title: Кейс-технологія. Збірка кейсів з інформатики

description:
Найважливішими завданнями освіти в Україні є підготовка освіченої, творчої особистості та формування її фізичного й морального здоров'я. В зв’язку з цим принципово змінюється позиція вчителя. Він перестає бути разом з учнем носієм "об'єктивного знання", яке він намагається передати учневі. Він по

                  винен організувати самостійну діяльність учнів, в якій кожен оволодів би низкою здатностей до якісних професійних дій, самонавчання, самоуправління, орієнтації, адаптації, передбачуваності, особистісною готовністю до майбутнього. А саме він створює середовище, в якому стає можливим вироблення кожним учнем на рівні розвитку його інтелектуальних і інших здібностей певних компетенцій, формування особистісних якостей (розвиток працьовитості, креативності, вольових якостей, цілеспрямованості, формуванні впевненості в собі, здатності до конкурентоспроможності, навичок комунікативної культури тощо), формування вмінь самостійно приймати рішення в умовах невизначеності, вироблення умінь розробляти багатоваріантні підходи до реалізації плану дії, формування навичок та прийомів всебічного аналізу ситуацій, прогнозування способів розвитку ситуацій тощо. Створенню такому середовищу і сприяє технологія "кейс", яка завойовує позитивне відношення з боку учнів, які бачать у ньому можливість виявити ініціативу, відчути самостійність в освоєнні теоретичних положень і оволодінні практичними навичками. Не менш важливо й те, що технологія "кейс" досить сильно впливає на професіоналізацію учнів, сприяє їхньому дорослішанню, формує інтерес і позитивну мотивацію до навчання. Кейс-технологія — це загальна назва технологій навчання, що представляють собою методи аналізу. Суть технології полягає у використанні конкретних випадків (ситуацій, історій, тексти яких називаються "кейсом") для спільного аналізу, обговорення або вироблення рішень учнями з певного розділу навчання дисципліни. З методичної точки зору кейс — це спеціально підготовлений навчальний матеріал, що "містить структурований опис ситуацій, що запозичені з реальної практики". Кейси (ситуаційні вправи) мають чітко визначений характер і мету. Як правило, вони пов’язані з проблемою чи ситуацією, яка існувала чи й зараз існує. При цьому проблема чи ситуація або вже мали якесь попереднє рішення, або їх вирішення є необхідним, а тому потребують аналізу. Кейс — це завжди моделювання життєвої ситуації і те рішення, що знайде учасник кейса, може служити як відбиттям рівня компетентності й професіоналізму учасника, так і реальним рішенням проблеми. Як правило, кейси не мають єдиного рішення. Учасник завжди може придумати свій неповторний варіант рішення. Цінність кейс-технології полягає в тому, що вона одночасно відображає не тільки практичну проблему, а й актуалізує певний комплекс знань, який необхідно засвоїти при вирішенні цієї проблеми, а також вдало суміщає навчальну, аналітичну і виховну діяльність, що безумовно є діяльним і ефективним в реалізації сучасних завдань системи освіти До кейс-технологій відносяться: метод ситуаційного аналізу (ситуаційні завдання й вправи, аналіз конкретних ситуацій (кейс-стаді)); метод інциденту; метод розбору ділової кореспонденції; ігрове проектування; метод ситуаційно-рольових ігор; метод дискусії. Метод інциденту Інцидент (від латів. інциденс) – випадок, випадок, зіткнення. Метод інциденту полягає в тому, що учень повинен сам відшукати потрібну інформацію для ухвалення рішення з даної проблеми. При цьому учень вчиться працювати з інформацією (овідомляти її, систематизувати, аналізувати), формувати власну позицію (або стати на чиюсь сторону, або залишатися стороннім спостерігачем, констатуючим полярність думок) і на підставі цього робити висновки. Пропонується завдання, в якому не містяться всі дані, які необхідні для вирішення даної проблеми. Наприклад, завдання може бути сформульоване таким чином: "Використання Інтернету — плюси та мінуси", "Соціальні мережі — плюси та мінуси". Метод розбору ділової кореспонденції Метод розбору ділової кореспонденції передбачає здобуття кейса з детальним описом ситуації: пакет документів, що допомагають знайти вихід із складного положення (у тому числі документи, що не відносяться до даної проблеми, щоб учні могли вибирати потрібну інформацію) і питання, які дозволяють знайти рішення. При роботі з такою технологією аналізу ситуацій учні отримують від вчителя папки з однаковим набором документів, що відносяться до певної історичної події, конкретної ситуації, діяльності певної фірми — залежно від теми і предмету. Учні виступають в ролі осіб, що приймають рішення. Ігрове проектування Мета методу — процес створення або вдосконалення об'єктів. Для роботи за цією технологією учасників заняття можна розбити на групи, кожна з яких розроблятиме свій проект. Ігрове проектування може включати проекти різного типа: дослідницький, пошуковий, творчий, прогностичний, аналітичний. Метод ситуаційно-рольових ігор Мета методу в тому, щоб у вигляді інсценування створити перед класом правдиву історичну, правову, соціально-психологічну ситуацію і потім дати можливість оцінити вчинки і поведінку учасників гри. Один з різновидів методу інсценування — рольова гра. Рольова гра — спосіб розширити досвід учасників аналізу, пред'являючи їм несподівану ситуацію, в якій пропонується прийняти позицію (роль) учасників і потім виробити спосіб, який дозволить привести цю ситуацію до гідного завершення. При "розігруванні ситуацій в ролях" учасники виконують роль так, як самі вважають потрібними, самостійно визначаючи стратегію поведінки, сценарій, плануючи результат. Основне завдання — проявити творчі здібності до рішення несподівано виникаючих актуальних проблем. Метод дискусії Дискусія — обмін думками з якого-небудь питання відповідно до більш менш певних правил процедури. До інтенсивних технологій вивчення відносяться групові і міжгрупові дискусії. Метод ситуаційного аналізу Найпоширенішим на сьогоднішній день є метод ситуаційного аналізу, що дозволяє глибоко і детально досліджувати проблему, тобто аналіз конкретних ситуацій — глибоке дослідження реальної або імітованої ситуації. Мета методу — спільними зусиллями групи учнів проаналізувати виникаючу ситуацію, розробити практичне рішення, закінчення процесу – оцінка запропонованих алгоритмів, вибір кращого з них в контексті поставленої проблеми. Можуть бути також запропоновані для аналізу вже реалізовані кроки. У такому разі головним завданням буде визначити (шляхом аналізу) їх доцільність. При використанні кожного з перерахованих методів учні отримують також низку питань, на які їм необхідно знайти відповіді для розуміння суті проблеми. Крім того, кейс-технології передбачають як індивідуальну роботу над пакетом завдань, так і колективну, що розвиває уміння сприймати думку інших людей і уміння працювати в команді. Діяльність учителя при використанні технології "кейс" включає два етапи: перший етап являє собою складну творчу роботу зі створення кейса й питань для його аналізу. Такий вид роботи здійснюється за межами класу. Це науково-дослідна, методична, важка робота. Адже добре підготовленого кейса не завжди вистачає для ефективного проведення заняття. Для цього необхідно ретельно підготувати методичне забезпечення, як для самостійної роботи учнів, так і для проведення уроку; другий етап містить у собі діяльність учителя в класі, де він виступає із вступним і заключним словом, організовує дискусію, підтримує діловий настрій у класі, оцінює роботу учнів і аналіз ситуації. Вимоги до створення кейсів (проблемних ситуацій): навчальна проблема має бути пов'язана з матеріалом, що вивчається; проблеми повинні представляти пізнавальну значущість; проблемні питання повинні спиратися на колишній досвід і знання учнів; основним своїм вмістом проблема повинна давати напрям пізнавальному пошуку, вказувати напрям до її рішення. Кейси можуть бути представлені у паперовому вигляді (надруковані: можуть містити графіки, таблиці, ілюстрації, діаграми), мультимедіа-кейс та відео-кейс (може містити фільм, відещ- чи аудіо матеріали). При використанні кейс-технології не даються конкретні відповіді, їх необхідно знаходити самостійно. Це дозволяє таким, що вчитися, спираючись на власний досвід, формулювати висновки, застосовувати на практиці отримані знання, пропонувати власний (або груповий) погляд на проблему. У кейсі проблема представлена в неявному, прихованому вигляді, причому, як правило, вона не має однозначного рішення. В деяких випадках потрібно знайти не лише рішення, але і сформулювати завдання, оскільки формулювання її представлене не явно. За типом і спрямованістю кейси можна розділити на тренувальні, навчальні, аналітичні, дослідницькі, систематизуючі і прогностичні. Вони можуть бути різними не лише за змістом, але і по структурі. Типи кейсів за структурою 1. Структурований кейс. Містить мінімум інформації. Завжди має оптимальне рішення, для рішення необхідно знати визначену формулу. Структуровані кейси включають стислий і точний виклад ситуації з конкретними цифрами і даними. Тут існує певна кількість правильних відповідей, до яких можна прийти, опанувавши одну формулу, навик, методику в якійсь галузі знань. 2. "Нариси". Містить кілька сторінок тексту і додаток. Містить у собі ключові поняття, при рішенні його необхідно спиратися на свої знання. 3. Великі неструктуровані кейси. Звичайно досить великі (40-50 сторінок тексту). Містить багато докладної інформації, причому іноді зайвої. При рішенні необхідно дуже чітко розібратися з умовами — потрібними і непотрібними. Неструктуровані кейси є матеріалом з великою кількістю даних. Вони призначені для оцінки швидкості мислення, уміння відокремити головне від другорядного. Для цього вигляду кейсів існують декілька правильних варіантів відповідей, і не унеможливлюється знаходження нестандартного рішення. 4. Кейси-"першовідкривачі". При роботі з ними вчитель повинен запропонувати яке-небудь нове рішення. Саме творче завдання. Кейси першовідкривачів можуть бути як дуже короткими, так і довгими. Спостереження за рішенням такого кейса дає викладачеві можливість побачити, чи здатна людина мислити нестандартний, скільки креативних ідей він може видати за одиницю часу. Якщо робота ведеться в групі, то чи здатний учень підхопити чужу думку і розвинути її. Розрізняються кейси також і за об'ємом. Повні кейси (в середньому 20-25 сторінок) призначені для праці в гурті протягом декількох днів. Стислі кейси (3-5 сторінок) – для розбору безпосередньо на занятті і мають на увазі загальну дискусію. Міні-кейси (1-2 сторінки), як і стислі кейси, призначені для розбору в класі і частенько використовуються як ілюстрація до того, про що говориться на уроці. При підготовці до уроку кейси бажано скласти в писемній формі. На уроці прочитати дітям або роздати для самостійного вивчення. Кейси становлять основу бесіди класу під керівництвом учителя. Знайомство з кейсом може проходити власне на уроці або заздалегідь (як домашнє завдання). Структура уроку з використанням технології "кейс" 1. Підготовчий етап. Педагог готує ситуацію, додаткові інформаційні матеріали, визначає місце заняття в системі предмету, завдання заняття. 