extracted_text:
Методическая копилка
              «Игры для
развития фонетического слуха»
Значительная часть
детей не осваивает вовремя  звуковые нормы русского языка. Причины этого
разные, но решающее значение имеют недостатки фонематических процессов.
Термин
«фонематический слух» включает в себя 3 речевые операции:

способность
     слышать есть данный звук в слове или нет;
способность
     различать слова, в которые входят одни и те же фонемы, расположенные в
     разной последовательности;
способность
     различать близко звучащие, но разные по значению слова.

Термин
«фонематическое восприятие» включает в себя 3 операции:

умение
     определять линейную последовательность звуков в слове;
умение
     определять позицию звука в слове по отношению к его началу, середине или
     концу;
осознание
     или подсчет количества звуков в слове.

Термин
"фонемный анализ" включает в себя:

выяснение
     порядка следования фонем в слове;
установление
     различительной функции фонем;
выделение
     основных фонематических противопоставлений, свойственных данному языку.

 Именно
поэтому, имея нормальный слух и интеллект, ребенок в школьные годы не в
состоянии овладеть  в полной мере всей учебной программой.
Нарушение
фонематического восприятия приводит к тому, что ребёнок не воспринимает на слух
(не дифференцирует) близкие по звучанию или сходные по артикуляции звуки речи.
Его словарь не пополняется теми словами, в состав которых входят
трудноразличимые звуки. Ребёнок постепенно начинает отставать от возрастной
нормы. По той же причине не формируется в нужной степени и грамматический
строй. Понятно, что при недостаточности фонематического восприятия многие
предлоги или безударные окончания слов для ребёнка остаются «неуловимыми».
Только
при планомерной работе по развитию фонематических процессов дети воспринимают и
различают окончания слов, приставки, общие суффиксы, выделяют предлоги в
предложении и т.д., что так важно при формировании навыков чтения и письма.
Умение
слышать каждый отдельный звук в слове, чётко отделять его от рядом стоящего,
знать из каких звуков состоит слово, то есть умение анализировать звуковой
состав слова, является важнейшей предпосылкой для правильного обучения грамоте.
Вывод: нарушение
фонематического восприятия мешает детям овладеть в нужной степени словарным
запасом и грамматическим строем, тормозит развитие связной речи (подчеркнём,
что все названные процессы взаимосвязаны и взаимообусловлены).
Предлагаю
Вашему вниманию этапы развития фонематического восприятия
1.     Развитие
неречевого слуха.
На
этом этапе проводятся упражнения на различение неречевых звуков. Такие
упражнения способствуют развитию слуховой памяти и слухового внимания, без чего
невозможно научить ребёнка вслушиваться в речь окружающих и дифференцировать
фонемы. В это время работает физический слух. Упражнения включают задания на
распознание:

звучащих
     инструментов (губная гармошка, свисток, дудочка);
звучащих
     предметов (крупа в коробках, погремушки, шелест листьев, шуршание бумаги);
действий
     предметов (хлопанье, скрип, свист, стуки, звуки транспорта). Проводятся игры
     на узнавание товарищей, голосов других людей, мелодий.

Примерные
игры с детьми для развития неречевого слуха:

«Что
     звучало?»
     Цель: развитие слухового внимания. Демонстририровать звучание бубна,
     губной гармошки, дудки и т. д. Ребенок слушает и запоминает, как звучит
     каждый музыкальный инструмент, потом закрывает глаза и на слух определяет,
     что звучало. Если нет инструментов, то можно использовать чашку, игрушки и
     т. д.
«Угадай
     чей голос?» Цель: развитие слухового внимания. Родитель подходит к
     любому сидящему взрослому или ребенку в комнате и произносит что – либо, а
     ведущий с закрытыми глазами угадывает чей это голос.
Игра
     «Скажи, что ты слышишь?» Цель: развитие слухового восприятия,
     дифференциация неречевых звуков. Оборудование: стаканы (с водой и пустой),
     баночки с крупами, фольга, деревянные и металлические ложки, ширма.
     Взрослый показывает и называет предметы, демонстрирует их звучание.
     Взрослый за ширмой выполняет различные действия с предметами (переливает
     воду, пересыпает крупу...). Ребёнок должен определить, что он слышит
     (шуршание бумаги, звук льющейся воды и т.д.)
Игра
     «В мире звуков» Цель:
     развитие слухового внимания, дифференциация неречевых звуков. Взрослый
     предлагает закрыть глаза и послушать, что происходит дома, на улице.
Игра
     «Угадай, кто кричит» Цель: развитие слухового внимания, дифференциация
     неречевых звуков. Оборудование: игрушки или картинки, изображающие
     знакомых ребёнку домашних животных, магнитофон, запись голосов животных.
     Описание игры: взрослый показывает приготовленные картинки или игрушки,
     включив запись с голосами соответствующих животных. Затем просит послушать
     и угадать, кто придёт к ним в гости. Логопед включает запись с голосами
     животных, меняя их порядок предъявления. Ребёнок угадывает, кто это.
Игра
     «Тихо - громко!» Цель: развитие слухового восприятия,
     дифференциация звуков по силе звучания. Оборудование: музыкальные
     инструменты. Логопед играет на выбранном музыкальном инструменте то тихо,
     то громко. Услышав громкое звучание инструмента, дети бегут. Услышав тихое
     звучание, идут шагом. Логопед может выбирать разные инструменты и
     предлагать разные варианты движений.
Игра
     «Дятел», «Прохлопай, как я» Цель: развитие слухового восприятия,
     дифференциация ритмических рисунков. Оборудование: музыкальный
     треугольник, картинка с изображением весны. Описание игры: логопед просит
     детей определить, какое время года изображено на картинке, назвать
     признаки весны. Логопед предлагает детям повторить песенки весны. Логопед
     отстукивает ритмы на музыкальном треугольнике, а названный ребенок
     отхлопывает: /- /, / -//, //- //...

2.     Развитие речевого
слуха.

Различение
     одинаковых слов, фраз, звукокомплексов и звуков по высоте, силе и тембру
     голоса
Различение
     слов, близких по звуковому составу
Дифференциация
     слогов
Дифференциация
     фонем

Примерные
игры с детьми для развития речевого слуха:
Дифференциация
голосов по тембру:

Игра
     «Угадай, чей голос?» Цель: развитие речевого слуха, дифференциация
     голосов по тембру. Описание игры: ребёнок поворачивается спиной к
     остальным детям. Один из них (до кого дотронется логопед) называет имя
     ведущего. Тот должен определить, кто его позвал.
Игра
     «Большой, средний, маленький» Описание игры: Взрослый рассказывает
     сказку Л. Толстого «Три медведя» в сокращённом варианте, произнося реплики
     и звукоподражания, то очень низким, то средним по высоте, то высоким
     голосом. Ребёнок угадывает, кто из медведей «говорит».

Развитие
речевого внимания:

Игра
     «Будь внимателен» Цель: развитие речевого внимания. Взрослый
     выполняет действия с предметами, сопровождая их речью. Иногда действия
     логопеда и утверждения о том, что он делает, не совпадают. Ребёнок должен
     обратить внимание на ошибки и исправить их.
Игра
     «Слушай и выполняй» Цель: развитие речевого внимания,памяти. Взрослый
     называет действия, которые должен выполнить ребёнок. (от 2 до 4-5 инструкций).

Различение
слов, близких по звуковому составу.

Игра
      «Внимательные ушки» Взрослый просит детей поднять руку,
     если он произнесет слово неправильно, если правильно – хлопнуть в ладоши.
     Логопед произносит: вагон, флакон, загон, вагон, фагон...
Игра
     «Какое слово лишнее?» Из четырёх слов, отчётливо произнесённых
     взрослым, дети  должны назвать то, которое отличается от остальных:

КОМ
– КОМ – КОТ – КОМ
       БУДКА – БУКВА – БУДКА – БУДКА
ВИНТ
– ВИНТ – БИНТ – ВИНТ
 КАНАВА – КАНАВА – КАКАО – КАНАВА

Игра
     «Самое короткое\длинное слово» Взрослый произносит три слова,
      а дети говорят, какое слово самое короткое.

СТРОИТЕЛЬ
– ПЛОТНИК – ДОМ  ; ДОЧЬ – ДОЧЕНЬКА – ДОЧУРКА
ЛУК
– ПОМИДОР – ТЫКВА ; МЕДВЕДЬ – ЁЖ – ЛИСА
Дифференциация
звуков, дифференциация слогов

Игра
     «Назови по порядку слоги» Взрослый  произносит слово, дети
     говорят: какой слог 1-й, какой – 2-й. Например: САДЫ – 1-й слог СА, 2-й
     слог  ДЫ. Вначале берутся слова из 2-х слогов (ВОДА, ПОЛЕ, ЛУНА,
     УТРО, НЕБО, КОСМОС…).
Игра
     «Какой слог лишний?» Цель: развитие фонематического восприятия,
     дифференциация слогов с оппозиционными согласными. Описание игры: Взрослый
     произносит ряд повторяющихся слогов, например, на – на – па – на, и
     спрашивает ребят, какой слог «лишний». Затем слоговой ряд усложняется (ва
     – фа – ва – ва, ...)
Игра
     « А ну-ка, догадайся!» Какой одинаковый звук есть во всех
     словах? Шуба, кошка, мышь (звук ш). Жук, жаба, лыжи – ж; чайник, ключ,
     очки – ч; щетка, ящик, щавель – щ; коса, усы, нос- с; селедка, Сима, лось
     – сь; коза, замок, зуб – з; зима, зеркало, вазелин – зь; цветок, яйцо,
     курица – ц; лодка, стул, лампа – л; липа, лес, соль – ль; рыба, ковер,
     крыло – р; рис, крепость, букварь – рь.

