title: Моделювання професійної діяльності - ефективна форма практичного навчання

description:
Не викликає жодних сумнівів той факт, що практичне навчання є основною складовою підготовки молодших спеціалістів, кваліфікованих робітників. Проте останнім часом намітилась негативна тенденція зниження можливостей та ефективності проведення виробничого навчання та практик студентів вищих навчаль

                  них закладів. Навчальний заклад у більшості випадків не здатен забезпечити всіх студентів базою практики, що відповідала б вимогам та цілям практичного навчання, часті випадки, коли студенти, що проходять практику не мають доступу до фінансової документації підприємства. Ці обмеження роблять недосяжними мету та виконання завдань практики – прищепити студентам навички самостійної роботи у виробничих умовах, організаторські здібності з обліково-економічної роботи. В цих умовах посилюється роль навчальної практики студентів, яка проводиться на базі навчального закладу. Основні завдання навчальної практики – закріплення і поглиблення теоретичних знань, одержаних під час вивчення спеціальних дисциплін; набуття необхідних навичок із спеціальності. Під час практичного навчання студенти повинні оволодіти повним переліком вмінь та навичок, що передбачені кваліфікаційною характеристикою спеціаліста. Інакше кажучи, завдання навчальної практики – підготовка якісних фахівців придатних до виконання своїх професійних обов’язків з першого робочого дня. В процесі роботи над питанням вдосконалення якості навчальної практики було відмічено, що одна з проблем професійної підготовки фахівців пов’язана із протиріччям між теоретичним предметним характером навчання та практичним міжпредметним характером реальної професійної діяльності. Стало зрозумілим, що удосконалення професійної практичної підготовки передбачає, по-перше, забезпечення її повноти (практичної підготовки до виконання всіх основних професійних функцій), по-друге, її цілісності (готовності до виконання не тільки окремих операцій, але і цілісної діяльності від початкового етапу до аналізу результатів). Пошук шляхів підвищення якості підготовки фахівців до практичної професійної діяльності привів до впровадження діяльнісних технологій. Однією із яких є моделювання професійної діяльності в навчальному процесі, на базі цієї технології була розроблена та впроваджена у навчальний процес навчальна практика студентів спеціальності "Фінанси і кредит". В процесі розробки навчальної практики моделювання професійної діяльності  визначалося як таке її відображення у змісті навчання, яке, дає студентам правильне і повне уявлення про цілісну професійної діяльності і дозволяє їм у процесі навчання максимально оволодіти способами, діями, операціями професійної діяльності Зміст практики був розроблений із врахуванням рекомендацій працівників банків. Складність фінансового практичного навчання полягає ще і в тому що банківські робітники повинні дотримуватись таємниці щодо своїх клієнтів і можливість студентів ознайомитись із специфікою майбутньої професійної діяльності під час навчальної практики об’єктивно обмежена. Щоб уникнути цього обмеження було створено навчальний банк "Политехбанк" з метою проведення на базі нього навчальної практики з моделювання професійної діяльності. Навчальний банк "Политехбанк" має статутні та інші необхідні документи, чітко визначену організаційну структуру, розроблений для навчальних цілей перелік банківських послуг, що відповідає типовому переліку послуг комерційного банку. Для навчального банку розроблена корпоративна культура яка включає фірмовий стиль, ділові правила, норми, фірмові бланки первісних документів, типові договори, рекламні матеріали та інше. Навчальний банк розташовується у спеціалізованому кабінеті, який оснащений достатньою кількістю комп’ютерів, із встановленою автоматизованою банківською системою SCROOGE, наданою компанією-розробником "Lime Systems". В основу методичного забезпечення навчальної практики з моделювання професійної діяльності покладено системне наскрізне завдання професійного спрямування. Відповідні етапи навчальної практики передбачають моделювання складових професійної діяльності операціоністів банківської установи. В процесі виконання навчально-виробничого завдання студенти перш за все моделюють виконання обов’язків операціоністів банківської установи, у тому числі проводять відповідно із своєю посадовою інструкцією попередні бесіди з потенційними клієнтами банку, засобами АБС "Scrooge" відкривають розрахункові, депозитні, кредитні та інші рахунки, складають договори та реєструють їх у внутрішніх банківських документах, формують справи клієнтів, в які підшивають пакети поданих клієнтами документів, роблять необхідні розрахунки, реєструють рух коштів на рахунках клієнтів, а також виконують обов’язки бухгалтера банківської установи, здійснюють податковий облік доходів та витрат банку. Стає зрозумілим, що моделювання вимагає системного розгляду, з одного боку, професійної діяльності, до якої готують студентів (модель діяльності), з іншого – змісту освіти і навчання (модель підготовки). Сам процес моделювання операціонально-практичного компонента професійної діяльності в навчальному процесі включає у себе: по-перше, виявлення типових професійних завдань, які належить вирішувати фахівцеві при виконанні своїх трудових обов'язків, по-друге, розробку на їх основі навчально-виробничих завдань, в комплексі охоплюють всю професійну діяльність, по-третє, визначення місця цих завдань у змісті навчання, по-четверте, вибір форм і методів навчання, що найбільш відповідають кожному завданню. Імітація студентами професійної діяльності в ході рішення навчально-виробничих завдань забезпечує оволодіння необхідними професійними вміннями та навичками. Іншими словами, навчально-виробничі завдання є фізичним аналогом (прообразом) тих реальних завдань, з якими студентам неминуче доведеться зустрітися на виробництва Саме комплекс завдань та завдань і являє собою модель операціонально- практичного компонента професійної діяльності. Методика розробки моделей професійної діяльності в навчальному процесі передбачає 5 етапів. 1-й етап. На основі кваліфікаційної характеристики спеціаліста та аналізу даних з працевлаштування випускників середніх спеціальних навчальних закладів виявляються посади, на яких застосовується праця фахівця. З урахуванням посадових обов'язків визначається сукупний профіль діяльності (сукупність професійних функцій, виконуваних фахівцем при використанні його на основних посадах). Відповідно професійним функціям встановлюються типові професійні завдання, які доводиться вирішувати фахівцеві на тих чи інших посадах. 2-й етап. Оцінка значущості та складності виявлених типових завдань. У зв'язку з тим що час навчання обмежено, виділені завдання ранжуються: перевага віддається тим, які часто зустрічаються в процесі праці і є найбільш складними, які вимагають спеціальної підготовки. Для оцінки значущості та складності можна використовувати метод експертних оцінок. В якості експертів виступають як працівники, що займають посади, що підлягають заміщенню фахівцями з середньою професійною освітою, так і їхні безпосередні керівники. В результаті має бути зроблений вибір системи завдань, виконання яких мало б найбільшу практичну значимість для майбутнього професіонала. 3-й етап. Розробка на основі типових професійних завдань, відповідних навчально-виробничих. Типове професійне завдання вважається таким, коли воно в достатній мірі узагальнено, характерно для більшості виробничих ситуацій. Таке завдання не містить конкретних параметрів і, отже, не має рішення, може бути визначено тільки шлях його вирішення (позначені способи, послідовність). Навчально-виробниче завдання на відміну від типового професійного, будучи в певній мірі узагальненим (воно містить лише основні параметри), є в той же час конкретним, тому що включає в себе кількісні та якісні характеристики (показники), які дають можливість вирішити її відповідно до наявної методики. Виконуючи завдання, студент імітує професійну діяльність: аналізує ситуацію, що склалася, вибирає шляхи і способи її вирішення у відповідності з поставленим питанням або сформульованим завданням, робить необхідні розрахунки або операції, перевіряє правильність виконання. Наприклад, на основі типової професійного завдання "Кредитування юридичних осіб" було розроблено 13 навчально-виробничих завдань, а саме: Прийняття рішення про формування кредитних ресурсів Вибір оптимальної схеми кредитування Підготовка пакету документів щодо отримання кредиту. Звернення в банк за кредитом. Подача кредитної заявки. Визначення кредитоспроможності позичальника, структурування кредиту. Прийняття кредитним комітетом навчального банку рішення на видачу кредиту. Відкриття рахунку Внесення даних до бази даних АБС "Scrooge" Відкриття особових рахунків. Документальне оформлення кредитної угоди Надання позики. Утримання комісії за надання кредиту. Формування резерву на відшкодування можливих втрат за наданими позиками. Податковий облік доходів від кредитної операції. 4-й етап. Визначення місця конкретних розроблених навчально-виробничих завдань у навчальному процесі. Місце навчально-виробничого завдання в навчальному процесі залежить насамперед від того, на знання з яких навчальних дисциплін воно спирається. Завдання може бути поставлене лише тоді, коли весь необхідний для її вирішення теоретичний матеріал вивчений. Отже, прості завдання, як правило, можуть вирішуватися в міру вивчення тієї чи іншої навчальної дисципліни або при вивченні основної профілюючої дисципліни; складні завдання це – узагальнюючий матеріал курсів інших дисциплін. Основний матеріал для створення навчально-виробничих завдань обрано з профілюючих дисциплін, таких як: "Бухгалтерській облік і звітність у комерційних банках", "Банківські операції", "Інформаційні системи у фінансових установах", "Податкова система", "Фінанси підприємств". Але для якісного їх виконання, в процесі імітації професійної діяльності, у студентів необхідно актуалізуються знання та вміння отримані при вивченні інших дисциплін, наприклад "Основи аудиту", "Основи менеджменту" і т. д., що дає можливість комплексно підійти до рішення типового виробничого завдання. 5-й етап. Розробка варіантів даних для навчально-виробничих завдань. З метою індивідуалізації завдань як в індивідуальних, так і в колективних формах навчальної роботи створюються умови для неодноразового вирішення типових завдань з різноманітними вихідними даними, розробляються варіанти даних для кожного типу професійних завдань. Накопичення банку даних в навчальному закладі здійснюється поступово. Вихідні дані беруться, як правило, на базових підприємствах і відповідають реальним умовам. У міру зміни умов виробництва дані оновлюються. Розроблені дидактичні матеріали відображаються в збірниках завдань, фондах матеріалів для ділових ігор, програмах для тренажерів, навчально-методичних комплексах по предмету. Суть методики, як видно з основних виділених етапів, зводиться до виявлення типових професійних завдань, трансформації їх в навчально-виробничі завдання, визначення місця цих завдань в контексті змісту навчання, вибору форм і методів навчання, найбільш відповідних конкретним змістом. При розробці завдань слід враховувати, що професійна діяльність складається з виконання трудових функцій, що вимагають від фахівця, як правило, складних (комплексних) умінь, які складаються з великої кількості приватних (простих). Більшість складних умінь – це міжпредметні вміння, що передбачають знання з різних навчальних дисциплін. Отже, оволодіння складним (комплексним) умінням вимагає початкового оволодіння приватними (простими) вміннями, які можуть бути сформовані в процесі виконання окремих вправ або простих завдань за різними дисциплінами, які у процесі навчальної практики групуються в одне комплексне завдання. Моделювання професійної діяльності спеціаліста, що будується на основі моделі його майбутньої професійної діяльності, долає протиріччя між теоретичним предметним характером навчання та практичним міжпредметним характером реальної професійної діяльності і, на наш погляд, якнайкраще забезпечує досягнення мети та завдань практичного навчання, оскільки має значні переваги в справі формування творчої особистості фахівця, здатного до саморозвитку, самостійного пошуку рішення, інноваційної діяльності, якісного виконання майбутніх фахових обов’язків.

category: Методика та технологія


title: Система упражнений для формирования навыков чтения. (Рос. мова)

description:
У статті авторка пише, що вміння та навички читання формуються не тільки як найважливіший вид мовленнєвої та розумової діяльності, як засіб самовиховання та саморозвитку, але й як складний комплекс умінь і навичок, що мають загальнонавчальний характер і, таким чином, використовуються учнями при вивч

