title: Лист на відстані серця

description:
Добридень, дорога моя колего, добридень Галинко! Зараз не модне листування. Та ми з тобою з того часу, коли люди писали одне одному душевні листи, чекали їх, вкладали душу і серце в простий паперовий конверт. Тому і пишу тобі листа, бо бачимось ми тепер дуже рідко.

                  Стежина, що водила тебе 40 років до школи, звернула до дому, до сім’ї, до онуків. Нарешті вони дочекалися мами, дружини, бабусі! А в школі нам тебе дуже не вистачає… Журяться без твоєї мудрої і доброї поради колеги. Сумують за твоєю щирою любов’ю діти. Це тільки так кажуть, що незамінних людей немає. Є, бо всі неповторні, в кожного своя місія, своє призначення у цьому житті. Будуть кращі, будуть гірші, але таких, як ти, не буде. Тому і сумує ластівка з - під шкільної стріхи, бо в цьому році ти вперше не виряджала іі у вирій. Сумує зрізана тополя, що стала основою для шкільної альтанки, адже вона пам’ятає тебе зовсім юною. Навіть ручка від шкільних дверей зажурилася, бо серед сотень рук, що торкаються до неї щодня, нема твоєї теплої, ніжної руки. Журиться фізкабінет, адже він звик, що ти в ньому жила більше, ніж удома. Та світла ця печаль, кришталево чиста, як твоя душа, бо гарний слід ти залишила в школі. У тебе, як писав поет, "нема зерна неправди за собою". А зараз життя твоє, я переконана, тільки починається, бо така творча, натхненна, піднесена особистість, як ти, ніколи і нізащо не обмежиться кошиком, базаром, кухнею. У тебе високе призначення, творче - примножувати красу на Землі. Знаю, що хоч ти і фізик, але любиш поезію, та й сама ти - неабиякий поет. Тому посилаю тобі мої римовані нічні переживання. Отож, мої вірші - твоїй поетичній душі. І вчора, і сьогодні, і завжди - Так нашу долю визначив Всевишній - Учитель починається з душі, Як Україна, -з маминої вишні. Справлятимуть зірки свій вічний бал І небо буде чистим і високим, Та вже не я зійду на п’єдестал - Одержить комп звання "Учитель року". Все ж без моєї ніжної душі, Без мого серця, відданого дітям, Не стане в душах наших доброти, Тепла не стане в збуреному світі. Комп’ютери у школі - гарний тон, Життя, як ті миттєвості на плівці, Та ні планшет, ні ноутбук, смартфон Дитину не погладять по голівці. Хай буде світлим наше майбуття, Хай з наших учнів виростають люди, А вчитель і душа його свята Він був, він є і, вірю, - вічно буде! І на завершення свого листа посилаю тобі, дорога моя колего, три Тютюнникові зозулі з поклоном. Одна нехай накує тобі довгих літ і міцного здоров’я. Друга - глибокої вдячності і шани від дітей, учнів, рідних. А третя нехай накує усім нам миру і процвітання нашій гордій і незламній матінці Україні. З глибокою шаною Людмила Савіцька

category: Методика та технологія


title: Стаття „Інтегроване навчання як чинник оптимізації природничо-математичних дисциплін”

category: Методика та технологія


title: Стаття „Ефективність використання інтерактивних та проектних технологій на уроках англійської мови”

description:
Сучасний стан міжнародних зв’язків України, вихід її до Європейського та світового простору зумовлюють розглядати іноземну мову як важливий засіб міжкультурного спілкування. Програма з англійської мови чітко визначає орієнтацію на потреби учня. Таке поняття, як автономія учнів за рахунок в