Для
достижения положительного результата необходимо создание единого
коррекционно–образовательного пространства, когда над речью работает коллектив
единомышленников (логопед – родитель-воспитатель), каждый из которых
заинтересован  в успехе работы и постоянно находится во взаимодействии с
остальными.

Скачано с www.znanio.ru

file_name: Игры на развитие фонематич слуха.doc

alt: КОМ – КОМ – КОТ – КОМ

tags: неречевой слух

tags: фонемный анализ


extracted_text:
Урок-игра
«Путешествие по Компьютерной долине»

Тема
урока: «Повторение темы «Исполнители алгоритмов»
Цель:
организовать деятельность учащихся по повторению темы  «Исполнители
алгоритмов»
Задачи:
Образовательная:

Повторение
изученного  материала по теме «Алгоритмы»
Проверка умений
составлять и выполнять алгоритмы.
Развивающая:

Развивать
логическое мышление учащихся, память, внимание, воображение, познавательную
активность, способность быстро воспринимать информацию.
Воспитательная:

Воспитывать у
учащихся самостоятельность, активность, интерес к предмету, правила поведения.

Тип
урока: Учебное занятие повторение и закрепление  полученных знаний, умений
и навыков.
Вид
урока: урок – игра
Формы
работы на уроке: фронтальная, групповая, индивидуальная
Оборудование:
компьютер, проектор

Ход
урока
I.
Организационное начало урока
Здравствуйте,
рада вас видеть!
Сегодня
на уроке мы отправимся в гости к жителям Компьютерной Долины. Её жители много
работают, любят учиться и умеют развлекаться. В путешествие возьми с собой
фантазию, изобретательность, настойчивость и наблюдательность.
Жители
Компьютерной Долины просят нас помочь собрать компьютер (слайд 2). Но для
сборки компьютера не хватает устройств.
II.
Актуализация знаний
Класс делим на две команды и раздаем маршрутные
листы. Прежде чем отправиться в путь, давайте проверим готовность команд.
Вопросы:
Какую тему мы с вами повторяем? (Алгоритмы)
Как называется план достижения цели, состоящий из
шагов, приводящий к искомому результату? (алгоритм)
Что такое команда? (шаг алгоритма)
В начале алгоритма пишем команду …? (начало)
В конце алгоритма пишем команду ….? (конец)
III.
Закрепление знаний
Отправляемся
в путь! Ребята выполняют задания, ответы записывают в маршрутный лист.
Задание от Энтика (Слайд 3).
Составляют из букв название устройства компьютера
 В гостях у Считайки (Слайд
4-6). Выполняют алгоритм и результат записывают в таблицу:
В гостях у Инфознайки (Слайд 8-10).. Решают
ребусы, записывают ответ:
Задание Чертёжника. (Слайд 11-14)  Выполняют
алгоритм, записывают название устройства компьютера.
Задание
Мышки-художника (Слайд 15-16) Выполняют алгоритм, записывают
название устройства компьютера.
Молодцы помогли
нашим друзьям!
Практическое
задание. Нарисовать подарок для жителей Компьютерной Долины.
Ребята работают
в графическом редакторе Paint
IV.
Подведение итогов урока
V.
Рефлексия
Настала пора
возвращаться домой. Всем спасибо за работу! Все были молодцы!

file_name: Урок-игра Путешествие по Компьютерной долине-1.doc

информатика

group: Дисциплины

title: Урок-игра "Путешествие по компьютерной долине ( 1-ое)"


extracted_text:
Применение метафорических ассоциативных карт для
выявления и отработки вторичных выгод

Сегодня я бы
хотела затронуть проблему выявления и проработки вторичных выгод. Это
психологическое понятие было впервые использовано Зигмундом Фрейдом, но не в привычном
для нас контексте. Анализируя конверсионные симптомы своих пациентов (паралич,
истерический припадок), он выявил, что очень многие физические симптомы имеют
исключительно психологическую природу. В настоящее время вторичные выгоды
рассматриваются уже в более расширенном понимании, чему в значительной степени
способствуют условия жизни и социальная обстановка в целом.
Имеется множество
подходов в изучении феномена вторичной выгоды. Также существует большая
«команда» тех, кто считает данное психологическое явление мифом. Но предлагаю
проанализировать следующие позиции, чтобы определиться со своим отношением к
заявленному:
- Вторичная выгода
– это бессознательный механизм.
- Это термин означает, что любая существующая у человека
проблема является ему так или иначе выгодной.
- За вторичной
выгодой стоит идея о том, что в любом психологическом конфликте, который сам
человек по каким-то причинам не решает, есть какое-то «второе дно» - выгода не
решать этот вопрос.
- Вторичная выгода
— это значимая для человека потребность, которую он косвенно удовлетворяет
своим же поведением.
- Вторичная выгода
- это те преимущества и бонусы, которые человек получает из своей проблемы.

В жизни вторичная выгода
выглядит примерно так. Человек постоянно говорит о том, как сильно чего-то
хочет, о чем-то мечтает. Допустим, ему не хочется общаться с компанией
товарищей, с которыми он проводит свободное время на протяжении нескольких лет.
И все разговоры сводятся к намерению выйти из этой компании. Но время идет, а
изменения так и не происходят. Человек не предпринимает никаких попыток найти
других товарищей. Он находит кучу оправданий, говоря, что у него нет времени ходить
и выстраивать новые взаимоотношения, нет каких- то интересных особенностей в
нем самом, кто-то из членов этой компании сильно заболел и т.д.
Почему так происходит? Потому
что в своем положении этот человек имеет определенную выгоду. Причем, он даже
не осознает это. А если сказать ему «в лоб» свое мнение о ситуации, человек будет
раздражаться и займет конфронтационную позицию по отношению к Вам и дальнейшей
работе с ним.
Также вторичная выгода практикуется
людьми, сваливающими свои обязанности на других. Притвориться больным и
немощным таким людям кажется так просто, что грех так и не сделать, тем самым
заставив окружающих взять на себя чужие проблемы и ответственность.
Наталья Витальевна Дмитриева, российский
психолог, психотерапевт, кандидат медицинских наук, доктор психологических
наук, профессор, являясь одним из основателей направления «аддиктивная
идентичность», также изучала вторичные выгоды, называя их «условно желаемыми
выгодами». И она предложила рассматривать их на трех уровнях:
1) Первичная выгода – это поведение, с
помощью которого человек избавляется от проблемной ситуации, проблемы,
симптома.
2) Вторичная выгода – это ситуация, в
которой неадаптивное (патологическое, деструктивное) поведение клиента
воспринимается его окружением как адаптивное.
3) Третьичная выгода – это конкретное
получение дивидендов от того, что человек не отказывается от «симптомов».
На мой взгляд, именно такое комплексное
видение феномена вторичной выгоды позволяет нам убедить в его реальности и
подобрать методы для его выявления и работы с ним.
Вторичная выгода - это:
·  нежелание
преодолевать трудности,
·  нежелание нести
ответственность,
·  пассивность и
субпассионарность,
·  боязнь “зацепить”
своё «раздутое» эго,
·  поиск выгоды для «себя
любимого» - даже путем унижения.
Говоря простым языком, вторичная выгода -
это когда ты в теории понимаешь, что должен что-то сделать, но тебе просто вот
не хочется. Ты можешь в этом не признаться никогда никому и даже себе самому,
но на самом деле это - исполнение твоих настоящих, истинных желаний. Желаний,
которые берут вверх над твоим существованием в социуме.

Но почему человек может не замечать, что его на самом
деле ведет вторичная выгода, а не логика и рассудок?
Вторичная выгода - резидент подсознания, и
в большинстве случаев проявляет себя на бессознательном уровне. Отточенный
рассудок - главный враг вторичной выгоды, а потому они никогда и не
пересекаются. Ведь их «встреча» травмоопасна для психики. А самообман - вещь
настолько приятная, что к нему намного легче и комфортнее прибегнуть.

И какие бы возвышенные цели и воззрения мы
ни ставили перед собой, они абсолютно пусты, если они не совпадают с нашими
желаниями. Каждый раз, когда делаешь то, чего не хочешь совершенно, - ты
занимаешься самообманом. Каждый раз, когда не делаешь, но не признаёшься себе
же в истинной причине бездействия - опять-таки, обманываешь себя. Это и
называется “вторичная выгода” - попытаться выйти из воды сухим в глазах себя
самого.