2. Ознайомлювальний етап. Залучення учасників до живого обговорення реальної ситуації. Введення в ситуацію. Опис ситуації. Виконання індивідуального завдання. Пошук необхідного інформаційного матеріалу. Глосарій. 3. Основний (аналітичний) етап. Технологія роботи з кейсом Усвідомлення і формулювання проблеми на основі інтерпретації ситуації. Виявлення причин виникнення даної проблеми. Вироблення різних способів дії (варіантів вирішення проблеми) в даній ситуації – альтернатив. Вибір кращого рішення (альтернативи) з опорою на аналіз позитивних і негативних наслідків кожного, а також на аналіз необхідних ресурсів для їх здійснення. Складання програми діяльності з орієнтацією на первинні цілі первинні цілі і реальності їх реалізації (з визначенням конкретних кроків і наповненням їх вмісту). Вирішення кейсів рекомендується проводити в 5 етапів: Перший етап — знайомство з ситуацією, її особливостями. Другий етап — виділення основної проблеми (основних проблем), виділення чинників і персоналій, які можуть реально впливати. Третій етап — пропозиція концепцій або "мозковий штурм". Четвертий етап — аналіз наслідків ухвалення того або іншого рішення. П'ятий етап — вирішення кейса — пропозиція одного або декількох варіантів (послідовності дій), вказівка на можливе виникнення проблем, механізми їх запобігання і рішення. Кейси повинні бути правдивими, реалістичними, однак, в той же час, не обтяженими деталями, бути за тематикою зв’язаними з матеріалом, що вивчається. Добрим вважається кейс, який відповідає десяти характеристикам якісного кейсу: бути вміло розказаною історією, стосуватися важливої проблеми, описувати драматичну ситуацію з прийняттям критичного рішення, містити конкретні порівняння, надавати можливість для узагальнення висновків, мати центрального героя, давати змогу оцінити ефективність вже прийнятих раніше рішень, бути оптимальним за розміром, містити оптимальний обсяг інформації. Крім того кейси загострюють інтерес учнів до питань, з якими ті стикаються, підкреслюють їх значущість та необхідність вирішення. Кейси також пропонують шляхи реакції та вдосконалюють майстерність учнів у вирішенні проблем. Навички, які розвиває технологія "кейс", а саме вирішення кейсів: аналітичні навички (вміння відрізняти дані від інформації, класифікувати, виділяти суттєву та несуттєву інформацію, аналізувати, представляти та добувати їх; мислити чітко й логічно), практичні навички (формування на практиці навичок використання теорії, методів та принципів), творчі навички (генерація альтернативних рішень), комунікативні навички (вміння вести дискусію, переконувати, використовувати наочний матеріал та інші медіа-засоби, кооперуватися в групи, захищати власну точку зору, переконувати опонентів, складати короткий та переконливий звіт), соціальні навички (оцінка поведінки людей, вміння слухати, підтримувати в дискусії чи аргументувати протилежні думки, контролювати себе тощо). Збірка кейсів з інформатики Кейс №1 Тема. Пошукові системи Інтернет. Мета: засвоєння і систематизація знань користуватися пошуковими системами; закріпити вміннями працювати з браузерами; формувати в учнів елементи культури роботи в мережі Інтернет. Опис ситуації: Учневі 9 класу Миколі на урок історії потрібно підготувати проект "Великі князі Київської Русі". Проект повинен містити біографічні дані, портрети та відомості про князів. Питання кейсу: Які дії потрібно виконати Миколі для того, щоб підготувати проект з історії, враховуючи вимоги поставлені до нього? Які ключові слова потрібно ввести учневі та які браузери використовувати, щоб швидко знайти потрібну інформацію? Що впливає на пошук потрібної інформації? Кейс №2 Тема. Електронна пошта Мета: засвоєння і систематизація знань про організацію електронної пошти; закріпити знання про основні функції та інтерфейс поштової програми, основні принципи роботи з адресною книгою; формувати розуміння основних процесів, які є основою функціонування електронної пошти та використання її у професійній діяльності. Опис ситуації: Фірма "Затишок", яка спеціалізується на виготовленні виробів, які роблять оселю затишною, комфортною, відкриває свій новий магазин. На відкриття магазину потрібно запросити більш ніж 100 гостей серед них як і приватні особи, так і інші фірми-друзі. Запрошення повинні бути надіслані за короткий термін (1 робочий день). Секретар фірми "Затишок" змогла за робочий день підготувати та відправти тільки половину запрошень. Питання кейсу: Чому, на вашу думку, секретар фірми не змогла виконати поставлену перед нею задачу? Які способи вирішення проблеми ви можете запропонувати? Кейс №3 Тема. Графічний редактор. Створення малюнків в графічному редакторі. Мета: засвоєння і систематизація знань про графічний редактор; вдосконалення навичок роботи з інструментами графічного редактора; розвиток творчої особистості; формування особистої відповідальності за результат. Опис ситуації: Зараз ви художники. Ваше завдання зобразити на полотні як ви уявляєте собі свою батьківщину. Подивіться відеофільм Міністерство культури і туризму про Україну http://www.youtube.com/watch?v=dLOSzoeQ5qc (демонстрація фільму). Сподіваюсь, що цей відео фрагмент допоможе вам з вибором сюжету майбутнього шедевру. Питання кейсу: А як ви собі уявляєте свою батьківщину? Зобразіть її використовуючи засоби графічного редактора. Кейс №4 Тема. Створення діаграм в табличному процесорі MS Excel. Мета: систематизувати знання вводити дані до електронних таблиць; вдосконалювати вміння працювати з функціями; формувати навики вибору та побудови діаграм за поданими даними; розвивати навики пошуку вирішення проблем. Опис ситуації: Ваше завдання було на протязі однієї неділі виміряти та записати температуру повітря. Отож, вам потрібно виступити в ролі метереологів та, використавши табличний процесор, створити таблицю з температурним режимами, які ви фіксували. На основі даних таблиці побудувати діаграму, визначити найтепліший день, найхолодніший день та середню температуру тижня. Питання кейсу: Які функції використовують для знаходження максимального чи мінімального значення? Яким способом можна створити діаграму до даних числових значень? Чи кожна діаграма буде відображати температурний режим повітря? Кейс №5 Тема. Комп’ютерні віруси. Мета: систематизація знань захисту та безпеки при роботі на ПК; розвиток навиків пошуку вирішень проблем інформаційної безпеки; виховання відповідального відношення до будь-якої інформаційної діяльності, розвиток загальної культури особи. Опис ситуації: У листопаді 1988 сталася перша епідемія, викликана мережним хробаком. На офісних комп'ютерах стояла операційна система Unix. Доступ в Інтернет мав один комп'ютер, останні були пов'язані з ним в локальній мережі. Це дозволяло маскуватися під завдання легальних користувачів системи. Однак через помилки в коді нешкідлива за задумом програма необмежено розсилала свої копії по інших комп'ютерах мережі, запускала їх на виконання й у такий спосіб забирала під себе всі мережні ресурси. Хробак Морриса заразив за різними оцінками від 6000 до 9000 комп'ютерів у США (включаючи Дослідницький центр NASA) і практично паралізував їхню роботу на строк до п'яти доби. Загальні збитки були оцінені в мінімум 8 мільйонів годин втрати доступу й понад мільйон годин прямих втрат на відновлення працездатності систем. Загальна вартість цих витрат оцінюється в 96 мільйонів доларів. Питання кейсу: Уявіть себе працівниками Дослідницький центр NASA. Запропонуйте варіанти запропонувати варіанти виявлення зараження, перевірки, профілактики, захисту даних. Кейс №6 Тема. Текстовий редактор. Вставка символів яких не має на клавіатурі. Мета: систематизувати та вдосконалити вміння працювати з текстовим редактором, вставляти символи яких не має на клавіатурі; Опис ситуації: Працівник друкарні повинен набрати текст статті, в якій міститься багато символів, яких не має на клавіатурі. Використання таблиці, яка міститься в офісних програмах і призначена для вставки символів, які відсутні на клавіатурі вимагає затрати певного часу на пошук потрібного символу. Що потрібно зробити працівнику друкарні, щоб швидко вставити у тексті такі символи як тире, середнє тире, плюс мінус, параграф та знак множення? Питання кейсу: Яка спеціальна таблиця передбачена в офісних програмах для вставки символів, відсутніх на клавіатурі? Чи можна символи у Word вставити використовуючи кодування Unicode? У яких текстових редакторах можливо використати кодування Unicode? Кейс №7 Тема. Як відрізнити ліцензійний диск від піратського. Мета: Опис ситуації: Іспанські дослідники продемонстрували простий і недорогий спосіб перевірки автентичності товарів на оптичних носіях. Встановити походження ком пакт-дисків допомогло розуміння технології їх виготовлення та проста лазерна указка. Відрізнити піратський CD від ліцензійного за зовнішнім виглядом не можливо, адже імітація фабричної упаковки та голографічних наклейок дуже якісна. Саме явище дифракції і допомогло вченим визнати різницю між дисками. Питання кейсу: Уявіть себе іспанським вченими і поясніть характерні відмінності між цими двома дисками. Отже, застосування вчителем кейс-технології з одного боку стимулює індивідуальну активність учнів, формує позитивну мотивацію до навчання, зменшує "пасивних" і невпевнених у собі учнів, забезпечує високу ефективність навчання і розвитку майбутніх фахівців, формує певні особистісні якості і компетенції, а з другого дає можливість самому вчителю: самовдосконалюватись, по-іншому мислити й діяти та оновлювати власний творчий потенціал. завдань. Таким чином, технологія "кейс" дотримується загальних цілей навчання: засвоєння змісту й відпрацьовування навичок на необхідному рівні, особистісний розвиток учня, розвиток аналітичних навичок і вміння працювати в команді, здатність вислухати й зрозуміти альтернативну точку зору, уміння виробляти узагальнююче рішення з урахуванням альтернатив, планувати свої дії й передбачати їхні наслідки. Література Михайлова Э. А. Кейс и кейс-метод. – М.: Центр Марк. исслед. и менежд., 1999.Ситуаційна методика навчання: теорія і практика / Упор. О. Си-доренко, В. Чуба. – К.:Центр інновацій та розвитку, 2001.Сурмін Ю. П. Метод аналізу ситуацій (Case study) та його навчальні можливості. Глобалізація і Болонський процес: проблеми і технології:Кол. моногр. – К.: МАУП, 2005.http://festival. 1september. ruhttp://www. rusnauka. com/http://uk. wikipedia. orghttp://refs. co. uahttp://www. vshu. ru/