                  ідповідності віку та інтересам, дозволить інтенсифікувати і покращити процес викладання. Оскільки результатом навчання учнів іноземної мови є формування у них навичок та умінь користуватися мовою як засобом спілкування, ключовим тут є принцип комунікативної спрямованості, головна функція якого полягає у створенні умов комунікації, відповідного психологічного клімату. Необхідно забезпечити дуже високу позитивну мотивацію учнів, стійкий інтерес до оволодіння англійською мовою. Знання іноземних мов є важливою передумовою для особистих культурних, професійних та економічних контактів. Саме тому успішність реформування освіти в Україні сьогодні багато в чому залежить від швидкого напрацювання, апробації та популяризації моделей реального досвіду переходу від школи готових книжкових рішень до школи, в якій закладаються підвалини знань та умінь їх практичного використання, потреби в саморозвитку та інноваційній діяльності, спроможності реалізувати бажання адміністратора школи, вчителя, учня через партнерство в освіті як на рівні школи, так і через систему міжшкільної комунікації. Останніми роками все частіше піднімається питання про застосування нових інформаційних технологій у школі. Це стосується не лише нових технічних засобів, але й застосування нових форм і методів викладання в процесі навчання. Оскільки основною метою навчання іноземних мов є формування та розвиток комунікативної культури учнів, навчання практичного оволодіння іноземною мовою, вчитель має створити сприятливі умови для кожного учня, вибрати такі методи навчання, що дозволили б усім без винятку виявити свою активність та творчість. Засобами іноземної мови можна і треба розвивати навички творчого мислення дітей. Але творче мислення не є самоціллю, а лише інструментом розвитку мовленнєвих знань, умінь та навичок. Коли учні інтерактивно працюють з будь-якою інформацією, вони вчаться мислити, тренують інтелектуальні здібності, не помічаючи, що їхнім інструментом є саме іноземна мова. Набуті навички учні використовують для розвитку власного творчого потенціалу: чим більше вони займаються і вміють, тим легше їм створювати власні творчі зразки мовленнєвої діяльності. Отже, відповідно методики викладання сучасного уроку, я працюю над темою: «Ефективність використання інтерактивних та проектних технологій на уроках англійської мови». Ця тема, на мою думку, є дуже актуальною сьогодні, тому й привернула мою увагу. Адже сучасний вчитель повинен використовувати такі методи і технології у своїй практиці, щоб учням було цікаво і ненав’язливо вивчати англійську мову. А головне – щоб була результативність у навчанні. Інтерактивні та проектні технології ефективно сприяють формуванню навичок і вмінь, виробленню цінностей, створенню атмосфери співробітництва, взаємодії і дають можливість педагогу стати справжнім лідером учнівського колективу. Завдяки таким сучасним технологіям учні вчаться бути демократичними, критично мислити, приймати продумані рішення, а отже, відбувається постійна співпраця всіх учнів класу у ході уроку. При цьому учень і вчитель – рівноправні, тобто знають, вміють і здійснюють свою діяльність разом, чудово розуміючи, що вони роблять і для чого. Готуючись до уроків англійської мови, я ретельно продумую кожний етап уроку, підбираючи відповідну до теми наочність, цікаві форми роботи. На мою думку, урок не може існувати без сучасних інноваційних технологій. Тому на своїх уроках я використовую різні інтерактивні форми роботи. Інтерактивне навчання – це спеціальна форма організації пізнавальної діяльності, яка має конкретну, передбачувану мету – створити комфортні умови навчання, за яких кожен учень відчуває свою успішність, інтелектуальну спроможність. Суть інтерактивного навчання у тому, що навчальний процес відбувається за умови постійної, активної взаємодії всіх учнів. Під час уроку іноземної мови я використовую різні види інтерактивної діяльності, наприклад, «Мозковий штурм». Ця форма інтерактивної діяльності є чи не найбільш цікавою, захоплюючою і, головне, невимушеною. Такий вид роботи спонукає учнів проявити уяву та творчість, дає можливість їм вільно висловлювати свої думки. Наприклад, у сьомому класі під час вивчення теми «Sports» організувала роботу у такий спосіб. Клас розділила на дві групи. Одна група записує переваги спорту, а інша недоліки спорту. a)      What is a good and what is bad about sports? Advantages Disadvantages 1. All sports and physical exercises are very useful.2. Sports prevent us from diseases.3. Sports make us more organized and disciplined.4. Sports develop a personality.5. It teaches us to win and to lose.6. Sports make us feel and look better. 1. We can hurt ourselves doing some kind of physical exercises.2. It is difficult to combine going in for sports and studies.3. Going in for sports takes too much time.4. We should buy some special equipment.5. Sports can make us nervous.6. Going in for sports is dangerous.   b)      What must we do to be healthy (to keep fit)? Кожна команда записує свої ідеї і потім члени обох команд обмінюються своїми думками.   To keep feet I - get up early in the morning; - do my morning exercises; - take long walks in the open air; - do some training; - wash my hands before meals; - keep my body clean; - keep my teeth clean; - get enough sleep. Подобається учням гра «In the line». Передаючи по черзі одне одному м’яку іграшку, один з учнів каже слово українською мовою і передає іграшку тому, хто має його перекласти англійською. А потім цей учень каже своє слово і передає іграшку наступному. Я використовую таку гру ще й для закріплення та автоматизації дій учнів у говорінні. Тобто один учень ставить запитання за темою і передає іграшку іншому, а той, в свою чергу, дає відповідь і ставить своє запитання, передаючи іграшку наступному. Гра проходить у швидкому темпі, дітям цікаво й відчувається результативність методу. Під час своїх уроків використовую також інтерактивну технологію «Мікрофон», яка надає можливість кожному сказати щось швидко, по черзі, відповідаючи на запитання або висловлюючи свою думку чи пропозицію. Роботу організовую в такий спосіб. Спочатку ставлю класу запитання. Наприклад, у восьмому класі з теми “Music”. - “Life without music would be a mistake”. Do you agree with this wonderful quotation? Why? Даю мікрофон учневі, який висловлює свою думку і передає мікрофон іншому учневі. Має право говорити тільки той учень, у кого мікрофон. На своїх уроках практикую цю технологію таким чином: учень може поставити своє запитання з даної теми і передає мікрофон однокласнику, який повинен відповісти на поставлене запитання. Це допомагає налагодити творчу та робочу атмосферу в класі і забезпечує високу результативність. Дуже цікава інтерактивна технологія, як «Карусель». Цей варіант кооперативного навчання найбільш ефективний для одночасного включення всіх учасників в активну роботу з різними партнерами зі спілкування або обговорення дискусійних питань. Зокрема, у четвертому класі для інтенсивної перевірки обсягу вивченого матеріалу за темою «Ступені порівняння прикметників» я використала саме цю технологію. У внутрішньому колі учні отримали надписи з вищим ступенем прикметників: taller, happier, funnier, shorter, bigger, younger, older. У зовнішньому колі учні отримали надписи – Аre you..? При цьому учні зовнішнього кола ставили запитання: - Are you tall? Учні внутрішнього кола відповідали: - I am taller (shorter, bigger...). Після отримання відповіді учні зовнішнього кола за моїм сигналом пересувались, опиняючись перед новим партнером. Мета гри – пройти все коло, виконуючи поставлене завдання. Така інтерактивна технологія допомагає добре вивчити й закріпити граматичний матеріал, адже дітям цікаво отримувати знання невимушено. І це дає свою результативність. Дана технологія актуальна не тільки для вивчення й закріплення граматичного матеріалу, а також для опрацювання нових ЛО та модельних фраз. Діти шкільного віку хочуть, щоб їх любили, цінували однолітки, прагнуть почуватися часткою групи. Тому на своїх уроках я часто використовую метод ранкової зустрічі. Оскільки вітання є простим і природнім, воно є першим компонентом ранкової зустрічі. Вітання адресується кожній дитині по черзі, вербально або не вербально всіх запрошую до спілкування. Під час вітання кожна дитина з повагою звертається до інших на ім’я; в колі створюється доброзичливий настрій. Діти усвідомлюються свою важливість і допомагають іншим відчувати себе членами групи, яких цінують. Існують різноманітні стилі та форми вітання. Передавання предмета – в той час, як окремі діти вітають один одного, по колу передається м’яч, пряжа або нитка, іграшка або якийсь інший предмет, що може мати особливе значення. Створення спільної сітки – м’яч чи пряжу кидають хаотично один до одного, одночасно вітаючись. Коли нитка передається від одного учасника до іншого, кожен з них деякий час тримає її, перш ніж кинути в новому напрямі. Абеткове вітання – учні вигукують свої імена в абетковій послідовності. Якщо хтось вигукнув ім’я поза чергою, вітання має початися з початку. З дорослішими учнями такі дії можна організувати у зворотній послідовності. Математичні вітання – вітання починається з називання імені особи, яка сидить праворуч, після чого дається задача, наприклад: «Джим, 3 + 5 = …». Джим відповідає, називаючи ім’я особи, яка склала. Наприклад: «Сью, 8». Дитина, яка розв’язала математичний приклад, повертається до особи, що сидить праворуч від неї, називає її ім’я і пропонує нову задачу. Обмін інформацією – другий компонент. Діти висловлюють свої думки, обмінюються ідеями та пропонують важливі для них теми для обговорення. Учні мають змогу дізнатися щось один про одного. Обмін інформацією допомагає розвивати навички, які дають учасникам змогу навчатися впевнено говорити і слухати. Кожна дитина може ставити запитання чи коментувати. Це корисний підхід для обговорення делікатних або спірних питань, що стосуються класу, школи або більш широкої спільноти. Наприклад, я пропоную такі теми для цілеспрямованого обговорення: класна робота та обов’язки; створення класних правил; вирішення конфліктів і складних ситуацій. Групове заняття – третій компонент. Розпочинається після спокійного періоду обміркування інформації. У групі створюється відчуття єдності, радості через виконання пісень, участі в іграх, коротких і швидких заняттях. Я використовую такі групові заняття: «Доторкнись до синього». Розподіляю учнів на групи по 10 осіб. Вони можуть розпочати гру в колі, але потім їм потрібно мати можливість вільно пересуватися. Ведучий розпочинає гру словами «Доторкнись до синього!» (можна використовувати набір кольорових карток). Діти мають торкнутися синього кольору на своєму одязі або на одязі інших. Учні можуть торкатися пальцем, коліном, ліктем, головою тощо. Потім ведучий називає інший колір, наприклад: «Доторкнись до червоного!». Учні, продовжуючи триматися за предмет синього кольору, мають водночас зуміти торкнутися червоного кольору. Протягом гри спонукаю дітей допомагати один одному торкатися відповідних кольорів. У цій грі не має тих, які програли або вибули з гри! Ця гра – зусилля усієї групи. «Створення класного оповідання». Покладіть у сумку набір різних предметів, які використовуються щодня у класі – наприклад, гребінці, гумки, папір тощо. Передавайте сумку по колу, запропонувавши учням по черзі витягувати з неї один предмет. Учні мають вигадувати історії про предмет, який вони витягли. Таким чином, створюється групова історія про класні предмети – кожен учень додає одне-два речення про свій предмет. «Уявіть це!». Один із учнів вибирає малюнок. Не показуючи іншим дітям, він має детально описати його. Інші діти намагаються відтворити малюнок. Забезпечую учнів кольоровими олівцями, маркерами, фарбами, папером тощо. Потім прошу групу продемонструвати свої результати. «Цікаві статті!». Пропоную учням «зробити передплату» на цікаві статті. Під час групової діяльності учні по черзі переглядають статті з газет, журналів, уривки з книжок, які вони прочитали, повідомляючи іншим їх зміст. Решта учнів діляться своїми думками та почуттями щодо представленої інформації. Щоденні новини – завершальний елемент ранкової зустрічі. Це оголошення письмової об’яви, яка щодня вивішується на відповідному стенді чи дошці. Письмове чи кероване вчителем оголошення налаштовує на те, що має вивчатися цього дня, а також дає можливість обміркувати події та навчання попередніх днів. Щоденні новини можуть містити різноманітні завдання: заповнення календаря, перегляд розкладу виконання робіт, створення графіка роботи. Поряд з інтерактивними технологіями значну увагу я приділяю використанню проектних технологій у навчальному процесі. Адже проект – цільовий акт діяльності, в основі якого лежать інтереси дитини. Робота над проектом включає усвідомлення учнем мети, оформлення задуму, розробку організаційного плану, роботу над планом, підбиття підсумків у вигляді письмового звіту. Проектна технологія передбачає використання педагогом сукупності дослідницьких, пошукових, творчих за своєю суттю методів, прийомів, засобів. Робота над навчальним проектом – це практика особистісно-орієнтованого навчання в процесі конкретної праці учня, на основі його вільного вибору, з урахуванням його інтересів. Учень усвідомлює свою роботу так: “Все що я пізнаю, я знаю, для чого мені потрібно і де я можу ці знання застосувати”. Для педагога – це прагнення знайти розумний баланс між академічними і прагматичними знаннями, уміннями й навичками. Навчальне проектування орієнтоване перш за все на самостійну діяльність учнів – індивідуальну, парну чи групову, яку учні використовують протягом визначеного відрізка часу. Технологія проектування має на меті розв’язання учнем якої небудь проблеми, яка передбачає, з одного боку, використання різноманітних методів, засобів навчання, а з іншого – інтегрування знань, умінь з різних галузей науки, техніки і творчості. Суть проектної технології полягає в тому, щоб стимулювати інтерес учнів до певних проблем, спонукаючи оволодіння певною сумою знань, через проектну діяльність, яка передбачає розв’язання однієї або цілої низки проблем, показати практичне застосування одержаних знань. У наш час проектування стає інтегрованим компонентом цілком розробленої та структурованої системи освіти. Під час організації навчального проектування вчитель виконує такі функції: допомагає учням у пошуку джерел, необхідних їм у роботі над проектом; сам є джерелом інформації; координує весь процес роботи над проектом; підтримує та заохочує учнів; підтримує пошукову активність учнів у роботі над проектом. Пропоную розглянути приклади використання проектних технологій на уроках англійської мови. У своїй праці я впроваджую проектну вправу. У третьому класі під час вивчення теми «My Family» учні готували проектну роботу таким чином: малювали родовідне дерево, на якому розміщували в правильній послідовності своїх рідних: від бабусів і дідусів до двоюрідних сестер та братів. Для цього вони використовували маленькі фотографії або малюнки членів родини, які підписували. а на уроці учні захищали свої роботи, зачитуючи опис своєї родини перед класом. У сьомому класі учні готували проектні роботи за темою «It’s Lunch Time». Вони складали меню для шкільної їдальні за відповідними графами: Soup Main Course Vegetables and Fruit Desserts Drinks             Учні захищали свої роботи, розповідали своїм однокласникам, що, на їхню думку, повинно бути приготовлено в їдальні. Відповідно, вислуховуючи розповідь, учні ставили такі запитання: What kinds of soup do you like? Why? What is your favourite drink? Why? What do you like better vegetables or fruits? Why? Do you like desserts? Why? Учні десятого класу готували проектні роботи – лозунги з теми «No Smoking». У своїх роботах учні відтворили особисте ставлення до шкідливих звичок. Захист робіт проходив у формі «круглого столу». Учні ставили запитання, активно давали відповіді, доводили свою точку зору щодо негативного впливу шкідливих звичок на організм людини. Хочу відмітити, що подібні проекти-вправи допомагають учням активізувати ЛО з вивченої теми, автоматизувати дії учнів у говорінні, монологічному мовленні. Використовую на уроках також інформаційні проекти. Такі проекти можуть бути органічною частиною дослідницьких проектів. Учні виготовляють проекти, де описують свою літню подорож, своїх друзів, відомих співаків, акторів, супроводжуючи розповідь фотографіями, сюрпризами. Такі проекті технології дозволяють проявити учням свої творчі можливості, проявити максимум знань. Практикую також ігрові проекти, які допомагають учням розкрити свої таланти, ігрові здібності, які ускладнюються вигаданими учасниками, ситуаціями. Моїм вихованцям дуже подобається відчувати себе в ролі акторів. При цьому дуже добре автоматизуються дії учнів у діалогічному мовленні та говорінні, а крім того, закріпляється лексичний матеріал. Якщо говорити про результативність використання інтерактивних та проектних технологій на уроках, слід зазначити, що, працюючи в умовах особистісно-орієнтованого навчання, я виробила для себе правила, які допомагають мені робити уроки яскравими і творчими: Вчити учнів, тому що це задоволення для мене. Робити все невимушено, радісно і з ентузіазмом. Навчати цілеспрямовано й організовано. Довіряти учням і давати їм зрозуміти це своїм ставленням. Використовувати якнайбільше наочного матеріалу. У своїй практиці я органічно поєдную урок, домашню і позакласну роботу, яка забезпечує ефективне формування комунікативних навичок і вмінь, сприяє розвитку в учнів самостійності, комунікативно-пізнавальної й соціальної активності. Слід зазначити, що інтерактивні технології навчання включають в себе чітко спланований, очікуваний результат навчання, окремі інтерактивні методи і прийоми, що стимулюють процес пізнання, та розумові й навчальні умови та процедури, за допомогою яких досягають запланованих результатів. Інтерактивні та проекті технології навчання допомагають мені як вчителю не тільки розвивати в учнів мовленнєві навички і вміння, а й формувати в них інтелектуальні та мовленнєві здібності. Значну увагу приділяю розвитку культури спілкування, збагачуючи уявлення учнів про країни, мова яких вивчається, поглиблюючи їхні лінгвокраїнознавчі знання. При цьому проводжу активну діяльність, спрямовану на виховання позитивного ставлення до чужої мови, культури, відбувається постійне порівняння елементів культури й побуту своєї країни і країн, мовою яких учні оволодівають. Формується поняття про роль мови як елемента культури народу і про потребу користування нею як важливим засобом міжкультурного спілкування.

category: Методика та технологія


title: Стаття „Цікаві хвилинки на уроках української мови”

category: Методика та технологія


title: Стаття «Педагогічна майстерність як інноваційна технологія підвищення якості освіти»

category: Методика та технологія


title: Хрестоматія для позакласного читання для 5-го класу

category: Методика та технологія


title: Стаття „Флешмоб як форма позаурочної роботи з учнями”

description:
Організація позаурочної діяльності учнів, у тому числі дозвільної, є дуже важливою у будь-якій школі. Заняття й спілкування зі школярами у більш-менш вільних умовах, що не обмежені рамками уроку, допомагають учителеві краще пізнати дітей, виявити їх таланти, налагодити стосунки, пережити щасливі