Также важно помнить, что некоторые условно
желаемые выгоды создаются и удерживаются страхами (страх наказания или позора в
вопросах контрольных или производственных, страх отношений и т.д.). То есть,
они обеспечивают нам безопасность теми способами, которыми умеет наше
подсознание (или коллективное бессознательное). Но по сути своей очень сильно
тормозят нас на пути к изменениям нашей жизни, к переходу на качественно новый
уровень.
Как же избавиться от тормозящего влияния
вторичных выгод?
Их нужно выявить, отследить. Для этого
наиболее эффективно и экологично использовать в работе метафорические
ассоциативные карты.

Техника с использованием метафорических
ассоциативных карт
«Вторичные выгоды и ресурсы»
Рекомендуемые МАК
колоды для работы:
«Вторичные выгоды» из картотеки практического психолога, «ОНА», «Тайны моей
души», «Ресурсы», «Кризисы и решения» и другие ресурсные колоды.
Алгоритм
проведения техники
1. Озвучьте
ситуацию, которая сложилась (в ключе саботажа). Важна формулировка: «Хочу….,
НО…..»
Например, «Хочу не
просыпать на занятия, но не получается себя «поднять» в нужное время и все время
опаздываю».

2. Задаем вопросы:

А) Представьте,
что сейчас у Вас все желаемое получилось (начали делать, получили и пр.). Что
Вы тогда чувствуете дискомфорного, неприятного, сложного, непонятного,
страшного, опасного?
Б) Вдруг есть
что-то, чего Вы лишитесь, если решите проблему?  (Что-то, что Вам привычно или Вы
может к этому привязаны).
В) Может Ваша
проблема сейчас – наименьшее зло?

3. Выберите в
открытую из колоды слов «Вторичные выгоды» все выгоды, пользу, которую можно
извлечь из ситуации.

Можно выбрать из предложенного списка все
выгоды, пользу, которую можно извлечь из ситуации (список всех слов из колоды
«Вторичные выгоды»):
уверенность, отдых, традиция,
стабильность, оправдание, жалеть себя, любовь, помощь, спокойствие, привычка,
переключение внимания, удовлетворение потребностей, безопасность, акцент на
себе, близость, борьба, власть, внимание, время, героизм, деятельность, достижение,
драйв, забота, защита, знания, значимость, избегание, избежать критики,
избежать наказание, изменения, комфорт, контроль, манипулирование, наказание,
нужность, обладание, одобрение, опора, переосмысление, победа, понимание,
привязать, признание, пространство, развитие, развлечение, реализация, свобода,
свой ритм, сила, слава, смысл, снятие ответственности, самоуничтожение,
финансы, удержание, семейное счастье, спонтанность, справедливость, счастье
других, стабильность, одобрение, личное пространство, нравственность, польза,
честолюбие, благодарность, благотворительность, статус, ощущение правоты и
силы, самоуважение, материальное обеспечение.
В ходе этого этапа мы выявляем скрытые
вторичные выгоды. Количество выбираемых карточек зависит от времени, которое Вы
планируете на эту консультацию (с каждым выбором дальше работаем отдельно).

4. Задайте на каждую выбранную
«выгоду» вопросы и дайте на них ответы:
А) Почему для меня это важно?
Б) Какие потребности стоят за этой
выгодой?
В) Почему я не могу удовлетворить эту
потребность, не прибегая к удержанию проблемы?
Г) Какую цену я плачу за то, что решаю
вопрос удержанием проблемы?
Д) Чего я лишаю себя, удерживая проблему?
Е) Не велика цена за то, что я получаю?
Ж) Сколько еще времени я готова платить
эту цену?
З) Что я теряю в итоге?
И) Насколько эффективен этот способ, не
слишком ли иллюзорен выигрыш?

5. Как я могу получить пользу по-другому?
Для начала поищите у себя в голове ответы
на вопрос.
Например, «Я могу попросить друга/коллегу
позвонить мне в нужное для подъема время».

6. Ищем альтернативные способы получения
выгоды
После из любой ресурсной колоды («ОНА», «Тайны
моей души» и др.) выберите в закрытую по 1-2 карты, которые подскажут
альтернативные способы получения пользы по-другому, альтернативным образом.
Какие способы помогут Вам хоть немного
продвинуться вперед к решению Вашей проблемы?

7. Рефлексия.
Попросить клиента ответить на вопросы:
1) Что было для Вас важного и нужного в
нашей работе?
2) Что из всего пройденного Вы возьмете на
вооружение?
3) Какой первый шаг к запланированной цели
Вы сделаете в ближайшие сутки?

Таким образом, в ходе выполнения данной
техники мы позволим клиенту по-другому взглянуть на заявленную им проблему,
повысить его ресурсность и увидеть доступные альтернативные способы решения
волнующей проблемы.

Приложение 1
Бланк для работы с
техникой «Вторичная выгода и ресурсы»

Озвучьте ситуацию, которая сложилась (в
  ключе саботажа).

Ситуация
  1:

Что
  полезного или хорошего, или выгодного меня удерживает в проблеме?

Есть
  что-то, чего я лишусь, если «разрулю» проблему?

Может
  мне проблема – наименьшее зло?

Выберете
  из колоды слов «Вторичные выгоды» или из списка справа все выгоды, пользу,
  которую можно извлечь из ситуации.

Уверенность,
  отдых, традиция, стабильность, оправдание, жалеть себя, любовь, помощь,
  спокойствие, привычка, переключение внимания, удовлетворение потребностей,
  безопасность, акцент на себе, близость, борьба, власть, внимание, время,
  героизм, деятельность, достижение, драйв, забота, защита, знания, значимость,
  избегание, избежать критики, избежать наказание, изменения, комфорт,
  контроль, манипулирование, наказание, нужность, обладание, одобрение, опора,
  переосмысление, победа, понимание, привязать, признание, пространство,
  развитие, развлечение, реализация, свобода, свой ритм, сила, слава, смысл,
  снятие ответственности, самоуничтожение, финансы, удержание,
семейное
  счастье, спонтанность, справедливость, счастье других, стабильность,
  одобрение, личное пространство, нравственность, польза, честолюбие, благодарность,
  благотворительность, статус, ощущение правоты и силы, самоуважение,
  материальное обеспечение

Берите
  из своего списка выгоды по очереди и отвечайте на вопросы

Выгода
  1

Часть
  1:
 Почему
  для меня это важно?

Какие
  потребности стоят за этой выгодой?

Почему
  я не могу удовлетворить эту потребность, не прибегая к удержанию проблемы?

Какую
  цену я плачу за то, что решаю вопрос удержанием проблемы?

Чего
  я лишаю себя, удерживая проблему?

Не
  велика цена за то, что я получаю?

Сколько
  еще времени я готова платить эту цену?

Что
  я теряю в итоге?

Насколько
  эффективен этот способ, не слишком ли иллюзорен выигрыш?
Как
  я могу получить пользу по-другому?

Часть
  2:
 После
  из любой ресурсной колоды («ОНА», «Тайны моей души», «Ресурсы» и др.)
  выберете в закрытую по 1-2 карты, которые подскажут альтернативные способы
  получения пользы по-другому. Проанализируйте каждый выбор.
Напишите
  общие выводы

Выгода
  2.

Алгоритм работы тот же

file_name: Применение метафорических ассоциативных карт для выявления и отработки вторичных выгод.docx

intro: материал для педагогов-психологов, использующих в индивидуальном консультировании метафорические ассоциативные карты

психологическая работа

group: Педагогика

tags: психологическое консультирование

tags: вторичные выгоды


extracted_text:
Министерство
образования, науки и молодежной политики
 Нижегородской
области
ГБПОУ
«Дзержинский  педагогический  колледж»

Игровые
технологии вне урока
Доклад

Дзержинск
- 2020

ОГЛАВЛЕНИЕ
Стр.
ВВЕДЕНИЕ.................................................................................................. 3
1. Сущность игровых
технологий вне урока................................................ 5
2. Реализация игровых
технологий вне урока.............................................. 7
3. Обобщение педагогического
опыта.......................................................... 8
4. Обобщение собственного
опыта............................................................... 9
ЗАКЛЮЧЕНИЕ.......................................................................................... 10
СПИСОК ИСПОЛЬЗОВАННЫХ
ИСТОЧНИКОВ..................................... 11