                  ені всіх предметів

category: Методика та технологія


title: Створення електронних підручників

description: У статті авторка пише, що електронний підручник є виданням, яке містить систематизований матеріал із відповідної науково-практичної галузі знань, що забезпечує творче й активне оволодіння знаннями, вміннями та навичками з певної галузі

category: Методика та технологія


title: Диференціальний і інтегральний методи розв’язування фізичних задач у середній школі

description: У роботі автори ставлять за мету розробку факультативних уроків на заявлену тему, що дає можливість учням оволодіти стійкими навичками прикладного використання елементів диференціального й інтегрального обчислення. Роботу подано у форматі pdf

category: Методика та технологія


title: Використання інтерактивних технологій як засобу продуктивного навчання учнів початкових класів

description: У матеріалі авторка пише, що реформування загальної освіти супроводжується введенням нових спеціальних форм організації пізнавальної діяльності, які мають конкретну мету - створити нові умови навчання

category: Методика та технологія


title: Участь студентів у позанавчальній роботі - необхідна передумова формування професійної компетентності випускника ВНЗ

description:
У статті автор пише, що сьогодні йдеться не просто про вдосконалення професійної підготовки, а саме про загальнокультурний розвиток особистості, який забезпечує високий ступінь творчої активності, професійної компетентності, мобільності й адаптивності до виробничих і соціальних вимог, що швидко змін

                  юються

category: Методика та технологія


title: Подарувати учню крила

description:
Учитель – це покликання, учительство – це служіння, а не праця. Він дарує учню крила і вчить літати. Тому вчитель має працювати для виконання своєї місії на землі. Він тільки передає через себе послання учню. І послання це – не тільки сума знань, а в першу чергу ставлення до світу, до людей, до к

                  раїни, до життя в колективі. Ідеальний учитель – це такий, для якого вчительство – сенс життя. Його вища користь - бути затребуваним, бажати й уміти віддаватись процесу, не очікуючи нічого натомість. Хороший вчитель повинен володіти мистецтвом мотивації. Це вимагає багато важкої роботи. Однак виявивши досить наполегливості, кожен може стати експертом у цій царині. Мотиваторами не народжуються – мотиваторами стають. І майже завжди самотужки. Немотивованих людей не існує. Завдання полягає не в тому, щоб перетворити лінивих дітей на працьовитих. Учні привітають вчителя, який прищепить їм таку любов до навчання, що шкільний день минатиме дуже швидко. Добрі вчителі не марнують багато часу на аналіз невдач інших людей. Натомість вони шукають переваги, які недобачали інші, і способи заохотити таланти дітей. Саме наше ставлення до учнів у класі передусім визначатиме невдачу чи успіх мотивації. Якщо учні знають, що ми сподіваємося від них добра, то найчастіше зроблять усе можливе, щоб виправдати наші сподівання. Тому правило номер один правильної мотивації таке: сподівайтеся найкращого від учнів, яких навчаєте. Вчитель, який переконаний, що більшість дітей ліниві, здійснює сильний негативний вплив на них. Негативне ставлення і підкреслення слабкостей нагадує людям про їхні вади, і тому їхня поведінка погіршується. Позитивне ставлення і зосередження на сильних якостях нагадує людям про їхні переваги, і тому їхня поведінка поліпшується. Кожен, хай яким би недбалим не був, хоче вірити, що в нього є якнайкращі наміри, і бажає, щоб інші також у це вірили. Гете так сформулював цей принцип: "Якщо ставитися до особи, зважаючи на те, ким вона є тепер, то це зробити її тільки гіршою. А якщо ставитися до неї так, наче вона вже реалізувала свій потенціал, ви зробите її такою, якою вона повинна стати". Якщо вчитель починає сподіватися більшого від окремих учнів, ці діти самі починають сподіватися більшого від себе. Причина полягає у тонкій взаємодії між вчителем та учнями. Інтонація голосу, вираз обличчя, дотик і ставлення можуть стати засобами, якими – часто несвідомо – вчителі повідомляють свої сподівання учням. Таке спілкування може допомогти дитині змінити думку про себе. Тому успішний вчитель повинен бути щирим по відношенню до своїх учнів. Якщо він буде спиратися лише на методичні принципи, то на енергетичному, підсвідомому рівні учень не відчує вчителя, а вчитель учня. Від нас залежить, що ми будемо робити: опиратися на переваги дитини, чи повсякчас згадувати про їхні слабкості. Коли ми вибираємо позитивне ставлення, починають виявлятися приховані таланти. Пересічні люди спроможні досягти незвичайних речей, якщо вчителі будуть досить терплячі, щоб дочекатися, коли хист людини стане очевидним. Діти розвиваються неоднаково, і найкращі вчителі завжди ретельно шукають приховані здібності. Найкраще, що вчитель може зробити для своїх учнів, це забезпечити їм середовище, де вони зможуть не тільки знайти свої таланти, але й розвивати їх. Діти потребують атмосфери, де вони можуть удосконалюватися, шліфувати свої навички і шукати свою індивідуальність. Важливо зрозуміти, що люди мають набагато більший потенціал, ніж ми зазвичай вважаємо. Ми дуже і дуже рідко бачимо всю складність людської особистості під час звичайних соціальних взаємодій. Кожен із нас змінюється щодня, на гірше або на краще. Люди змінюються, і ми можемо певною мірою вплинути на те, як вони змінюються. У кожного глибоко в душі є бажання чогось досягти, кимось стати. Завдяки цьому вчитель отримує чудову точку опори. Якщо він скористається нею і продемонструєте, що вірить в майбутнє дітей, вони зроблять майже все, щоб виправдати його сподівання. Тома Аквінський, який знав чимало про виховання і мотивацію, одного разу сказав, що переконати людину у своїй правоті можна тоді, коли піти до неї, узяти її за руку і повести правильним шляхом. На неї не слід кричати здалеку; не слід називати її недотепою; треба прийти до неї. Починати слід звідти, де вона стоїть. Це єдиний спосіб зрушити її з місця. (2) Якщо пристосувати це висловлювання стосовно вчительської роботи, то виникає таке бачення вчителя, коли він, пояснюючи новий матеріал не лише стоїть за вчительським столом, а перебуває у класі, між учнями. Вони чують слова підбадьорення, підтримки, схвалення. Адже дуже важко вилізти навіть на найменшу гірку, якщо тебе постійно обсмикують і не дають жодної підтримки. Надзвичайно важливо бачити рух кожного учня, і надавати кожному саме ту допомогу і саме тоді, коли вона потрібна дитині. Це надзвичайно складно, але саме у цьому і полягає майстерність учителя і можливість її удосконалювати. Дуже важливо виявити повагу до людської особистості, навіть, якщо ми не згодні з чиєюсь поведінкою. Цього можна досягти, уважно слухаючи. І якщо ми виробимо у собі правило спочатку вислухати, а потім судити, то це стане нам у великій пригоді, як у роботі, так і у житті. Часто ми зустрічаємось з такою поведінкою і вчинками учнів яких не можемо зрозуміти. У такому випадку потрібно зазирнути у їхнє минуле. Найчастіше це дасть нам ключик до розуміння дитини, і допоможе знайти ту підтримку, якої вона потребує, навіть не усвідомлюючи цього. Також слід визнати, що система потреб людей, а особливо дітей перебуває у мінливому стані. Те, що мотивує дитину цього року може виявитися цілком неефективним наступного. Бернард Шоу казав: "Єдиний чоловік, який поводиться розважливо – це мій кравець. Він міряє мене щоразу, коли бачить. Усі інші користуються старою міркою". Діти ростуть, дорослішають, змінюється система їх цінностей і авторитетів. Тож і вчитель, знаючи психологічні особливості дітей кожного віку, спілкуючись із ними, повинен змінювати своє ставлення, вимоги, методи схвалення і осуду. Вчитель, який прагне навчити своїх учнів досягати у житті успіху, повинен встановити високі стандарти досконалості. Діти повинні засвоїти, що набагато краще виконувати роботу добре, ніж виконувати її погано. Дуже багатьом людям ніколи не показували, яка це радість – встановлювати високі стандарти, а тоді дотримуватися їх. Щоб класний колектив став успішним, повинні існувати певні засади і правила, під якими він готовий підписатися. Для цього потрібен практичний і твердий вчитель – не деспотичний і жорстокий, а такий, що має непохитне кредо і сподівається високих результатів від усіх учнів. Ніколи не поважають поблажливого вчителя і недбайливого керівника. Таким людям просто байдужа і досконалість, і самі учні. Суворим вчителям зазвичай згодом дякують, що вони так наполегливо розкривали здібності учня. Пасивний підхід не спрацьовує у класі. Дослідження показують, що вчителі, які вимогливо ставляться до учнів, досягають найкращих результатів. У таких класах діти можуть скаржитися на правила, виявляти непокору, однак виростають щасливішими, амбіційнішими і більше пристосованими до життя. Любити своїх вихованців, означає дбати про їхні майбутні успіхи і витрачати час та енергію на те, щоб навчити їх ефективно працювати. Успішним вчителям притаманні спільні риси: вперта відданість добрій праці та вогонь у грудях Мрія починається з учителя, який вірить у нас, який тягне, штовхає і веде нас до нової висоти, іноді поганяючи гострою палицею, що зветься правда. А такий, що не ставить жодних вимог, ніколи не пробуджує натхнення. Людей надихають труднощі. Шарль де Голль казав: "Людину з характером особливо приваблюють труднощі, бо тільки в боротьбі з труднощами вона реалізує свої можливості". Учні часто відчувають нудьгу. Коли їм не до вподоби уроки, то винна школа і вчителі, які надто мало вимагають від них. Не варто спонукати дітей долати надто високі вершини. Ніхто не зможе виконувати роботу безконечно, не досягши хоч якогось успіху. Наполягаючи на досконалості, ми повинні дбати про те щоб цілі були і нелегкі і реалістичні. Оптимізм найкорисніший тоді, коли він переконливий. Тому необхідно прагнути розумних цілей. Поряд із цим учням необхідне постійне задоволення через власну здатність досягати короткочасних цілей. Вони можуть розширювати свої можливості, але потребують регулярного успіху. Будь-яку справу, у тому числі і навчання супроводжують невдачі. Діти по різному реагують на них. Одних вони приводять до пригнічення, інших спонукають до ще більшої рішучості. Перед вчителем стоїть важливе завдання навчити дітей творчо давати собі раду після невдач. Це може мати велике значення і у їхньому подальшому житті. Тому необхідно створити таке середовище навчання, де невдача не є фатальною. Найчастіше причиною тривкого успіху людини є вміння зазнавати невдач. Саме мудрий вчитель вперто навчає учнів вчитися на своїх помилках і не відмовлятися від боротьби. Сенека сказав: "Якщо ти людина, то прагни до великого, навіть якщо зазнаєш невдач". Найважливіший урок, який діти повинні засвоїти, полягає в тому, що невдачі – це точильні камені життя. Важливо не вчити дитину, а формувати потяг до навчання. Необхідно спостерігати за природженими навичками чи талантами, і тоді лагідно спонукати чи заохочувати її у цих сферах. Якщо дитина матиме досягнення в одній царині, то зможе повірити, що зможе впоратися добре з чимось іншим. Формування і вдосконалення думки про себе – це передумова будь-якої поведінки. Якщо діти, з якими ми працюємо ставляться до себе негативно, то їхня поведінка буде узгоджуватися з таким образом. Тому наше завдання набагато глибше, ніж зміна зовнішньої поведінки: ми мусимо впливати на уявлення про себе. І особливо часто в роботі з підлітками доводиться мати справу із слабкою самооцінкою. Негативні уявлення про себе слід виправляти доброзичливим ставленням, водночас нагадуючи про будь-яке позитивне сприймання себе. Коли учні вважають себе слабкими у хімії, вони можуть мати на увазі, що їм було важко на останньому уроці, і тому ми зобов’язані посилити всі можливі докази того, що насправді вони більш обдаровані, ніж видається. Існує велика різниця між словами: "Я тричі зазнав невдачі" і "Я невдаха". Учні реагують на заохочення, а не на нарікання. Це фундаментальна людська потреба – мати поряд того, хто заохочує нас і спонукає до нових висот. Мистецтво похвали, яке називають позитивним заохоченням – це вкрай важливий засіб, яким має опанувати учитель. Одним із способів може бути використання так званої "однохвилинної похвали". Протягом уроку спіймати учня "на чомусь доброму", а тоді негайно зробити комплімент. Такі прямолінійні дії видаються досить легкими, але це добрий спосіб заохотити до праці дітей. Необхідним для вчителя є опанування тонкого мистецтва викликати радість у людей, регулярно дякуючи їм. Учителі мають звичку телефонувати батькам, коли учень дістає незадовільну оцінку, але вони вчинили б мудро, якби хоч якусь частину того часу розмовляли з батьками дітей, які чудово вчаться, або досягнули значного поступу. Звістка про таку очевидну повагу до учнів пошириться в школі і може вагомо вплинути на атмосферу в класі. Майже всі ми знемагаємо без вдячності, і коли приходить особа, яка висловлює нам щиру подяку, то ми готові зробити для неї багато. Психологічні дослідження вказують на те, що надто багато винагород послаблюють внутрішню мотивацію. Існує ризик перетворити учнів на "наркоманів заохочення", які завжди вимагатимуть щось особливе, для того щоб вчитися. З іншого боку, словесна подяка – яка стане для ваших учнів і батьків свідченням того, що ви помічаєте їхню роботу і дбаєте про її якість – має набагато більший ефект. Похваливши добру роботу, ви забезпечуєте помноження таких зусиль. Поширений погляд, що успіх псує людей, роблячи їх пихатими, егоїстичними і самовдоволеними, насправді є помилковим; навпаки, він робить їх скромними, толерантними і сильними. Після невдач люди робляться сердитими і жорстокими. Успіх чи невдача в житті дитини значною мірою залежать від того, як батьки і вчителі підтримують їхні починання. Отже наше завдання полягає в тому, щоб допомогти учням обернути свої малі досягнення на ще більші. І один із способів допомогти їм – помічати і хвалити досягнення. Додатковим джерелом мотивації можуть бути розповіді про колишніх успішних учнів, чи навіть зустрічі з ними. Знайомство з успішними людьми не тільки прищеплює певні цінності, але й переконує людину в тому, що якщо хтось зміг досягти певної мети то це зможу зробити і я. Успіх інших якимось чином надихає нас на досягнення мети. Більшість із нас працюють найкраще, коли об’єднуються в команду, принаймні з однією людиною. Перебування у групі зміцнює рішучість і спонукає нас долати перепони. Найкращі групи завжди визнають свою велику відповідальність за власні стандарти. Добрі вчителі заохочують учнів до відповідальності один перед одним. Проте члени групи мають знати, що вони ніколи не загубляться в групі. Якщо переконати школярів, що урок і правила поведінки під час нього встановлені, щоб допомогти кожному досягнути найбільшого, то вони будуть набагато прихильніші до цих правил. Визначальна риса класу з високим моральним духом – це радісні учні. Добрий урок годі провести без життєрадісного настрою і людяного ставлення. Людям, а особливо дітям ніколи не буває забагато радості, і якщо ви створите клас, який часто заходиться щирим сміхом, то учні стоятимуть в черзі, щоб потрапити до нього. Хороший вчитель це той, який вірить у найкращі якості учнів, простягає їм руку і підносить до себе, а згодом навіть прагне підштовхнути їх ще вище. Діти, які приходять у наше життя різні. Вони, як і всі ми, водночас добрі і злі, талановиті і не дуже. Але якщо налагодити з ними зв'язок і спонукати їх виявити свої найкращі якості – вони старатимуться для нас понад усе і здійснять прекрасні речі. Адже найбільша потреба людини – це мати поряд того, хто надихне нас на звершення, на які ми здатні. (1) Література 1. Алан Лой МакДжініс. – Мистецтво мотивації. – Л.: "Свічадо", 2009. – 171с. 2. Тома Гемеркен Кемпійський. – Наслідування Христа. – Л.: "Свічадо", 1994. – 79 с.