                  миті спільної діяльності, творчості. На сучасному етапі форми позаурочної роботи досить різноманітні. Стрімке зростання інформаційних технологій змінює сам формат співпраці учня й учителя, дає можливість оперативно реагувати на будь-які прояви в підлітковому й молодіжному середовищі, зацікавлювати дітей близькими й зрозумілими їм сучасними формами роботи. У жовтні 2002 року вийшла книга американського соціолога Говарда Рейнгольда "Розумний натовп: нова соціальна революція". У ній автор пророкував, що люди будуть використовувати нові комунікаційні технології для самоорганізації: "Завдяки таким пристроям численні групи людей здобудуть нові форми суспільного впливу, нові способи взаємодії". Поняття "розумний натовп" (смартмоб) стало основним у подальшому розвитку флешмобів. Флешмоб (від англ. flash – спалах, мить, mob – натовп; перекладається як "миттєвий натовп") – це заздалегідь спланована масова акція, зазвичай організована через сучасні засоби комунікації, в якій велика група людей (мобери) з’являється в громадському місці, виконує заздалегідь обговорені дії (сценарії) і потім розходиться. Початковий задум проведення флешмобів полягав у приверненні уваги випадкових глядачів несподіваністю й спонтанністю дійства. Повинно було скластися враження, що мобери – такі ж випадкові перехожі, як і всі. Перші флешмоби з’явилися влітку 2003 року в Америці та Європі. Безумовно, дії, які можна кваліфікувати як флешмоби, могли відбуватися й задовго до появи книги Г. Рейнгольда. Але це були скоріше поодинокі випадки. Тільки наявність зручних і швидких засобів зв’язку і сформовані правила дозволили флешмобу стрімко стати популярним у всьому світі. Тому можна стверджувати, що він містить унікальну ідеологію і не має аналогів у світовій історії. З часом поняття такого явища як флешмоб стало розширюватись. З’явилися сценарії, які не відповідали класичним правилам цих акцій. Проте основні принципи проведення флешмобів все ж таки залишились: самоорганізація через сучасні засоби комунікації, несподіваність для випадкових глядачів, залучення значної кількості учасників. Молодь постійно змінює та розширює межі класичного флешмобу. Так, наприклад, останнім часом з’явилися такі його різновиди: політмоб, артмоб, екстриммоб, фанмоб та інші. В Україні флешмоби набули популярності з 2008 року. Серед найбільш відомих можна назвати акцію, що відбулась 29 червня 2014 до Дня молоді на Софійській площі. Молоді люди утворили фігуру карти України розміром 25 на 35 метрів. За словами організаторів флешмобу такі дії "потрібні для підтримки морального духу громадян, вони об’єднують людей". Серед подібних акцій можна назвати також флешмоби: "Єдина Україна", "Обійми Україну!", "Молодь за єдність" та інші. Звичайно, такі заходи допомагають виховувати патріотизм, почуття гідності за власний народ і державу. Психологи відзначають позитивність флешмобів, адже вони благотворно впливають на психологічний стан учасників, сприяють вираженню емоцій, допомагають звільнитися від скутості, розвивають навички самоорганізації і водночас почуття колективізму. У позаурочній роботі з учнями флешмоби доцільні як акції короткочасні, що можуть охопити велику групу учнів та зафіксувати увагу дітей на якихось важливих явищах. Їх можна проводити як із виховною метою так і з розважальною, оздоровчою, щоб зняти, наприклад, емоційну напругу, чергувати розумову діяльність і фізичну активність. Ми з учнями неодноразово проводили різноманітні флешмоби. На 9 листопада (День української мови та писемності) долучалися до всеукраїнської акції UADAY. Мета проекту полягала в популяризації вживання української мови в усіх сферах суспільного життя. Організатори пропонували в цей день розмовляти й писати виключно українською. На підтримку цієї акції ми провели флешмоб "Пишіть грамотно". Сценарій цього заходу був надісланий певним школярам смс-повідомленням. Кожен учень, що брав участь у флешмобі, підготував кольорову картку зі словом на визначену орфограму. На перерві у зазначений час діти прикріпили ці слова на шкільному стенді. Усі дії виконувались злагоджено, швидко, без пояснень. Також учням запам’ятався флешмоб "Я люблю українську поезію". У шкільному коридорі на перерві діти з різних класів (за попередньою домовленістю) нібито випадково зупинялися й читали по черзі уривки зі своїх улюблених поезій. Потім спокійно розходились по кабінетах. Також популярними є флешмоби, коли школярі утворюють різні фігури. Наприклад, на День Св. Валентина діти на спортмайданчику одягають червоні капелюшки й шикуються так, щоб утворилася валентинка (форма серця). Глядачі спостерігають за дійством із вікон школи. Особливо діти люблять танцювальні флешмоби, коли після уроку раптово лунає музика і певна група учнів (учителів) починає злагоджено виконувати ритмічні рухи. Поступово до них приєднуються діти з різних класів. Отже, флешмоби допомагають учителеві урізноманітнити позаурочну роботу з учнями, осучаснити її, долучитися до спільного дійства. До того ж тематика таких акцій може бути різноплановою, що дозволить педагогу максимально зацікавити дітей будь-якого віку.

category: Методика та технологія


title: Стаття «Формування цілісного уявлення про світову культуру в умовах акмеологічного простору уроку художньо-естетичного циклу»

category: Методика та технологія


title: Методичний збірник «Робота у групах як засіб активізації навчального процесу на уроках історії»

category: Методика та технологія


title: Стаття «Організація науково-дослідницької роботи учнівської молоді»

category: Методика та технологія


title: Стаття „Бунтарський дух поезій Василя Симоненка (до 80-річчя з дня народження поета)”

description:
Василеві Симоненкові доля призначила впасти зорею в пам'ять і душу свого народу, освітити його тяжку дорогу благородством і щирістю, ніжністю і любов'ю, перелитими у високе й чисте слово поезії. Він помер неймовірно рано. Та серце його, вічно молоде й гаряче, не спинилося – воно й нині пульсує і

                  пульсуватиме в його віршах! Шістдесяті роки ХХ століття – час бунту поколінь в Україні. Ці роки були бурхливими на Заході також, але український феномен шістдесятництва істотно відрізнявся. Молоде покоління української інтелігенції тоді спалахнуло відродженням української культури, яка катастрофічно занепадала ще з 1930-х років. Шістдесятники – це покоління сміливих українських інтелектуалів, які прагнули передусім свободи слова, обстоювали національну ідею. Молоді й талановиті письменники ігнорували догми й канони "соціалістичного реалізму". Серед грона відчайдушних шістдесятників чільне місце посідав Василь Симоненко, поет, творчість якого довгий час не була достатньо дослідженою і належно поцінованою. Василь Симоненко почав писати замолоду, ще під час навчання у Київському університеті. Поет був досить скромною людиною з великими сумнівами щодо своїх можливостей. Не раз він називав себе "маленьким чорноробом поезії". Він належав до покоління шістдесятників і став виразником його духу. Українське шістдесятництво як феномен літератури і феномен політики розпочинається в середині 1950-х років національно-визвольним протестом проти імперської тоталітарної системи. Шістдесятники, діючи в рамках існуючої системи, відновили суму соціально-психологічних якостей інтелігенції: природну самоповагу, індивідуалізм, орієнтацію на загальнолюдські цінності, неприйняття несправедливості, повагу до етичних норм, до права і законності. Його вірші безперервно й безжалісно спотворювалися та заборонялися радянською цензурою. У своєму щоденнику поет зізнався: "Друковані органи стають ще бездарнішими і зухвалішими. "Літературна Україна" каструє мою статтю. Після передчасної смерті В. Симоненка чимало бруду було вилито на його ім’я. Основним завданням шістдесятників було повернути принцип реальності в літературу і політику. Однак цього процесу, що сприяв зміцненню національного характеру, найбільше боялася імперська структура, зацікавлена в його ослабленні. Тому з допомогою поновлених репресій відбулося потужне переслідування нового покоління українців. Поезія Василя Симоненка була найпершим виразним свідченням доростання культурного руху до політичного, антиімперського, оскільки колоніальне становище України було основною причиною нищення української культурної самобутності. Звертаючись до України, він запально проголошував: Ради тебе перли в душі сію, Ради тебе мислю і творю – Хай мовчать Америки й Росії, Коли я з тобою говорю!.. Це людина на складних перехрестях історії, поставлена у злиденні, варварські умови буття, але яка бореться проти морального занепаду, бездуховності і деградації нації. Це людина, яка любить життя. Визначальною рисою Симоненкової поезії є актуальність. Ліричний герой хвилюється за долю нащадків, за ті відносини, що складуться між народами на планеті. Ось у цьому поєднанні інтимного, особистісного і планетарного, всесвітнього – увесь Василь Симоненко. Затримання й побиття Василя Симоненка врешті призвело до його загибелі. Та навіть і після смерті поет був небезпечний для влади. Мабуть, правда про 1933-й, 1947-й, максималізм у ставленні до свого народу, Батьківщини, безкомпромісність і щирість почуттів у добу лицемірства і фальші, роздвоєності й страху були небезпечними для радянської системи. Вивчення творчості Василя Симоненка у школі, яке розпочалося по його смерті, було призупинене аж до набуття Україною Незалежності. Василь Симоненко позиціонував себе як українець. 22 травня 1962 року на літературному вечорі молодих авторів (під головуванням Павла Тичини) поет заявив: "Я – українець. Оце і вся моя автобіографія". Вважаю, що це і є ключ до пізнання явища на ім'я Василь Симоненко. Читаємо його зізнання в "Окрайцях думок": "Такі, як я, теж необхідні для літератури – ми своїми кволими думками угноїмо ґрунт, на якому виросте гігант, прийдешній Тарас або Франко. Жду його, як віруючий пришестя Христового. Вірю, що мені пощастить почути радісну осанну на честь його приходу. Хай тільки не зневажає він нас, маленьких чорноробів поезії. Він виросте з нас". Відчуття потрібності своєму знедоленому народові зміцнювало віру, надихало на творчість, не давало поетові можливості зупинятися, остерігатися. Як не крути, на одне виходить, слід би катюгам давно зазубрить: можна прострелити мозок, що думку народить, думки ж не вбить! У його роздумах, опублікованих у "Літературній Україні" 16 жовтня 1962 року (поет готувався взяти участь у Всесоюзній нараді молодих літераторів, до участі в якій його так і не допустили), ми читаємо: "Навряд чи можна сприйняти всерйоз також розпачливі заклики відвернутися від трагічного і творити так зване "життєрадісне". Бездумні, ідилічні радощі скорше синонім ідіотизму, ніж оптимізму. Ми живемо в добу великих діянь, отже, і в добу високої радості й великих трагедій. Відвертатись від людських мук і страждань, а замість правди тикати їм під ніс пучечок чебрецю – до біса такий жалюгідний оптимізм!" Василь на той час мав уже поезії Шевченкового духу. Вміння сказати правду, коли в суспільстві все мовчить, – то яскрава особливість поета. Але сказати без надриву, без патетики не можна було, коли сама "земля кричить". Навіть вірш у Симоненка називається "Крик ХХ віку": Ридаю і кричу, гилю себе у груди, Волосся патраю з сідої голови: Що можу я, коли дрімають люди?! Що можу я, коли заснули ви?! "В. Симоненко носив у собі не тільки зовнішній, а й внутрішній бунт словом. До того ж моральний максималізм вирізняв його з-поміж інших поетів-шістдесятників. І в цьому також феномен Василя Симоненка. Він утверджував у слові наш український родовід, нашу честь і гідність. Його поезія і сьогодні допомагає вірити, що: Народ мій є! Народ мій завжди буде! Ніхто не перекреслить мій народ. Поет Василь Симоненко належить до когорти шістдесятників. За суттю своєю шістдесятники прагнули поставити нашу літературу в рівень світової літератури. Вони по-новому підходили до конструювання художніх образів, поетизуючи реалії життя, що їх принесла науково-технічна революція, возвеличуючи досягнення в розвитку всіх галузей науки й техніки. Проте, вчитуючись у поезію В. Симоненка, ми не помітимо цих атрибутів новаторства. Немає в ній ні космічних масштабів, ні атомних пристрастей, ні якихось жанрових новацій, ні складної тропіки, символів. Василь Симоненко – поет-шістдесятник, поет-лірик, поет-сатирик і просто незвичайна людина, яка неймовірною любов’ю любила навколишній світ, любила життя, любила своїх батьків, а звідси – і народ, і безумовно Україну, до якої не шукав "ні стежки, ні броду", бо вона була в його грудях, "у чолі і в руках". Він жив і творив задля Батьківщини, заради того, щоб українці сильніше відчули дух патріотизму. Як сліпучий метеорит, на мить спалахнув Симоненко на небосхилі українського письменства, щоб навіки увійти в безсмертя. Саме тому, що він жив, любив і ненавидів, страждав, творив і згорів за рідну землю, за людей - Батьківщина повік не забуде його. І сьогодні ми знову виразно чуємо його дзвінкий, бадьорий юнацький голос, що лунає як здійснене пророцтво: Жити спішити треба, Любити спішити треба. Гляди ж не проспи! Список літератури 1. Буряченко С. Я. Крізь болотну тишу – до весняного грому. – К., 2001. – 124 с. 2. Василь Симоненко. Берег чекань / Упоряд. І. Кошелівець. – Нью-Йорк, 1965. - 223 с. 3. Гаврилів Т. Текст між культурами. Перекладознавчі студії. – К., 2005. – 200 с. 4. Коваль В. К. Серце моє в колючому дроті: Есе. Спогади. Документи. – К., 2005. – 703 с. 5. Кошелівець І. Сучасна література в УРСР. – Нью-Йорк, 1964. – 379 с. 6. Літературознавча енциклопедія / Автор-укладач Ю. І. Ковалів. – К., 2007. – 752 с. 7. Модрич-Верган В. Василь Симоненко: Нарис життя і творчості. – Нью-Йорк, 1985. – 65 с. 8. Теорія літератури: Підручник / За наук. ред. О. Галича. – К., 2006. – 488 с. 9. Ткаченко А. О. Василь Симоненко: Нарис життя і творчості. - К., 1990. – 310 с. 10. Топер П. М. Перевод в системе сравнительного литературоведения. – М., 2000. – 254 с. 11. Хрестоматія української літератури ХХ століття / Упоряд. Є. Федоренко, П. Маляр. - Нью-Йорк, 1997. – 400 с. 12. Шанковський І. Василь Симоненко: Семантична студія. – Лондон, 1975. – 210 с. 13. Шістдесять поетів шістдесятих років: Антологія нової української поезії / Упоряд. Б. Кравців. - Нью-Йорк, 1967. – 299 с. 14. Я кличу вас у відчаї не гнуться: Поезії / Упоряд. М. Томенко, П. Засенко. - К., 2003. – 408 с.