category: Методика та технологія


title: Гра на уроці англійської мови як засіб мотивації до професії

description:
Гра - одно з прадавніх засобів виховання і навчання дітей. Вона переводить зовнішні вимоги соціального середовища у власні потреби дитини і виступає провідним і активним засобом пізнання навколишнього світу в шкільному віці. Гра - особливе організоване зайняття, що вимагає не лише розумови

                  х сил, але і емоційної напруги. Вона завжди займає важливе місце в житті людини, є однією з умов успішного розвитку особистості, її здібностей. Багато фахівців в області педагогіки вважають, що гра виникла в процесі історичного розвитку з потреб громадської практики. Однією з функцій гри є передача накопиченого досвіду від старшого покоління до молодшого. В процесі ігри вчаться використовувати, передусім, свій особистий досвід, а також свої уявлення про досвід героя, якого презентують. В ході ігри вчаться, не копіюючи точно дорослих, а, наслідуючи їх. На кожному етапі учбового процесу гра несе в собі певну функцію, пов'язану тільки з конкретним певним віковим і психологічним етапом розвитку дитини. Завдання учителя - залучити дитину в учбову гру, спираючись на його вікові особливості. Розглядаючи питання про навчальну гру, слід сказати про основний вік старших класів (15-16 років), який психологи називають ранньою юністю. Цей етап становлення особи цікавий тим, що в цей період у учнів об'єктивно починають вибудовуватися плани відносно свого майбутнього. Головною і вираженою особливістю цього віку, як відмічають фахівці, є те, що відбувається розвиток інтелекту і пізнавальних здібностей, причому спостерігаються не стільки кількісні зміни, скільки якісні. Іншими словами, відбуваються зміни в структурі розумових процесів, тобто важливе не те, які старшокласник вирішує завдання, а то, яким чином він це робить. В результаті цього відбувається становлення особи, складається її самовизначення, формуються принципи і ціннісні орієнтири, відбувається диференціація інтересів. На підставі цього у старшокласника формується виборчий інтерес до учбових предметів. Одним з таких виборчих предметів і є англійська мова. Гра завжди припускає ухвалення рішення: як поступити, що сказати і як швидше стати переможцем? Вирішення поставлених питань сприяє розумовій діяльності. А якщо ще при цьому дитина говоритиме на іноземній мові? На мій погляд, така гра несе в собі ще більші навчальні і розвиваючі можливості. При цьому слід зазначити, що така діяльність не нав'язує такий процес навчання, над яким необхідно замислюватися. Процес навчання перетворюється на цікаве захоплююче зайняття, оскільки учбове завдання замасковане ігровим фоном. Але не варто забувати, що на цьому етапі відбувається орієнтація на свою майбутню професію і роль в суспільстві. У цьому віці прокидається інтерес до вирішення проблеми не лише з метою знайти істину, але і самовизначитися. Старшокласників займають різні ігри, що розвивають не лише пам'ять і логічне мислення, але і ігри з активною мовною діяльністю, наприклад, брифінг, прес-конференція, телеміст та інші. Обігравання різних продуманих і спланованих учителем ситуацій (учбових завдань) також дозволяють професійно орієнтувати старшокласників. Завдання учителя, працюючого в профільних класах, не лише навчити учня розбиратися у своєму предметі, але і постаратися професійно зорієнтувати старшокласника через свій предмет на вибір його майбутнього професійного шляху. Завдання учителя англійської мови, на мій погляд, показати важливість і значимість цього професійного напряму в житті суспільства, а також значимість володіння англійською мовою у вибраній професійній області. Професійна спрямованість у старшокласників формується в процесі рішення всіляких проблемних завдань, у пошуках пояснень різного роду процесів, у виборі форм і способів своєї власної поведінки. На уроках англійської мови на старшому ступені навчання англійська мова вже виступає як засіб передачі інформації і обміну нею. Таким чином, відведення певної частини часу на самостійну роботу старшокласників дозволяє їм самостійно знайти істину і визначитися у виході з певної ігрової учбової ситуації. Гра на уроці англійської мови дозволяє здолати монотонний характер уроку, коли потрібно багатократне повторення мовного зразка в умовах, максимально наближених до реального учбового спілкування. Ігрова ситуація на уроці англійської мови із заданою профільною спрямованістю дозволяє виконати дуже важливі, на мій погляд, методичні завдання: забезпечення необхідності багатократного повторення учнями мовного матеріалу; тренування учнів у виборі необхідного мовного зразка, яке є підготовкою до ситуативної спонтанності мови; створення сприятливого психологічного клімату в класі, який дозволяє підготувати дітей до мовного спілкування. Особливістю гри на уроці англійської мови є ті, що вона може займати різну кількість часу на уроці, захоплювати увесь урок або об'єднувати декілька занять. Наприклад, існують так звані підготовчі ігри, які спрямовані на відпрацювання граматичних, фонетичних і орфографічних навичок мови. Ці ігри дозволяють відпрацювати вимову незнайомих або важко вимовних слів, їх написання і варіанти використання в різних ситуаціях. Цей вид ігор дозволяє настроїти учнів на вивчення певної теми. Наступний вид ігор - це "творчі ігри". Мета цих ігор - сприяти подальшому розвитку мовних умінь і навичок. Можливість проявити самостійність в рішенні мовленевих завдань, максимальна мобілізація мовних навичок - характерні якості мовного уміння, які можуть формувати професійну схильність до того або іншого виду діяльності. Ці ігри націлені на уміння швидко використовувати мовні зразки в певній ігровій ситуації. В основному такі ігри не містять теми і можуть використовуватися при закріпленні або повторенні матеріалу. Гра - це активний спосіб досягти багатьох освітніх цілей і завдань (наприклад, ігри на закріплення пройденого матеріалу). Гра - чудовий спосіб підстебнути учнів, змусити їх активно працювати на уроці, це також ідеальний спосіб розслабитися, як мовиться, з користю для справи. Гра допомагає зняти скутість, особливо якщо відсутній елемент змагання, оцінки, підведення підсумків. Хоча іноді змагання пожвавлює гру. Гра допомагає надовго запам'ятовувати необхідні відомості і виправляти помилки учнів, не дозволяючи їм закріпитися в мові, посилює мотивацію школярів, а ситуативна гра дозволяє старшокласникам поринути в рішення проблем, пов'язаних вибором їх майбутнього професійного шляху Представлена далі гра включена в процес навчання англійській мові учнів економічного профілю для підведення підсумків по темі "Сировинні ресурси різних країн і розвиток виробництва. Міжнародна торгівля". Імітаційна гра "Маркетинг". Мовний матеріал: лексика: країни і материки, природні ресурси, виробництво, торгівля; граматика: граматичні часи Past Simple, Present Perfect, Future Simple, дієслова could, would; мовні функції / ситуації: запит і передача інформації. Розповідь. Порівняння. Вираження прохання і пропозиції; соціокультурна інформація: економіка різних країн, міжнародна торгівля. Створення туристичних буклетів. Мета гри - активізувати пізнавальну діяльність учнів, викликати інтерес до майбутнього вивчення теми "ділові переговори". В ході гри: поглиблюється розуміння термінів: "ринок", "імпорт", "експорт", "маркетинг", "брокер", "біржа", "брифінг" (ці слова записані на таблички, які прикріплені на дошку); закріплюються навички написання ділової документації; розвиваються навички мовлення та аудіювання; проявляються творчість, артистизм учнів; розвивається уміння мислити економічними теоріями. Гра проводиться як узагальнювальний урок після вивчення основного розділу "Природні ресурси різних країн і розвиток виробництва. Міжнародна торгівля". Підготовка до уроку: учитель на аркушах паперу формату А4 готує завдання для кожної групи учнів. Зміст завдання: заздалегідь на аркуші паперу нанесені умовні позначення корисних копалини і тип клімату (для кожної команди свої). До кожного аркуша паперу прикріпляється картка із завданням. Картки із завданням: Враховуючи природні ресурси, визначить галузі промисловості, які доцільно розвивати на території вашої країни (машинобудування, чорна і кольорова металургія, лісова, хімічна, енергетика, які типи електростанцій і на якій сировині працюватимуть?). Вкажіть тип сировини (своє або імпортне), яка використовуватиметься для виробництва продукції по кожній галузі. Яку продукцію отримуватимете і що продаватимете? Враховуючи природні і кліматичні умови, визначите галузь спеціалізації сільського господарства. Що вирощуватимете і експортуватимете? Усі ваші відповіді запишіть на аркуші, придумайте назву вашої країни і підготуйте її презентацію, постарайтеся порівняти вашу країну з вивченими раніше країнами. План уроку: 1. Визначення можливого образу території, оформлення листів. 2. Вивчення ринку попиту та збуту сировини (робота брокерів на біржі). 3. Обмін валюти на біржі: топливо та сировина - 1 од. валюти; готова продукція - 3 од. валюти; туризм та науково-технічна робота - 1 од. валюти. Брифінг і короткі виступи представників країн: характеристика території; промисловість та її розвиток; сільське господарство та його розвиток; інформація про валюту; експорт і імпорт Перед початком уроку учні об'єднуються в групи по 3-4 учня. Зі змістом гри учні заздалегідь не знайомі, але економічна термінологія їм відома, оскільки з нею старшокласники познайомилися по ходу вивчення теми. Пояснюються завдання уроку, які записані в картці, регламентується час виконання кожного виду роботи. У кінці гри підбиття підсумків. На мій погляд, програвших бути не повинно. Ця гра розрахована на два спарені уроки. Вона проста в поясненні, універсальна, її можна трансформувати відповідно до кількості і рівня знань учнів. Вона дозволяє відпрацювати усі лінгвістичні навички: Listening - аудіювання, Speaking - мовлення, Reading - читання, Writing - письмо, а також ввести учнів в атмосферу, наближену до реальної професійної ситуації вибраного профілю.

category: Методика та технологія


title: Використання методик компетентнісного викладання на уроках української літератури

description:
Компетентнісна спрямованість - ознака сучасної освіти. Якщо ще до недавнього часу для шкільної освіти було найголовнішим забезпечити формування в учнів комплексу знань, умінь та навичок, то сьогодні найважливіше – озброїти школярів способами застосування знань і умінь на практиці.