category: Методика та технологія


title: Презентація проекту „Роде мій, красний”

description: Розробка уроку на заявлену тему у формі презентації, мета якого - повторити значення слів рід, родина, рідня; дати поняття про щасливу сім’ю; навчити учнів складати родовідне дерево; виховувати повагу до членів сім’ї, історії традицій своєї сім’ї

category: Методика та технологія


title: Інструкції-установки для учнів початкових класів „Дороговказ до успіху”

description: Представлено роздатковий матеріал для організації виконання учнями інтерактивних вправ, яким передує такий анонс: „На уроці ми взаємодіємо, один одного розуміємо, думку кожного поважаємо, разом успіху досягаємо!

category: Методика та технологія


title: Функція. Дидактичний матеріал для різнорівневого навчання. Алгебра, 8 клас

description: У вступі до матеріалу авторка пише, що знання про будь-які об’єкти є основою для виконання з ними різних дій. Мірою засвоєння наукових понять є розуміння, осмислення їх змісту як основи дій з об’єктами

category: Методика та технологія


title: Використання квесту як засобу активізації навчальної діяльності учнів

description:
Для більшості учнів проблемним є здійснення логічних операцій, засвоєння великого обсягу інформації, яка, на їхню думку, не завжди їм потрібна. Упровадження інноваційних технологій та методик навчання і виховання сприяє різнобічному розвитку школярів, зацікавленості учнів і викладачів. Одн

                  ією з таких методик, яка вчить знаходити необхідну інформацію, піддавати її аналізу, систематизувати та вирішувати поставлені задачі є квест. Квест дозволяє розвивати активне пізнання на уроках, сприяє розвитку мислення, допомагає долати проблеми та труднощів, а саме: вирішити, розплутати, придумати, уміти застосовувати свої знання на практиці у нестандартних ситуаціях, тобто актуалізувати знання, вчить мислити логічно, розвиває інтерактивні здібності. Упровадження квесту дозволяє: активізувати розумову діяльність шляхом створення спеціальних умов для виконання завдань, які потребують достатньої свідомості й зрілості учнів, здатності до подолання спеціально створених перешкод; формувати стійкий інтерес учнів до предмету; активізувати сприйняття матеріалу засобами наочності (реальних предметів, макетів, моделей, зображень кінофрагментів, фотографій, малюнків, умовних графічних знаків, символіки); поєднати новітні та традиційні дидактичні засоби навчання; розвинути універсальні форми розумової діяльності в контексті навчання інформатики (аналіз, синтез, індукція, порівняння, систематизація тощо). Спочатку назва «квест» (англ. quest) використовувалася в назві комп'ютерних ігор, розроблених компанією Sierra On-Line: King's Quest, Space Quest, Police Quest. Пізніше квестом почали називати активні екстремальні та інтелектуальні ігри. У 1995 році модель веб-квесту була представлена викладачем університету Сан-Дієго Берні Доджем як метод для найбільш вдалого використання Інтернету на уроках. Ним було виділено 12 видів завдань для веб-квестів: переказ, планування та проектування, самопізнання, компіляція, творче завдання, аналітична задача, детектив, головоломка, таємнича історія, досягнення консенсусу, оцінка, журналістське розслідування, переконання, наукові дослідження. За джерелами Вікіпедії, квест (від англ. quest – пошук, пошук щастя / знання / істини, пошук пригод) – інтелектуальне змагання з елементами рольової гри, основою якого є послідовне виконання заздалегідь підготовлених завдань командами або окремими учасниками. На мою думку, квест – це вид інноваційного навчання з елементами традиційного виду навчання (проблемного) у якому використовуються методи стимулювання засобами рольової гри (друга група методів навчання за Ю.К. Бабанським). Змістова лінія квесту включає такі компоненти: Вступ, керівництво до дії – визначення часових рамок, головних ролей учасників або сценарій квесту, попередній план роботи, знайомлення зі змістом квесту в цілому. Центральне завдання – чітко визначено результат, який має одержати команда, виконавши задану серію завдань. Список інформаційних ресурсів (на електронних чи паперових носіях), необхідних для виконання завдання, може даватися учням в процесі роботи на кожному з етапів. Опис процедури роботи, яку необхідно виконати учасникам під час проходження етапу (може зазначатися на кожному етапі окремо чи на початку гри). Розробка критеріїв чи параметрів оцінювання – залежить від типу навчальних завдань, які вирішуються на квесті. Висновок – аналіз досвіду, отриманого учасниками квесту. Основні засади квесту: Проходження за сюжетом, який може бути чітко визначеним або мати декілька варіантів, у залежності від вибору учасника. Питання розраховані на застосування логіки. Однозначність відповіді (одне слово ‑ якщо це запитання для переходу між етапами; розширена відповідь ‑ якщо це запитання самого етапу). Регламентована кількість часу на обговорення. Не завжди лаконічні та чіткі завдання розвивають дослідницькі навички – аналіз випадкових, на перший погляд, відомостей, збір різних, дещо абсурдних як за виглядом, так і за функціональністю даних-повідомлень. Залучення всіх учасників – думка кожного учасника враховується, навіть, якщо це тільки «рух у невідоме», висловлювання ідей, виконання певних практичних завдань. Міжпредметні зв’язки, застосування знань у новій ситуації. Таким чином, основна ідея квесту: розвиток навчально-пізнавальної активності в умовах, коли всі психічні процеси учня, його увага, емоційно-вольова сфера готові до активного опрацювання навчального матеріалу. Дізнавшись у 2008 році про такий спосіб проведення дозвілля, як Сіті Квест (розважальна гра на місцевості з елементами міського орієнтування, під час якої учасники вирішують неординарні інтелектуальні завдання), я вирішила спробувати провести таку гру в межах гімназії. Завдання були підібрані таким чином, щоб використовувалися знання не тільки з інформатики, а й з інших предметів. Організація першої гри зайняла багато часу, але результат був того вартий. Діти ділилися враженнями про гру ще цілий тиждень, розпитували про способи розв’язування тих чи інших завдань. При використанні квесту, як методу стимулювання і мотивації навчально-пізнавальної діяльності учнів засобами ігрової діяльності школярі шукають оригінальні рішення. Під час гри команди вирішують логічні завдання шляхом підказок і пошуку рішень в нестандартних ситуаціях. Після завершення чергового завдання команди переходять до виконання наступного. Перемагає команда, що виконала завдання швидше за інших. При використанні дидактичних ігор як методу навчання, застосовую окремі прийоми при проведенні квесту: головоломки, ребуси, «крокодил», анаграми, викреслення зайвого, шифрування, збирання предметів (складових комп’ютера), створення за зразком, представлення за обмежений час результатів дослідницької роботи у вигляді виступу, презентації, стінгазети, брошури, запитання-відповідь, розв’язування задач, «ключове слово», скласти пазл. Зазначу, що в залежності від правил, змагання як вид квесту, можна розглядати як форму організації навчання. При цьому змагання можуть бути різних видів, форм та типів. Варіантом квест-діяльності є веб-квест, який, використовуючи інформаційні ресурси Інтернет і інтегруючи їх у навчальний процес, допомагає ефективно формувати цілий ряд компетенцій: соціальних, навчальних, комунікативних, інформаційних. Веб-квест представляє собою досить не простий пошук інформації в мережі. Учасники веб-квесту вчаться використовувати інформаційний простір Інтернет для розширення сфери своєї творчої діяльності. Мною були розроблені правила проведення квесту, а саме: Гра відбувається в межах гімназії. Учасникам видається завдання, якщо вони правильно розгадують його за відведений час, то одержують завдання-перехід, де зашифровано номер чи назву кабінету, в якому розв’язуватимуть наступне завдання. Інструкція для помічників організатора (далі – ПО) ПО слідкують за дотриманням правил ПО не мають права дати автоперехід швидше вказаного у завданнях часу. ПО не мають права давати підказки і надавати допомогу командам. За шум при виконанні завдання ПО штрафує команду на 5 хвилин (час, який додається команді після успішного виконання фінішного завдання). ПО роблять відповідні записи у Картці помічника організатора та Картах команд. Після того, як всі команди пройшли відповідний етап ПО віддає Картку ПО Організатору. Інструкція для учнів Дискваліфікація за ЧІТ обох команд (cheat – шахрайство, передавання відповіді іншій команді). Команди самостійно слідкують за часом, відведеним для виконання одного завдання. Завдання для переходу дається тільки після розв’язання відповідного завдання етапу або як автоперехід після відведеного для виконання завдання часу. За порушення правил гри чи грубе порушення дисципліни команда одержує штрафні 5 хвилин, які додаються команді після успішного виконання фінішного завдання. Картка команди   Картка помічника організатора Завдання 1. час од. ______   каб.____ штраф__ Завдання 2. час од. ______   каб.____ штраф__   Команда_____час од. завд._____   штраф____ Команда_____час од. завд._____   штраф____….   Для квесту завдання складаю таким чином, щоб вони включали не тільки поточний матеріал, який учні вивчають на даному етапі, а й деякі елементи попередніх тем з метою повторення пройденого матеріалу. Ці елементи не є розв’язком завдання, а тільки шляхом до одержання результату. Наприклад, способи шифрування, складові комп’ютера, історія розвитку комп’ютерної техніки – є елементами, які допомагають знайти відповідь на запитання, пов’язані з текстовим, графічним редакторами, мережею Інтернет тощо. Оскільки діти проявляють зацікавленість до всього незвичайного, яскравого, то неординарність завдань сприяє переключенню уваги, змінює хід думок, учень починає мислити не тільки логічно, а й абстрактно, творчо, що, в свою чергу, сприяє розвитку вищих форм мислення. Застосування такого методу змінює урок. Діти мають можливість більше спілкуватися, висловлювати власну думку, в них розвивається уміння не тільки працювати самостійно, а й у команді. Проведення уроків на одну тему в різних класах однієї паралелі з використанням та без використання даного методу показало, що учні активніше, з більшою зацікавленістю й захопленням працюють на квест-уроці. Вважаю, що система роботи з використанням квестів формує пізнавальний інтерес до вивчення інформатики. Переваги використання квесту: дозволяє учням пізнати один одного в умовах необхідності прийняття швидких рішень; виявляє: приховані якості учнів, потенційних лідерів, інтелектуалів, учнів-логістів, які вміють прорахувати на декілька ходів вперед; розвиває логічне мислення, інтуїцію, вміння швидко знаходити вихід із складної ситуації, знайти спільну мову з різними людьми; дозволяє учням краще ознайомитися з темою, бо всі сценарії носять тематичний характер; проводить аналогії й асоціації між явищами; швидка актуалізація інформації; ігрові етапи дозволяють спільно пережити емоційні сплески, що психологічно зближує учнів, викликають масу позитивних емоцій і радісних спогадів, сприяють розвитку комунікабельності; інтелектуальні етапи розвивають ерудицію і виявляють спритність. Аналізуючи власну професійну діяльність, роблю висновок, що використання квесту в навчально-виховного процесі приносить позитивні результати. Розвиток логічного мислення, пам’яті, уваги, уяви, спостережливості, інформатичних вмінь підвищує загальний рівень розвиненості школяра. Ким би не збирався стати учень, який фах не обрав би, йому потрібно правильно і швидко міркувати, діяти організовано, враховуючи обставини і наявні ресурси. Впевнена, що той вчитель, який спробує створити та провести хоча б один квест з учнями, одразу побачить у своїх вихованцях позитивні зміни.