category: Методика та технологія


title: Стаття „Медіаосвіта як процес розвитку й саморозвитку особистості сучасного школяра”

description:
Медіаосвіта як процес розвитку й саморозвитку особистості на матеріалах та за допомогою засобів масової комунікації покликана формувати культуру комунікації, уміння усвідомлено сприймати, критично осмислювати, інтерпретувати медіатексти з метою розширення загальних, соціокультурних та професійно

                  значущих знань, комунікативних та творчих здібностей сучасного учня. Сучасна освіта немислима без використання засобів масової комунікації й інформаційних технологій. Засоби масової комунікації виконують безліч функцій: інформаційну, виховну, просвітницьку, розважальну та ін. Власне кажучи, сучасні ЗМК стали системою неформальної освіти й просвіти різних шарів населення. Для вдосконалення якості сучасної освіти, забезпечення її доступності та ефективності, підготовки молоді до життя і діяльності в інформаційному суспільстві сьогодні доцільно враховувати процеси стрімкого інформаційно-технологічного розвитку різних галузей. Згідно з державною національною програмою "Освіта" навчально-виховний процес у школі має бути направлений на формування та розвиток пізнавальної активності школярів, удосконалення форм і змісту навчального процесу, впровадження інформаційно-комунікаційних технологій для навчання. У зв'язку з цим значно актуалізується проблема розвитку медіа-освіти підростаючого покоління. У 1987 році Рада Європи прийняла "Резолюцію по медіаосвіті і новим технологіям", де медіаосвіті надавалося величезне значення. У 2000 році Радою Європи були розроблені Рекомендації Парламентської Асамблеї по медіаосвіті, у яких відзначалося, що медіаосвіту можна розглядати як навчання, спрямоване на розвиток медіа-омпетентності, критичного і вдумливого ставлення до медіа з метою виховання гармонічно розвинених громадян, здатних формувати власну думку на основі доступної їм інформації. Незважаючи на те, що більшість учителів позитивно ставляться до медіаосвіти, насправді є ряд проблем, що стають на заваді активному застосовуванню нових технологій в навчальному процесі. Серед них відсутність належного оснащення навчальних закладів технологічними засобами, непідготовленість педагогів і т. ін. З іншого боку, відзначається досить великий відсоток учителів, що працюють по традиційній системі, яка не враховує потребу сучасного суспільства у формуванні самостійного критичного мислення учнів. Багато вчителів не відчувають необхідності використання нових технологій на уроках. Включення нових технологій в освітній процес є соціальною необхідністю. Впровадження в школі нових інформаційно-комунікаційних технологій саме по собі не змінює і не поліпшує освіти, оскільки успіх освіти залежить від учителів. У зв'язку з цим великого значення набуває необхідність підвищення рівня медіа-культури працюючих педагогів. Медіаосвіта відкриває великі можливості для розвитку дитини, її інтелектуального і творчого потенціалу, здібностей, самостійного мислення. Саме в рамках медіаосвіти можливий розвиток умінь орієнтуватися в сучасних інформаційних потоках, підвищення рівня медіаграмотності школярів, зміна їхньої позиції при сприйнятті різних медіатекстів – з пасивного поглинання до критичного аналізу одержуваної інформації. Кінцевою метою медіаосвіти є розвиток медіаграмотності учнів, що сприяє спілкуванню з медіа під критичним кутом зору, розумінню значимості медіа в житті кожної людини. Медіаграмотність у першу чергу необхідна школярам, що пов'язано з особливостями сучасної соціокультурної ситуації, зокрема із широкими контактами учнів з медіа. Необхідність розвитку медіаграмотності саме в підлітковому віці обумовлена такими факторами: По-перше, підлітковий вік є важливим періодом для інтелектуального, фізичного і психоемоційного розвитку дитини. По-друге, сучасний школяр має, як правило, досить значний аудіовізуальний досвід: активно спілкується з телевізійною, комп'ютерною, відео – і звукозаписною технікою, володіє навичками поводження з мобільною телефонією і т. ін. По-третє, учні, що стикаються з постійно зростаючим потоком інформації (навчальної, медійної), мають значні труднощі, коли їм необхідно самостійно критично оцінити отриману інформацію, виявити не тільки інтелектуальну і пізнавальну активність, але й особистісну, суб'єктивну позицію, творчу індивідуальність. Саме система освіти має давати учням необхідні знання про інформаційне середовище, формувати медіакультуру і новий інформаційний світогляд, заснований на розумінні визначальної ролі інформації в житті людини. Навчити нове покоління "читати" аудіовізуальний текст як друкований, познайомити з закономірностями й особливостями різних засобів масової інформації, тобто допомогти учням стати медіаграмотними і медіакомпетентними. Відсутність медіаосвіти в школах, але в той же час – дуже тісна взаємодія старшокласників і засобами масових комунікацій приводить до висновку: самоосвіта, саморозвиток у галузі медіа є нормою для сучасних старшокласників. На жаль, така самоосвіта не приводить до підвищення рівня медіакультури. Це наслідок відсутності теоретичної бази, заснованої на систематизованих знаннях. Накопичений практичний досвід не може реалізуватися старшокласниками повною мірою при спілкуванні з медіа, тому що в них відсутні чи недостатньо розвинені вміння, що дозволяли би співвідносити емоційне сприйняття з понятійним судженням. Тому старшокласникам необхідно дати хоча б мінімум теоретичних знань, що дозволить їм "упорядкувати" як наявні знання, вміння, так і отримані в результаті занять з розвитку едіа технолог школярів. Враховуючи глобальне значення сучасних інформаційних технологій, їх роль у суспільстві, ми повинні розуміти й значні небезпеки та ризики, що несуть в собі засоби мас-медіа на молоде покоління. Повальне захоплення соціальними мережами, безконтрольне споживання едіа технологі, насичене едіа технологіями психологічного впливу, з культивуванням споживацтва, насильства, порнографії призводить до нівелювання загальнолюдських цінностей та морально-етичних норм молодого покоління. Тому серед основних завдань вчителя є: 1. Формування інформаційної культури. Інформаційна культура – показник загальної та фахової культури людини. Складовими інформаційної культури є комп’ютерна грамотність, медіа компетенція, медіа культура, бібліотечно – бібліографічна грамотність, а також культура читання. Для її формування необхідно розвивати інформаційну компетентність, що передбачає: вивчення різноманітних джерел інформації; здійснення аналітико – синтетичної переробки інформації; застосування прийомів та способів самостійного ведення пошуку за допомогою новітніх технологій. 2. Ознайомлення учнів із розмаїттям засобів опрацювання інформації. 3. Вироблення медіаімунітету, як спроможності протистояти агресивному медіасередовищу і збереженню відчуття психологічного благополуччя при споживанні медіа продукції. 4. Формування рефлексії і критичного мислення, як психологічних механізмів, які забезпечують свідоме споживання медіа-продукції на основі ефективного орієнтування в медіа-просторі та осмислення власних медіа потреб. 5. Створення здатності до медіатворчості для компетентного і здорового особистісного самовираження, реалізації життєвих завдань, покращення якості міжособової комунікації і приязності соціального середовища та ін. Управління процесом розширення інформаційного освітнього простору школяра передбачає залучення таких суб’єктів навчально-виховного процесу: вчителів інформатики, вчителів - предметників, практичного психолога, бібліотекаря, класних керівників, керівників гуртків. Педагоги формують в учнів такі вміння: використовувати різні джерела інформації; класифікувати інформаційні джерела; користуватися новими інформаційними технологіями; переробляти інформацію для отримання певного продукту; аналізувати та критично ставитися до інформації; розуміти та усвідомлювати інформацію. Основною характеристикою сучасного суспільства є зростання ролі інформаційних ресурсів, котрі стають основними засобами праці. Сьогодні інформаційна культура та медіаосвіта розглядається як спосіб життєдіяльності особистості в інформаційному суспільстві і як складова процесу формування загальної культури людини. Відомо, що підґрунтям інформаційної підготовки користувачів є їх читацька культура, вміння грамотно формувати свої потреби в інформації, ефективно вести її пошук. Школа повинна мати освітній ресурс для створення таких педагогічних ситуацій, в яких учень може самостійно вибудовувати алгоритми роботи з інформацією. Важливою складовою цього освітнього ресурсу являється шкільна бібліотека нової якості - медіатека. Медіатека або медіацентр – це інтегроване інформаційно-педагогічне середовище, де можливими стають нові форми організації освітньої і пізнавальної діяльності навчального закладу. Простіше кажучи, медіатека – це фонд як традиційних (книг), так і нетрадиційних носіїв інформації (слайдів, презентацій, аудіозаписів, відеоматеріалів, CD-, DVD-дисків), а також зібрані технічні засоби для їх використання: аудіо- та відео- магнітофони; CD-плеєри; навушники, колонки; комп'ютери с периферією (принтером, сканером і т. п.). Створення медіатеки – справа не одного року. Крім того вона вимагає певних матеріальних затрат, творчості та зусиль всього педколективу школи. Сучасні медіа відкривають дедалі ширші можливості у сфері освіти і кар’єрного росту, змінюючи якість повсякденного життя людини, а деколи – підміняючи різними формами медіактивізму і саме життя. Мало хто здивується, що восьми-дев’ятилітня дитина має декілька аккаунтів в соціальних мережах, легко вправляється з кнопками і щодня стає покорювачем кіберпростору. Школа вже не може обійтися без інформаційних технологій, використання досягнень техносфери для вирішення освітніх завдань. Список використаних джерел 1. Зражевська Н. І. Масова комунікація і культура: Лекції / Зражевська Н. І. – Черкаси: Брама – Україна, 2006. – 172 с. 2. Казаков Ю. М. Педагогічні умови застосування медіаосвіти в процесі професійної підготовки майбутніх учителів / Казаков Ю. М. Автореф. канд. педаг. наук за спец. 13.00. 04 – теорія та методика професійної освіти. – Луганськ, 2007. – 21 с. 3. Медіакультура особистості; соціально-психологічний підхід: навчально-методичний збірник / О. Т. Баришполець, Л. А. Найдьонова, Г. В. Мироненко, О. Є. Голубєва, В. В. Різун та ін..; За ред. Л. А. Найдьонової, О. Т. Баришпольця. – К.: Міленіум, 2009. – 440 с. 4. Онкович Г. В. Медіаосвітні технології і компетентнісний підхід / Онкович Г. В. Реалізація європейського досвіду компетентнісного підходу у вищій колі України: матеріали методологічного семінару. – К.: Педагогічна думка, 2009. – С. 206 – 217. 5. Федоров А. В. Медиаобразование в России и Украине: сравнительный анализ современного этапа развития (1992–2008) // Федоров А. В. Медиаобразование и медиакомпетентность: слово экспертам /под ред. А. В. Федорова. – Таганрог: Изд-во Таганрог. гос. пед. ин-та, 2009. – С. 192–209. 6. Чемерис І. М. Формування професійної компетентності майбутніх журналістів засобами іншомовних періодичних видань / Чемерис І. М. Автореф. канд. педаг. наук за спец. 13.00. 04 – теорія та методика професійної освіти. – Київ, 2008. – 24

