заяц: В привычной сутолоке века
Ты оценить ее спеши:
Она – твой давний добрый лекарь,
Она – союзница души.
Белка:Не жги ее напропалую
И не исчерпывай до дна.
И помни истину простую:
Нас много, а она – одна.
В.Шефнер
Волк: мы хотим вам предложить
Все: Будем мы всегда дружить!!!
Под песню из мультфильма «Маша и медведь» «Солнечные зайчики»
звери
берут повешенные в углу гелиевые шарики, выстраиваются в шеренгу и по
очереди говорят, отпуская шарики:
Мы
Любим
Мир!!!
Под звуки барабана звери выходят, маршируя под дробь:
Заяц (идет первым с барабаном): Раз, раз, Раз, два, три! Выше лапы,
четче шаг!
Все: Мы теперь шагаем так!
КОМАНДА АГИТБРИГАДЫ (все вместе):
Мы не хотим стоять в стороне,
Мы за порядок на нашей земле!
1ый ребёнок: Наша планета – Земля очень щедра и богата:
Горы, леса и поля – дом наш родимый, ребята!
Солнышко рано встает, лучиком день зажигает
Весело птица поет, песней своей день начинает.
2ой ребёнок: Не смолкайте, голоса всех, всех кто радуется свету,
Кто приветствует леса, реки, горы, всю планету.
Не разделишь пополам в небе ласковое солнце.
И, вставая по утрам, пусть оно сияет нам!
Ведущий: Чтобы сберечь планету, начинать нужно с себя, своего города.
3ий ребёнок: Я знаю, город будет,
Я знаю, саду цвесть,
Когда мы уберем в нем
Отходы, мусор весь!
4ый ребёнок: Ведь главное собраться
И нам не подкачать,
А вместе дружно взяться
И во дворах прибрать!
5ый ребёнок: И вдруг трава пробьется
И расцветут цветы,
И солнце улыбнется
Нам всем из темноты!
6ой ребёнок: И хмурых туч не будет,
И станет вдруг теплей.
Добрее станут люди,
Душевней, веселей!
7ой ребёнок: Я знаю, город будет,
Я знаю, саду цвесть,
Когда такие люди
В
стране российской есть!
8ой ребёнок: Говорят, мы дошколята,
Ничего не можем.
А мы мусор уберем,
И городу поможем!
9ый ребёнок: Берегите город наш,
Дружно, хором просим Вас!
Чтоб потом не убирать,
Мусор нужно не бросать!
Все: До скорых встреч!

file_name: Выступление агитбригады.docx

title: Выступление агитбригады в ДОУ "Берегите природу!"


extracted_text:
КОНСУЛЬТАЦИЯ ДЛЯ РОДИТЕЛЕЙ
 «Благоприятная
атмосфера в семье –
залог
психологического здоровья ребенка»

 Гармоничное
развитие ребенка в период дошкольного детства невозможно без родительской
любви, заботы, взаимопонимания, доверия друг к другу. Близкий эмоциональный
контакт, основанный на безусловной любви, т.е. принятие ребенка таким ,
какой он есть, учет его индивидуальности и неповторимости дарит ему чувство
защищенности, формирует доверие к миру, делает его уверенным в себе,
общительным. У ребенка формируется внутренняя позиция: «Я нужен, я любим
и  я люблю вас тоже».
Дошкольный возраст как никакой другой характеризуется
сильнейшей зависимостью от взрослого, и прохождение того этапа становления
личности во многом определяется тем, как складываются отношения ребенка со
взрослым. Сами взрослые не всегда понимают, каких образом их личностные
качества становятся достоянием детей, и какое значение приобретают для ребенка
Так каким же все-таки должно быть эффективное взаимодействие с
ребенком? В первую очередь оно должно быть лишено условности. Безусловно
принимать ребенка – значит любить его не за то, что он красивый, умный,
способны, отличник, помощник и так далее, а просто так, просто за то, что он
есть, за то что вы дали этому ребенку жизнь, за то что он живет, за то что это
самый близкий человечек. Но это вовсе не означает, что вы не имеете право
сердиться на ребенка или ругать его, совсем наоборот, нужно просто
научиться делать это правильно. Нужно научиться говорить о своих чувствах и
нужно научиться слышать чувства другого.
Совершенно недопустимо накапливание у ребенка
отрицательных эмоциональных впечатлений, опыт неосознанных обид. Лучше
регулярно обсуждать критические ситуации, выясняя, кто был не прав и
почему.
Очень важно помнить, что необходимо уважительно относиться к
интересам и привязанностям ребенка и по мере возможности предоставлять
ему право выбора. Ни в коем случае нельзя выдавать детские тайны,
подшучивать над ребенком, если ему плохо, в его присутствии обсуждать его
неудачи и промахи.
Только в доме, только в семье ребенок обретает бесценный опыт.
Семья позволяет ребенку ощущать:
• стабильность жизненного
уклада;
• дает  чувство
уверенности в окружающем мире и защищенности;
• настраивает
 на оптимизм и позитивное восприятие жизни;
• создает неповторимые
детские воспоминания,
о которых ребенок будет
когда-нибудь рассказывать своим детям;
• позволяет ощутить
гордость за себя и свою семью.

Ни для кого не секрет, что атмосфера в семье влияет
на характер, поведение и развитие детей. Для нормального развития
детей, нужна атмосфера внимания, заботы и любви.
Благоприятная атмосфера в семье – это когда в равной мере
удовлетворяются два таких типа потребностей, как контроль и привязанность.
Всем известны следующие факты:
1. Если ребенок живет в атмосфере терпимости, он сам учится
быть терпимым.
2. Если ребенка окружает атмосфера одобрения, он учится быть
уверенным в себе, любить и уважать себя и окружающих.
3. Атмосфера похвалы способствует обучению ценить других.
4. Справедливость – порождает справедливость.
5. Если ребенок растет в постоянной критике, он учится осуждать.
6. Вражда – учит враждовать.
7. Атмосфера насмешек учит стесняться.
8. Малыш, растущий в атмосфере стыда, всегда чувствует себя виноватым.
9. Атмосфера спокойствия учит вере.
10. Обстановка дружбы и доброжелательности учит находить в мире
добро и любовь.
Атмосфера в доме влияет на формирование привычек и мыслей
ваших детей. Каждый из нас влияет на обстановку в доме, и сам
служит примером для ребенка.
Какие факторы характеризуют благоприятную обстановку и
нормальные отношения в семье?
1. Возможность установления разумной привязанности между
ребенком и родителями, а также формирование основных коммуникативных навыков
уже с раннего возраста.
2. Желание и возможность родителей разделять обязанности по уходу
за детьми.
3. Совместная забота родителей о детях.
4. Адекватная оценка ожиданий от ребенка.
5. Понимание особенностей детского развития.
6. Обстановка, способствующая нормальному детскому сексуальному
развитию.
7.  Возможность уделять детям достаточное количество внимания.
8.  Совершенствование методов воспитания.
9.  Формирование навыков борьбы со стрессами в различных
обстоятельствах.
10.  Помощь и поддержка детям в их начинаниях.
Эти критерии влияют на поддержание в семье нормальной
здоровой атмосферы. А она, в свою очередь, как и взаимоотношения
родителей, влияет на формирование характера ребенка, его темперамент,  его
психическое здоровье, и играет важную роль в воспитании и развитии
детей.

Мы желаем семьям успехов в
воспитании детей, ведь дети – это не только наше будущее, но и наше настоящее.

file_name: Консультация для педагогов и родителей.docx