category: Методика та технологія


title: Використання ІКТ на уроках української мови та літератури як засіб формування ключових компетентностей

description:
Матеріали з досвіду роботи на заявлену тему, де авторка наголошує, що професія вчителя тим і особлива, що вимагає постійної наполегливої роботи над собою, вічного незадоволення досягнутим і безперервного навчання, тому дуже важливо робити правильний вибір при вивченні проблеми самоосвітньої діяльнос

                  ті

category: Методика та технологія


title: Організація самостійної роботи, реалізація принципу вчити учнів учитися в контексті формування ключових компетентностей

description:
Все, що і чого досягаєш самостійно за своєю волею і бажанням, - залишається в голові найміцніше.М.Рубакін Головне завдання сучасної національної школи – створити умови для розвитку кожної особистості як неповторної індивідуальності,

                   здатної до творчої самореалізації, до навчання впродовж життя. З огляду на усе, велике значення має формування в особистості творчого потенціалу, прагнення до самостійної пізнавальної діяльності, вміння ставити і продуктивно вирішувати проблеми, критично мислити, грамотно працювати з інформацією, бути людиною комунікабельною, контактною в різних соціальних групах, здатною до самостійної роботи над розвитком власної моральності, культурного рівня, інтелекту, тощо. Перш за все, учень повинен навчити вчитися, бо саме це дозволить йому успішно здійснювати пізнавальну діяльність, мати позитивні результати в навчанні. На думку В.Сухомлинського, саме своєчасно і міцно сформоване вміння вчитися дає можливість розвинути пізнавальну активність особистості, стає основною культури інтелектуальної праці. У процесі навчання учень поступово оволодіває сукупністю знань, що забезпечують результативність навчання. Навчальні уміння можна поділити на специфічні (предметні) та загально навчальні. Ті й інші забезпечують засвоєння знань. Проте перша група застосовується до рішення конкретних задач. Так, визначаючи склад слова, необхідно вміти добирати спорідненні слова, розпізнавати та виділяти частини слова тощо. Ці вміння визначаються змістом завдання, зміна якого зумовлює і зміну необхідних умінь. Друга група необхідна при розв’язанні багатьох завдань (логістичних, математичних тощо). Це такі вміння, як уміння порівнювати, виділяти головне, систематизувати, узагальнювати, уміння організовувати свою діяльність, контролювати її тощо. Зокрема учень повинен вміти самостійно поставити собі мету своєї діяльності, усвідомити сутність навчального завдання, визначити раціональний спосіб його розв’язання, вміти самостійно контролювати свою діяльність, давати оцінку правильності свого рішення та коригувати свою роботу. Це є компоненти навчальної діяльності. Тому формувати їх у школярів – означає навчити їх успішно вчитися. Оволодіння загально навчальними уміннями є основою, що характеризує готовність особистості до самоосвіти, яка є частиною безперервної освіти, а саме вона має своєю метою забезпечити кожній людині творче оновлення, розвиток і вдосконалення себе як особистості та професіонала, суб’єкта діяльності впродовж усього життя. Кінцева мета розвитку навичок самоосвіти – це самостійне, творче, незалежне, критичне мислення індивіда, що є вкрай необхідною рисою і ознакою сучасної людини взагалі і громадянина незалежної держави зокрема. Основою самостійної діяльності є пізнавальна компетентність, яка дозволяє людині постійно, систематично, цілеспрямовано здійснювати самовдосконалення як професіонала та особистості. Саме це робить особистість конкурентоздатною на ринку праці впродовж життя. В основі пізнавальної та самостійної компетентності лежать загально навчальні вміння. Оволодіння школярами загально навчальними вміннями дає можливість вільно оперувати знаннями, що перетворюються в свою чергу на засіб пізнання. Узагальнені вміння підвищують навчальні можливості тих, хто вчиться, дають змогу забезпечити творчий характер діяльності. Вони виступають як реалізовані потенційні можливості особистості, сприяють її самореалізації, самоствердженню в навчальній діяльності. Загально навчальні організаційні вміння – це уміння, що забезпечують планування, здійснення, контроль,регулювання та аналіз особистістю власної навчальної діяльності. Ефективність і навчання, і будь-якої іншої роботи людини багато в чому залежить, наприклад, від того, наскільки особистість організована, наскільки вміє керувати своєю діяльністю, наскільки в неї сформовані організаційні вміння. Ці вміння дають змогу перейти в процесі учіння від зовнішнього управління до самоуправління, від навчання до організованої ззовні діяльності до самоосвіти. Загально навчальні організаційні уміння поділяються на дві групи: 1 – уміння, що сприяють створенню оптимальних умов для успішного навчання; 2 – уміння, що дозволяють визначити порядок виконання навчальних завдань. Першу групу складають уміння, пов’язані з виконанням санітарно-гігієнічних вимог: режим дня; поведінка на уроках і перервах; підготовка робочого місця на уроці та вдома; техніка безпеки; поєднання навчальної праці, різного виду діяльності з дозвіллям. Другу групу складають уміння, дотримання яких створює нормальні умови для виконання навчальної роботи при малих витратах часу і сил: визначення мети та колективних й індивідуальних навчальних завдань діяльності; вибір найбільш раціональних шляхів, етапів, способів, засобів і термінів діяльності; володіння різноманітними формами самоконтролю, внесення коректив у діяльність; оцінювання своєї навчальної діяльності та навчальної діяльності однокласників; постановка мети самоосвітньої діяльності; визначення найбільш раціональної послідовності дій реалізації самостійних завдань. Зазначені вміння скорочують час на підготовку навчальної і самоосвітньої діяльності та її здійснення, допомагають міцно та осмислено засвоювати навчальний матеріал. Крім того, вивільняється час для занять гуртковою роботою, самоосвітою, відвідування факультативів тощо. Безперервність освіти, самоорганізація й самоосвіта школярів, які ґрунтуються на формуванні прийомів раціональної навчальної діяльності, дозволяють учням бути готовими до свідомого спрямування щодо професійної підготовки відповідно до свідомого спрямування щодо професійної підготовки відповідно особистим потребам і інтересам.

category: Методика та технологія


title: Розвиток творчих здібностей учнів на уроках літератури рідного краю

description: Подано розробку уроків літератури рідного краю за творчістю письменника-краянина С. Коломійця. Він - художник, поет, режисер, актор, організатор культурно-мистецького життя району. Та головне - небайдужий українець, котрий переймається проблемами нації, її минулого, сущого та майбутнього

category: Методика та технологія


title: Профільна освіта як ефективний засіб диференціації навчально-виховного процесу учнів

description: У матеріалі з досвіду роботи на заявлену тему (медіапрезентація додається) авторка пише, що профільна школа найповніше реалізує принцип орієнтованого навчання, що значно розширює можливості кожного учня щодо вибору власної освітньої траєкторії

category: Методика та технологія


title: Переваги та недоліки інтерактивних форм і методів роботи на уроці

description:
Як уже підкреслювалось, що інтерактивні методи навчання – методи спілкування на основі діалогу. Вони народилися з теорії проблемного навчання, сутність якої полягає не в передачі готової інформації з одного боку (від учителя) та пасивного її засвоєння з іншого боку (учнем), а в отриманні учнями в