category: Методика та технологія


title: Дидактичні матеріали до теми „Про кого розповідає історія”

description:
Перелік історичних діячів, яких мають знати п’ятикласники при вивченні теми: "Про кого розповідає історія" Аскольд та Дір – перші правителі Київської Русі. Ігор – князь Київської Русі, якого вбили древляни під час збо

                  ру данини. Володимир Мономах – князь Київської Русі, автор «Повчання дітям …». Іларіон – митрополит Київської Русі. Алімпій – іконописець Київської Русі. Агапій – чернець Києво-Печерського монастиря, лікар. Роман Мстиславович – князь, який утворив Галицько-Волинську державу. Данило Галицький – князь Галицько-Волинської держави, мав титул «король-Русі» та вів постійні війни з монголо-татарами. Іван Мазепа – гетьман і меценат, який вкладав багато коштів на будівництво шкіл та церков, боровся за звільнення України з-під влади Російської імперії. Григорій Сковорода – філософ, письменник і педагог, автор вислову «Світ ловив мене та не впіймав». Іван Котляревський, Тарас Шевченко, Іван Франко, Леся Українка – українські письменники, які заклали основи національного відродження. Степан Бандера та Андрій Мельник – лідери Організації Українських Націоналістів. Роман Шухевич – командир Української повстанської армії в роки Другої світової війни. І. Кожедуб, Р. Малиновський, С. Тимошенко, А. Єрьоменко, К. Москаленко, П. Рибалко, С. Тимошенко – маршали Радянського Союзу українського походження. Сидір Ковпак – радянський партизан, який знищував німецькі війська в роки Другої світової війни.

category: Методика та технологія


title: «Хвилинка Кобзаря» на уроках української мови

category: Методика та технологія


title: Стаття «Формування комунікативної особистості в умовах акмеологічного простору уроку словесності»

category: Методика та технологія


title: Посібник «Дидактичні ігри» з історії України в 7-му класі

category: Методика та технологія


title: Творчі завдання з української мови в початкових класах

category: Методика та технологія


title: Стаття «Поезія Шевченка в початковій школі»

category: Методика та технологія


title: Стаття „Розвиток особистості засобами предметів художньо-естетичного циклу”

description:
На сучасному етапі все більше уваги приділяється пошуку перспективних підходів до вирішення проблеми гуманізації процесу виховання, стимулювання пізнавальної активності учнів, накопиченню досвіду їхньої творчої діяльності. У реалізації цього складного процесу важлива роль належить мистецтву, що д

                  опомагає дітям глибше пізнати себе, свій внутрішній світ, спонукає до самовдосконалення. Мистецтво з його унікальними можливостями цілісного впливу на особистість виступає не тільки джерелом естетичного виховання, а й універсальним засобом творчого розвитку дитини. Викликані ним естетичні почуття мають цілющу перетворювальну силу, бо вони постають у результаті вільної творчої фантазії. Отже, всебічний, повноцінний і грамотний розвиток суспільства можливий лише за умови присутності в його процесах культурно-мистецького аспекту. У майбутньому, на наш погляд, роль художньо-естетичних факторів розвитку особистості має значно зрости. Мистецтво з його чи не наймогутнішою силою емоційного впливу на свідомість і підсвідомість людини має розглядатися не тільки як джерело художнього виховання, формування емоційно-естетичної культури, що є надзвичайно важливим, а також і як універсальний механізм розвитку її творчих здібностей. Виняткову роль в естетичному вихованні школярів відіграють предмети естетичного циклу (малювання, співи, музика). На уроках із цих предметів учні не лише здобувають певні теоретичні знання з конкретних видів мистецтва, а й набувають відповідних практичних умінь та навичок, розвивають свої мистецькі здібності. Вагомим доповненням до цього циклу є уроки української мови, читання, на яких учні засвоюють багатство і красу рідної мови, знайомляться з шедеврами рідної та світової літератури. На уроках природничо-математичних дисциплін відкриваються великі можливості використання краси природи, формування бережливого ставлення до неї. Певне виховне значення має як естетика праці учнів і продуктів праці, так і вміння та навички, набуті в процесі праці, що дають змогу особистості творчо виявити себе. На уроках фізичного виховання учні вчаться красиво і правильно триматися й ходити. На розв'язання завдань естетичного виховання спрямована також позакласна виховна робота. Крім бесід, лекцій, диспутів, тематичних вечорів, вечорів запитань і відповідей на естетичну тематику, цінною в естетичному вихованні є участь школярів у діяльності шкільних клубів любителів мистецтв, гуртках художньої самодіяльності, літературних об'єднаннях, музичних ансамблях і шкільних оркестрах, шкільних театрах. Розширювати й поглиблювати свої естетичні знання, уміння й навички учні можуть у позашкільних освітньо-виховних установах: музичних і художніх школах, будинках і палацах школярів, студіях. Одним із найважливіших завдань сучасної школи є формування творчої, мислячої особистості. Головною метою школи, як зазначено в Концепції загальної середньої освіти, є створення сприятливих умов для розвитку творчого потенціалу та таких індивідуальних здібностей особистості, які забезпечать їй досягнення життєвого успіху. Тому зараз все більше уваги приділяється питанням творчого розвитку дітей, де головним завданням виступає розвиток їх творчих здібностей засобами мистецтва, зокрема музичного. Основна форма організації музичного виховання у школі - урок музики. Серед предметів естетичного циклу саме цей урок стимулює до творчої діяльності, сприяє формуванню пізнавальних та емоційно-мотиваційних функцій, розвитку творчого мислення, здібностей, а також позитивних якостей характеру (систематичності, працьовитості, наполегливості у досягненні мети). В. Сухомлинський писав, що пізнання світу почуттів неможливе без розуміння і переживання музики, без глибокої духовної потреби слухати її й діставати насолоду від неї. Без музики важко переконати людину, яка вступає у світ, у тому, що людина прекрасна, а це переконання, по суті, є основою емоційної, естетичної, моральної культури. Музика є мовою серця, найніжніших почуттів, світу емоцій людини. Вона дає поштовх для внутрішнього переживання і уяви. Це внутрішнє відчуття та переживання викликає бажання передавати музику в дії, міміці, жестах, рухах, співі, грі, створювати нові образи. Ось чому елементарними основами музичної освіти повинні володіти всі без винятку, і найперше завдання нашого часу полягає у тому, щоб знайти найефективніші форми і методи розвитку творчих здібностей дітей. У молодшому шкільному віці важлива роль належить самовираженню дітей через власну художньо-творчу діяльність. Враховуючи психофізіологічні особливості школярів цього віку – необхідно залучати їх до творчої діяльності в музичному, образотворчому, театральному та інших видах мистецтва. Доведено, що абсолютно нездібних до музичної творчості дітей немає, різниця тільки в ступені їх розвитку. Важливість здійснення зв’язку музичного виховання в дитячому садку і в школі потребує особливої уваги до роботи з першокласниками, щоб не порушився єдиний процес музичного виховання дітей, а отже, і процес формування і розвитку їх творчих здібностей. Саме тому, вже у молодших школярів важливим питанням виступає розвиток творчих здібностей. Музичне виховання з першого класу сприяє цьому складному процесу. Цьому питанню приділено увагу у працях багатьох вітчизняних та зарубіжних вчених, психологів та педагогів (М. Коган, В. Моляко, Л. Масол, Б. Теплов). На наш погляд, необхідно більш детальніше дослідити процес розвитку творчих здібностей першокласників та виявити найбільш ефективні засоби його активізації. А, оскільки, найкраще творчі здібності дітей виявляються у грі, яка, поряд з навчальною, є провідним видом діяльності у шестирічних учнів, то ми пропонуємо увійти у світ мистецтва і розвивати творчість школярів шляхом використання на уроках музики театралізованої гри. Театральне мистецтво є синкретичним видом, що поєднує музику, танець, спів та інші види мистецтва. На нашу думку, ефективним засобом розвитку творчих здібностей виступатимуть театралізовані ігри, як один із видів діяльності на уроках музики, що створюють атмосферу розкутості, самостійності, є "інструментом" для розвитку творчих здібностей учнів початкових класів. Музично-творчі здібності дітей проявляються дуже рано, ще в дошкільному віці. Цінність творчої діяльності полягає не тільки в результативній стороні, але й в самому процесі творчості. Відомо, що у молодших школярів яскраво проявляється творча активність, вони надзвичайно винахідливі в передачі інтонації, наслідуванні, легко сприймають образний зміст казок, пісень, музичних п’єс і охоче імпровізують. Їм властива природна активність, безпосередність, невимушеність, віра в свої творчі можливості. Слід окремо виділити можливості першокласників в області творчості. Досвід показують, що діти легко відгукуються на різні творчі завдання. Вони можуть імпровізувати на завдання чи придуманий ними самими словесний образ (так звані вокальні імпровізації); можуть створювати ритмічні і мелодичні імпровізації на музичних інструментах; інсценізувати знайому пісню чи інструментальну п’єсу зображувального характеру. В музичній творчості провідну роль відіграє синтез емоційного відгуку в мисленням, абстрактного і конкретного, логіки і інтуїції, творчої уяви і активності, вдатності швидко приймати рішення. Творчість дітей пов’язана з самостійними діями, з умінням оперувати відомими їм музично-слуховими уявленнями, знаннями, навиками, застосовуючи їх у нових умовах, у різних видах музичної діяльності. Процес музичного пізнання в атмосфері творчості набуває розвивального характеру. Багато музикантів-педагогів торкаються різних аспектів творчого розвитку учнів на уроках музики. Заняття вокальною імпровізацією не тільки творчо активізує дитину, але й впливає на розвиток її вокально-слухових здібностей. Успіх імпровізації учнів залежить від уміння педагога створити проблемну ситуацію і від того, наскільки органічно імпровізація включена в урок. Імпровізація в своїх елементарних проявах доступна всім дітям. Це може бути ритмо-інтонаційно-пластичне втілення оточуючого школяра світу: шелест листя, щебетання птахів, шум дощу, цокіт копит і т. п. Або імпровізація одного чи кількох слів у певному тексті, вибір інтонації для літературного чи музичного тексту в цілому, образне бачення творів і втілення цього в слові, малюнку, створення елементарних поспівок, ритмізація текстів і складання мелодій. На наш погляд, розвиткові творчих здібностей молодших школярів, активізації їхньої уваги, мислення, емоцій, уяви сприятимуть такі педагогічні умови: добір різноманітного та цікавого для дітей навчального матеріалу, зокрема, наявність у запропонованих творах не тільки яскравих образів, а й сюжетного розвитку; використання художньо-ігрових методів і прийомів у процесі співу, слухання музики, вивчення музичної грамоти, як от: інсценування пісень, казок, загадок; створення на уроках неформальної, доброзичливої атмосфери, поважне ставлення до кожної дитини. Таким чином, ми визначили роль і місце різноманітних видів діяльності на уроках музики, що спрямовані на творчий розвиток учнів початкових класів. Якщо вчитель ставить за мету розвиток творчих здібностей дитини, формування її творчої особистості – він також повинен оволодіти тими формами, методами і засобами педагогічної діяльності, які забезпечують подальший розвиток внутрішніх передумов для творчості і тих додаткових творчих якостей особистості, що сприятимуть успішній творчій діяльності. Для цього і сам учитель повинен бути творчим, бо як добро виховує добро, так і творчу особистість може формувати людина творча.