                  >Формується нова модель випускника. Школа має виховати не стільки "інтелектуальний ресурс", скільки комунікативну, відповідальну, творчу особистість, здатну до саморозвитку, готову практично розв'язувати життєві та професійні проблеми, які перед нею постають. Виграє не той, хто багато знає, а той, хто вміє цими знаннями розумно розпоряджатися. Виховання в учнів навичок самостійного пошуку вирішення завдання, що приводить до успіху, – основна мета навчання сучасної школи. Вона реалізовується, в першу чергу, на компетентнісно орієнтованих уроках. Компетенція (лат. сотре1епт.іа – "коло питань") – це сукупність знань, умінь та навичок, які необхідні для конкретної роботи; здатність та готовність ефективно застосовувати знання на практиці, у конкретній ситуації. Компетентність — це володіння людиною певною компетенцією як нормою освітньої підготовки, реально сформовані особисті якості та мінімальний досвід діяльності. Компетентнісний підхід передбачає не засвоєння учнем відокремлених знань і вмінь, а оволодіння ними в комплексі, адже мета розвитку компетенцій - допомогти дитині адаптуватися у світі. Серед різних видів компетенцій виділяються, перш за все, ключові компетенції, які є "ключем", базою, основою для інших, більш конкретних та предметно-орієнтованих. Ключові освітні компетенції 1. Ціннісно-смислові (ціннісні орієнтири учня, його досвід самопізнання, осмислення свого місця в світі, вибір ціннісних, цільових, смислових установок дій). 2. Загальнокультурні (пізнання особливостей національної та загальнолюдської культури, духовно-моральних основ життя, традицій окремих народів, розуміння ролі науки і релігії в житті людини, їх впливу на світ). 3. Пізнавальні (знання і вміння організації цілепокладання, планування, аналізу, рефлексії, самооцінки навчально-пізнавальної діяльності; здобування знань безпосередньо із реальності, володіння прийомами дій в нестандартних умовах, евристичними методами розв'язання проблем). 4. Інформаційні (володіння інформаційними технологіями, вміння працювати з усіма видами інформації, шукати, аналізувати, перетворювати, застосовувати інформацію для розв'язання різноманітних проблем). 5. Комунікативні (знання мов, ефективних способів співробітництва, навички роботи в групі, володіння різноманітними соціальними ролями в колективі, вміння представити себе, написати лист, заяву, вести дискусію тощо). 6. Соціальні (вміння жити і працювати в колективі, в команді; знання прав споживача, покупця, клієнта, виробника, професійне самовизначення, володіння етикою трудових та громадянських взаємовідносин). 7. Моральні (готовність, здатність та потреба жити за загальнолюдськими моральними законами). 8. Автономізаційні (здатність до саморозвитку, самовизначення, самоосвіти, конкурентоспроможності; потреба та готовність вчитися протягом усього життя); Формування читацької компетенції Урок літератури має багато можливостей для формування ключових компетенцій. На компетентнісно орієнтованому уроці української літератури найбільше можливостей існує для розвитку читацької компетенції. Основне завдання літературної освіти – формування уважного читача з добре розвиненими аналітичними, творчими, пізнавальними здібностями. Сформувати читацьку компетенцію вчитель літератури зможе тільки у процесі комплексного вирішення таких завдань: зацікавити школярів      читанням; сприяти виробленню постійної потреби у читанні; розвивати в учнів      художньо-аналітичні навички; створити належні      психолого-педагогічні умови школярам для сприйняття розуміння та оцінки      прочитаного; забезпечити певні знання      учнів з теорії та історії літератури, літературної критики; організувати дослідницьку      роботу школярів; розвивати їхнє усне та      писемне мовлення; працювати над постійним удосконаленням естетичного      смаку учнів. Способи формування читацького інтересу Пропагування читання – важливе завдання вчителя-словесника. Книга – джерело пізнання світу, морального удосконалення людини, естетичного задоволення, емоційної насолоди. Людина не може жити повноцінно, ігноруючи читання. На цих істинах учитель має постійно акцентувати увагу школярів. Щоб заохотити учнів до читання, потрібно залучати їх до участі у різноманітних читацьких проектах. Наприклад, для учнів 6-го класу будуть цікавими такі проекти: «Книжкова полиця моїх батьків-школярів» (дослідження читацьких уподобань батьків у їхні шкільні роки); «Дарую з надією!» (аргументований вибір книги в подарунок другові); «Книга, яку я візьму з собою на безлюдний острів» (роздуми про важливість книги в житті людини); «Літературні герої в моєму житті» (розповіді про улюблених літературних героїв); «Моя улюблена полиця в дитячій бібліотеці» (визначення кола читання); «Книжкова майстерня» (виготовлення власних обкладинок до улюблених книг, створення ілюстрацій); «Я – письменник» (написання власних творів); «Я – співавтор улюбленого твору» (творче реконструювання відомого твору: введення інших героїв, складання розповідей про нові пригоди героїв, написання іншого фіналу тощо); «Перли, здобуті в книжкових глибинах» (роздуми про особисте сприйняття художніх творів) тощо. Важливо також залучати школярів до участі у різноманітних читацьких конкурсах: «Кращий читач року» (за читацьким формуляром шкільної або дитячої бібліотеки); «Кращий знавець сучасної дитячої літератури»; «Кращий роздум про прочитану книгу», «Краща ілюстрація до твору», «Кращий відгук на художній твір», «Кращий читацький щоденник», «Краща рекламна кампанія на підтримку книги»; «Краща комп’ютерна презентація книги” тощо. Щоб заохотити школярів до читання, учитель має створювати літературне ігрове середовище як на уроках, так і в позакласній роботі, привабливе для шестикласників. На різних етапах уроку учням можна запропонувати такі дидактичні літературні ігри та ігрові вправи: «Вірю – не вірю». Вчитель готує запитання, які починаються словами «Чи вірите ви…?», учні мають дати відповідь: «Так» або «ні» та аргументувати її. Наприклад: Чи вірите ви, що автор повісті «Зачарована Десна» відомий кінорежисер? Чи вірите ви, що Захарко більше не буде ображати горбаня Павлика? «Упізнай мене!» Учитель пропонує учневі виступити від імені літературного героя, при цьому не називаючи його, але описуючи вчинки, думки, міркування. Наприклад. «Мені приємно бродити по теплих калюжах після грому й дощу; приємно слухати, як дід розмовляє з конем і лошам, як з людьми; люблю спостерігати, як скидається велика риба в озері чи в Десні на заході сонця; люблю скрип коліс під важкими возами в жнива; люблю співи дівочі, колядки, щедрівки, веснянки, обжинки». (Сашко із повісті О.Довженка «Зачарована Десна»). «Лицарський турнір». Учень виходить до дошки й за пройденою темою ставить учителеві наперед підготовлені запитання, на які він хотів би отримати відповіді; у свою чергу педагог ставить питання школяреві. «Снігова куля». Алгоритм цього прийому стисло можна описати так: слово-речення-питання-відповідь. Учитель показує на учня і говорить: «Слово!» Той промовляє слово, яке стосується теми уроку. Показує на іншого учня і говорить: «Речення!» Другий учень складає речення з цим словом. Третій учень придумує питання до цього речення, четвертий учень відповідає на нього. Наприклад. Слово – Халамидник. Речення – Федька, героя оповідання В.Винниченка, всі називають халамидником. Питання – Чому Федько отримав прізвисько «халамидник»? Відповідь – Федько полюбляв бешкетувати, міг побитися з хлопцями, чинив так, як йому заманеться. «Пінг-понг». До дошки виходять два учні й по черзі ставлять один одному запитання за домашнім завданням. У цій грі можна задіяти невеликий яскравий м’яч. Учень промовляє питання і кидає м’яч своєму супернику. Учитель оцінює їхні відповіді. Серед широкого спектра інтелектуальних літературних ігор особливе місце займають конкурси та вікторини на зразок телевізійних інтелект-шоу «Що? Де? Коли?», «Брейн-ринг», «КВК», «Щасливий випадок», «Розумники і розумниці» тощо. Як правило, такі ігри проводяться на уроці узагальнення знань (з теми, в кінці першого семестру, в кінці навчального року) або у позакласній роботі. Розвитку читацьких інтересів школярів сприяють і рольові та імітаційні ігри. В них імітуються події, діяльність організацій, конкретна робота людей (журналіст, політик, еколог та ін.), обстановка, умови, в яких відбувається подія. Сценарій імітаційної гри містить сюжет події, опис структури та призначення імітованих об’єктів. Прикладом може бути урок-розслідування, урок-суд, урок-конференція, урок-засідання кафедри літератури, урок-аукціон тощо. Формування літературно-аналітичних читацьких умінь школярів До сфери читацької компетенції належить і вмінння учнів аналізувати та інтерпретувати художній твір. Щоб викликати у дітей інтерес до читання, потрібно навчити їх сприймати твір не як ланцюжок зовнішніх подій, а як таємницю, яку здатний розгадати лише кваліфікований читач із сформованими літературно-аналітичними вміннями. Сформовані літературно-аналітичні читацькі вміння означають: здатність учнів аналізувати художній твір, тобто виокремлювати та пояснювати важливі компоненти твору (окремі сцени, образи-персонажі, образ автора або оповідача, образи-символи, образи – картини природи, образи – речі, художні деталі, зображувальні засоби тощо); уміння розуміти смисловий підтекст літературного твору, визначати його ідею; здатність розмірковувати над змістом твору, критично оцінювати художній твір, співвідносити текст із особистим життєвим досвідом, висловлювати власну думку, ставлення до прочитаного; вміння формулювати гіпотези, робити висновки; здатність використовувати прочитане в різних навчальних та життєвих ситуаціях. Вироблення в учнів алгоритму аналізу художнього твору. Приділяючи достатньо уваги роботі з художнім текстом, використовуючи різні типи аналізу літературного твору (подієвий, пообразний, проблемно-тематичний, стилістичний, філологічний, комбінований та ін.), вчитель здійснює цілеспрямоване формування у школярів алгоритму аналізу художнього твору. Наприклад, під час роботи з текстом твору Вс. Нестайка «Тореадори із Васюківки» вчитель логічно вибудовує аналіз «слідом за автором» (подієвий), що дозволяє формувати у школярів читацькі вміння виокремлювати головні сцени, ставити запитання про авторський задум та шукати на них відповіді, тобто формує у юних читачів здатність до структурованого аналізу художнього твору. Вчитель умовно розбиває текст на декілька епізодів у тому порядку, в якому вони розміщені у творі. Кожен епізод присвячений зображенню якоїсь пригоди або вчинку героїв. До кожного епізоду учитель пропонує різні методи аналізу тексту (евристична бесіда поєднується із інсценуванням, переказом, виконанням творчого завдання у парах, читанням у особах, спеціальними ролями при обговоренні, пантомімою тощо). Завдяки цьому реалізується емоційний та розвивальний аспекти аналізу художнього тексту. Аналіз кожного епізоду забезпечує розгляд від учинку до характеру, від події до смислу. Вчитель пропонує аналізувати епізоди під кутом зору: настільки кожний вчинок міг уславити хлопців, тобто обраний виховний вектор аналізу. Аналіз епізодів закінчується з’ясуванням загальної думки автора про те, що справжньої слави можна досягнути не пустою витівкою, а доброю справою. Додержано чи не найголовніший принцип аналізу художнього твору – його цілісність. Всеволод Нестайко «Тореадори із Васюківки». Фрагмент аналізу І розділу Евристична бесіда Як ви гадаєте, а якби льоха Манюня не провалилася,      Ява і Павлуша здійснили б свій задум? Могли вони побудувати самі метро в      селі? А чи воно потрібне в селі? Для чого ж хлопці хотіли збудувати метро? (Очевидно, хотіли прославитися цією      справою). Що говорить про них ця затія? (Вони фантазери, вигадники. Захоплюються якоюсь справою, не      задумуючись над тим, чи потрібно це комусь, чи є можливості для здійснення      задуманого). Учитель. Хлопці, як ми знаємо, мріяли про славу, а тому весь час вигадували «різні штуки-викаблуки заради… слави». Переказ тексту Розкажіть про витівки хлопців із пугутькалом та      старими дідовими підштаниками. («Отож      ми з ним піймали в лісі пугутькало і випустили в клубі під час лекції на      тему "Виховання дітей у сім'ї". Лектор упав з трибуни і вилив      собі на голову графин з водою.  А старі дідові підштаники на      телевізійну антену над клубом, думаєте, хто повісив? Ми, звичайно»). Учитель. Та що ті дідові підштаники на антені?! Хіба то слава? Хлопці мріяли про славу на всю Україну! Давайте пригадаємо, як у них виникла ідея влаштувати бій биків у Васюківці. Інсценування «Бій биків» Обговорення Як хлопці привели себе у «повну бойову готовність»?      Що вам здалося найсмішнішим у їхньому обладунку? Розкажіть від імені корови Контрибуції, як      відбувався «бій биків». Пофантазуйте, що думала корова, коли «тореадори»      викликали її на бій? Чому, на вашу думку, затія з «боєм биків»      провалилася? Читання в особах Зачитайте в особах, як хлопці планували зробити підводного човна. Робота в парах Творче завдання Пофантазуйте, в яку історію хлопці могли б потрапити, якби почали робити підводного човна із плоскодонки. (Представники 2-3 пар розповідають історію, яку вони склали). Учитель. Мені дуже сподобалися ваші історії. Я навіть подумала, яке це щастя, що хлопці не почали робити підводного човна. Нічого путнього з цього б не вийшло, а в халепу велику вони могли потрапити! Скільки небезпек на них очікувало. Та найголовніше, що ризикували б вони життям і здоров’ям заради сумнівної слави і пустої витівки. Але хоча хлопці і не будували підводного човна, їм все ж довелося ризикувати життям. Пантоміма Встаньте і покажіть пантомімою, що відбувалося біля криниці. Евристична бесіда Доведіть, що хлопці діяли рішуче, коли почули «плаксиве щеняче скімління». Який план врятування песика запропонував Ява? У чому виявилася винахідливість Яви і Павлуші? (Вони використали припиначку, щоб спуститися у криницю). Чи важко Павлуші було тягнути мотузок? Зачитайте. Чи ризикував Ява, спускаючись у криницю? «Спеціальні ролі при обговоренні» ü      Якби песик Собакевич умів говорити, що б він сказав своїм рятівникам? Підсумок уроку Робота з епіграфом «Треба, щоб слава про нас гриміла на всю Васюківку, як радіо на Перше травня». Евристична бесіда Чому, на вашу думку, історія врятування песика була єдиною історією із щасливим для Павлуші і Яви кінцем? (Історія з врятуванням песика не була «штукою-викаблукою заради слави». Вони рятували Собакевича, не думаючи про славу). Доведіть, що врятування песика – це єдиний вчинок хлопців, із описаних у першому розділі, який дійсно уславлює хлопців. «Підводний човен з плоскодонки навічно потонув у забутті...» Чому хлопці не повернулися до своєї ідеї робити плоскодонку? Поміркуйте, чому автор зображує вчинки своїх героїв саме у такому порядку. (Композиція підпорядкована авторській ідеї. Автор ніби дає можливість і своїм героям, і читачам перевірити, які вчинки ганьблять людину, а які – уславлюють її). Отже, учитель має виробити в учнів певні алгоритми аналізу художнього твору (відповідно до різних типів), які допоможуть юним читачам під час самостійного читання проникати в авторський задум і осмислювати твір. Використання інтерактивних методів для формування читацької компетенції На формування читацької компетенції спрямовані інтерактивні методи, які сприяють активізації уваги, зацікавленості школярів у читанні та осмисленні художніх творів; допомагають юним читачам глибше осягнути ідейно-художній зміст та образну систему твору, висловити своє особистісне ставлення до літературних героїв, їхніх життєвих позицій, поведінки і вчинків. Наприклад. Метод «Вживання» За допомогою чуттєво-образних та уявних зображень учень намагається «переселитися» у досліджуваний об’єкт, відчути та пізнати його зсередини. У моменти найкращого «вживання» учень задає запитання об’єкту-собі, намагається на почуттєвому рівні сприйняти, зрозуміти, побачити відповіді. Почуття, думки, що народжуються при цьому, відчуття учня й є евристичний освітній продукт, що потім може бути виражений ним в усній, письмовій, знаковій, руховій, музичній чи малюнковій формі. Спостереження об’єкта в даному випадку переходить ніби в самоспостереження учня, якому вдається ототожнити себе з об’єктом. Приклади завдань на використання методу «вживання» Тема. С.Черкасенко. «Маленький горбань» Розкажіть (напишіть) про те, що ви відчували під час уживання в образ маленького горбаня Павлика. Що найбільш яскраво вдалося уявити? Що здивувало вас? Що cхвилювало? Що сподобалося? Що не сподобалося? Назвіть слова, які ви будете проговорювати, щоб відчути себе Павликом. Складіть і запишіть запитання собі в образі Павлика. Опишіть головні результати пізнання, отримані вами методом «вживання», у творі-роздумі «Краса душі надає принадності навіть незугарному тілу» (Г.Е.Лессінг). Інтерактивна вправа «Діаманта» Діаманта - вірш із семи рядків, перший і останній з яких – поняття з протилежним значенням. Цей вид вірша складається за наступною схемою: Перший рядок. Перший герой твору – один іменник. Другий рядок.Опис першого героя – два прикметники. Третій рядок. Дії першого героя – три дієслова (дієприкметники, дієприслівники); Четвертий рядок. Фраза, що єднає двох героїв твору, встановлює їх стосунки (4 слова, але не обов'язково) - будь-які частини мови. П’ятий рядок. Дії другого героя – три дієслова (дієприкметники, дієприслівники); Шостий рядок.Опис другого героя – два прикметники; Сьомий рядок. Другий герой твору – один іменник (антипод першому героєві або його метаморфоза). Наприклад, при порівнянні образів Павлика та Захарка (С.Черкасенко «Маленький горбань») можна скласти таку діаманту: Павликсправедливий, добрийлюбить, допомагає, рятуєХлопчик-каліка, який добротою пробуджує в Захаркові гарні почуттякривдить, б’є, нищитьжорстокий, сильнийЗахарко Метод «Прес» (використовуються ключові слова: Я вважаю..; тому що...; наприклад…; отже…) Наприклад Я вважаю, що Сашко має багатий духовний світ, тому що він з любов’ю і захопленням сприймає всі прояви життя. Наприклад, зачаровується красою рідної природи, з великою любов’ю і повагою ставиться до своєї родини, любить усе живе, захоплено сприймає пісні, любить і шанує народні традиції і селянську працю; уміє фантазувати і бачити незвичайне у всьому, що його оточує. Отже, Сашко високодуховна людина. (О.Довженко. «Зачарована Десна») Я вважаю, що Федько милосердна людина, тому що його доброта дієва. Наприклад, Федько двічі рятує Толю: від загибелі на кризі і від покарання батьків. Отже, Федько є прикладом милосердної людини. (В.Винниченко. «Федько-халамидник») Інтерактивний прийом «Кубування» Кубування – прийом, який дає змогу зрозуміти явище різнобічно, у 6 різних площинах: 1. Опиши це. 2. Засоціюй це. 3. Порівняй це. 4. Проаналізуй це. 5. Аргументи «за» - аргументи «проти» - 6. Застосуй це. Дану методику можна застосувати на етапі усвідомлення, закріплення та контролю знань. Наприклад, можна скласти кубування при аналізі образу Жені (Євген Гуцало. «Олень Август»). Опиши це. Женя      – головний герой оповідання Євгена Гуцала «Олень Август»). Засоціюй      це. Мрія. Порівняй      це. Гарно і загадково, як Олень      Август. Проаналізуй      це. Мрійливий, творчий, з багатою      уявою, відвертий, щирий, піднесений, натхненний, гарний. Аргументи      «за». Прекрасна мрія надихає      будувати життєві плани Аргументи «проти». Мрійливість може відволікти від навчання («Зошити впали в воду… Женя … раптом захотів пожбурити портфель хто-зна-куди») Застосуй це. Варто      мріяти, цінувати прекрасне, ставити      життєві цілі та досягати їх. Метод «Інсценізація для інтерпретування літературного твору». Інсценізація твору чи його частини може бути дуже ефективною для того, щоб дати учням можливість проникнути в його сенс. Вона повинна бути зроблена після того, як діти прочитають чи прослухають твір і матимуть можливість висловити свої перші думки щодо нього. Процедура складається із занурення учнів у твір, вибору критичного моменту для драматизації, запрошення учнів до розбору частин цієї ситуації, програвання певної сцени, допомоги вчителя акторам і рефлексії. Отже, на компетентнісно орієнтованому уроці української літератури здійснюється формування культури читача, який має потребу в читанні, систематично читає, розуміє прочитане, отримує насолоду від самого процесу читання, змісту та форми художнього тексту; вміє висловити свою думку, описати враження від прочитаного, тобто формується читацька компетенція сучасного школяра.