                   процесі комунікації нових знань і вмінь за допомогою розв’язання теоретичних та практичних проблем. У перекладі з англійської "inter" - взаємний, act – дія. Сутність інтерактивного навчання полягає в тому, що навчання відбувається за умови постійної активної взаємодії всіх учасників. Це спів навчання, взаємонавчання (колективне, групове навчання в співпраці, де учень і вчитель є рівноправними, рівнозначними суб’єктами НВП). Якщо проаналізувати відому всім піраміду навчання, то зрозуміло що кращі результати навчання дають саме інтерактивні методи (дискусійні групи – 50%, практика через дію – 75%, навчання інших або негайне застосування знань – 90%). Тож інтерактивні методи навчання мають суттєві переваги і певною мірою сприять формуванню ключових компетентностей. Вони одночасно дозволяють вирішувати кілька завдань, а саме: розвівають комунікативні вміння і навички, допомагають працювати в колективі, у команді, прислухатися до думки товаришів. Використання інтерактивну, як показує практика, знімає нервове напруження учнів, дає можливість змінювати форми їхньої діяльності, переключати увагу на основні питання теми заняття. Тож основні позитивні риси інтерактивних методів такі: створюють комфортні умови для навчання; кожний учасник має змогу повірити в свої сили; усі учасники мають змогу зробити свій індивідуальний внесок у загальну справу унеможливлювається домінування одного учасника навчального процесу над іншим; кожен має змогу розвивати свої індивідуальні здібності; формуються навички кооперації та співробітництва, відгуття роботи в команді. Слабкі учні почуваються більш комфортно; існує можливість обмінюватися знаннями, ідеями, способами діяльності. Відбувається багатовимірне засвоєння навчального матеріалу; сприяють розвитку критичного мислення; використання ІКТ уможливлює фахове вдосконалення, спрямовує учителя на навчання, сприяє зростанню професійної майстерності вчителя. Інтерактивні технології, в яких "школа пам’яті" поступається місцем "школі мислення", сприяють формуванню у учнів навичок, що дуже потрібні у сучасному світі: думати, розуміти сутність речей, осмислювати ідеї, концепції і вже на підставі цього вміти знаходити необхідну інформацію, тлумачити її, застосувати за конкретних умов. Але при застосуванні ІКТ учитель стикається з певними труднощами. Щоб подолати складнощі в застосуванні інтерактивних методів і перетворити слабкі сторони їх на сильні необхідно їх знати. 1. Інтерактивні технології потребують значної кількості часу для підготовки учнів та вчителів. Тож необхідно починати з поступового їх використання, якщо ви або учні з ними не обізнані. Учні повинні засвоїти процедуру тієї чи іншої вправи. І учням, і вчителям треба звикнути до них. Для забезпечення швидкого та ефективного включення учнів в інтерактивну діяльність бажано пропонувати їм пам’ятки, які містять опис алгоритму діяльності (послідовний перелік дій, які вони мають здійснювати у тій чи іншій навчальній ситуації. Краще підготувати ретельно кілька інтерактивних занять, ніж часто проводити похапцем підготовлені ігри. 2. За великий проміж уток часу розглядається невеликий обсяг інформації. З метою охоплення всього необхідного обсягу матеріалу та його глибокого вивчення учитель має старанно планувати свою роботу: дати учням завдання для попередньої підготовки (прочитати, подумати, виконати самостійно підготовчі завдання), відібрати для уроку такі інтерактивні вправи, які будуть для учнів "ключем" до засвоєння теми; під час самих інтерактивних вправ дати учням час подумати над завданням. Учителю слід пам’ятати, що використання інтерактивних технологій – не самоціль, а спеціальна форма організації пізнавальної діяльності, спосіб створення атмосфери в класі, котра сприяє співпраці, порозумінню та доброзичливості, дає змогу більш ефективно реалізувати особистісно-орієнтований підхід. Якщо застосування інтерактивних технологій у конкретному класі дає протилежний результат – слід переглянути стратегію і обережно поставитися до вибору таких методів. 3. При використанні ІКТ контроль учителя над глибиною вивчення матеріалу зменшується. Тож для зміцнення контролю за перебігом навчання за інтерактивними технологіями учитель має заздалегідь: глибоко вивчити і обміркувати матеріали, зокрема і додаткові, завдання для груп ретельно планувати і розробляти заняття, а саме визначати хронометраж, ролі учасників, готувати питання і можливі відповіді, розробити критерії оцінки ефективності заняття і ознайомити з ними учнів. 4. Проблемою може бути дисципліна на уроці, тому що спілкування учнів не завжди може бути доцільним. Тож учителю треба: мотивувати учнів до вивчення теми шляхом добору найцікавіших випадків, проблем оголошувати очікувані результати (мету) заняття і критерії оцінки роботи учнів передбачати різні способи привернення уваги учнів, налаштування їх на роботу, підтримання дисципліни, необхідної для нормальної роботи на уроці. 5. Результати роботи учнів менш передбачувані. І тут теж необхідна ретельна підготовка вчителя. Треба підбирати такі форми роботи, які б максимально враховували індивідуальні особливості учнів. Отже, для ефективного використання ІКТ в навчальному процесі учитель повинен досконально опанувати методику, важлива наявність особистого досвіду. Це можливо, якщо учитель бере участь у різного роду тренінгах, практичних заняттях, які доречно організовувати психологічною або методичною службою школи.

category: Методика та технологія


title: Радість творчих відкриттів на уроці

description: У статті з досвіду роботи авторка наголошує, що при сучасному різноманітті телевізійних і комп’ютерних навчальних програм, нудне життя на уроці, беземоційна освіта виявляються в очах учнів ой як неконкурентоспроможними

category: Методика та технологія


title: Таблиці з логічними зв’язками

description: У методичній розробці викладено методику проведення практичного заняття з використанням інноваційних технологій, спрямованого на формування практичних умінь ефективного використання можливостей логічних функцій табличних процесорів для розв’язання різноманітних задач

category: Методика та технологія


title: Особливості аналізу проблематики літературного твору. (Рос. мова)

description:
Анализ проблематики литературных произведений – одно из наиболее интересных и увлекательных моментов литературоведческого анализа. В Новом государственном стандарте основного и полного среднего образования в разделе "Образовательная отрасль "Язык и литература" особое внимание уделяется со

                  ставляющим литературного компонента: эмоционально-ценностной, литературоведческой, культурологической и компаративной линиям работы с литературным произведением. Остановимся на литературоведческой линии: "Литературоведческая линия предполагает изучение литературных произведений в единстве содержания и формы, овладение учащимися основными литературоведческими понятиями, использование их в процессе анализа и интерпретации художественных произведений, … раскрытие особенностей художественных произведений" [1]. Здесь есть большое количество показателей аспектов анализа произведения, в то же время мы не находим определения проблематики художественного произведения. Учитывая специфику работы в гимназии, где образовательный уровень учащихся на достаточном уровне, эффективнее начинать анализ художественного произведения с определения проблематики. Под проблематикой художественного произведения в литературоведении принято понимать осмысление писателем отраженной в произведении реальности, проявляется авторская концепция мира и человека. Работая над определением проблематики произведения, учитель с учащимися может вступить в диалог с писателем, обсуждать вместе с ним предлагаемую им систему ценностей, ставить вопросы, приводить художественные, текстуальные аргументы, находить общие точки жизненного мироощущения учащегося и писателя, несмотря на временные и другие рамки, разделяющие писателя и читателя. Проблематика является субъективной стороной художественного содержания, поэтому в ней максимально проявляется авторская индивидуальность, самобытный авторский взгляд на мир.Как указывает А. Есин: "Центральная проблема произведения часто оказывается его организующим началом, пронизывающим все элементы художественной целостности. Во многих случаях произведения словесного искусства становятся многопроблемными, и эти проблемы далеко не всегда разрешаются в пределах произведения" [3, с28]. Главное для писателя поставить вопросы в произведении, а не решать эти вопросы читателю же – понять эти вопросы. Работа над определением проблематики произведения позволяет учащимся (читателям) размышлять и переживать, а это, я считаю, главное, ради чего мы обращаемся к художественной литературе. Таким образом, анализ художественного произведения я начинаю не с анализа образов, определения темы и других аспектов анализа, а с центральной проблемы произведения. Это обращение к самому главному и важному, такой подход поддерживает стойкий интерес учащихся к произведению, дает возможность проводить компаративный анализ (сравнение с другими произведениями мировой литературы), помочь учащимся понять уникальность, неповторимость данного произведения, т. е. найти "изюминку" художественного текста. Перед анализом необходимо познакомить учащихся с типами проблематики. Многие литературоведы обращались к данному вопросу: М. Бахтин, Г. Поспелов, А. Есин. В школьных условиях определение типа проблематики очень важно. В своей работе использую следующую классификацию типа проблематики: мифологическая – это "фантастико-генетическое осмысление тех или иных явлений природы или культуры" [2, с. 240], применяю данный термин при изучении античной литературы, героических эпосов, фольклора, мифов; национально-историческая – раскрытие исторического становления и судьбы целых народностей, раскрытие национальной судьбы; данную проблематику применяю к следующим произведениям: "Слово о полку Игореве", "Василий Теркин" А. Твардовского, "Хождение по мукам" А. Толстого (изучаю в обзоре в 11 классе); социокультурная – "основной признак социокультурной проблематики – акцент на устойчивые, сложившиеся, повторяющиеся черты бытия и сознания людей, здесь важна не динамика, а статика жизни" [3, с. 31], это произведения Н. Гоголя "Ревизор", "Мертвые души"; романная проблематика – это идейные интересы писателей к личностному началу, как в самих себе, так и в окружающем их обществе, т. е. проблематика личности, здесь основным есть не статика, а динамика, различного рода изменения, либо во внешнем положении человека, либо в его эмоциональном мире, либо в его философии, точке зрения на действительность. К таким произведениям можно отнести "Преступление и наказание" Ф. Достоевского; идейно-нравственная – в центре данной проблематики основа человеческой личности, интерес писателя сосредотачивается на жизненной позиции человека и на процессах изменения этой позиции, это философский и этический поиск ответа на вопросы о смысле жизни, о добре и зле, правде и справедливости. К таким произведениям относятся: "Дон Кихот" Сервантеса, "Герой нашего времени" М. Лермонтова, повести И. Тургенева "Ася" и "Первая любовь", повести Л. Толстого "Детство" и "Отрочество" - все эти произведения я вношу дополнительно для изучения, учитывая их важность в становлении личности читателя (ученика); философская – "идейный интерес писателей направлен на осмысление наиболее общих, универсальных закономерностей бытия общества и природы", поиск истины в конечной инстанции, общая концепция жизни выступают на первый план; к таким произведениям относятся "Пир во время чумы" А. Пушкина, стихотворения в прозе И. Тургенева, "Мастер и Маргарита" М. Булгакова. В большинстве художественных произведений, изучаемых в школьной программе находим сочетание нескольких типов проблематики, правде, они не всегда существуют на равных правах. Несколько примеров определения проблематики при изучении произведения "Герой нашего времени" М. Лермонтова - сочетание нравственной и философской проблематик, а не социальной, как предлагается традиционным школьным анализом. Более конкретно – это проблема фатализма и в связи с этим - проблема цели и смысла жизни, человеческого существования. "На дне" М. Горького – идейно-нравственная проблематика, а не социальная, проблема гуманизма, в общем его аспекте. "Плаха" и "Когда падают горы" Ч. Айтматова (предлагаю учащимся после изучения произведений М. Булгакова) - идейно-нравственная и социокультурная проблематика: деградация общества в условиях глобализации. Произведения А. Чехова ("Дама с собачкой", "Человек в футляре") – идейно-нравственная проблематика, но с определенной изюминкой: проблема идейно-нравственного развития обыденного сознания, формирование личностного отношения человека к миру. "Братья Карамазовы" Ф. Достоевского – идейно-нравственная проблематика, но – формирование самосознания высочайшего уровня, развитие личности, проявившей свой собственный взгляд на мир. Считаю, что анализ проблематики литературного произведения открывает возможности живого, эмоционального восприятия произведений, возможность свободного диалога с автором, возможность проявить собственную позицию, а это является главным в уроках литературы. В то же время это и самый сложный этап анализа, потому что он требует от читателя вдумчивого, глубинного чтения, чтобы попытаться определить, что заставило автора браться за перо, какими проблемами он хочет поделиться с читателем. Литература Государственный стандарт основного и полного среднего образования, К: - 2012г.Поспелов Г. Н. Проблемы исторического развития литературы, М:- 1972, с. 167.Есин А. Б. Принципы и приемы анализа литературного произведения, М: Наука, 2000г. – с. 248.