ВВЕДЕНИЕ
В современных условиях экономической
нестабильности, когда большинство семей сосредоточено на проблемах
экономического выживания, дети, может быть как никогда прежде, нуждаются в
организованном общении, в различных формах объединений. В этой связи особое
значение приобретает организация досуга детей, увеличение числа клубов,
социально-педагогическая защита младших школьников. Нужны такие детские
творческие объединения, клубы и секции, в которых нет жесткой регламентации,
заорганизованности, и где царила бы кипучая жизнь, богатая духовными
сведениями, общением, свободной инициативой, творчеством. Применение на
практике КТД и коллективной организаторской деятельности поможет поддержать
интерес ребёнка к различным видам внеурочной деятельности, познавательную и
социальную творческую активность детей. Задача педагога в том, чтобы выделить в
окружающем мире ведущие ценности и создать условия для активного приобщения
детей к ним.
Каким должно быть воспитательное пространство,
чтобы ребёнок, сохраняя свою индивидуальность, мог бы вступать во
взаимодействие с окружающим миром, быть терпимым и открытым к контактам,
принимать решения и осознавать их последствия?
Внутреннее воспитательное пространство
организуется через основные сферы деятельности ребёнка. Внешнее пространство
помогает ребёнку овладеть разнообразным социальным опытом и самоопределиться в
этой жизни.
В этой связи следует признать актуальным и
целесообразным поиск способов и технологий насыщения среды развития ребёнка
подлинными ценностями мировой и национальной культуры, формирования на этой
основе духовно богатой и нравственно чистой внутренней и внешней культуры
личности, патриота школы-гражданина России. Воспитательная система школы
охватывает весь педагогический процесс, интегрируя учебные занятия, внеурочную
жизнь детей, разнообразную деятельность и общение за пределами школы, влияния
социальной, природной, предметно-эстетической среды.
Поскольку в младшем школьном возрасте большие
изменения происходят во всех сферах жизнедеятельности ребенка, то его
воспитание должно быть развивающим, обогащать ребенка знаниями и способами
различной деятельности, развивать коммуникативные способности, формировать
познавательные интересы и способности. Огромная роль в развитии и воспитании
ребенка принадлежит различным видам детской деятельности. Основными среди них
являются: общение, учебная деятельность, труд и игра.
Игра является эффективным средством
формирования личности младшего школьника, его морально-волевых качеств, в игре
реализуется потребность воздействия на мир. Игра содержит в себе большие
возможности в учебном и воспитательном процессе школьников. Она может успешно
использоваться и как форма воспитания, и как самостоятельная игровая
деятельность, и как средство воспитания различных сторон личности ребенка.
Поскольку вопрос совершенствования воспитания является
актуальным всегда, то подход к воспитанию младших школьников, организация всего
воспитательного процесса, предполагает использование всех видов деятельности и
общение детей, и особенно игровых технологий.
Таким образом, чтобы избежать проблем развития
будущей личности, необходимо во внеурочной деятельности использовать
возможности игровых технологий.

1. Сущность игровых технологий вне
урока

Игровые
технологии – методы и приемы организации педагогического
процесса в форме различных педагогических игр, обладающих следующими
признаками:
• дидактическая
цель ставится перед учащимися в форме игровой
задачи;
• учебная
деятельность подчиняется правилам игры;
• учебный материал
используется в качестве средства игры,
• в учебную
деятельность вводится элемент соревнования, который
переводит
дидактическую задачу в игровую;
• успешное
выполнение дидактического задания связывается с
игровым
результатом. [5]
Разновидности:
• элементы урока,
• урок-игра,
• внеурочная
деятельность. [8]
         Цель технологии заключается в создании полноценной
мотивационной основы для формирования навыков и умений деятельности в
зависимости от уровня развития детей. [2]
Задачи технологии:
1. Развитие коммуникативных качеств у детей в игре.
2. Развитие воображения как основы творческой деятельности.
3. Развитие у детей образной памяти, внимания, речи.
4. Формирование в процессе игр нестандартного мышления.
5. Развитие координации и мелкой моторики. [1]
В человеческой практике игровая
деятельность выполняет следующие функции:
- развлекательную: это основная функция игры — развлечь,
доставить удовольствие, воодушевить, пробудить интерес;
- коммуникативную: освоение диалектики общения;
- самореализации в игре как в полигоне человеческой практики;
- игротерапевтическую: преодоление различных трудностей,
возникающих в других видах жизнедеятельности;
- диагностическую: выявление отклонений от нормативного
поведения, самопознание в процессе игры;
- коррекции: внесение позитивных изменений в структуру
личностных показаний;
- межнациональной коммуникации: усвоение единых для всех
людей социально-культурных ценностей;
- социализации: включение в систему общественных отношений,
усвоение норм человеческого общения. [10]
Особенности игровых технологий:
Все следующие за дошкольным возрастные
периоды со своими ведущими видами деятельности (младший школьный возраст –
учебная деятельность, средний – общественно-полезная, старший школьный возраст
– учебно-профессиональная деятельность) не вытесняют игру, а продолжают
включать её в процесс.
Игра помогает мне как педагогу, сплотить
детский коллектив, включаясь в активную деятельность, дети приучаются к
соблюдению правил, справедливости, умению контролировать свои поступки,
правильно и объективно оценивать поступки других.
Можно сказать, что использование игр как
средства воспитания во внеурочное время необходимо с целью стимулирования
познавательного интереса школьников. Есть основание полагать, что при частом
использовании различного рода игр во внеурочное время они будут иметь еще
большую эффективность, формируя устойчивый интерес учащихся к новому и
интересному. И учитывая результат моего практического применения данной
технологии, могу утверждать, что дети с удовольствием реализуют свои творческие
возможности, а также получают новые знания в непринужденной форме и закрепляют
уже полученные. [3]

2. Реализация игровых технологий вне урока

Все чаще и чаще применяются игровые
технологии внеурочной деятельности. Уроки с применением игровых технологий
делают увлекательным учебный процесс, способствуют появлению активного
познавательного интереса школьников. На таких занятиях складывается особая
атмосфера, где есть элементы творчества и свободного выбора. Развивается умение
работать в группе: её победа зависит от личных усилий каждого. Достаточно часто
это требует от ученика преодоления собственной застенчивости и нерешительности,
неверия в свои силы.  Таким образом, игра на уроках пополняет и расширяет
знания, вызывает положительные эмоции, позитивный настрой, способствует
самоутверждению ребёнка. [6]
Современная школа, выбрав столь сложный
путь развития, требует использования новых образовательных технологий. Учитель,
переживающий и болеющий душой за каждого ребенка, желающий сделать обучение
интересным и в максимальной степени плодотворным, ищет эффективные пути решения
обозначенной проблемы. Для  меня  таким способом стала внеурочная деятельность
в начальной школе. В процессе занятий учащиеся включаются в познание
окружающего мира, реализации своих идей, творческие способности, где учащиеся
выполняют проблемные задания, развивающие мышление, игры, головоломки,
творческие работы, поиск и сбор информации, тематические презентации.
 Творчество детей развивается как в
процессе всего обучения, так и во внеурочной деятельности в младшей школе. В
настоящее время одно из актуальных значений приобретает проблема развития
творческих способностей личности. Нужно чаще проводить занятия с использованием
компьютера, мультимедиа технологий. В глазах детей зажигаются искры от таких
занятий, в классе стало больше интересных идей и неожиданных вопросов. Рассматривается
ИКТ как способ постижения мира, как возможность личностно-ориентированного
подхода к ученику, как источник дополнительной информации, как способ раскрытия
индивидуальной активности учащегося и учителя. С использованием информационных
технологий проводится  урок физической культуры, но особенно удаются занятия во
внеурочной деятельности, так как на занятиях можно выявить творчески способных
и любознательных детей. [8]
      Применение игровых и развивающих
технологий  во внеурочной деятельности раскрывает неограниченные возможности
для повышения познавательного интереса обучающихся, обеспечивая
интеллектуальное развитие каждого ребенка, и является началом для творчески
развитой личности; обеспечивается эффективная организация творческой
деятельности учащихся. Использование компьютерных технологий в процессе занятий
во внеурочной деятельности влияет на рост профессиональной компетентности
учителя. Это способствует значительному повышению качества образования, что
ведет к решению главной задачи образовательной политики. [4]

3. Обобщение педагогического опыта

Проводилась внеурочная деятельность в г. Батайск
МАОУ СОШ №2 учителем физической культуры Караштановым Андреем Владимировичем.
Учитель проводил различные игры, из которых можно назвать игру «Кого нет».
Ученики после каждого погашение света, называли того, кто исчез. Это дало
понять ученикам, кто занимается рядом с ними, познакомиться друг с другом. Так
же появилась сплоченность в классе, которая помогла классу дальнейшему
взаимодействию друг с другом в дальнейших действиях, конкурсах, соревнованиях и
мероприятиях. [2]

4.
Обобщение собственного опыта

Мной была проведена внеурочная деятельность в школе №13 г.
Дзержинска с детьми начальных классов. Были проведены игры «Светофор», «Смена
номеров», «Испорченный телефон» и др. Дети смогли не только развлечься, но и
смогли отвлечься от уроков, проведенных классным руководителем. Данные
мероприятия, или точнее – игры, помогли сбалансировать нагрузку, которую
получали ученики начальных классов. Игровые технологии помогают разнообразить
жизнь учащихся, сделать ее ярче и краше, посредством различных игр, которые могли
бы заинтересовать учащихся школы №13.