category: Методика та технологія


title: Представлення Кіровського районного методичного об’єднання учителів історії

description:
"Система роботи методичних об’єднань вчителів суспільних дисциплін з підготовки педагогів до участі у професійних конкурсах (з досвіду роботи Кіровського району м. Донецька, м. Кіровське, Жданівка, Вугледару та Амвросіївського району) Шановні колеги! Рада вас вітати на обласному семінарі.

                  Моє сьогоднішнє завдання полягає у представленні методичного об’єднання учителів історії Кіровського району, керівником якого являюсь я – Попович Ірина Володимирівна (з вересня 2012 р.). Перед початком характеристики хочу згадати висловлювання Томаса Манна: "Час – дорогоцінний подарунок, який надано нам для того, щоб стати розумнішим, кращим, більш досконалим". Отже, сподіваюся, що час, проведений сьогодні сумісно, принесе нам лише позитивні враження та змістовний досвід. У скарбниці Кіровського району – 21 школа, які об’єднують у своїх стінах 41 учителя історії, з них: 27 (66%) – з вищою категорією, звання "учитель-методист" досягли 5 учителів (12%), І кваліфікаційну категорію здобули 7 учителів (17%), ІІ кваліфікаційну категорію мають 3 учителі, що становить 7%, багаті ми і на новоприбулих молодих педагогів – спеціалістів серед нас – 4 (10%). Середній вік нашого оточення – 46 років, чоловіків серед колег – істориків району 8 (20%), жінок – 33 (80%). Проблема, над якою працювала і вирішення якої дало бажані результати для районної методичної служби, наступна: "Удосконалення науково-методичного супроводу освітнього процесу з метою творчого розвитку і самореалізації всіх учасників навчально-виховного процесу через використання інтерактивних технологій навчання і виховання". Серед основних напрямків нашої роботи варто відмітити наступні: формування предметних і ключових компетентностей учнів; здійснення моніторингу якості знань; готовність випускників шкіл до ЗНО. З цією метою у 2011-2012 н. р. було заплановано та проведено семінари та майстер-класи: "Використання діалогових форм навчання у процесі викладання історії" на базі ДЗОШ № 97 (Рибалка Л. Д.). "Технологія організації ігрових форм навчання на уроках історії" на базі ДЗОШ № 97 (Рибалка Л. Д.). "Використання ІКТ технологій в роботі учителів історії та правознавства", гімназія №92 (Амелькіна М. О., Лісовець Ю. А.). Обласний семінар "Використання краєзнавчого матеріалу у процесі викладання історії", ДЗОШ №93 (Арнаутова Л. О., Негода О. О.). Методичним об’єднанням започаткована добра традиція – створено школу молодого вчителя, мета якої – мотивація діяльності молодих педагогів до удосконалення їх професіоналізму (керівник – Якименко Оксана Романівна, ДЗОШ №88). Для систематизації та диференціації роботи створено творчі групи: для розробки різнорівневих завдань для ДКР, шкільних олімпіад; інформаційний центр (надання інформаційної підтримки та технічної допомоги); консультаційний пункт з підготовки випускників до ЗНО (ДЗОШ №86, Г. М. Соляниченко). Серед наших досягнень та досягнень наших учнів за 2010-2012 рр. варто виділити: електронний підручник з історії для 5 класу (автор Амелькіна М. О., ДЗОШ № 92); участь у міжнародному проекті "Білінгвальне навчання", який здійснювався за підтримки Франції в Ураїні (ДЗОШ № 92); І місце на обласному і ІІІ місце на республіканському етапі МАН (секція історія релігії, Бондаренко К., ДЗОШ №86); ІІ місце на обласному етапі МАН (секція археологія, Остафійчук Михайло, ДЗОШ №97); ІІІ місце на обласному етапі олімпіади з історії (Вартанов Борис, ДЗОШ №92); участь у Всеукраїнській конференції у Миколаєві (Засульська Катерина, ДЗОШ № 97); участь у Всеукраїнській краєзнавчій конференції "Південно-Східна Україна: зі стародавності у ХХІ століття" (ДЗОШ №86); конференція "Економіка України очима дітей"; перемога у обласному етапі конкурсу "Знавці історія Грузії" у 2011р. (Бондаренко К., ДЗОШ № 97); наші учні є лауреатами та переможцями обласного етапу Всеукраїнського конкурсу "Історія України та державотворення" (ДЗОШ № 89, ДЗОШ № 97, ДЗОШ № 91); призери Всеукраїнського інтерактивного конкурсу "Лелека", "Кришталева сова"; районний фаховий конкурс "Кращий урок з використанням ІКТ" у 2011-2012 н. р. (переможці у номінації "історія" Арнаутова Л. О. ДЗОШ № 93, у номінації "право" - Попович І. В., ДЗОШ № 89); І місце у районному конкурсі молодих спеціалістів "Пошук. Ідея. Натхнення" (ДЗОШ №89, Попович І. В.); участь в обласному форумі молодих педагогів у 2011 р. (ДЗОШ №89, Попович І. В.); активні учасники конкурсу "Учитель року", "Кращий працівник року". Одним з провідних напрямків роботи шкіл району є історичне краєзнавство, базою якого виступає ДЗОШ №93. Пріоритетними формами роботи є ознайомлення з історією рідного краю через виїзні семінари, подорожі, туристичні походи, які відбуваються сумісно учитель-учень із залучення шкіл району (на о. Хортиця, до м. Умань). Серед проблем, які регулярно виникають перед методичним об’єднанням, виділяю наступні: мала кількість публікацій у фахових виданнях учителів історії; низька забезпеченість шкіл ІКТ; незацікавленість та низька мотивація участі істориків у конкурсах. Над вирішенням проблем ми сумлінно працюємо, а вам хочу нагадати слова Йоганна Готліба Фіхте: "В людині є різні прагнення і задатки, і призначення кожного з нас – розвивати свої задатки в міру можливостей". Дякую за увагу!

category: Методика та технологія


title: Формування пізнавальних здібностей учнів із використанням технології розвитку критичного мислення

description:
Найвиразнішою ознакою українського освітнього сьогодення є вихід на цінності компетентнісно орієнтованої освіти. Основна мета реформування початкової мовної освіти полягає в запровадженні компетентнісного підходу до навчання мови, який передбачає формування в молодших школярів комунікативн