category: Методика та технологія


title: Психолого-педагогічні засади формування комунікативної компетентності студентів і шляхи її розвитку

description:
Актуальність теми нашої методичної ради обумовлена сучасними тенденціями в освіті. Сьогодні школа повинна забезпечити формування і розвиток інтелектуальної, творчої і ініціативної особистості, здатної жити в принципово нових умовах, реалізувати себе у житті, бути успішною і сприяти розвитку суспі

                  льства. Навчальний заклад повинен не лише дати студентам певний обсяг знань і вмінь, але й сформувати людину, здатну творчо мислити, приймати рішення, мати свою позицію, брати на себе відповідальність, адаптуватися до умов життя, здатну до мобільності, швидкої зміни соціальних ролей, тобто бути людиною компетентною. Компетентність, як вам відомо, базується на предметних знаннях та вміннях, але стосується життєвих умінь людини, необхідних будь - кому. А кожному в житті для досягнення успіху треба вміти займатися самоосвітою, працювати з документами, критично оцінювати інформацію, співпрацювати в колективі, вміти братися за справу, вміти домовлятися. Серед ключових компетентностей (соціальна, полікультурна, інформаційна, самоосвітня, мовленнєва) значна роль належить саме комунікативній компетенції - тому, що комунікативна компетентність означає не лише вміння спілкуватися рідною та іноземними мовами, а ще й характеризується умінням взаємодіяти з людьми по подіями, навичками роботи у групі, умінням володіти різними соціальними ролями у колективі. Комунікативна компетентність характеризується цілою низкою інших здібностей людини, що виявляються у швидкості, глибині та міцності оволодіння засобами і прийомами діяльності, таким як: умінням слухати, сприймати і відтворювати інформацію; вести діалог; брати участь у дискусіях; вести переговори; уміння переконувати і відстоювати свою точку зору, тобто спілкуватися. В технікумі формуванню комунікативних умінь студентів сприяє організація навчально-виховного процесу в цілому і, звичайно, урок. Оскільки циклова комісія не перший рік працює над вирішенням проблеми реалізації компетентнісно орієнтованого підходу, зосередимо увагу сьогодні на наших досягненнях, позитивних прикладах нашої педагогічної діяльності і завданнях щодо розвитку комунікативних здібностей студентів. Значну увагу формуванню комунікативних здібностей приділяють викладачі на заняттях хімії, інформатики, біології. Чітка мотивація навчання, широке використання наочності, дидактичних ігор, застосування інтерактивних форм навчання (робота в групах, проведення круглого столу, пресс - конференції) сприяють формуванню та розкриттю творчих та комунікативних здібностей: уміння слухати, висловлювати свою думку, переконувати, підвищувати рівень мовленнєвої культури, з зацікавленістю виконувати соціальні ролі. Саме таке викладання це якісно новий підхід до навчання і виховання. Заслуговує уваги педагогічна діяльність щодо формування комунікативних умінь студентів викладача Федій О. Г., яка уміло керує пізнавальною діяльністю студентів, підтримуючи їх активність на всіх етапах уроку, залучає студентів до визначення задач уроку; розвиває уміння висловлювати власну думку, слухати партнерів, створює ситуацію успіху, і як результат - студенти мають безмежне прагнення до пізнання нового. Впроваджуючи інтерактивні методи навчання "Мозковий штурм", "Мікрофон", "Робота в групах", формує у студентів уміння точно, повно, емоційно висловлювати судження про прочитане, роботи висновки, підтримує бажання читати і пізнавати нове, створює умови для активної участі дітей у навчанні. Головний екзаменатор наших вихованців – життя. Наскільки вони будуть адаптованими до соціального середовища, здатними оперативно приймати правильне рішення в нестандартних ситуаціях, вмітимуть аналізувати і контролювати власну діяльність, тобто успішно її виконувати, залежить насамперед від школи, від того, в якій мірі у них будуть сформовані ключові компетентності, в тому числі, комунікативні. Поставлені перед цикловою комісією завдання щодо формування комунікативної компетенції студентів вимагають створення системи педагогічного керівництва розвитком комунікативних здібностей учнів та наявність певних комунікативних здібностей учителя.. Говорячи про особливості педагогічного керівництва розвитком комунікативних здібностей учнів, необхідно виходити з потреби виховати громадянина, підготувати молоду особистість до участі в розв’язанні нагальних і перспективних завдань держави, до управління її справами, ролі керівника та виконавця, громадського діяча. Вирішення проблеми формування комунікативної компетенції ґрунтується на таких пріоритетних принципах, як гуманізація, демократизація навчально-виховного процесу, заміна авторитарної педагогіки педагогікою толерантності, щоб за стін школи виходили люди самодостатні, підготовлені до свідомої та ефективної життєдіяльності, тому що лише такі особистості здатні брати на себе відповідальність і бути діяльними в ринковій економіці. Успішному вирішенню проблеми, що розглядається також сприятиме психологічний мікроклімат на уроці; мотивація навчання, як передумова успішного уроку; психологічна культура учителя; реалізація особистісного підходу у навчально-виховному процесі: створення ситуації успіху, забезпечення педагогічної підтримки студента, - адже до кожного є десятки ключів, і все залежить від того, як повернути той чи інший ключ; впровадження сучасних інтерактивних технологій, тому що творчу особистість може виховувати творчий вчитель. Викладачі циклової комісії прагнуть виховувати свідомих громадян України, формувати особистість студента, розвивати його здібності та обдарування, науковий світогляд, комунікативну компетентність, тобто виховувати людину з позитивним мисленням, оптиміста, добре підготовленого до життєвих випробувань, який упевнено дивиться вперед.

category: Методика та технологія


title: Історичний шлях розвитку адвокатури в Україні

description:
У статті авторка пише, що дослідження питання адвокатури та її завдань є актуальним напрямом сучасної правової науки. Основна мета полягає у визначенні особливостей діяльності й організації адвокатури в Україні, її завдань. Визначена мета дослідження зумовила постановку й розв’язання низки основних

                  завдань

category: Методика та технологія


title: Авторський проект „Підготовка педагогів до взаємодії з обдарованими дітьми

description:
У матеріалі (з методичними додатками) на заявлену тему автор наголошує, що особистість учителя є провідним чинником будь-якого навчання. Не є винятком і ситуація з учителем для обдарованих дітей. Саме діти з високим рівнем інтелекту більш за все потребують „свого” вчителя, тобто, обдарованій дитині

                  необхідний і вчитель теж обдарований

category: Методика та технологія


title: Інтеграція початкового та дошкільного навчання, як діалог двох освітніх структур у межах округу

description: У статті на заявлену тему авторка наголошує (медіапрезентація додається), що на проблему наступності звертається особлива увага в новій редакції Державного стандарту загальної початкової освіти. На цьому перехідному місточку виникає багато питань: це продовження соціалізації дитини

category: Методика та технологія


title: Формування професійної культури майбутнього вчителя музики в позанавчальній діяльності ВНЗ

description: У матеріалі на заявлену тему з методичними додатками автор наголошує: аналіз навчальних планів показав, що вони перенасичені обов’язковими загальноосвітніми дисциплінами, що призводить до значного перевантаження студентів. Існує розрив між теоретичною та практичною підготовкою

category: Методика та технологія


title: Авторська технологія особистісно зорієнтованого уроку біології

description: У статті автор пише, що пропонує своє бачення підходу до проблеми - через побудову уроку за пропонованою педагогічною технологією. Новизна пропонованої технології - у комплексному підході до реалізації проблеми, причому на всіх етапах уроку

category: Методика та технологія


title: Історичні диктанти з історії Стародавнього світу. Тема „Стародавня Греція”, 6 клас

description: Подано систему перевірки навчальних досягнень учнів на заявлену тему, куди ввійшли такі пакети з 12 навчальних завдань: закінчіть речення; дайте відповідь на запитання; знайди правильну відповідь тощо

category: Методика та технологія


title: Інтелектуально-пізнавальна програма „Sea Wind” для 2-х класів (англійська мова)

description: Розробка предметного заходу на заявлену тему, мета якого   удосконалювати навички монологічного й діалогічного мовлення та логічного будувати висловлювання на англійській мові; розвивати творчу фантазію, пізнавальний інтерес

category: Методика та технологія


title: Формування наукового стилю мислення студентів на заняттях гуртка „Організатор”

description:
Початок третього тисячоліття відмічений небаченим за всю історію розвитку науки розширенням сфери наукового пізнання, високим рівнем розвитку інформаційних і комп’ютерних технологій. Виникнення в науці нових методів і прийомів дослідження, зміна ставлення науки до ненаукових форм знання і до їх р