ЗАКЛЮЧЕНИЕ

Таким
образом, педагог, организуя жизнь и деятельность в форме игры, последовательно
развивает активность и инициативу детей с нарушениями в развитии, формирует
навыки самоорганизации. Принимая во внимание положительное значение игры для
всестороннего развития младшего школьника, следует при планировании работы с
детьми оставлять достаточно времени для игровой деятельности, дающей так много
радости ребенку.
Применение
игровых и развивающих технологий  во внеурочной деятельности раскрывает
неограниченные возможности для повышения познавательного интереса обучающихся,
обеспечивая интеллектуальное развитие каждого ребенка, и является началом для
творчески развитой личности; обеспечивается эффективная организация творческой
деятельности учащихся. Использование компьютерных технологий в процессе занятий
во внеурочной деятельности влияет на рост профессиональной компетентности
учителя. Это способствует значительному повышению качества образования, что
ведет к решению главной задачи образовательной политики.
В
условиях реализации ФГОС НОО во внеурочной деятельности важнейшими качествами
личности становятся инициативность, способность творчески мыслить, готовность
обучаться в течение всей жизни. Все эти навыки формируются с детства. Школа
является  безусловно важным элементом в этом процессе. [7]

СПИСОК ИСПОЛЬЗОВАННЫХ ИСТОЧНИКОВ

1. Амонашвили,
Ш.А. Как живете, дети? [Текст] / Ш.А. Амонашвили. - М.: Просвещение, 1983. - 45
с.
2. Андреева, Е.С.
Космические старты [Текст] / Е.С. Андреева // Начальная школа. - 2012. - № 3. –
С. 104-105.
3. Асаулюк,
Е.П. Интеллектуальное развитие младших школьников в процессе внеклассной работы
[текст] / Е.П. Асаулюк // Начальная школа. - 2011. - № 11. – С. 60-65.
4. Богаченко,
Е.А. Игра как современный метод воспитания [Текст] / Е.А. Богаченко // Начальная
школа. - 2010. - № 6. – С. 18-21.
5. Газман,
О.С. Роль игры в формировании личности школьника [Текст] // О.С. Газман. - М.:
Педагогика, 2012. - № 9. – С. 64-67.
6. Емельянова,
И.Н. Теория и методика воспитания [Текст]: учеб. пособие для студ. высш. учеб.
заведений / И.Н. Емельянова. - М.: Просвещение, 2008. - 203 с.
7. Караковский,
В.А. Дефицит доверия рождает школьную скуку [Текст] / В.А. Караковский // Начальная
школа. – 1997. - №18. – С. 3-4.
8. Лейтес, Н.
С. Психология одаренности детей и подростков [Текст] / Н. С. Лейтес. – М:
Просвещение, 1996. – 58 с.
9. Национальная
доктрина образования Российской Федерации [Текст]: педагогический
энциклопедический словарь / под ред. Б. М. Бим-Бада. - М., 2003. - 481 с.
10. Никитин,
Б.П. Ступеньки творчества, или Развивающие игры [Текст] / Б.П. Никитин. – М:
Просвещение, 1990. - 35 с.

file_name: Игровые технологии вне урока.docx

alt: ОГЛАВЛЕНИЕ Стр. ВВЕДЕНИЕ .

alt: ВВЕДЕНИЕ В современных условиях экономической нестабильности, когда большинство семей сосредоточено на проблемах экономического выживания, дети, может быть как никогда прежде, нуждаются в организованном общении, в…

alt: Поскольку в младшем школьном возрасте большие изменения происходят во всех сферах жизнедеятельности ребенка, то его воспитание должно быть развивающим, обогащать ребенка знаниями и способами различной…

alt: Сущность игровых технологий вне урока

alt: Особенности игровых технологий:

alt: Реализация игровых технологий вне урока

alt: Обобщение собственного опыта

alt: СПИСОК ИСПОЛЬЗОВАННЫХ ИСТОЧНИКОВ 1

title: Игровые технологии вне урока


extracted_text:
9. 2 Основы
  кинематики

Школа:

Дата :

ФИО учителя:

класс: 9

Участвовали:

Не участвовали:

Тема урока: Свободное
  падение тел, ускорение свободного падения

Цели обучения, достигаемые на этом
  уроке   (Ссылка на учебный план)

9.2.1.9. – использовать кинематические
  уравнения равнопеременного движения для описания свободного падения

Цель урока

ü Большинство
  обучающихся: описываюткинематические уравнения равнопеременного движения для
  описания свободного падения
ü
Некоторые обучающиеся: используя расчетную формулу свободного
  падения, смогут решить две задачи

Критерии оценивания

ü Знает
  определение свободного падения
ü Решает задачи с
  использованием формулы для описания свободного падения
ü Могут описать
  кинематическое уравнение равнопеременного движения для описания свободного
  падения

Языковые задачи

Термины и понятия:
Свободное падение, ускорение свободного
  падения, движение тел,  равноускоренное движение,
Фразы: Свободное падениевозникает….
В качестве примера можно рассмотреть….
Свободное падение  необходимо…..

Воспитание ценностей

Здоровье сберегающая ценность

Межпредметная связь

Математика

Ход урока

Запланированные
  этапы урока

Виды упражнений,
  запланированных на урок:

Ресурсы

Начало урока

Приветствие.
Создание
  коллаборативной среды: игра ответы не впопад, задача в парах друг другу
  задавать вопросы, на вопросы нужно отвечать невпопад.Например:
Не подскажешь
  который час сейчас-Спасибо, я уже обедал.
Есть ли жизнь на
  Марсе- Мне нравятся мультики

Актуализация
  знаний (метод горячий стул: участнику на стуле обучающиеся задают  вопросысоставленные
  дома по пройденным темам, взаимооценивание с помощью жеста большого пальца,
  верх, вниз, горизонтально )

1.     Что такое механическое
  движение?
2.     Что такое
  ускорение?
3.     Чем отличается
  график скорости равноускоренного движения от графика скорости равномерного
  движения?
4.     И т.д

Деление на 2
  группы:
Группы
  формируются путем сложения пазла планет «Земля», «Марс»

После вопроса и
  что изображено на рисунке ответов учащихся, учитель знакомит учащихся с
  темой, и обучающиеся формулируют цель урока.

Активные упражнения для создания
  обучающей коллаборативной среды
Сборник упражнения

Середина урока

1.Работа в группах:
Критерий: Зная
  определение свободного падения учащиеся справятся с заданием.

У каждой группы
  на столе расположен лист большого формата с записанным на нем вопросом по
  теме: «свободное падение»
Задача группам –
  записать на листе основные моменты новой темы, относящиеся к вопросу. В
  течение 10 минут  группы обсуждают поставленные вопросы и записываются
  ключевые моменты, затем по команде учителя группы обмениваются листами. Знакомятся
  с имеющимися записями и при необходимости, дополняют их в течение 3 минут.
  Исправлять существующие записи, сделанные
  предыдущей группой нельзя. Затем группы возвращают листы,  в течение 3 минут
  знакомятся со всеми записями и определяют участника группы, который будет представлять
  материал. После этого каждая группа презентует результаты работы по вопросу.
  В завершении учитель резюмирует сказанное всеми группами, при необходимости
  вносит коррективы и подводит итоги работы.

Формативное
  оценивание Метод «Углы»:

2. Ученики
  решают задачи:
Работа по
  карточкам.
Критерий:зная
  расчетную формулу для описания свободного падения решают задачи.

Задача
  уровня С
Рассчитайте
  ускорение свободного падения  тела, учитывая, что начальная скорость тела
  равна 0.
Цена
  деления линейки 5 см.  Интервал стробоскопического явления 0,1 с.

Дескрипторы:
  определяют неизвестные и известные величины. Применяют расчетную формулу для
  определения свободного падения.

Задача
  уровня В
Робинзон
  взобрался на скалу. Внизу шумело
море.
  «Какова высотаэтойскалы? Надо ее определить»
-подумал
  он. «Но как?» Предлагает высказать, варианты
Точногоприближенногоопределения
  высоты скалы
Дескриптор: обучающийсяприменяетформулу для решения
  задач.

Задача уровня А
Капля сметаны падает из кувшина 0,6 секунды. Определить
  высоту полки, на которой находится кувшин со сметаной. Сопротивление воздуха
  не учитывать.

Дескриптор: обучающийся определяет условие
  свободного падения.

Для одной ученицы карточка «Заполни пробелы»
Свободное падение это___________________
В свободном падении тела движутся _______
g-это
  ускорение, с которым тела ___________
g равно
  ________________________________
независимо от __________________________

Дескриптор:
  знает
  определение свободного падения

Для решения
  задач  отводиться 3-5 мин.
Учитель
  резюмирует все сказанное, при необходимости вносит коррективы.

Формативное
  оценивание «Элективный тест».

Закрепление.
Дифференцированные
  задания.

Дескриптор:
  выбирает правильный ответ.

1.      В
  трубке, из которой откачан воздух, на одной и той же высоте находятся
  дробинка, пробка и птичье перо. Какое из тел быстрее достигнет дна трубки?
a)     Дробинка
b)    Пробка.
c)     Птичье перо
d)    Все тела
  достигнут дна одновременно

2. Какой путь пройдёт свободно падающее тело за 4 секунды?

a)      20 м.
b)    40 м.
c)     80 м.
d)    160 м
3.
  От чего «свободно» тело при свободном падении?
a)     От массы.
b)    От силы тяжести.
c)     От сопротивления
  воздуха.
d)    От размера.
e)     От объема.