                  ої компетентності. Сьогодні у теорії та практиці навчання мови в початкових класах особливо гостро стоять проблеми розвитку зв'язного мовлення, творчих здібностей школярів. Упровадження нових освітніх технологій особистісно орієнтованого навчання на уроках читання, на мою думку,— це передумова активної пізнавальної діяльності учнів: нестандартна, цікава, творча робота, що пробуджує у дітей інтерес до знань і сприяє емоційному, духовному та інтелектуальному розвитку школярів. Однією з інноваційних технологій, що допомагає учневі не тільки засвоїти певний обсяг знань, а й сприяє розвитку його особистісних якостей, є технологія формування та розвитку критичного мислення. Розвиток критичного мислення стає дуже актуальним підчас інтенсивних соціальних змін, коли неможливо діяти без постійного пристосування до нових політичних, економічних та інших обставин, без ефективного розв'язання проблем, значну частину яких неможливо передбачити. Саме тому очевидною є життєва необхідність критичного мислення для вітчизняної освітньої системи. Лише таким чином можна міркувати про розвиток демократії відповідно до вимог світового суспільства. Сьогодні вже неможливо навчати традиційно: у центрі навчально-виховного процесу має перебувати учень. Від його творчої активності на уроці, вміння доказово міркувати, обґрунтовувати свої думки, вміння спілкуватися з учителем, учнями класу залежить успіх у свідомому опануванні шкільної програми. Розвиток критичного мислення — це дуже важливий аспект не лише у навчанні, а й у повсякденному житті, де герої є реальними, а їхні вчинки — це твої дії та дії твоїх дітей. Навчити дітей мислити критично — означає правильно поставити запитання, спрямувати увагу в правильне русло, вчити робити висновки та знаходити рішення. Для того щоб кожна дитина могла розвинути свої творчі можливості, необхідним є розумне керівництво з боку вчителя. Моя мета: створити ситуацію успіху для розвитку особистості дитини; надати можливість кожному вихованцеві відчути радість досягнення, усвідомлення своїх здібностей, віру у власні сили; допомогти дитині зрости в умовах успіху; дати відчути радість від здолання труднощів; допомогти зрозуміти, що задарма в житті нічого не дається, завжди необхідно докласти зусиль. І тоді успіх супроводжується відчуттям радості та задоволення від діяльності, виникає почуття компетентності. Наведу деякі прийоми створення «ситуації успіху»: «Радість класу» — емоційний відгук оточуючих на успіх учня класу, констатація будь-якого, навіть незначного, позитивного результату діяльності, навіювання дитині віри у себе. «Лінія горизонту» — перший успіх дитини одразу підхоплюється вчителем, пропонується повторити завдання на складнішому рівні, наче «відсуваючи» лінію горизонту. «Авансування» — учитель під час індивідуальної роботи виконує з учнем завдання, пояснюючи йому складні місця, а потім у класі дає аналогічне завдання, що самостійно виконується учнем, і він відчуває успіх. Практика моєї роботи свідчить, що усвідомлення ситуації успіху самим учнем, розуміння її значущості виникає тільки після подолання дитиною своєї боязкості, невміння, незнання психологічного ураження та інших видів труднощів. Кожна дитина має до чогось певні здібності. Наше завдання — відшукати найменші пагінці таланту, розвивати їх. Адже в майбутньому трудовому житті стануть у пригоді міцна пам'ять, гостре око, гарний смак, образне мислення. На уроці важливо використовувати проблемні завдання, що викликають дискусію, спонукають до роздумів, пошуків певних висновків. «Роби, як ми, роби краще нас!» — ось девіз уроків із використанням технології критичного мислення. Створення ситуації успіху, віра в дитину та врахування її індивідуального стилю діяльності найпродуктивніше впливає на мотивацію навчальної діяльності учнів, які згодом діють за сценарієм «переможця». А саме: «Я сьогодні кращий, ніж учора!» Лише таким чином можна забезпечити умови для повноцінного розвитку особистості, формування в неї творчого критичного мислення. Навчання — основна форма розвитку пізнавальної активності молодших школярів. З одного боку, під час навчального процесу школярі здобувають нові знання, які розширюють їхній світогляд, а з другого боку — у процесі активної пізнавальної діяльності розвиваються навчальні можливості учня, завдяки яким він може самостійно і творчо не лише використовувати запас знань, а й шукати нові, задовольняючи свої потреби в пізнанні. Роботу з виховання пізнавальних інтересів на уроках я будую у такій послідовності: цікаво — знаю — вмію. Я намагаюся зробити навчання не простішим, а зрозумілішим. «Важких наук немає. Є лише важке викладання». Дитині має бути зрозумілою мета завдання. І тоді вона зможе з інтересом виконувати дуже багато нецікавої, але потрібної роботи. Чим молодший вік, тим цікавіші слід давати завдання. Найцікавішим є те, що максимально розвиває самостійність дитини, збуджує її думку. Викладання повинно бути захоплюючим — таким є один із принципів методики сучасного уроку. Однак, інтерес не має нічого спільного з розважальністю, що не містить пізнавальної мети. Кожне заняття повинно мати пізнавальний характер і водночас захоплювати як своїм змістом, так і способом викладання. За роки навчання в школі у дітей виробляється звичка задовольнятися матеріалом підручника, а це недостатньо забезпечує розвиток пізнавальної діяльності учнів. Матеріал підручника не може постійно стимулювати самостійну творчу діяльність та осмислення певних явищ, оскільки не асоціюється з реальними життєвими враженнями. Потрібно вивчати навколишній світ, види трудової діяльності, явища суспільного життя, події, що характерні для місця проживання дітей. Саме тому під час вивчення рідної мови я пропоную завдання на основі місцевого матеріалу, який сприяє розвитку пізнавальної активності та критичного мислення під час навчання. Ось приклади таких завдань: складання і розв'язування завдань на матеріалі довкілля та народних знань українців; розгляд вправ на розвиток уміння висловлювати здогади, припущення, доведення справедливості певних стверджень; збагачення навчального матеріалу завданнями з логічним навантаженням; виконання інтегрованих завдань; використання цікавинок на уроках (завдання для інтелектуального самовдосконалення, головоломки, задачі-казки, задачі-вірші, ігрові вправи, тематичні загадки). В. О. Сухомлинський порівнював думку дитини з ніжною трояндою, що не може квітнути без сонця. І бажання вчитися — в емоційному забарвленні думки, в почутті радісної схвильованості. Без цього емоційно-естетичного струменя думка дитини не може повноцінно розвиватися, йти від наочних образів до абстрактних узагальнень. Перші ази науки маленькі школярі здобувають на уроках мислення серед природи, гортаючи сторінку за сторінкою книгу рідної землі. І перше завдання, що я ставлю перед собою,— «відкрити перед дитячими очима найтонші відтінки рідного слова», навчити не просто дивитися, а й бачити, відчувати світ довкола. Подив перед красою, власна сила фантазії розковує духовні сили дитини. Інтелектуальне життя сповнюється радісними переживаннями, яскравими картинами. І думка, підкріплена образами рідної землі, стає зрозумілою. Запам'ятовування відбувається якнайінтенсивніше. Виховуючи культуру зору, я навчаю школярів розглядати предмет і відкривати в ньому щось нове, виявляти ознаки та властивості. Це перші сходинки розумової діяльності. Для розвитку мовлення учнів, для збагачення їхнього словникового запасу я використовую різні джерела. Але найпродуктивнішим джерело я вважаю спілкування з природою що надихає дітей на щирі почуття, захоплені висловлювання своєї думки, позбавлення багатьох комплексів, зростання активності у розмові, оперування потрібними словам і мовленнєвими зворотами. А такий результат досягається тоді, коли дитина не тільки чує і бачить слово, вивчаючи його, а відчуває, розуміє йог значення, знає, коли і як це слово не обхідно вживати. Кожен урок рідної мови має нести в собі позитивний заряд, повинний бути насичений красою, любов'ю і радістю, а особливо — уроки розвитку зв'язного мовлення, на які діти вчаться висловлювати свої почуття, думки, будувати речення, писати перші твори. Тому я намагаюся на своїх уроках дати учням можливість розвивати свій словник, збагачувати мовлення новими зворотами, образами, заглиблюватись у джерела. народної творчості. Я навчаю їх бачити і відчувати красу рідного краю на уроках мислення серед природи у картинах художників, у власні малюнках, у віршах, які діти спочатку навіть не вміють слухати, а потім і самі намагаються писати. В. О. Сухомлинський надавав особливої уваги розвитку творчих здібностей молодших школярів засобами літератури. Змістом цієї системи він уважав: постановку вчителем перспективної мети розвитку творчих здібностей учнів; досягнення тісного взаємозв'язку мовленнєвої діяльності школярів; проведення уроків мислення на природі; систему творчих робіт із розвитку мовлення; стимулювання інтелектуальних і естетичних почуттів. Діти молодшого шкільного віку у своїх творах не просто передають переосмисленні враження, вони починають цілеспрямовано шукати прийоми для цієї передачі. Можливість і бору таких прийомів безпосередньо пов'язана з особливостями навчання дитини, з опануванням нею не способів синтезування образів творчої уяви, а саме: Аглютинація (від грецького — склеювання) — поєднання непоєднуваних частин, якостей в одне ціле (Кентавр). Аналогія — створення нового за схожістю з відомим. Суть аналогії в тому, що будується образ, який чимось нагадує річ, що реально існує, живий організм. Акцентування — підкреслення, загострення окремих ознак. Так художник малює карикатуру, дружній шарж. Він знаходить в обличчі, фігурі неповторні, притаманні тільки їй особливості, і підсилює їх, загострює. Гіперболізація — збільшення або зменшення предметів, а також зміна окремих частин. Наприклад, «Гулівер у ліліпутів». Схематизація — прийом, завдяки якому окремі уявлення зливаються, відмінності згладжуються, а схожі риси є чіткими. Типізація — виділення істотного, повторювального в однорідних образах. Реконструкція — створення образів уяви, коли за певною частиною, ознакою, властивістю «домислюється» цілісний образ. Підчас навчання словотворчості доцільно ознайомити учнів із деякими прийомами розвитку творчої уяви засобами слова. Під час складання учнями казок, віршів, загадок, потішок я пропоную такі прийоми. «Біном фантазії». Новий образ може з'явитися, якщо взяти два слова, між якими є певна змістова дистанція. Це вимушено активізує уяву, а в результаті виходить єдине фантастичне ціле. У «біномі фантазі» слова використовуються не в їх звичайному значенні, а звільненими з мовного ряду, в якому вони звично фігурують. Наприклад, «шафа» і «собака». Ці слова можуть бути поєднані за допомогою прийменника: собака з шафою, шафа собаки, собака на шафі. Кожне з цих поєднань може бути основою для вигадування конкретних ситуацій, з яких утворюється казка. «Фантастичні гіпотези». Ця техніка виражена у формі запитання: «Що було б, якби...?» «Довільне додавання префіксів». Одним із способів словотворчості є деформування слова за рахунок підключення фантазії. Наприклад: бінокль — три- нокль, антипарасолька, трикорова, замкіт, віце-пес, супер-сірник. Особливо продуктивними є нові префікси: макро-, міні-, максі- (мікропотам, максі-ковдра). «Створення лімерика» — це цікавий прийом узагальненої нісенітниці. Діти самі можуть скласти лімерик, виконуючи такі операції: вибір героя; зазначена риса характеру, яка виражена дією; реалізація присудка; вибір кінцевого епітета. «Конструювання загадки». Цей прийом стимулювання дитячої творчості у концентрованій формі відображає дитячий досвід пізнання дійсності. «Придумування історії з шостим словом». Дітям пропонують слова, на основі яких вони вигадають яку-небудь історію. Наприклад: п'ять слів, що підказують сюжет казки «Червона Шапочка»: дівчина, ліс, квіти, вовк, бабуся; з шостим словом, наприклад, вертоліт. (Історія може бути такою: коли вовк стукав до бабусі, його помітив вертоліт ДАІ й почав переслідувати злочинця, поки той не потрапив до рук мисливців.) «Казка навиворіт». Цей метод цінний не тільки для розвитку пародіювання, за його допомогою також можна визначити вихідну точку для вільної розповіді, яка самостійно розгортається в будь-якому іншому напрямку. «Створення "вінегрету" з казок». Суть цього методу полягає в тому, що події з різних казок переплітаються й розгалужуються за новим сюжетом. Цей метод дасть задоволення дитині від фантазування засобами слова. Розглянемо можливості уяви дітей засобами образного слова у казках, віршах та оповіданнях на уроках читання. Це такі види завдань та розвитку репродуктивної уяви молодших школярів: створення уявних образів за словесним описом; словесний опис образів; доповнення і зміни тексту; відгадування та складання загадок і формулювання запитань про знайомі об'єкти. Ознаки творчої уяви — створення образів, які в такому вигляді не існували і є новими для їх творця. Виразно виявляється творча уява школярів під час літературної творчості. Це не тільки шлях пізнання дійсності й висловлення думки («Це я сам побачив», «Це я сама придумала»), а й складання казок, віршів, розповідей, випуск власних книжок, ведення класних літературних журналів. Завдання для розвитку творчої уяви Складання творів-мініатюр за опорними словами та словосполученнями. Складання творів-описів на основі узагальнення особистих уражень,. спостережень у природі. Придумування казок. Складання віршів, загадок, скоромовок. Майже всі види цих завдань доступні вже першокласникам, однак із різним ступенем самостійності й повноти виконання. У першому класі такі творчі завдання вважаються пропедевтичними, адже їх виконують у тісній співпраці з учителем в усній формі. Слово вчителя, його заохочувальна інтонація та позитивне ставлення до таких робіт емоційно сприймаються малюками. Ці засоби слід доповнити копіткою роботою у підготовці дітей до виконання конкретних завдань. Зокрема, нагромадження відповідних спостережень, їх осмислення, активізація та розширення словника, аналіз зразків, корекція відповідей тощо. Наприклад, під час складання творів мініатюр за опорними словами та словосполученнями пропоную таке завдання Оберіть будь-який набір опорних слів і словосполучень із запропонованих нижче; використовуючи їх, письмово складіть маленьке оповідання. а) Горобець, струмок, подих весни, бруньки, свіжість, добрий настрій, б) Дідусь, еліксир молодості, допомога, амфора, старовинна скринька. Під час складання творів-описів на основі узагальнення особистих вражень, спостережень у природі Під час екскурсії поспостерігайте за жителями лісу. Навчіться вдивлятися в кольори дерев, вслухатись у щебет пташок. Спробуйте передати словами звуки, фарби, дотики. Знайдіть у парку найкрасивіший листочок. Розкажіть, чому саме його ви виділили серед інших, чим він особливий. Опишіть, яким ви уявляєте місто майбутнього (завдання для 1-2 кл.). Укладіть письмовий твір-опис на одну із запропонованих тем: «Краса зимового лісу»; «Веселі хмаринки»; «Замріяна берізка»; «Що можна побачити з мого вікна?» Під час придумування казок Створіть власну казку-кальку з будь-якої відомої казки. Для цього необхідно звести основні сюжетні лінії відомої казки до отримання абстрактної схеми. Потім цю схему необхідно інтерпретувати по-новому, тобто символи «одягти в одяг» нових образів. Перелетіть події різних казок та створіть власну оригінальну казку, використовуючи техніку «"вінегрет" із казок». Під час складання віршів —Укладіть маленький вірш-небилицю, використовуючи техніку створення лімерика (узагальненої нісенітниці). Спробуйте створити віршик-метафору, в якому змальовується певний об'єкт природи (соснова хвоїнка у воді, метелик у троянді, світлячки уночі, місяць за хмарою). Використання цих завдань та ігор у навчанні сприяють не лише розвитку уяви і літературних здібностей, вони дають змогу забезпечити розвиток особистості дитини. До уроків природознавства я добираю вправ для стимулювання пізнавальної активності учнів. При цьому даю дітям можливість вільно висловлювати свої припущення, а потім критично аналізувати і відбирати правильні відповіді. Головне — не кінцева відповідь, а сам процес розумової роботи, різні варіанти досягнення результату. Природа пошуку в усіх випадках одна: дати відповідь на питання «як?», «чому?», виявити допитливість. Критичне мислення починається з питань й з'ясовування проблем, які необхідно розв'язати. Складність навчання критичного мислення полягає в тому, щоб допомогти учням роздивитися безкінечну різноманітність проблем, що нас оточують. «Лише коли б'єшся з конкретною проблемою, відшукуючи власний вихід зі складної ситуації, учень дійсно мислить». Дуже важливим є стимулювання пізнавальної діяльності учнів на уроках математики. Пріоритетним напрямом у моїй роботі є розвиток логічного мислення й математичного мовлення. Для вдосконалення обчислювальних навичок намагаюся добирати цікавий і пов'язаний із життям матеріал, що спрямований на формування життєвих компетенцій учнів, а саме: дидактичні та сюжетні ігри; задачі у віршах; задачі-жарти; ребуси; ігрові та цікаві ситуації; корисні вправи «Цікава математика в царстві геометричних фігур». Усі ці нестандартні завдання передбачають оригінальне розв'язування, вибір раціональних способів дослідження, порівняння, а також потребують від кожного учня вищого ступеня творчої активності, гнучкості мислення. Критичне мислення прагне до переконливої аргументації. Кожна аргументація містить у собі три основних елемента: твердження; доводи; докази. Це мислення соціальне. Коли міркуємо, читаємо, обмірковуємо, міняємося думками, ми уточні і поглиблюємо свою власну позицію. Тому я, працюючи в руслі критичного мислення, на уроках читання приділяю значну увагу інтерактивним методам і прийомам роботи, що сприяють розвитку читацьких навичок молодших школярів Клас — це тимчасовий колектив особистостей, неповторних індивідуальностей, тому необхідно щоб учитель був гарантом прав маленької людини на індивідуальністю. Технологія формування та розвитку критичного мислення є однією з інноваційних педагогічних технологій, що відповідає вимогам Національної доктрини розвитку освіти України щодо переходу до нового типу гуманістично-інноваційної освіти, увага переноситься на процес набуття школярами знань, умінь, навичок, життєвого досвіду, які трансформуються в компетенції.