category: Методика та технологія


title: Тестові завдання з формуванням фізичних понять у 7-му класі

category: Методика та технологія

grade: 7 клас


title: Творчі завдання з хімії для учнів 8-го класу з теми «Основні класи неорганічних сполук»

category: Методика та технологія


title: Календарно-тематичні плани з фізичної культури в 10-11-х класах

category: Методика та технологія


title: Стаття «Формування мотивації навчання на уроках української літератури»

description:
Багато проблем сучасної шкільної освіти є актуальними не лише для вчителів, батьків та шкільних психологів. Насамперед вони позначаються на розвитку самої дитини, її поведінці, навчанні. Низька успішність, шкільна дезадаптація, недостатній рівень культури, що безпоредньо впливає на поведін

                  ку і спілкування учня, - далеко не повний перелік труднощів, з якими ми стикаємося в умовах школи майже щоденно. Однією з проблем, що заслуговує особливої уваги, є відсутність інтересу до навчання, небажання дитини ходити до школи. Запитання: "Навіщо ти вчишся?" - часто заганяє в глухий кут. Дитина прагне уникнути відповіді, тому що не знає її або не може чітко сформулювати. Найчастіше і досить прогнозовано на запитання "Навіщо ти ходиш до школи?" відповідають: "Навчатися!". Дійсно, інший варіант важко передбачати. Таку відповідь дитина вважає єдино правильною, навіть якщо справжня мета перебування її в школі далека від пізнання нового. Сенс слова "навчатися" в дитячому розумінні може бути значно ширшим, ніж просто набування знань. Бажання побачити друзів, побігати-погратися, обмінятися іграшками дитина також включає в поняття шкільного навчання. Якщо такі бажання дитина не може реалізувати, шкільна освіта може втратити для неї свою привабливість і перестане цікавити. В цьому конкретному випадку не йдеться про внутрішній інтерес до предмета пізнання, наявність якого автоматично забезпечує успішне навчання і знімає проблему негативного ставлення до освіти. Відповідно до психологічної формули "інтерес-стимул-реакція на стимул - мотив дії – сама дія", позбавивши дитину стимулу, не варто чекати від неї успішного вирішення навчальних завдань. Що може бути стимулом до певного виду діяльності? Є. Ільїн під мотивом навчальної діяльності розуміє всі фактори, що обумовлюють виявлення навчальної активності: мотиви, мета, настанови, почуття обов’язку, інтереси. Г. Розенфельд визначає такі категорії (фактори) мотивації навчання: Навчання заради навчання, без задоволення від діяльності або без інтересу до предмета викладання. Навчання без особистих інтересів та користі. Навчання для соціальної ідентифікації. Навчання заради успіху або страху невдач. Навчання з примусу або під тиском. Навчання, що ґрунтується на поняттях і моральних зобов’язаннях або на загальноприйнятих нормах. Навчання для досягнення мети у повсякденному житті. Навчання, що ґрунтується на соціальній меті, вимогах та цінностях. Щодо навчальної діяльності, то зовнішніми факторами стають усі види підкріплення, які ми використовуємо як заходи педагогічного впливу (покарання, заохочення, похвала…) Дитині пообіцяли купити те, про що вона уже давно мріяла, за умови, що та стане краще вчитися. Ймовірно, що успішність в такому разі значно поліпшиться, дитина старанніше виконуватиме домашні завдання, виявлятиме активність на уроках, перестане запізнюватися до школи. Однак такі позитивні зміни можуть відбуватися лише до моменту одержання обіцяного. Найзначущим, найдієвішим і найефективнішим внутрішнім стимулом є прагнення до пізнання нового, що ґрунтуються винятково на інтересі до предмету пізнання. Якщо за можливості вибору певного навчального предмета дитина не обирає той предмет, який обрала більшість її друзів, а йде на урок, який їй самій цікавий, то таким чином вона демонструє яскравий приклад внутрішньо вмотивованої поведінки. Яка ж мотивація до навчання є кращою? Процес формування навчальної діяльності набуває ряду специфічних особливостей відповідно до певного вікового періоду. В початковій школі дитина може досить успішно вчитися, орієнтуючись на оцінку вчителя або думку батьків. Якщо домінуючим мотивом у цьому віці у більшості дітей є прагнення зробити приємність дорослому, що є авторитетним для дитини, порадувати його своїми успіхами або небажання вислуховувати докори, то в старших класах вплив такого мотиву втрачає свою актуальність. На перший план виходить прагнення бути кращим або хоча б не гіршим за інших. Звичайно, і такі мотиви мають місце, але вони не повинні бути основними, визначальними в навчальній діяльності дитини. Такі мотиви мають відігравати вторинні, допоміжні ролі, надаючи шкільному життю учня яскравості, привабливості. Умовою успішного навчання є все ж мотивація, котра спонукає дитину до певної діяльності з метою розширення й поглиблення своїх знань, підвищення впевненості та незалежності від зовнішніх факторів. Яким чином можна сприяти формуванню внутрішньої мотивації в межах навчального процесу? Як уже зазначалося, внутрішня мотивація є важливою умовою успішного навчання. Але як бути, якщо вона відсутня, а єдиним привабливим моментом шкільного життя є довгоочікувана перерва або весела прогулянка? Багато хто з учителів вважає, що, сформувавши у дитини "необхідний" мотив, можна домогтися високих результатів і таким чином вирішити багато навчальних проблем. Важлива роль і вплив учителя в школі є беззаперечним. І все ж уявлення про те, що можна ззовні сформувати мотив, є помилковим. "Мотив – складне психологічне утворення, яке має вибудувати сам суб’єкт" (Є. Ільїн). Учитель може лише сприяти цьому процесу. Існує цілий ряд науково розроблених способів підвищення внутрішньої мотивації в навчальному процесі, використовуючи які, можна уникнути багатьох утруднень, про які йшлося на самому початку. Для цього як вчителям, так і батькам необхідно дотримуватися таких вимог: За можливості скасувати нагороди і призи за правильно виконані завдання, обмежуючись лише оцінюванням та похвалою. Якомога менше використовувати на уроках ситуацію змагання. Краще привчати дитину до аналізу і порівняння своїх особистих результатів та досягнень. Ситуацію змагання можна переключати на ігрові види діяльності. Намагатися не нав’язувати навчальної мети "зверху". Спільна робота з дитиною стосовно вироблення мети і завдань може виявитися значно ефективнішою. Необхідно пам’ятати й про те, що покарання за неправильне вирішення навчальних завдань є найостаннішим і найменш ефективним заходом, який завжди викликає негативні емоції й негативно впливає на ставлення дитини до навчання. Намагатися уникнути встановлення часових обмежень там, де це можливо, тому що це не лише пригнічує розвиток творчості, а й перешкоджає розвитку внутрішньої мотивації. Стежити за тим, щоб навчальні завдання не лише відповідали віковим обмеженням, а й мали рівень оптимальної складності, сприяли виявленню майстерності та компетентності дитини. Регулювати рівень складності завдань, щоразу підвищуючи її. Надавати дитині право вибору навчального завдання, не обмежуючи при цьому її свободи. Бажано підбирати навчальні завдання з елементом новизни та непередбачуваності, що сприяє формуванню внутрішнього інтересу під час його виконання. І на завершення хотілося б нагадати, що підвищення пізнавальної активності, успішне засвоєння навчальної програми, вищий рівень освоєння теоретичного матеріалу стає неможливим у ситуації, коли будь-які стимули, що не стосуються навчання, стають основними. Чому ж ми так прагнемо того, аби в дитини сформувалася навчальна мотивація, що ґрунтується на внутрішніх прагненнях, не виключаючи при цьому й зовнішніх, хоча й не возводячи їх у ранг головних? Є цілий ряд пояснень таких переваг. Дослідження В. Чиркова гостро ставлять проблему вивчення внутрішньої мотивації і всебічного аналізу факторів, що як сприяють, такі перешкоджають виявленню. Результати його досліджень засвідчують: Навчання, яке ґрунтується на внутрішній зацікавленості, буде значно успішним, тому що при наявності такої зацікавленості дитина здатна працювати довше без будь-яких зовнішніх підкріплень. Водночас переважання зовнішньої мотивації сприяє зниженню пізнавальної активності. Тому досить часто при зникненні зовнішніх стимулів дитина втрачає інтерес до навчання. Школярі, яких приваблює насамперед інтерес до самого процесу навчання, схильні обирати складніші завдання, що позитивно впливає на розвиток їхніх пізнавальних процесів. Учні із зовнішньою мотивацією, як правило, не одержують задоволення від подолання труднощів під час вирішення навчальних завдань. Тому такі діти обирають простіші завдання й виконують лише те, що необхідно для одержання підкріплення. В умовах школи таким підкріпленням найчастіше є оцінка вчителя, вдома – винагорода, подарунок, похвала. Відсутність внутрішнього стимулу сприяє зростанню напруження, зменшенню спонтанності, що справляє пригнічуючу дію на креативність дитини, тоді як наявність внутрішніх мотивацій сприяє виявленню безпосередності, оригінальності, зростання креативності та творчості. Окрім того, перевагою внутрішніх навчальних мотивів є: позитивний вплив на вирішення творчих завдань, що не мають чіткого алгоритму вирішення (евристичний метод); емоційне задоволення від виконання завдання, подолання труднощів під час вирішення навчальних завдань, що викликають позитивні емоції і ґрунтуються насамперед на внутрішньому інтересі; підвищення самоповаги дитини, її самооцінки. У результаті проведення ряду досліджень вчені дійшли висновку, що матеріальне заохочення зменшує внутрішню мотивацію. Виходячи з цього, можна припустити, що будь-які інші зовнішні стимули теж зменшуватимуть внутрішній інтерес до діяльності. Цей висновок було зроблено Е. Дісі. Аналогічні дослідження проводили й інші автори, які вивчали вплив на внутрішню мотивацію таких факторів, як: уникання покарання; призначення терміну закінчення діяльності; нав’язування мети; ситуація змагання. Отже, можна дійти висновку: ті умови оточення, які наділяють людину свободою вибору, дозволяють їй почуватися самодетермінованою, внаслідок чого формується внутрішня мотивація. Відповідно до теорії компетентності, важливою потребою є прагнення майстерності. Чим більше навчальне завдання дозволяє дитині почуватися компетентною та ефективною, тим вищою в неї буде внутрішня мотивація до певного виду діяльності. Важливе місце в цьому питанні належить характеру навчальної діяльності. Вона має бути оптимальною за рівнем складності. Якщо перед дитиною стоїть надто просте завдання, воно не викличе в неї інтересу і внутрішньої мотивації, тому що, якою б компетентною не почувалася дитина, надто просте навчальне завдання не дозволить реалізувати їй свою майстерність і не дасть змоги почуватися ефективною. В дослідженнях З. Шапіро було виявлено, що в умовах вільного вибору головоломок учні віддають перевагу складним завданням, тоді як в умовах зовнішнього підкріплення вони обирають простіші, аби підвищити ймовірність отримання нагороди. Ф. Денер і Є. Лонкі зазначають, що за наявності вибору, діти віддають перевагу складним видам активності, які вимагають демонстрації своїх здібностей. Д. Мак-Маллін і Дж. Стефан виявили: якщо в роботі з головоломками щоразу підвищувати їхню складність, то випробувані демонструватимуть зростання внутрішньої мотивації за умови, що вони сприяють підвищенню почуття компетентності. Надто складні навчальні завдання, як і надто прості, негативно впливають на формування та зростання внутрішньої мотивації, оскільки не дають дитині змоги реалізуватися, виявити ефективність і майстерність у виконуваному, внаслідок чого руйнується почуття компетентності, знижується самооцінка й самоповага. Ще однією важливою умовою зростання внутрішньої мотивації є така характеристика навчальних завдань як новизна і непередбачуваність, що, як правило, викликає внутрішній інтерес дитини.