                  езультатів, здійснюють визначальний вплив на зміну образу культури людства, типу раціональності в науці та формування нового стилю наукового мислення. Враховуючи умови, що змінюються в процесі життєдіяльності людини, характер виникаючих в сучасних умовах нових проблем (пізнавальних та перетворювальних), перехід до нового способу духовно-практичного освоєння світу, формування у студентів теоретичного мислення з системним типом орієнтування в явищах навколишнього світу стає особливо значущим. Цілі навчання в системі професійної освіти повинні бути зміщені на формування теоретичної діяльності і засвоєння сучасного стилю мислення як основи виробництва знань і умінь, розвитку інтелектуальних здібностей, що відкривають можливості вирішення задач нового типу. Формування наукового стилю мислення студентів - не самоціль. Вимоги до його нових нормативних характеристик задаються новим типом задач, до вирішення яких повинна підготувати людину освіта. Це викликано такими соціокультурними чинниками: 1. Ассіміляція (совокупність процесів) наукових знань у суспільстві. Наукові досягнення (результати науки) увійшли в повсякденне життя. Адекватне сприйняття дійсності і входження в доросле життя стали скрутними, без розуміння ролі науки і наукових досягнень в сучасному світі. 2. Експансія (поширення чого-небудь) науки в професії. Наука та її методи породили не тільки принципово нові галузі професійної діяльності, але й стали невід'ємною частиною багатьох традиційних спеціальностей. Експансія науки у сферу професійної діяльності має тенденцію до зростання. В результаті цього процесу виникли особливі вимоги до якостей працівників: системність мислення, здатності до аналізу і синтезу, до творчості, дослідницькі навички, загальний і професійний кругозір. 3. Омоложування професій, асоційованих з наукою. Це відбувається внаслідок поліпшення вікової адаптивності та доступності спеціальних знань, а також високої динаміки їх поновлення. Сформована таким чином потенційна можливість для молодої людини до ранньої вікової самореалізації, підвищенню соціального статусу додає особливу привабливість технологіям навчання, що використовують методологію науки для передачі знань [1, с. 39-40]. Справжня реалізація принципу науковості навчання пов'язана зі змінами типу мислення, проектованого всією системою освіти, тобто з переходом до формування основ теоретичного мислення, яке лежить в основі творчого ставлення людини до дійсності (В. В. Давидов). Опановуючи наукові знання в єдності його предметної (факти, закони, теорії) і процесуальної сторін (методи пізнання), які навчають, засвоюють певний підхід до процесу і результату навчально-пізнавальної діяльності. Цей підхід при цілеспрямованому його формуванні стає надбанням студента, стає стилем його мислення. Стиль наукового мислення визначається Л. А. Микешином як "єдина система принципів, яка приймається дослідниками як зразок, стандарт, канон, еталон розумової діяльності, тобто визнається її регулятивний, нормативний характер, причому сюди входять як правила-рекомендації, так і правила-заборони" [2, С. 345]. Свої конструктивні задачі стиль мислення реалізує, виконуючи наступні функції: Критичну, або функцію оцінювання теоретичних побудов (гіпотез) і методів одержання, перевірки та побудови знань; Селективну - функцію вибору гіпотез (теорій), методів та категоріального апарату; Вербальну - оформлення фактичного і теоретичного знання в конкретному випадку історичною мовою науки; Передбачувану - визначення можливих ідей, напрямків дослідження, нових методів [2, с. 347]. Зміни, що відбуваються в науці, - принципи виділення її предмету, її методологічні засоби, принципи розробки дослідницьких програм як способів (методів) організації пізнавальної діяльності, формується структура знань про досліджуваний предмет і т. д. - Повинні отримати віддзеркалення в навчанні. Дослідники підкреслюють, що наука входить у навчальні предмети безпосередньо як система знань і опосередковано як діяльність (Зоріна Л. Я, Розумовський В. Г., Решетова З. А. та ін.) На їхню думку, принцип науковості в навчанні не можна обмежувати лише вимогами до змісту засвоюваних знань; науковими повинні бути і самі основи навчання - процес засвоєння, пізнавальна діяльність (цілі, зміст, методи і способи організації, загальні дидактичні принципи та методичні прийоми їх реалізації). Оволодіння науковим стилем мислення можливо в умовах спеціально організованої навчально-пізнавальної діяльності. Співвідношення між науковим стилем мислення і навчально-пізнавальною діяльністю носить діалектичний характер: стиль мислення учнів обумовлює навчально-пізнавальну діяльність і нею ж обумовлений (Ю. В. Сенько). Наука як діяльність включає ряд аспектів, деякі їх них мають першорядне значення для змісту професійної освіти. Це логіка наукової діяльності, методи наукового пізнання, закономірності наукового пізнання. Дослідники виділяють такі основні способи опосередкованого відображення науки як діяльності в змісті навчального предмета: Включення в зміст предметного матеріалу методологічних знань (знань про процес і загальних методах пізнання) і приватних методів пізнання, що становлять частину предметного змісту; Проблемний виклад; Пошукову діяльність учнів, відповідну етапам і логіці наукової діяльності (постановка проблеми; формулювання гіпотези; вибір засобів рішення і перевірка доказовості; оформлення результатів); Прийоми навчання, які відповідають методам науки; Логіку організації навчального пізнання, яка відповідає руху думки від явища до сутності. Реалізація особистісного навчання на основі методу пізнання сприяє, на думку Розумовського В. Г., подоланню таких недоліків, як: Заучування матеріалу поспіль і нерозуміння відмінності ступеня достовірності різних категорій наукової інформації: фактів, гіпотез, законів і принципів, моделей, теоретичних висновків і результатів експерименту; Відсутність уявлення про модельне відображення дійсності у науковому пізнанні; Відсутність навичок мислити моделями: теоретично пояснювати, передбачати; Нездатність відрізнити наукове знання від неперевіреної інформації; Нерозуміння співвідношення між знанням та істиною і т. д. [4, с. 4]. Науковий метод пізнання включає наступну послідовність дій: Узагальнення певної групи фактів і постановку проблеми; Висування обґрунтованого припущення, що дає ключ до вирішення поставленої проблеми, - гіпотези; Висновок з гіпотези випливають з наслідків, які дозволяють пояснити спостережувані або передбачати нові явища; Експериментальна перевірка гіпотези і випливають з неї наслідків. Науковий метод дозволяє студентам критично мислити, відрізняти достовірні наукові знання про реальний світ від вигадки, містики, вірування і т. п. Якщо в знаннях пропущено хоча б одна ланка з названих вище, то науковими їх вважати не можна, хоча вони можуть бути цілком достовірними. Звідси випливає різниця між компетентністю, інформованістю, отриманням репродуктивним способом готових знань і дійсним оволодінням знаннями науковим методом. Розвиток методів навчання в контексті особистісно - розвиваючої парадигми професійної освіти рухається в напрямку подолання фактологічного догматизму, зокрема за допомогою включення методів наукового пізнання в технологічну складову процесу передачі знань. Заслуговують особливої уваги розробки А. О. Карповим методів навчання через науку, що мають істотні переваги перед традиційними способами навчання. Студенти і викладачі набувають можливість практичного застосування предметних знань, асоціювання їх з конкретними професійними областями та спеціальностями, отримання результатів, що володіють реальною цінністю. Для навчального процесу придбання знань приймає характер розвитку професійної компетентності, тобто здатності до виконання діяльності, орієнтованої на його майбутню соціальну диспозицію [1, с. 39]. Список використаних джерел 1. Карпов А. О. Наукове пізнання та системогенез сучасної школи / / Питання філософії. - 2003. - № 6. 2. Микешина Л. А. Філософія науки: Сучасна епістемологія. Наукове знання в динаміці культури. - М.: Прогрес-Традиція: МПСІ: Флінта, 2005 3. Огірків А. П. Постмодернізм в контексті нових викликів науки і освіти / / Вісник Самарської гуманітарної академії. Випуск "Філософія. Філологія". - 2006. - № 1 (4). - С. 3-27 4. Розумовський В. Г. Науковий метод пізнання та особистісна орієнтація освіти / / Педагогіка. - 2004. - № 6.

category: Методика та технологія


title: Мотивація на уроках інформатики

description:
У матеріалі у формі медіапрезентації на заявлену тему авторка наголошує, що мотивація (з лат. movere) - спонукання до дії; динамічний процес фізіологічного та психологічного плану, керуючий поведінкою людини, який визначає її організованість, активність і стійкість; здатність людини діяльно задоволь

                  няти свої потреби

category: Методика та технологія


title: Клуб - це цікаво і захоплююче!

description:
Представлена програма роботи англомовного клубу для учнів старших класів (9-11-х кл.) розрахована на два роки по дві години на тиждень і відповідає вимогам шкільної програми. До програми клубу додаються п’ять тематичних конспектів засідань. Пропонуються різноманітні форми роботи, до кожного засіданн

                  я додаються відеоматеріали та презентації

category: Методика та технологія


title: Дидактичні матеріали для використання на уроках музичного мистецтва при вивченні нотної грамоти в молодших класах „Весела нотна азбука”

description: У матеріалі авторка пише, що головна мета уроків - розвиток особистісно-позитивного ставлення школярів до музичного мистецтва, здатності до сприймання, розуміння та створення художніх образів, розвиток здатності до художньо-творчої самореалізації та духовного самовдосконалення

category: Методика та технологія


title: Інноваційні технології як засіб формування автентичної особистості у структурі особистісно зорієнтованого уроку української мови та літератури

description:
Початок XXI століття означений соціальними, політичними і економічними змінами як в Україні, так і в усіх країнах світу. За таких умов, як ніколи гостро стоїть завдання створення нової філософії освіти, відкритої до прагнень та розвитку автентичної особистості. Ці завдання у всьому світі зумовлен