category: Методика та технологія


title: Медіація як засіб вирішення конфліктів на уроках історії

description:
Ось що мене приваблює в медіації: до сесії медіації школярі переважно злі, але після відвідування сесії, здається, що їхні очі повніють щастям – вони радіють своєму вибору – вони зрозуміли, що конфлікти можна вирішувати миром. Медіатор

                   – учень середніх класів м. Одеса Згадайте, коли ви останній раз були учасником конфлікту, не маючи на увазі з ким – з другом, з дружиною (чоловіком) або партнером, колегою, школярем, сусідом? Але, можливо, конфлікт був з самим собою? Конфлікти формують наш характер, нашу культуру, наш світогляд. Вони можуть зробити нас сильнішими та мудрішими. Вирішувати конфлікти можна різними шляхами, одним з них є медіація. Обов’язковою умовою медіації повинно бути не тільки бажання досягнути згоди (тобто використати метод компромісу – обидві сторони йдуть на поступки), примиритися з конфліктуючою стороною, але й бажання ліквідувати наслідки конфлікту (негативні). На перший погляд, здається, що медіація – це той же арбітраж, хоча насправді це два різних методи: по-перше, ведучий медіації обов’язково повинен дотримуватися байдужості до процесу перемирення, по-друге, кінцеве вирішення переговорів програмувати не можна (конфліктуючі сторони самі приходять до кінцевого рішення та виробляють пункти угоди, чим забезпечують собі гарантію виконання цієї угоди: "самі розробили – краще виконують"), по-третє, арбітр завжди виконує неформальний вплив, приймає участь у формуванні рішень (яскравий приклад: участь у розв’язанні дитячих конфліктів, дорослих, вчителів – вони нав’язують своє рішення, свій вихід з ситуації, що склалася). Об’єктом медіації є відносини тільки у майбутньому, об'єктом арбітражу – дії, за які повинно бути покаранно. В арбітражу участь сторін обов’язкова (а також рішення обговорення - вердикт), в медіації спільного рішення може і не бути. Слід додати, що медіація актуальна не тільки для особистих відносин, але й для кримінального правосуддя, тому що правопорушники (хоча б частина їх) відчувають потребу бути вибаченими, а також мріють бути знову прийнятими у суспільство. Звичайно ж, медіація ніколи не буде заміною правосуддю, а буде тільки підходом, який будуть брати до уваги. Згода про примирення потерпілого та правопорушника може бути підставою для припинення справи та пом’якшення покарання. Медіація і поновлююче правосуддя активно впроваджується в практику в Одесі, Києві, Херсоні, а також Російській Федерації. Як ніде потрібна медіація у школі: для вирішення особистих конфліктів між юнаками самостійно ними ж самими з саморозумінням важкості вчинку та самостійним рішенням щодо виходу з ситуації, що склалася. З медіаторськими методами можна знайомити та навчати техніці не тільки на виховних годинах (розглядати конфлікти, ситуації, аналізувати свої), а й на годинах психолога, на звичайних уроках літератури, історії, права. Наведу декілька прикладів використання медіації у педагогічній практиці: наприклад, на уроках історії України у 9-х класах при вивченні теми: "Національно-визвольний рух на Наддніпрянській Україні у першій половині ХІХ ст." аудиторія заздалегідь поділяється на три групи: І - медіаторська служба, ІІ - українська течія суспільних організацій і гуртків; ІІІ - російська течія. Якщо згадати, то на початку ХІХ ст. склалася насправді конфліктна ситуація: течії діють без успіху (до парламенту увійти не можуть, підтримки населення не мають, тому що розрізнені). Слідуючи структурою примирення (поетапно) медіаторська служба (І група) записує укладену згоду, якщо згода відбудеться (але можливо і ні). Внаслідок такого уроку діти бачать необхідність володіння медіаторською технікою та потребою її застосування у житті, а також відсутність її у минулому За аналогією можна побудувати і урок історії за темою:" Радянізація Західної України напередодні ІІ світової війни". За допомогою рольової гри (син-червоноармієць, мати-мешканка Західної України, противник радянізації і в загалі радянського режиму), моделюється ситуація примирення матері і сина після довгого конфлікту (слід не забувати про те, що примирення можливо тільки за згодою обох, а припинити конфлікт через взаємопоступки, а також при взаємообов'язках виконання угоди). Медіація доречна й при викладанні історії Запорізького краю (наприклад, при вивченні теми "Запорізький край і І світова війна" при розгляданні політики міської влади щодо німців, які мешкали на цій території, а також на темі" Запоріжжя в роки громадянської війни" при вивченні питання взаємовідносин різних влад:радянської, монархічної - денікінської, української - грушевської, при розгляді історичної постаті Нестора Махна і позиції запорожців щодо його політичних принципів і діяльності взагалі," Запоріжжя під час ІІ світової війни" - питання відносин ОУН-УПА з радянською владою, питання героїзму цих воїнів). Використовувати методи медіації можна й у молодших класах – при викладанні теми козацтва – постать козака як національного героя, питання Переяславської ради: приєднання України до Московської держави. Розглянемо на конкретному прикладі: урок рідного краю у 10 класі: "Нестор Махно:за і проти". Аудиторія розподіляється на три групи (1-а - прибічники політики і особи Махна, 2-а – опозиціонери, 3-тя – медіаторська служба для роз’яснення позиції кожної із сторін). Медіаторська служба по черзі веде бесіду з кожній із сторін, встановлює погляди, точки зору, власні переконання, при необхідності – дає можливість прямо виказати опонентові якісь думки, та й найголовніше - з’ясовує – на які поступки готовий піти. Аргументи, які можуть бути наведені "за": Махно шукав правду; Ані Тимчасовий уряд, ані більшовики не змогли надати селянам навіть мрій про землю та волю; Нестор Іванович на практиці показав "все відняти та розподілити"; Вважався єдиним "виконавцем волі народу". Аргументи, які можуть бути наведені проти: Вів не принципіальну політику (водночас з союзом з червоними достатньо різко виступав порти "більшовицької диктатури"); Зовсім не розроблена аграрна політика негайно була реалізована/можна використати уривок з кінострічки "Девять жизней Нестора Махно". Якщо в наслідок бесіди медіаторів з опонентами з’являється згода на компроміс, складається угода, в якій обидві сторони йдуть на поступки одна одній. Ця угода і є логічним завершенням уроку. Також медіація слугує незаперечним методом навчання при вивченні історичних осіб Української держави: наприклад, І. Мазепи у 8 класі; М. С. Грушевського у 10 класі і т. д. В суспільстві сам принцип вирішення конфліктів є невід’ємним, а тим більш у нашому. Соціум, який нас оточує, поєднує людей різних політичних поглядів, різних національностей, та й просто людей різного віку. Медіація націлена сприяти формуванню атмосфери миру і злагоди у суспільстві, а й насамперед у сім’ї. Використання примирення допоможе об'єднати зусилля всіх людей для вирішення економічних, правових і політичних проблем, та й навіть екологічних. Такий спосіб вирішення спорів буде гарантувати збереження навіть психічного здоров’я людей. Володіючи методами медіації ми створимо такий вектор суспільних відносин, який буде направляти людей на об'єднання, а не на руйнацію.

category: Методика та технологія


title: Збірник тестів зі світової літератури для учнів 6 класу

description: У передмові до тестових завдань авторка пише, що такі тренувальні тести можуть використовуватися вчителем під час актуалізації опорних знань, а контрольні тестові завдання допоможуть здійснити перевірку навчальних досягнень учнів із певної теми

category: Методика та технологія


title: Літературні диктанти в 10 класі

description: Подано збірку різнопланових літературних диктантів, які можуть бути використані вчителями української літератури всіх типів шкіл. Вони підібрані відповідно до тем, що вивчаються в курсі української літератури в 10 класі

category: Методика та технологія


title: Методичні вказівки до виконання самостійної роботи „З’єднання болтом і шпилькою” з креслення

description: Методичні вказівки мають на меті допомогти учням вивчити правила зображення роз’ємних різьбових з’єднань і ознайомити з умовними позначками стандартних різьбових деталей. У вказівках приведені варіанти завдань і приклади виконання елементів болтового та шпилькового з’єднання

category: Методика та технологія


title: Алгоритми та програмування. Спецкурс для 8-9 класів

description: Програма спецкурсу на заявлену тему для учнів 8-9 класів. В основу даної програми покладено діючу програму шкільного курсу „Основи інформатики та обчислювальної техніки” з урахуванням державного стандарту загальної середньої освіти в Україні

category: Методика та технологія


title: Складнопідрядні речення. Контрольний тест

description: Подано контролюючий тест на заявлену тему у закритій (5 завдань) і відкритій формі (5 завдань): знайти правильне твердження, знайти помилкове твердження, знайти складнопідрядне речення з підрядним означальним, знайти складнопідрядне речення з підрядним з’ясувальним тощо

category: Методика та технологія


title: Формирование коммуникативной компетентности учащихся в процессе работы с текстом. (Рос. мова)

description:
Новые аспекты преподавания русского языка во многом определяются теми функциями, которые выполняет русский язык в современном социуме. Радикальные перестроечные процессы в обществе изменили реалии и собственно языковую ситуацию. Традиционная модель обучения активно вытесняется компетентно