category: Методика та технологія


title: Стаття «Інноваційні технології у викладанні англійської мови»

description:
Зараз перед вчителями англійської мови в навчальних закладах постає проблема пошуку шляхів підвищення пізнавального інтересу учні до вивчення мови, закріплення їхньої позитивної мотивації до навчання. Однією із можливостей вирішення цієї проблеми є використання інноваційних технології у навчанні.

 Викладання англійської мови проходить за комунікативно спрямованою методикою, яка дозволяє осягати мову в режимі живого спілкування. В основі процесу – активна участь у діалогах та рольових іграх, читання текстів, засвоєння основних граматичних конструкцій, і обов'язковим є вивчення стандартних письмових граматичних та лексичних правил. Різновидів тут може бути безліч, але основним результатом в будь-якому разі буде володіння і розуміння мови. Щоб зробити традиційні уроки цікавими, підвищити ефективність навчального процесу і рівень знань учнів, використовуємо на уроках інноваційні методи. Термін «інновація» латинського походження і означає зміну, введення нового. У педагогіці термін позначає нововведення, оновлення процесу навчання. Інноваційні технології містять такі підходи до викладання іноземних мов, як: Інтерактивні методи викладання. Використання технічних засобів навчання (комп’ютерних та мультимедійних, мережі Internet). У методології викладання англійської мови допомагають інтерактивні методи викладання іноземних мов. Слово «інтерактив» прийшло до нас з англійської мови, походить від слова «interact», де «іnteract», де «inter» — взаємний і «асt» — діяти. Таким чином, інтерактивний - здатний до взаємодії, діалогу. Суть інтерактивного навчання в тому, що навчальний процес відбувається за умови постійної активної взаємодії всіх учнів. Це співнавчання, взаємонавчання, де й учні, і вчитель є рівноправними, рівнозначними суб'єктами навчання. Процес навчання англійської мови - не автоматичне викладання навчального матеріалу. Пояснення й демонстрація самі по собі ніколи не дадуть справжніх, стійких знань. Цього можна досягти тільки за допомогою інтерактивного навчання. Одним із ефективних засобів підтримання інтересу до опанування мови як засобу спілкування є листування наших учнів із носіями мови. Під час листування учень сам мусить моделювати життєві ситуації, аналізувати обставини, вирішувати проблеми. Під час листування дитина є найактивнішим учасником цього процесу. Листи й матеріали листування із закордонними ровесниками допомагають учителю реалізувати комунікативний підхід у вивченні англійської мови, пожвавити урок, зробити його цікавішим. 2. Дуже подобається учням робота з постерами, для виготовлення яких використовуються листівки, фотографії, малюнки. Ці постери потім застосовуються на уроках під час вивчення теми: «школа», «преса», «спорт» та інші. З опорою на свої постери учні складають розповіді та діалоги на тему. Таким чином, вони не тільки розвивають навички діалогічного й монологічного мовлення, а й вчаться працювати з текстом. Щоб виготовити такий постер, мало гарно розмістити на папері якісь матеріали, вони повинні відображати основний зміст тексту, його ключові моменти. 3. Гронування є стратегією, яка спонукає учнів думати вільно та відкрито з певної теми. Вона націлена передусім на стимулювання мислення учнів. (робота в групах, або колективна робота на дошці). Етапи гронування: 1. Написати центральне слово або фразу теми посередині аркуша паперу чи дошки. 2. Записати слова та фрази, що стосуються обраної теми. 3. Встановити зв'язки між поняттями там, де це можливо. Така форма роботи на уроці є особливо ефективною на етапі актуалізації вивченої лексики з певної теми. 4. Побудова діаграми «Венна» за матеріалами листів та на основі власного досвіду. Цей вид роботи використовується для того, щоб порівняти два предмети, які мають схожі та відмінні риси. Ця стратегія може використовуватися на етапі перевірки домашнього завдання, усвідомлення змісту, закріплення. Окрім того, дана форма може бути ефективною на уроках перевірки й контролю знань. 5. Використання методу «Позначки» під час роботи з текстом. Цей метод доцільно використовувати під час роботи з текстом, як на уроці так і вдома. Під час читання учні роблять позначки в тексті, відзначають ті частини, які підтверджують те, що вони знали; містять нову інформацію; містять цікаву інформацію, про яку учні хотіли б знати більше; містять незрозумілу інформацію. На дошці обов'язково вивішують таку таблицю: Галочка(v) - якщо інформація підтверджує знання. Мінус (-) – інформація суперечить знанням учнів. Плюс (+) – нова інформація для читача. Знак питання (?) – інформація незрозуміла під час читання, яка потребує додаткового пояснення. 6. Метод Сенкан ( п`ятиріддя) допомагає підсумувати інформацію, визначивши головні ідеі, думки, основні поняття, які були введені на уроці. Сенкан- це білий вірш, невеличкий слоган, у якому наявні п`ять рядків. Алгорітм складення сенкану Один іменник- назва поняття. Два прикметники-опис поняття. Три дієслова-визначення дії. Фраза з чотирьох слів, що виражає ставлення до теми. Одне слово-синонім або асоціація, у якому відображено суть поняття чи сформульовано висновок. У процесі використання інноваційних технологій, як правило, застосовують рольові ігри і ігрові технології навчання . Наведемо приклади ситуативно-рольових ігор, які використовуємо у навчанні: «Ми заблукали», «Вибачте, як пройти до..», «На пошті», «Купуємо сувеніри», «Біля театральної каси», «Музеї нашого міста», «Ходімо у кіно» та інші. К інноваційним методам викладання англійської мови також можна віднести і технологію ігрового навчання. Зараз у дидактиці поступово відмовляються від терміну «гра» (асоціація з розвагами, акцент на зовнішній стороні), віддають перевагу терміну «імітація» (акцент переноситься на внутрішню сутність дії). Навчальні ігри мають за мету, окрім засвоєння навчального матеріалу, вмінь і навичок, ще й надання учневі можливості самовизначитися, розвиток творчих здібностей, сприяють емоційному сприйманню змісту навчання тощо. Інноваційні технології як комп'ютеризоване навчання. Використання комп'ютеру у процесі вивчення мови сприяє виконанню таких завдань: зацікавлення мовою; Під час роботи з навчальною програмою діє методичний прийом перенесення"учнів в іншомовну ситуацію, наближену до реального життя. унаочнення навчального матеріалу; За допомогою навчальних програм можна поєднати чуттєві, слухові та зорові компоненти впливу на сприйняття тексту учнями. розширення знань учнів з певної навчальної теми. Великий обсяг різноманітної інформації, яка дозволяє учням пізнати нове та зрозуміти на доступному матеріалі.

category: Методика та технологія


title: Стаття «Інтегроване навчання як чинник оптимізації природничо-математичних дисциплін»

category: Методика та технологія


title: Стаття «Взаємодія логопеда й учителя початкової школи - запорука успішної корекційної роботи»

description:
Мова - це не лише найважливіше знаряддя спілкування людей, а й засіб набуття знань. Цілком зрозуміло, що без розвиненої мови діти не зможуть здобути міцних і ґрунтовних знань з основ наук, не зможуть гармонійно розвиватись. Оволодіння грамотою має пріоритетне значення для формування повноцінних м