                  і: зростанням інформаційних потоків; інтеграційними процесами; замовленням на кваліфіковану робочу силу тощо. Щоб знайти своє місце в сучасному суспільстві, випускник загальноосвітньої школи повинен володіти такими якостями, як: можливість опрацьовувати великі об’єми інформації; уміння генерувати нові ідеї;- здатність критично мислити; готовність працювати в команді; спроможність до самореалізації та творчості; усвідомлення людини як найвищої цінності суспільства. Саме тому в законодавчих і нормативних документах з питань освіти вказується на необхідність формування соціально зрілої, працелюбної, творчої особистості, громадянина країни, людини, здатної до свідомого суспільного відбору та збагачення на цій основі інтелектуального, культурного й економічного потенціалу народу. У зв’язку з новими завданнями, що стоять перед освітою, постає проблема розвитку автентичної особистості, розкриття творчого потенціалу школярів. Суспільство зазнає швидких та фундаментальних змін у структурі й галузях діяльності. Комп’ютерні і комунікаційні технології є цілком очевидними проявами інформаційної революції. Тому зрозуміла та зацікавленість, що виявляють до комп’ютера педагоги, які займаються пошуками шляхів адаптації навчальних закладів до сучасного світу. Комп’ютер відкриває нові можливості для творчого розвитку учнів і викладачів навчальних закладів, дозволяє звільнитися від нудного традиційного навчання і розробити нові ідеї, дає можливість вирішувати цікавіші і складніші проблеми. Тому головним у реалізації проблеми розвитку автентичної особистості є використання інтерактивних методів та мультимедійних засобів навчання в структурі особистісно орієнтованого навчання. Впровадження в практику роботи інноваційних та інформаційних технологій навчання характеризує вчителів як якісно нових педагогів професійної школи, готових до роботи в нових умовах, здатних адаптуватися до педагогічних інновацій і швидко реагувати на сучасні й перспективні процеси соціального та економічного розвитку суспільства. Виховати людину філологічно освіченою, причому гуманними методами, в гуманних формах - той ідеал, до якого повинен прагнути вчитель. Дуже важливо з самого початку надати учням міцні знання з української мови, привабити їх цим предметом. Викладання побудоване на особистісно орієнтованих принципах навчання і виховання: пріоритет особистості учня в організації освітнього процесу; орієнтація на особистісні досягнення школяра, організація успіху у навчанні кожної особистості; створення умов для її самореалізації у навчальному процесі; створення емоційно-актуального фону заняття; використання активних методів навчання; організація пізнавальної діяльності учнів, за якою навчальний матеріал стає предметом активних розумових і практичних дій кожного школяра; створення ситуацій, в яких діти самостійно формують мету навчальної діяльності, планують дії для розв’язання навчальних завдань, контролюють алгоритм виконання, аналізують отриманий результат, вчаться працювати із навчальною літературою; організація проблемно-пошукової діяльності. зв’язок із досвідом, який вже набутий учнем урахування в навчальному процесі індивідуальних характеристик когнітивної сфери (вищих психічних функцій - уваги, мислення, пам’яті, мовлення), рівня вольової активності; широке використання на уроках групової форми організації навчальної діяльності - такої системи організації навчального процесу, яка пристосовує його до індивідуальних особливостей учнів, рівня їх навчально-пізнавальної активності; гуманізація взаємодії учителя і школярів, міжособистісного спілкування з однокласниками, підтримання стосунків відвертості, довіри, поваги один до одного, до думки оточуючих, створення соціально-педагогічних умов для самоствердження кожної особистості у класному колективі; формування вмінь учнів самостійно здобувати знання і застосовувати їх на практиці; заохочення прагнень школярів знаходити свій спосіб роботи з навчальним матеріалом. Збільшення розумового навантаження на заняттях з української мови примусило викладачів замислитися, як підтримати в учнів інтерес до вивченого матеріалу та їх активність протягом всього навчального заняття. У зв’язку з цим використовуються ефективні форми і методи навчання та методичні прийоми, які б активізували думку учнів, стимулювали б їх до самостійного набуття знань. Практикуються проведення занять у таких нестандартних формах: інтерактивні заняття, інтегровані заняття, заняття-дослідження, заняття з використанням міжпредметних зв’язків (історичні та біографічні довідки, застосування філологічних знань на практиці, в інших галузях). Для урізноманітнення видів діяльності на заняттях використовуються такі форми роботи: індивідуальна (самостійні роботи, виконання творчих завдань, завдання пошукового характеру), групова (спільне виконання вправ та взаємоперевірка завдань). Як відомо, хто навчає інших, той навчається сам, тому до співпраці залучаються учні-консультанти для перевірки домашніх завдань, для допомоги дітям при вивченні нового матеріалу. Навчально-пізнавальна діяльність учнів спрямовується на засвоєння ними нових знань, умінь і навичок творчої діяльності. Школярам пропонуються різноманітні творчі завдання: складання власних творів, створення мультимедійних презентацій, учнівських проектів. При викладанні української мови найбільший ефект дає запровадження інтерактивних технологій колективно-групового навчання. За таких умов заняття стає справою не лише учителя, а й справою учня. Заняття української мови і літератури такого типу мають структуру: визначення теми дослідження та способів його розкриття; обґрунтування актуальності теми; цілевизначення і добір матеріалу; первинне сприйняття; ознайомлення з теоретичним матеріалом чи науковою літературою з певного питання; систематизація спостережень, установлення певних закономірностей, висновків; аргументація висновків прикладами. Під час підготовки до уроку учні одержують самостійні завдання, що мають дослідницький характер. Створюються творчі групи, які узагальнюють підготовлений до заняття науковий та методичний матеріал. На цьому етапі простежуються ознаки кооперативного навчання: наявність спільної мети для всіх членів групи; розподіл праці, функції та обов’язків; співпраця і товариська взаємодопомога; діяльність усіх і кожного зокрема. Великою популярністю серед учнів користуються такі різновиди загальногрупового обговорення як "Мікрофон", "Броунівський рух", "Діаграма "Вена", "Ажурна пилка", "Джиг-со". Найбільш науково-пристосованою до умов проведення занять з української мови є технологія "Мозкового штурму". Бажання знайти нові методичні прийоми, що зацікавили б учнів, спонукає словесників до використання в педагогічній діяльності комп’ютерної техніки. Проте не варто піддаватися ейфорії, уявляючи, що, мовляв, увімкнув комп’ютер - і навчальний процес значно покращиться. Він може покращитися, якщо кожне запропоноване завдання буде ґрунтовно обміркованим, вивіреним і підпорядкованим загальній меті. Використання ІКТ у навчанні мови і літератури відкриває потужні комунікативні та пізнавальні можливості для розвитку автентичної особистості: створює передумови для самостійної пошукової діяльності учнів, каталізує їхню творчість, відкриває нові грані інтерсуб’єктивної взаємодії на рівні читачів, мистецького явища, історико-культурного контексту, опосередкованого спілкування. Методично виправдане й грамотне залучення мультимедіа активізує навчальний процес: він стає привабливішим, динамічнішим, оновлюючи традиційну методику та мотивуючи викладача до інноваційного пошуку та продуктивної роботи. Останнім часом у педагогічній діяльності для розвитку автентичної особистості учнів особливого поширення набула діалогова технологія - "сукупність форм і методів навчання, заснованих на діалоговому мисленні у взаємодіючих дидактичних системах суб’єкт- суб’єктного рівня (учень - учитель, учень - автор, учитель - автор тощо)", яка реалізується за допомогою локальних мікродосліджень, різноманітних дидактичних ігор (імітаційного художньо-творчого моделювання), мінітренінгів, презентацій тощо. Використання такої технології визначає певну структурованість навчальної діяльності: окреслення теми дослідження (презентацій, імітаційної художньо – творчої моделі тощо), цікавої і значущої для школярів; визначення учнями мети дослідження, шляхів її реалізації (певного плану дій), що відбуватиметься в умовах групової (парної, індивідуальної) роботи; обговорення отриманих результатів, виокремлення домінантиних рис (ознак), формулювання висновків; звіт про результати дослідженя (дидактичної гри, проведеного узагальнення тощо); публічний виступ (презентація) і відповіді на запитання слухачів. Знайти здоровий компроміс між традиційними видами робіт і нетрадиційними методами і прийомами допомагає використання на уроках української мови і літератури дидактичних ігор. Адже саме ігрові заняття чи окремі прийоми педагогічної техніки на уроці підвищують ефективність сприймання школярами навчального матеріалу, урізноманітнюють їхню навчальну діяльність, уносять у неї елемент цікавості. Дидактична гра – це гра, спрямована на формування в дитини потреби в знаннях, активного інтересу до того, що може стати для неї новим джерелом удосконалення пізнавальних умінь і навичок. Доцільно вдаватися до ігор і в процесі спостереження над новими мовними явищами. Як ігровий метод навчання, дидактична гра постає у двох видах – власне дидактична гра та гра-вправа. Власне дидактична гра ґрунтується на самоорганізації учнів, а під час гри-вправи провідна роль належить учителю, який є її повнціним організатором і вмілим інструктором. Ігри, оформлені ІКТ, сприяють тому, що учні нові для себе мовні явища можуть сприймати по-іншому: не лише за допомогою слова, а й інших засобів – моделей, картин, зорових і слухових образів, кольорів, тощо. Таким чином, оригінальне сприйняття матеріалу активізує мисленнєву й творчу енергію школярів. Організаційні форми, які засновані на спілкуванні, діалозі, зіставленні різних точок зору, сприяють формуванню в учнів поважного ставлення до іншої думки, розуміння важливості існування різних підходів, сприйняттю різнодумства всередині як позитивного чинника розвитку автентичної особистості. Будучи інтегрованою, діалогова технологія зосереджується на різних способах і принципах взаємодії, у тому числі й за допомогою кіберпростору. Проте, на жаль, методичні аспекти застосування ІКТ на уроках мови і в позакласній діяльності досі залишаються малодослідженими. Не кожна презентація, що містить цікавий ілюстративний і текстовий матеріал, може переконати аудиторію в результативності проведеного дослідження. Окрім того, необхідно розуміти значення понять "презентування" та "ілюстрування". Слово презентація (від лат. ргаезепіаііо - представлення) означає ефективну рекламну технологію, мета якої представити аудиторії нову продукцію, продемонструвати її переваги, заохотити придбати. Презентація, за матеріалами Вікіпедії, має кілька значень: "суспільне представлення нового, нещодавно створеного, наприклад, книги, журналу, кінофільму, телепрограми, організації"; "урочисте публічне представлення будь-чого з метою ознайомлення". "Новий тлумачний словник української мови" презентацію розглядає як "пред’явлення до відшкодування, виплати грошового документа". В аспекті навчання мови під презентацією розуміємо одну з форм інтерсуб’єктивної взаємодії (із застосуванням ІКТ чи без неї), мета якої, дотримуючись правил публічного виступу, переконати аудиторію в достовірності результатів індивідуального (колективного) дослідження мовного питання. Якісно виконані словесниками презентації дають уявлення про: ґрунтовність, вичерпність проведеного дослідження, узагальнення, тощо (вільне володіння матеріалом, його структурованість, логічність, аргументованість суджень); уміння зацікавити аудиторію, заохочувати до діалогу; мовленнєву культуру доповідача. Залежно від мовного питання, яке розглядається на занятті, визначеної мети і рівня сформованості мовних умінь та навичок, презентації (усна, мультимедійна або комбінована) можуть мати форму: реклами (з метою зацікавити, заінтригувати аудиторію мовним питанням; звіту (з метою переконати слухачів у достовірності результатів дослідження, розкрити перспективи тощо); характеристики; узагальнення. Обов’язковою умовою ефективного представлення матеріалу є його структурованість і підпорядкованість загальній меті. Від пропорційності та змістовності кожної із структурних частин роботи залежить глибина і цілісність її подальшого сприйняття. Надзвичайно ефективними для засвоєння мовного матеріалу є використання учителями мультимедійних презентацій. Мультимедійна презентація розглядається як певна послідовність слайдів, об’єднаних єдиною метою, підпорядкованих певній меті, принципам її реалізації та культурі оформлення. Вона може містити графіку, фото, анімацію, звуковий супровід, проте викладачі розуміють, що розрізнене, неструктуроване застосування багатющих можливостей новітніх технологій не завжди сприяє досягненню визначеної мети. Тому обирається не тільки тема презентації, а й визначається мета, обмірковуються способи і шляхи її досягнення (кількість слайдів, їх змістове наповнення, ілюстративний матеріал, послідовність, що сприятиме розкриттю теми і підпорядкованості меті), висновки. Саме тому, готуючи презентацію, слід дотримуватися такої пам’ятки: не перевантажувати слайди текстом (для ефективного засвоєння матеріалу текст займає 5-6 рядків, а його шрифт не менший ніж 18); ілюстрації та оформлення слайдів відповідають меті презентації (вони не повинні відволікати від змісту); найважливіший матеріал подається яскравіше (висновки, визначення тощо); використовуючи презентацію, демонструємо володіння фактичним мовним матеріалом. Отже, робота над створенням презентацій (у всьому багатоманітті форм і видів) допомагає увиразнити і урізноманітнити палітру навчальних методів і прийомів, інтенсифікувати інтерсуб’єктну взаємодію на всіх рівнях; сформувати в учнів вміння переконливо й аргументовано доносити інформацію до слухачів, заохочувати їх до активного спілкування. Окрім того, поглиблюються процеси самопізнання, відбувається розвиток ключових компетентностей - пізнавальної, інформаційної та комунікативної. Приділяється велика увага не лише дидактичним, а й виховним цілям заняття. Забезпечення виховного аспекту заняття сприяє організація самостійної роботи учнів. Ще К. Д. Ушинський говорив, що "самостійність мислення становить єдино міцну основу будь-якого плідного учення". Виховний і розвивальний характер навчально-пізнавальної діяльності на заняттях поглиблюється постійним включенням учнів у такі ситуації, де вони: діляться своїми знаннями з іншими; допомагають товаришам під час спільного вирішення проблеми; виконують завдання підвищеного рівня складності, які розраховані на застосування додаткових джерел інформації; вільно обирають завдання переважно пошукового і творчого характеру; залучаються до самоперевірки, аналізу особистих пізнавальних і практичних дій. Логічним продовженням навчально-пізнавальної діяльності є позанавчальна робота, яка спрямовується на задоволення інтересів і запитів учнів. При її організації, крім загально-практичних, керуємось і такими специфічними принципами, як добровільність, ініціатива школярів, самодіяльність, заняття за інтересами. Використовуючи мультимедійні засоби навчання, ліцензійне програмне забезпечення навчального призначення, інтерактивні форми і методи, сприяємо заохоченню школярів до навчання. Актуальну ж проблему сучасності - небажання молоді вчитися – вдається подолати за допомогою особистісно орієнтованого навчання Цілеспрямовано та раціонально поєднується навчальна та позанавчальна діяльність, створюються сприятливі умови для розвитку пізнавальних інтересів, учні включаються у науково-дослідницьку, пошукову діяльність, поширюються наукові знання та перетворюються в інструмент творчого освоєння світу

category: Методика та технологія


title: Проектна та кейс-технології як ефективний підхід у організації компетентнісно орієнтованого навчання

description:
У матеріалі з досвіду роботи на заявлену тему з мультимедійною презентацією авторка наголошує, що компетентнісно орієнтований підхід - один із нових концептуальних орієнтирів, напрямів розвитку змісту освіти в Україні - це відповідь на вимоги часу на динамічні зміни життя, постійне оновлення інформа

                  ції та колосальні темпи її накопичення

category: Методика та технологія


title: Національне виховання на уроках розвитку зв’язного мовлення. (Теми для написання творів на основі поезій Ліни Костенко.)

description: У роботі на заявлену тему авторка пише, що на жаль, нині ми маємо надзвичайно мало патріотів, котрі щиро вболівають за майбутнє та теперішнє держави. Чому це так? Тому, що відсутня відповідна політика держави, а як відомо, відсутність такої політики - також політика

category: Методика та технологія


title: Психолого-педагогічний семінар «Педагогічна система Я. А. Коменського»

description:
Подано медіапрезентацію на заявлену тему семінару для педагогічних працівників. Коменський першим у світі теоретично обґрунтував весь комплекс основних питань, які в сукупності визначають педагогіку як науку, зібравши та переробивши у своїх творах весь досвід попереднього розвитку теорії і практики

                  навчання та виховання підростаючого покоління

category: Методика та технологія


title: Методи групової роботи при вивченні математики

description: У статті (медіапрезентація додається) розглянуті декілька інноваційних методів групової роботи та надані методичні рекомендації щодо їх використання при вивченні математики. Для вчителів математики загальноосвітніх шкіл і викладачів вищих навчальних закладів I–ІІ рівнів акредитації

category: Методика та технологія