                  ориентированным подходом к обучению, направленным на формирование образовательного результата, который не сводится к простой комбинации знаний и навыков, а предполагает развитие у обучаемых таких качеств, необходимых человеку в любой сфере деятельности. Самая существенная особенность современного образовательного процесса — усиление внимания к речевому развитию, к формированию коммуникативной компетентности школьников. Меняется представление о цели языкового образования, которая формулируется как речевое развитие личности. При этом путь к цели "есть само практическое пользование языком" (Е. И. Пассов), то есть речевое развитие становится и целью, и средством обучения. Происходящие изменения в языковой образовательной среде отражает следующая схема: от обучения языку — к обучению речи, затем к обучению речевой деятельности и далее — к обучению общению. К новым подходам в обучении русскому языку относятся: коммуникативно-деятельностный, функциональный, текстоориентированный, культуроведческий. Их интенсивной разработке посвящены труды Е. А. Быстровой, А. Д. Дейкиной, Н. А. Ипполитовой, В. И. Капинос, А. Ю. Купаловой, Т. А. Ладыженской, В. Н. Мещерякова, Т. М. Пахновой, Л. А. Ходяковой и др. Коммуникативно-деятельностный подход предполагает обучение русскому языку на основе общения и призван подготовить учащихся к эффективным формам взаимодействия в разных сферах жизни. Поскольку общение является по сути текстовой деятельностью, обучение общению формирую на основе современной теории текста. Формирование коммуникативной компетенции как одна из целей обучения русскому языку в школе предполагает освоение учащимися знаний о тексте, о правилах его построения и отбора языковых средств. Текст позволяет изучать язык во взаимосвязи всех видов речевой деятельности, он может быть использован для чтения вслух, чтения молча, для устных и письменных изложений (творческих в том числе), сочинений, аудирования, для выборочного, свободного и других видов диктантов, творческого списывания. В процессе обучения чтению и слушанию формирую у учащихся умения и навыки: усвоение содержания текста и умение зафиксировать информацию, представленную в нем, в виде плана, тезисов, конспекта, резюме, полного или сжатого пересказа (устного или письменного); определение основной мысли текста, особенностей его стиля, типа речи, жанра; различать главную и сопутствующую информацию, известную и неизвестную; иллюстрирующую и аргументирующую; явную и неявную; умение прогнозировать содержание текста по заголовку, эпиграфу, по данному началу; предвосхищать возможное развитие основной мысли, сюжета (если он есть); навык комментирования и оценивания информации текста; понимание языковых особенностей текста, функционирования в нем единиц языка; навык самостоятельного добывания знаний, недостающих для полного понимания данного текста (работа со словарно-справочной литературой, другими источниками); умение использовать информацию текста в других видах деятельности (например, при написании сочинения, изложения с продолжением, при подготовке сообщений, диалогов, дискуссий, диспутов и пр.). При обучении чтению текста формирую такие умения учащихся, как выразительность чтения вслух, точное интонирование (умение читать пунктуационную "партитуру" текста); владение разными видами чтения (просмотровое, ознакомительное, изучающее) и осознание того, в каком случае и почему целесообразно использование каждого из видов; умение пользоваться справочным аппаратом текста (сноски, комментарии и пр.). В ходе работы с текстом предлагаю учащимся различные виды упражнений и заданий. Их содержание, объем, количество варьируются в соответствии с множеством реальных ситуаций: возраст учащихся, личностные их особенности, учебные цели и задачи, характер текста и пр. На уроках, которые предусматривают развитие продуктивных видов деятельности – говорения и письма, осуществляю работу в таком направлении: заучивание, выразительное чтение наизусть, списывание и письмо по памяти загадок, пословиц, стихотворений, отрывков из прозаических текстов различных стилей, жанров; составление вопросов по прослушанному/прочитанному тексту, по рисунку, а также ответов на эти вопросы; пересказ (устный и письменный) прослушанного или прочитанного текста (как правило, с творческим заданием); составление устных и письменных диалогических монологических высказываний на темы, связанные с прочитанными/прослушанными текстами, с ситуациями из повседневной жизни, жизненным опытом учащихся. У учащихся развиваю умение выражать свои мысли устно и на письме, продумывая цель высказывания, планируя его, сопоставляя цель и результат. В ходе подготовки высказывания учащимися - предварительно обсуждаю с учениками возможное содержание текста, уточняю значение, отрабатываю произношение данных слов, составляю словосочетания, отдельные предложения, учу связывать их в одно целое. Кроме того, практикую ситуации для неподготовленных, спонтанных высказываний учащихся, так как именно это умение необходимо в жизни. Существенной частью работы является анализ составленного текста, его совершенствование. Для организации работы по говорению учитываю ситуативность речи, так как её содержание, а тем, более смысл можно понять только с учётом определённой ситуации. На уроках создаю учебные коммуникативные ситуации, учитывая языковые возможности учащихся. Эти ситуации связываю с реальным опытом школьников или с их потенциальной практикой, включаю элементы воображения, опираюсь на прочитанные или прослушанные материалы, Интернет и др. В ходе работы по говорению у школьников формирую представление о требованиях к речевому высказыванию, отрабатываю умения, необходимые для составления текста, учу критически оценивать речевое произведение. С 5 класса предлагаю учащимся использовать письмо в коммуникативных целях: составлять записки, письма, поздравления, высказывать собственное мнение о том или ином событии, о прочитанной книге, просмотренном кинофильме и др. Учитывая государственные требования к уровню общеобразовательной подготовки учащихся по развитию навыков письма, особое внимание уделяю процессу обучения написания творческого изложения и сочинения. В ходе работы над творческим изложением совершенствую умения учеников репродуцировать и создавать тексты разных типов речи, стилей, жанров в соответствии с разнообразием коммуникативных ситуаций, в которых они оказываются в реальной жизни. Работая над творческим изложением, над пересказом (в устной или письменной форме; сжатым, подробным, выборочным и др.) текста, учащимся предлагаю выполнить ряд заданий: закончить (продолжить, озаглавить) текст; дополнить его; ответить на проблемные вопросы; согласиться — не согласиться с позицией автора или его героев; высказать свое отношение к излагаемому; трансформировать текст одного жанра в другой. Этот вид изложений дает возможность органически соединить репродуктивный и продуктивный уровни речевой деятельности. Основное средство обучения творческим изложениям — текст, поэтому подбираю тексты, имеющие интеллектуальную, информативную ценность; этическую и эстетическую образцовость; культурологический, воспитательный потенциал; соответствующие возрастным особенностям школьников, их учебным и внеучебным интересам. Особенностью методики работы над творческим изложением является анализ текста с точки зрения таких речеведческих понятий, как тип речи, стиль, жанр, текстообразующие средства и др., что способствует изменению роли обучаемого: из пассивного пересказчика он превращается в соавтора предложенного для изложения текста. Поэтому главным в подготовке к написанию творческого изложения - научиться быть полноценным "соавтором". По – моему, нельзя согласиться с мнением о том, что изложение — упрощенный, менее творческий, чем сочинение, вид работы. Опираясь на методики ученых И. Ф. Буслаева, В. В. Миртова, К. Б. Бархина о взаимосвязанности развития видов речевой деятельности в процессе самостоятельной рассредоточенной подготовки учащихся к сочинению, мною была составлена специальная программа деятельности учащихся в процессе самостоятельной рассредоточенной подготовки к сочинению-эссе. Она обеспечивает положительную мотивацию речевой деятельности, взаимосвязанное развитие ее видов, обогащение содержательного плана текста сочинения, расширение словарного запаса и синтаксического строя речи учащихся, а также эффективную организацию систематической работы и контроля за ходом ее выполнения. На уроках повторения, обобщения и систематизации практикую комплексную работу над текстами разных стилей. Комплексная работа с текстом — это многоаспектная деятельность, включающая элементы лингвистического, стилистического, литературоведческого анализа, задания речеведческого характера, разные виды разбора, вопросы по орфографии и пунктуации, подготовку к выразительному чтению текста, к пересказу, к изложению. Комплексная работа с текстом входит в разработанную мной систему упражнений для уроков русского языка, для самостоятельной работы школьников дома. Изучив работы по методологии ученых Пражской лингвистической школы, увидела потребность внедрения в свою практическую деятельность коммуникативно-функционального принципа изучения языка, так как путь реализации коммуникативно-функционального принципа изучения грамматики — это путь "от текста к тексту": от ознакомления школьников с функцией грамматических форм в тексте — через осознание признаков грамматических категорий — к продуцированию текста. Содержание обучения при коммуникативно-функциональном подходе определяется действующей программой по русскому языку, дополненной элементами: знания о функциональных возможностях грамматических категорий и композиционно-стилистическом потенциале грамматических форм; понятие "нейтральная словоформа" — "экспрессивная словоформа", синонимия грамматических форм; знания о функционировании переносных значений как одном из средств языкового воздействия; понятие "текстообразующая функция" языковой единицы (способность языковой единицы участвовать в создании текста, способность "строить" текст); понятие "изобразительно-выразительная функция" языковой единицы (изобразительная функция — способность "рисовать" образные картины, выразительная функция — способность языковой единицы передавать с разной степенью выразительности — экспрессии — те или иные мысли и эмоции, отношение автора к описываемому предмету); умение определять и воспроизводить текстообразующие и изобразительно-выразительные функции грамматических форм в тексте. Следуя принципам коммуникативно - функционального подхода в ходе работы с текстом, учащиеся определяют модель текста; восстанавливают схему строения текста (экспозиция, завязка, развитие действия, кульминация); составляют план текста; исследуют употребление грамматических форм и их особенности (текстообразующая функция, изобразительно – выразительная функция). Начиная работу по анализу языковых явлений в тексте на основе данного метода, для учащихся разрабатываю рекомендации, памятки. Анализировать по данной методике можно как слова в тексте, привязывая их к разной речевой ситуации, так и текст, в котором рассматриваются слова отдельно. При изучении морфологии русского языка на основе коммуникативно-функционального подхода происходит стимулирование интереса учащихся к языку, усиливается мотивация обучения, его коммуникативная направленность. Коммуникативно-функциональный аспект анализа морфологических категорий помогает научить школьников видеть реальную картину языковой системы, связи между единицами разных уровней, их интегрированное функционирование в тексте; помогает увидеть, сравнить, сопоставить одинаковые или близкие значения и функции различных языковых средств; обеспечивает развитие языкового и речевого чутья, делает более осознанной работу по выбору языковых средств при построении высказывания, помогает активизировать процесс формирования лингвистически развитой личности школьника. Значительную часть жизненных навыков можно вносить без особых изменений в перечни умений, определяющих сформированность речевой деятельности, и рассматривать как важные составляющие результатов обучения языку — умение активно слушать, выражать понимание и сочувствие; настойчиво отстаивать свою точку зрения и выражать уважение к вкладу других людей в решение проблемы; критически оценивать информацию, справляться с гневом (и его проявлениями в речи) и многое другое, необходимое для установления и поддержания общения. Таким образом, в процессе работы с текстом формируется коммуникативная компетентность учащихся, развивается умение не только самостоятельно работать над речевым материалом, понимать содержание, смысл устных и письменных текстов; составлять полноценные в коммуникативном отношении высказывания, но и вырабатываются умения достигать взаимопонимание, налаживать взаимодействие с окружающими. Направленность обучения русскому языку на формирование коммуникативной компетентности является настоятельным требованием времени.

category: Методика та технологія


title: Методичні рекомендації до створення навчального проекту

description: У статті на заявлену тему авторка пише, що управління проектом має бути орієнтоване не тільки на сам проект, а й на середовище, в якому він реалізується. Крім того, не слід забувати про необхідність збалансованості інтересів, відповідальності та прав усіх учасників проекту

category: Методика та технологія