4.Чему
  равна скорость свободно падающего тела через 4с?
a)
  20 м/с
b)
  40 м/с
c)
  80 м/с
d) 160
  м/с

5.Опуская груз вниз с помощью крана, скорость движения
  груза уменьшают с 5.6 м/с до состояния покоя в течение 4 секунд.
a)
  вертикально вниз
b)
  вертикально вверх
c) Горизонтально в сторону крана.
d) Горизонтально в сторону от крана.

6.Движение
  тел на Земле можно рассматривать как свободное падение, если:
a) движутся лёгкие тела с небольшими скоростями
b) движутся лёгкие тела с большими скоростями
c) движутся массивные тела со скоростями, близкими к скорости
  света
d) движутся массивные тела с небольшими скоростями

Проверка
  карточек.
Взаимооценивание.
Самооцениванивание.

Д/з (дифференцированное):
Проделать опыт
  по фотографии без трубки Ньютона, показывающая роль воздуха, оказывающего
  сопротивление движения тел.

Конец урока

Рефлексия учеников
  в конце урока:
Приём анкета.
1. На уроке я
  работал….
2. Своей работой
  на уроке я….
3. Урок для меня
  показался….
4. За урок я….
5. Мое
  настроение…
6. Материал
  урока мне был…

Д/з
  (дифференцированное)

Проделать опыт
  по фотографии без трубки Ньютона, показывающая роль воздуха, оказывающего
  сопротивление движения тел.

Дифференциация –
  каким способом вы хотите больше оказывать поддержку? Какие задания вы даете
  ученикам более способным по сравнению с другими?

Оценивание – как
  Вы планируете проверять уровень усвоения материала учащимися?

Охрана здоровья
  и соблюдение техники безопасности

Дифференцирование помощи обучающимся
Дифференцирование заданий по сложности
Дифференцирование в групповой работе
Дифференцируемое домашнее задание

Самооценивание
Взаимооценивание
Обратная связь

Соблюдение санитарных норм  техники
  безопасности , используемых на данном уроке.

Рефлексия по уроку

Была ли реальной и доступной  цель
  урока    или учебные цели?
Все ли учащиеся   достигли цели
  обучения? Если ученики еще не достигли   цели, как вы думаете,  почему?
  Правильно проводилась дифференциация на уроке?
Эффективно ли использовали вы время во
  время этапов урока? Были ли отклонения от плана урока, и почему?

Используйте данный раздел урока для
  рефлексии. Ответьте на вопросы, которые имеют важное значение в этом столбце.

Итоговаяоценка

Какие две вещи прошли действительно
  хорошо (принимайте в расчет, как преподавание, так и учение)?

1:

2:

Какие две вещи могли бы улучшить Ваш
  урок (принимайте в расчет, как преподавание, так и учение)?

1:

2:

Что нового я
  узнал из этого урока о своем классе или об отдельных учениках, что я мог бы
  использовать при планировании следующего урока?

file_name: Физика 9 класс У12.docx

alt: Основы кинематики Школа:

title: Физика 9 класс У12


extracted_text:
Лекция на тему:
Організація технології облікового
процесу

Основними стадіями
технології облікового процесу є: збирання первинних показників
(спостереження та реєстрація), їх підготовка до обробки, контроль
достовірності, обробка, зберігання і пошук, видача інформації та її
передавання.
Для збирання
облікової інформації використовують різні методи і способи: документування
господарських операцій під час їх здійснення; одержання інформації шляхом
спеціально організованого спостереження (інвентаризація, перепис) та за
результатами розрахунків (звіти, довідки). Незалежно від способу одержання
інформації, її джерелами є матеріальні процеси заготівлі і придбання активів,
виробництва, розподілу, обміну та виробничого споживання.
Раціональна
організація документування господарських операцій передбачає
застосування найбільш досконалих документів, вибір оптимальних способів
документування та дотримання вимог нормативних документів щодо документів.
У процесі документування
господарських операцій необхідно забезпечити:
1) достовірний
запис господарської операції, тобто найбільш правдиве відображення у документах
її дійсного змісту за існуючої методології обліку та наявної організаційно
обчислювальної техніки; 2) мінімальні витрати часу на складання документа.
Процес документування складається з таких етапів: 1) кваліфікація
господарської операції; 2) сприйняття та вимірювання її параметрів, які
необхідно відобразити в обліку; 3) їх фіксація у первин них документах.
Сприйняття і
вимірювання господарських операцій
може здійснюватись безпосередньо працівником відповідної кваліфікації або за
допомогою технічних пристосувань", устроїв та приборів. Більшість
операцій, пов'язаних з обліком виробництва, наприклад, облік сировини і
матеріалів, енергії, робочого часу, виходу продукції та її якості можуть
сприйматись автоматичними, напівавтоматичними та механічними пристосуваннями та
устроями - лічильниками, датчиками.
Складання
первинних документів є трудомістким процесом, який потребує значних затрат часу
та людської праці. Для підвищення раціональності процесу документування необхідно
максимально скоротити затрати часу на складання документів шляхом вибору і
запровадження оптимальних способів збирання первинної інформації та її запису
на носіях інформації. Трудомісткість документування значно зменшується, а його
якість, оперативність відповідно зростають при застосуванні сучасної
організаційно-обчислювальної техніки, що забезпечує підрахунок, вимірювання й
реєстрацію показників, необхідних для обліку господарської операції, на
магнітних стрічках, дисках, барабанах та інших носіях інформації.
Розробка
технології автоматизованого отримання і обробки облікової інформації включає:
вибір первинних документів, що пристосовані до обробки на машинах; адаптування
схеми документообігу до обробки облікової інформації на комп'ютерах; розробку
кодів, постійної інформації, конфігурації програми та формування носіїв
інформації, що отримують автоматично; технологічних карт і інструкцій, що
формалізують порядок виконання робіт на всіх етапах технологічного процесу
автоматизованої обробки облікової інформації (включаючи роботу облікового
персоналу і персоналу інших функціональних підрозділів підприємства зі
збирання і передачі первинній обліковій інформації на обробку і використання
отриманих зведених показників для прийняття управлінських рішень, аналізу і
контролю). При цьому, програми реєстрації і обробки облікової інформації
необхідно адаптувати до правил і процедур, встановлених нормативними
документами з бухгалтерського обліку. Зокрема, облікові регістри потрібно
представляти у зручному для читання вигляді, унеможливлювати внесення несанкціонованих
виправлень, тощо. Основними напрямками удосконалення первинного обліку з
використанням ЕОМ є:
1) вилучення з
документів постійних реквізитів та запис їх у пам'яті ЕОМ;
2) зменшення
обсягу первинної інформації за рахунок виключення умовно постійних реквізитів
та запис їх до пам'яті ЕОМ;
3) заміна
більшості паперових документів машинними носіями інформації;
4) використання
уніфікованих первинних документів для прискорення введення інформації до ЕОМ;
5) розробка
автоматизованої системи збирання, вимірювання, реєстрації, передачі та
зберігання інформації у розрізі виробничих дільниць та видів
фінансово-господарської діяльності підприємства.
Для зменшення
обсягів облікової роботи та спрощення процесу документування необхідно
типографським способом до форми документів внести постійні реквізити. Наприклад,
до первинних документів з обліку виробітку можна внести показники, що характеризують
назву і номер технологічної операції, її розряд, відрядну розцінку та норми
часу; у документах з обліку готової продукції та її реалізації - назву і
номенклатурний номер виробу, одиницю виміру, тощо.
При виготовленні
документів за допомогою комп'ютерної техніки у пам'ять машини вводять постійні
реквізити з обліку кожної господарської операції. Також доцільно для кожної
операції розробити макет документа, у якому коригувати змінні показники. Запис
постійної інформації у пам'яті машини значно знижує трудомісткість процесів
документування, спрощує їх обробку та зменшує кількість помилок.
Для визнання
документа носієм інформації при автоматизованій обробці облікової інформації
необхідно забезпечити:
1) юридичну
доказовість документа. Для цього обмежується доступ сторонніх осіб до облікових
показників, регламентується порядок вводу та перевірки значень факсимільних
полів, локалізуються наслідки несанкціонованого доступу до інформації,
формуються копії документів, які може прочитати людина;
2) можливість
тривалого і багаторазового використання інформації протягом терміну дії
документа у незмінному вигляді та архівного зберігання технічних носіїв. У
разі не дотримання такої вимоги оперативну пам'ять ЕОМ при переводі показників
з автоматичних датчиків неможливо визнати оригіналом документа. Зберігання і
відтворення інформації з носіїв потрібно забезпечити відповідно до юридично
регламентованих термінів, наприклад, протягом п'яти років;
3) персональну
відповідальність за виконання операцій шляхом суворого обмеження кола осіб,
відповідальних за складання документів, контролю правильності фіксації
показників господарських операцій;
4) доступ
бухгалтерів до показників машинного документу;
5) відповідність
організаційним і технологічним правилам обробки інформації; можливість
використання для безпосереднього сприйняття технічними засобами та тим самим
придатності для наступної обробки;
6) ідентифікацію
реквізитів, що містяться в інформації;
7) можливість
виправлення помилкових записів та їх перевірки.
Юридичну доказовість документа
забезпечує підтвердження підпису осіб, що його склали, тобто авторизація
документа. Для цього застосовують такі методи:
1) закріплення обов'язків
зі складання документів за певною особою;
2) введення
спеціальних кодів, паролів;
3)сприйняття
індивідуальних ознак особи, що підписала документ, технічними засобами.
Підготовка
облікової інформації включає
кодування показників, їх запис або перезапис на електронних носіях інформації,
декодування, розмноження носіїв інформації, а також створення електронних
носіїв інформації.
Контроль достовірності показників полягає у перевірці змісту
інформації, законності господарських операцій, їх економічної доцільності, а
також правильності арифметичних підрахунків. Контроль необхідно здійснювати на
усіх стадіях технологічного процесу, але обов'язково на двох з них: при
одержанні інформації та її видачі з інформаційної системи.
При надходженні
документів у бухгалтерію вони ретельно перевіряються за формою -
встановлюють чи заповнені усі реквізити, а також чіткість, ясність записів,
відсутність помарок, виправлень; по суті - чи правильно відображена
господарська операція і чи відповідає вона цьому документу; законністю -
чи відповідає господарська операція нормам чинного законодавства, чи не
спричиняє вона шкоду юридичним або фізичним особам; правильністю арифметичних
розрахунків. Бухгалтер не має права приймати документи, що не відповідають
вимогам нормативних документів, тому зобов'язаний повернути їх на
доопрацювання. Таким чином, при прийманні документів бухгалтерія здійснює
контроль не лише документів, але й господарських операцій.
Обробка
показників - це перетворення
первинної (вхідної) інформації шляхом логічних та розрахункових операцій з
метою одержання різних зведених та узагальнених показників і щодо стану майна
підприємства та результатів його фінансово-господарської діяльності, обробка
може виконуватись вручну або із застосуванням сучасних засобів комп'ютерної
техніки. Сукупність технічних засобів, методів і відповідного технологічного і
організаційного порядку, що використовуються в інформаційній
обліково-економічній системі у процесі виконання її завдань, утворюють систему
обробки інформації. Вона реалізується у формі обліку, яку обирає підприємство.
Система обробки облікової інформації включає: групування та перегрупування
(сортування) документів; таксування, складання зведених документів і запис
операцій у регістрах обліку, формування показників аналітичного та синтетичного
обліку, узагальнення інформації.
Групування і
перегрупування документів
здійснюються за певною ознакою, що дозволяє вирішити певні облікові завдання.
Вибір напрямків групування і перегрупування документів визначається потребами
управління в інформації щодо руху або наявності кожного об'єкта
господарювання. Наприклад, документи з обліку запасів, у першу чергу, групуються за складами та
матеріально-відповідальними особами, що забезпечує бухгалтерію інформацією
щодо наявності цінностей на кожному складі та у підзвіті у кожного комірника.
Відповідно, якщо на підприємстві лише один склад і один комірник, то
необхідність у групуванні документів за складами відпадає. Після цього
документи поділяють на прибуткові та видаткові. Перші групують за джерелами
надходження: назвами постачальників; 2) підзвітними особами; 3) підрозділами
підприємства, між якими протягом місяця відбувалось переміщення запасів, при
цьому документи поділяють за видом господарських операцій: а) ліквідація
основних засобів; б) списання МШП; в) оприбуткування поворотних відходів; г)
оприбуткування остаточного браку; тощо. Видаткові документи групують за: 1)
структурними підрозділами підприємства, у які вони видані, та об'єктами
калькулювання; 2) у разі продажу - покупцями. Крім того, усі документи
групуються за одиницями обліку запасів - їх номенклатурними номерами.
Таксування - це розцінка документів шляхом множення ціни на
кількість, тобто одержання суми або вартісної оцінки господарської операції.
Контирування (від італ. - рахунок) - це процес розноски
суми господарської операції по рахунках обліку.
Для спрощення
облікових записів особливо при складанні бухгалтерських проводок використовують
зведені документи - накопичувальні (для відображення руху цінностей протягом
місяця) та групувальні (для групування показників за центрами відповідальності,
субрахунками або синтетичними рахунками) відомості. Бухгалтерська проводка
складається безпосередньо на підставі первинних документів або за їх
показниками, згрупованими у зведених документах. Після цього показники
первинних документів переносять до відомостей, які відкривають для економічно
однорідних операцій. Підсумки з відомостей переносять до журналів, які також
відкривають за економічно однорідними об'єктами обліку. Підсумкові записи у
журналах звіряють з показниками первинних документів або відомостей. На
документах, показники яких перенесені до облікових регістрів, проставляють
номери відповідних журналів або відомостей і порядкові номери записів господарських
операцій. При перенесенні з групи економічно однорідних за змістом документів
інформації у регістри обліку загальним підсумком, номер і дату запису вказують
на окремому аркуші, який додають до зброшурованих документів.
Завершальним
етапом обробки облікової інформації є її узагальнення. Спосіб узагальнення
облікової інформації обирається залежно від специфіки підприємства або
регламентується нормативними документами. Для узагальнення інформації
поточного обліку використовують Головну книгу, оборотно-сальдову відомість,
тощо.
До Головної
книги систематизовану інформацію з журналів переносять після взаємної
перевірки правильності записів за окремими рахунками. При перенесенні до Головної
книги чи інших облікових регістрів окремих показників з облікових регістрів у
їх відповідному рядку роблять позначку щодо запису операції.
Головна книга
ведеться підприємством протягом року. Для кожного синтетичного рахунку у ній
відводять окрему сторінку. Для запису господарських операцій на рахунках за
поточний місяць відводять окрему строку на сторінці. За кожним рахунком у
книзі відображують сальдо на початок і кінець поточного місяця; обороти за
поточний місяць за дебетом і кредитом рахунку. Сальдо на початок року
переносять з Головної книги або з балансу за попередній рік. Кредитові обороти
за кожним рахунком до Головної книги переносять з відповідних журналів однією
сумою. Дебітові обороти переносять з різних журналів і наводять розгорнуто у
кореспонденції із кореспондуючими рахунками. У кінці місяця підраховують
обороти за дебетом кожного рахунку і визначають вихідний залишок. Перевірка
правильності записів до Головної книги здійснюється підрахунком суми оборотів і
сальдо за усіма рахунками. Суми оборотів за дебетом і кредитом рахунків, а
також сальдо за Дебетом і кредитом повинні бути відповідно однаковими. Підсумки
Головної книги використовують для складання балансу та інших форм звітності.
Для узагальнення
інформації поточного обліку за місяць та перевірки правильності записів також
використовують оборотно-сальдові та шахові відомості.
Обігова
відомість - це-спосіб узагальнення
інформації поточного обліку. За зовнішнім виглядом - це таблиця, в якій
узагальнюють обороти і залишки за рахунками обліку. Оборотні відомості
складаються окремо для рахунків синтетичного і аналітичного обліку. До них
записують усі синтетичні рахунки, які використовують на підприємстві,
відводячи для кожного окремий рядок.
Для кожного
синтетичного рахунку записують початкове сальдо, обороти за дебетом і кредитом
і обраховують вихідний залишок Для складання оборотної відомості
використовують показники відомості за попередній місяць та регістри обліку за
поточний місяць. Вхідне (початкове) сальдо переносять з відомості за
попередній місяць. Суми оборотів за дебетом і кредитом рахунків за поточний
місяць переносять з журналів або відомостей за цей місяць. У кінці місяця за
кожним рахунком обраховують вихідне сальдо (залишок). В обіговій відомості, як
і у Головній книзі, повинно бути три пари рівностей: сальдо за дебетом і
кредитом рахунків відповідно на початок і кінець місяця та оборотів за дебетом
і кредитом за поточний місяць. Оборотна відомість є обов'язковою формою обліку
для малих підприємств. її показники за рахунками синтетичного обліку
використовуються для складання балансу.
Для узагальнення
інформації аналітичного обліку використовують два види обігових
відомостей, які відрізняються структурою та переліком показників:
1)
обігова відомість за
товарно-матеріальними рахунками;
2)
обігова відомість за розрахунковими
рахунками.
3)
Обігові відомості за
товарно-матеріальними рахунками відкривають у розрізі субрахунків, наприклад,
у відомості з обліку виробничих запасів їх групують за субрахунками «Сировина і
матеріали», «Паливо», тощо. Сальдо на початок і кінець місяця у відомості
записують однією колонкою, обов'язково вказують одиницю виміру, ціну, а
показники наводять у грошовому та натуральному вимірниках.
Обігові відомості
за розрахунковими рахунками використовують для обліку розрахунків з кожним
постачальником або підзвітною особою, для узагальнення інформації на
відповідному синтетичному рахунку, наприклад на рахунках «Розрахунки з підзвітними
особами», «Розрахунки з постачальниками», а також для визначення розгорнутого
залишку на активно-пасивних рахунках, наприклад, «Розрахунки з дебіторами і
кредиторами». їх будова аналогічна до відомостей за синтетичними рахунками. У
колонці «Назва показника» вказують аналітичні рахунки (назви постачальників,
або прізвища, ім'я та по батькові підзвітної особи. Відомості відкривають за
показниками відомості за попередній місяць, з якої переносять залишки. Суми
оборотів на рахунках записують на підставі первинних документів щодо
виникнення заборгованості або її погашення. У кінці місяця обраховують залишок
за кожним рахунком. Його переносять у відповідний журнал, наприклад, журнал 3.
Відомості
аналітичного обліку відкривають для кожного синтетичного рахунку. їх підсумки
порівнюють із підсумками відповідного синтетичного рахунку.
Для узагальнення
оборотів на рахунках призначена шахова відомість.
У шаховій
відомості обороти за дебетом і кредитом кожного рахунку показують у
кореспонденції рахунків. Це дозволяє не лише визначити суми оборотів за кожним
рахунком, але й проконтролювати повноту записів, встановити пропуски записів,
правильність вибору кореспондуючих рахунків, використаних для запису
господарських операцій. Застосування шахової відомості як одного з регістрів
обліку регламентовано нормативними документами для малих підприємств.
Облікову
реєстрацію необхідно здійснювати систематично і регулярно у міру надходження
документів до бухгалтерії. Господарські операції в облікових регістрах
необхідно відображувати у тому звітному періоді, у якому вони були здійснені,
тобто облікові регістри слід складати щомісяця. Це дозволить своєчасно з
належною якістю виконати облікові роботи. Послідовність заповнення облікових
регістрів зображена на рис. 4. 6.