                  овленнєвих здібностей дитини. Воно спрямовується передусім на засвоєння звуко-буквенних відповідностей, оволодіння нормативною вимовою, технікою, осмисленого, правильного письма. У школі до мовлення ставлять високі вимоги, тому дитина з недостатнім мовленевим розвитком потрапляє у складне становище. Виникають труднощі в процесі опанування навичками читання і письма, з'являються стійкі специфічні помилки (пропуски чи заміни літер і складів, недописування або недочитування слів, переставляння частин слова, невміння граматично правильно узгоджувати слова в реченні) Останнім часом у зв'язку з гуманізацією вітчизняної освіти все частіше звертається увага всіх суб'єктів освітнього процесу, на проблему об'єднання зусиль фахівців різних галузей для вирішення завдань, що стоять перед теорією і практикою педагогіки. Для вирішення цієї проблеми в даний час в багатьох загальноосвітніх школах створена комплексна служба з надання логопедичної допомоги та психологічної підтримки дітям шкільного віку, що мають відхилення у розвитку. Незважаючи на те, що в умовах загальноосвітньої школи над формуванням мовних навичок працює насамперед учитель, тільки логопед може допомогти йому в роботі з категорією учнів, які вимагають спеціалізованої допомоги, пов'язаної з мовним розвитком дітей. В даний час в загальноосвітній школі зросла кількість учнів, які мають порушення в розвитку усного та писемного мовлення, що перешкоджає успішному освоєнню загальноосвітніх програм. Такі діти виявляються, як правило, до кінця першого - початку другого класу, при переході від навчання грамоти (коли відбувається первісне становлення технічних навичок читання і письма) до навчальних предметів "Українська мова" та "Читання", для освоєння яких потрібні автоматизовані навички та вміння розподіляти увагу між технічною і смисловою сторонами. Отже, взаємодія педагогічного колективу та вчителя-логопеда є особливо актуальною проблемою, у вирішенні якої повинні бути надзвичайно зацікавлені всі учасники освітнього процесу. Однак дуже часто логопед стикається з тим, що вчитель зустрічає його появу в класі насторожено. Відбувається це через те, що вчителі не в повній мірі уявляють собі мету логопедичної роботи в школі. Багато з них вважають, що логопед займається тільки виправленням звуковимови у дітей, і не розуміють, навіщо логопед бере на заняття учнів, які не мають дефектів звуковимови. Нерідко на цьому ґрунті виникають взаємні непорозуміння. Тим часом, ефективність корекційної роботи безпосередньо залежить від того, наскільки злагоджено будуть взаємодіяти вчитель-логопед і вчитель початкових класів, наскільки єдині будуть підходи і вимоги в їх роботі. Для того, щоб співпраця між логопедом і вчителем відбулася, я постійно проводжу просвітницьку роботу. Роблю повідомлення на засіданнях педагогічних рад і детально розповідаю про види мовних порушень, які зустрічаються у школярів, даю уявлення про те, яким чином ці порушення впливають на засвоєння навчальних програм не тільки з української мови та читання, а й з інших предметів. Намагаюся пояснити вчителям відмінність специфічних помилок від помилок, обумовлених тим, що учень не засвоїв те чи інше правило граматики, розповідаю про методи і прийоми логопедичної роботи, які вчителі можуть взяти на озброєння і успішно користуватися на уроках. Познайомившись ближче із завданнями логопедичної роботи в школі, вчителі початкової школи починають об'єктивно і зацікавлено ставитися до роботи логопеда. Однією з найважливіших умов корекційної роботи є вироблення єдиних вимог до учня з боку вчителя і логопеда. Особливо істотним тут є розуміння вчителем необхідності дуже уважно і обережно оцінювати роботу учня з порушенням письма і читання, тому що такі діти не в змозі виконати завдання відповідно до норм, прийнятих у школі. Знання того, що на своїх заняттях логопед дуже специфічно оцінює роботу учнів допомагає вчителю уникати непорозумінь. Оцінювання на логопедичному занятті базується, насамперед, на психолого-педагогічних параметрах роботи учня, тобто за уважність, активність, бажання працювати, а також за кількість самостійно виявлених і виправлених, а не допущених ним помилок. Це пояснюється тим, що створення для учня сприятливого психологічного клімату на занятті значно важливіше нормативної оцінки. Співпраця вчителя-логопеда та вчителя початкових класів не буде повноцінною, якщо логопед, зі свого боку, не вникне в усі тонкощі шкільної програми з української мови та читання, не буде знати зміст і методи навчання рідної мови та читання. З цією метою я звертаюся до вчителів початкових класів з проханням познайомити з діючими в школі програмами, що допомагає зробити корекційну роботу доступною для дітей, які навчаються за різними програмами, виробити єдині вимоги до учнів з боку вчителя початкових класів і вчителя-логопеда. Корекційна робота з дітьми - дизграфіками дає добрі результати тоді, коли логопед проводить її в тісному контакті з вчителями. Вчитель - логопед повинен добре знати зміст і методи навчання рідної мови та читання. А також, які теми і в який час вивчаються в класі, для того, щоб на своїх заняттях обов’язково враховувати рівень програмних вимог. Інакше кажучи, логопедична робота з корекції відхилень в мовному розвитку повинна найтіснішим чином бути пов’язана з ліквідацією прогалин в знаннях тих розділів програмового матеріалу з рідної мови, засвоєння яких залежить від уміння аналізувати звуковий морфологічний склад слова. Саме тому, при плануванні роботи я обираю лише головні розділи програми з граматики, які безпосередньо пов’язані зі змістом роботи, направленої на заповнення прогалин в мовному розвитку дітей. Отже, в період формування фонетико-фонематичних уявлень я намагаюся залучати відповідно такі граматичні поняття, як "голосні та приголосні звуки", "ділення слів на склади", "тверді та м’які приголосні", "парні дзвінкі та глухі приголосні", "наголос", "подвоєння приголосних", "подовження приголосних". В процесі роботи постійно уточнюю і повторюю такі поняття, як "ненаголошені голосні, що перевіряються наголосом", "спільнокореневі слова", "закінчення", "префікс", "суфікс", "префікси та прийменники", "складні слова", "рід іменників і прикметників", "зміна іменників за числами", "зміна прикметників за родами та числами при поєднанні з іменниками", "відміни іменників", "зміна прикметників за відмінками, родами, числами залежно від іменників", "зміна дієслів за особами і числами в теперішньому і майбутньому часі". В процесі формування зв’язного мовлення активно працюю над граматичними темами: "Розповідні, питальні, окличні речення", "Речення з однорідними членами", "Безсполучникове речення", "Зв’язок слів у реченні". Використовую такі види роботи, як складання речень за малюнками, складання зв’язної розповіді за серією малюнків, робота з деформованим реченням та деформованим текстом, визначення меж речення на фоні тексту. Приведений перелік граматичних тем зовсім не означає, що кожна з них вивчається всього один раз у певному розділі. Весь сенс роботи полягає якраз у тому, щоб кожне граматичне поняття (і відповідна термінологія) повторювалося і закріплювалася впродовж всього періоду навчання. На основі систематичного повторення на логопедичних заняттях програмового матеріалу з граматики розвиваються і закріплюються навички усвідомленого вживання правил правопису. Крім того, в процесі повторення здійснюється дуже необхідна для даного контингенту дітей диференціація граматичних понять. Таким чином, логопед і вчитель, кожен зі своїм баченням ситуації, повинні прийти до взаєморозуміння для вироблення єдиного підходу до навчання учнів з вадами мовлення. Виходячи з вищесказаного, можна стверджувати, що успіх корекційно – відновлювальної роботи з учнями, що мають вади мовлення визначається точною, продуманою системою, суть якої полягає в інтеграції логопедії у навчально-виховну діяльність.

category: Методика та технологія


title: Стаття «Спрагла земля Великої Коренихи»

description:
Усім відомо, що Миколаїв має мікрорайон Велика Корениха. Але майже ніхто не замислювався про його історію, а особливо про її серце – водну артерію. Зараз мало кому відомо, що замість Корениської балки була повноводна річка Корениха, це село мало багато назв. Але найголовніше – тут було джерело аб

                  о родник (так його називають місцеві жителі), воно було на скільки сильним, що турки називали його фонтаном. Тоді джерела були спорудою першої необхідності, а також необхідною інфраструктурою поселення. Це було джерелом життя, яке допомагало долати спрагу під пекучим південним сонцем. До давніх часів для жителів Великої Коренихи воно було "соком життя", головною водною артерією, необхідною для їх існування. Для турків - серцем селища. На сьогодні воно занедбане молодшим поколінням: розкидані пластикові пляшки, іноді можна побачити невідомого походження шприци. Аналізи останнього забору води з джерела довели її непридатність для споживання. Вона має велику жорсткість, насичена важкими металами та іншими шкідливими хімічними домішками. Вони з часом проникли до цього водяного рукава з-під міського звалища сміття. Отже, можна твердо сказати, що ми загубили "життя" у серці селища. Тобто на сьогодні дуже гостро стоїть питання водопостачання для їх жителів. Здоров'я найголовніше, що є у людини. Ми кожного дня замислюємося над тим, як краще зробити життя аби бути здоровим. Так само щоранку, прокидаючись, думає кожен мешканець смт. Великої Коренихи: "Як мені покращити своє життя та життя рідних?". Головною проблемою цього селища є постачання будинків питною водою. Ще у 2008 році, коли приходила до влади партія Регіонів, у селі було розроблено план побудови дюкера між мікрорайоном Намив та Великою Коренихою для забезпечення Дніпровською водою. Але на сьогоднішні, як у прислів'ї, - а віз і нині там. Хоча, свого часу, було встановлено чотири водоносні башні на першій половині селища, але й їх було вкрадено та продано. Наші депутати натомість зробили маленький майданчик для дітей. Ви коли-небудь бачили його? Він розташований біля самої дороги, не обгороджений, з якимись примітивними турніками. А мешканці квартир не мають питної води у своїх кранах. Нічого сказати про тих, хто живе в приватних будинках. Вони змушені робити свердловини, аби забезпечити себе та сім'ю питною водою. Варто замислитись: потрібно нам вирішувати цю проблему? Чи можемо ми допомогти цим людям отримати воду в своїх помешканнях? Щоб ми робили на їх місці? Варто йти до нашого мера та просити допомоги простим людям, які прагнуть одного - пити справді чисту воду. Варто допомогти нашим землякам?

category: Методика та технологія


title: Орієнтовне календарно-тематичне планування з хімії для 7-ого класу

category: Методика та технологія


title: Методичні рекомендації «Використання інноваційних технологій на уроках трудового навчання»

category: Методика та технологія


title: Стаття „Аудіювання автентичних музичних творів на уроках англійської мови у старших класах середньої школи”

category: Методика та технологія


title: Досвід роботи «Развитие креативных способностей, эстетическое воспитание учащихся в условиях сельской школы через использование в учебно-воспитательном процессе информационно-коммуникационных технологий»

category: Методика та технологія


title: Стаття «Методика проведення ранкових зустрічей за програмою «Крок за кроком»

category: Методика та технологія


title: Стаття «Від творчості вчителя до творчості учня»

category: Методика та технологія


title: Факультативний курс „Екологія й охорона здоров’я людини” для молодших школярів

category: Методика та технологія


title: Тестові завдання для визначення рівня предметної компетентності із всесвітньої історії в 9-му класі

category: Методика та технологія