Із розвитком
інформаційних систем від ручної до АСУП суттєво ускладнюється розробка і
впровадження системи обробки інформації. Надзвичайно важливо для сучасних
систем обліково-економічної інформації інтегроване здійснення обробки та використання
інформації у системі. При цьому, інтегрувати необхідно усі процедури та етапи
облікового процесу. Так, ту саму інформацію використовують для різних
інформаційних потреб; відомості передають за допомогою єдиних каналів і лише
один раз і в одному напрямку - до місць обробки до бухгалтерії, звідки вона
може бути затребувана будь-яким органом управління; організована і активно
використовується єдина «пам'ять» системи, а її інформація може бути
багаторазово перероблена і пристосована до потреб певних користувачів
інформації на будь-яких рівнях управління, для будь-яких дільниць управління.
Видача
інформації включає такі
технологічні процеси; перекодування показників на мову користувачів; запис на
носіях у вигляді, що дозволяє їх прочитати; редагування, оформлення, розмноження,
комплектація.
Передача
інформації необхідна при збиранні
показників між окремими технологічними процесами та при видачі інформації
користувачам. Відповідно, розрізняють такі канали передачі інформації: від
джерел її виникнення до місць обробки, між центрами обробки, між процесами
обробки, між центрами обробки та користувачами, між джерелами інформації та
користувачами (пряма передача), між користувачами. Інформація може передаватись
кур'єром, із використанням спеціального транспорту або транспорту загального
користування, по різних каналах зв'язку (телефоном, факсом, через Інтернет).
Багаторазове. або
повторне використання тієї самої облікової інформації у багатьох облікових
процесах або управлінні, а також неспівпадання часу обробки інформації та.
формування звітності з часом її збирання зумовлюють необхідність зберігання
та пошуку показників. Крім того, слід неухильно дотримуватись термінів зберігання носіїв інформації, встановлених
нормативними документами.
Раціональна
система зберігання не лише забезпечує цілісність і збереження носіїв інформації
протягом періоду, встановленого нормативними документами, але й створює
можливості для користування ними у разі виникнення потреби в одержанні або
уточненні будь-якої інформації (для видачі довідок, перевірки правильності
обліку та законності господарських операцій, обґрунтування доказів у судах). У
разі відсутності документів контролюючі органи можуть вимагати їх відновлення
для підтвердження юридичної доказовості господарських операцій, що відбулися
протягом минулих звітних періодів.
Інформацію необхідно
зберігати на усіх стадіях облікового процесу, використовуючи технічні носії
інформації, а також в архівах (поточному, постійному або державному). Пошук
користувачами необхідної інформації може здійснюватись вручну або автоматично.
Відповідальність за організацію та створення належних умов для зберігання
оброблених носіїв інформації протягом встановленого терміну, але не менше
трьох років, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа),
який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та
установчих документів. Зберігання носіїв інформації, їх оформлення та передачу
до архіву забезпечує головний бухгалтер підприємства.
Після обробки
документи систематизують за об'єктами обліку (облік касових операцій, облік
операцій на рахунках банків, облік необоротних активів, облік праці та її
оплати, тощо) та комплектують у справи у хронологічному порядку їх можна
зберігати у папках, але надійніше зшити, зброшурувати, переплести в особливих
також - справах. Періодичність брошурування носіїв інформації (декада, місяць,
квартал, рік) залежить від їх кількості. Чим більша кількість документів за
певний звітний період, тим частіше їх необхідно зшивати та переплітати. Теки
підписують та нумерують. На них зазначають період (місяць, рік), за який
зібрані носії інформації; назву об'єкту обліку або назву носіїв інформації.
Охайне зберігання носіїв інформації, їх своєчасне зшивання та брошурування
унеможливлюють втрати документів та сприяють їх збереженню.
Протягом року до
складання звітності та її представлення користувачам справи з носіями
інформації зберігають за місцем їх формування, тобто у поточному архіві відділу
або сектору бухгалтерії. Відповідальність за збереження носіїв інформації
покладається на осіб, уповноважених головним бухгалтером. Вони зобов'язані
створити умови, що унеможливлюють втрати, псування носіїв інформації або
внесення до них непомітних несанкціонованих виправлень. Для цього носії
інформації слід зберігати у спеціальних приміщеннях, які закриваються і до
яких немає доступу сторонніх осіб або у спеціальних металевих шафах або сейфах.
Так, наприклад, зберігають бланки суворого обліку або цінних паперів.
Після складання та
подання річної звітності теки з носіями інформації передають до постійного
архіву. Постійний архів - це приміщення, яке спеціально обладнане стелажами для
зберігання папок з носіями інформації, що утворюються на підприємстві. Для
систематизованого зберігання носіїв інформації на стелажах зазначають назву
носіїв інформації, рік та інші реквізити, що характеризують справи та
забезпечують оперативну роботу з ними. Справи із носіями інформації передаються
до архіву за актом. Його складають члени комісії, до складу якої включають
заступника головного бухгалтера, відповідального за поточний архів. В акті
зазначають: назву об'єкта обліку; період, до якого належать скомпоновані носії
інформації; перелік носіїв інформації; дату комплектації і передачі носіїв
інформації до архіву; підписи членів комісії. Справи з носіями інформації
передають із бухгалтерії до архіву за графіком. Його складає і узгоджує з
керівниками структурних підрозділів завідувач архіву (архіваріус).
Справи, прийняті
для зберігання у постійному архіві, реєструють в архівній книзі, де зазначають
номер стелажу їх зберігання. В архіві справи з носіями інформації розташовують
систематизовано залежно від їх призначення за видами об'єктів обліку (касові
документи, матеріальні документи, договори, замовлення, кошториси) у
хронологічному порядку (по роках, місяцях, а в межах місяців-по днях).
Право входити до
архіву та працювати з носіями інформацію надається лише головному бухгалтеру і
архіваріусу. Обов'язки архіваріуса можуть бути покладені наказом по
підприємству на працівника бухгалтерії. Архіваріус зобов'язаний приймати до архіву
папки з носіями інформації, оформленими належним чином, записувати їх до
архівної книги, щорічно вибраковувати справи, термін зберігання яких минув,
робити в архівній книзі відмітки про вилучення таких справ, стежити за
збереженням справ і порядком в архіві. Ключі від архіву зберігаються у
архіваріуса. Справи з архіву архіваріус видає тільки за письмовою вимогою
головного бухгалтера, а в окремих випадках - за письмовою вимогою правоохоронних
та слідчих органів. Особи, що працюють з документами архіву, несуть повну
відповідальність за збереження документів та нерозголошення інформації, що у
них міститься. Порушники притягуються до відповідальності у встановленому
законом порядку.
По закінченні
терміну зберігання носіїв інформації, важливі передають на зберігання до
місцевого державного архіву, а інші - знищують на підставі акту, складеного
спеціальною комісією. При реорганізації підприємства його архів передається
правонаступнику. При ліквідації підприємства, що не має правонаступника, усі
носії інформації передаються до архіву, створеного при місцевій адміністрації.

alt: При перенесенні з групи економічно однорідних за змістом документів інформації у регістри обліку загальним підсумком, номер і дату запису вказують на окремому аркуші, який додають…

alt: Обігові відомості за розрахунковими рахунками використовують для обліку розрахунків з кожним постачальником або підзвітною особою, для узагальнення інформації на відповідному синтетичному рахунку, наприклад на рахунках…