title: Стаття „Фізична культура та спорт в системі патріотичного виховання студентів”

description:
Патріотизм, як моральна та етична вища цінність не втратив своєї значущості і актуальності. Відчуття патріотизму так багатогранно за своїм змістом, що не може бути визначене декількома словами. Це і любов до рідних місць, і гордість за свій народ, і відчуття своєї нерозривності з тим, що навкруги

                   оточує, і бажання зберігати, примножувати багатства своєї країни. Патріотизм виявляється не лише в складних, важких життєвих ситуаціях, але і в щоденному трудовому і духовному житті народу. Патріотизм – поняття дуже широке. Це, перш за все, стан душі, який виражається в небайдужості до долі України, в здатності співпереживати, відчувати біль і радість від того, що відбувається в країні. Цим станом визначаються і думки, і слова, і вчинки людини-патріота. Запитайте у молоді, що таке патріотизм, або кого можна вважати патріотом. Більшість виявиться в скруті з відповіддю. Дослідження проведене соціологічнім центром ім. Разумкова в грудні 2013 року виявило такі показники: Молодь від 18- 29 років – так Скоріше так Скоріше ні ні Важко відповісти 49 35.5 6.5 3.9 5   Регіональний розподіл   захід центр південь схід так 70.9 54.2 30.8 39.4 Скоріше так 23.2 34.3 41 41.7 Скоріше ні 1.8 4.6 12.5 8.6 ні 1 3.1 5.2 6 Важко відповісти 3.1 3.9 10.5 4.4     Дослідження проведене соціологічною службою Центру   Разумкова з 21 по 25 грудня 2013 року. Було опитано 2010 респондентів віком   від 18 років у всіх областях України.   Крах ідеалів, криза моральності і духовних цінностей – серйозна проблема у вихованні молоді. Провідна роль у формуванні цивільного світогляду студентів медиків належить професійній освіті, а конкретно, педагогу, який зобов'язаний допомогти молодій людині обрати усвідомлену цивільну позицію. У сучасних, жорстких соціально економічних умовах підготовка студентів-медиків до професійної діяльності – це, перш за все, формування у неї компетентних професійних знань, цілеспрямованості, самостійності, упевненості у власних силах. Загальновідома формула: "Патріотами не народжуються – патріотами стають". Стають під впливом тих чинників, тих умов, в яких існують. Відродження патріотичних відчуттів можна добитися рішенням різних завдань, у тому числі і через фізичний розвиток молоді, формуванні потреби в здоровому способі життя. Всі знають латинський вислів "Mens sana in corpore sano" ("У здоровому тілі здоровий дух"). Ідеал гармонійного розвитку людини з'явився в глибокій старовині. Турбота про фізичне здоров'я вважалася в Древній Греції і Римі обов'язковою для кожного громадянина. У всі часи, у всі епохи хлопчиків спеціально навчали і готували до ролі захисника, борця, а дівчаток виховували як натхненників на подвиг своїх близьких. Філософи Древньої Греції вірили, що чоловіки і жінки повинні володіти не лише такими атрибутами, як фізична краса, сила і здоров'я; лише у з'єднанні з моральними і духовними якостями, розвиненими за допомогою вправ і змагань, вони можуть створити досконалу людину, гармонійно розвинену людину у всіх його елементах і діях На думку основоположника теорії фізичного виховання професора А. Д. Новікова, "будь-яка якість може бути вихована лише через діяльність і в процесі діяльності, що не можна зробити людину сміливою, мужньою, колективістом одними розмовами про це. Його треба ставити в умови, що вимагають прояву вказаних якостей". Саме на заняттях фізичною культурою і на тренуваннях людина багато разів ставиться в умови для прояву таких якостей, як рішучисть, наполегливість, самодисципліна. Постійне усвідомлене подолання фізичних труднощів, боротьба з наростаючим стомленням виховують волю, упевненість в собі. Багато спортивних і особливо ігрові моменти моделюють можливі життєві ситуації, ситуації в учбовому і виробничому колективі. Правила і норми поведінки в спортивній діяльності (колективізм, працьовитість, пошана до суперника і ін.) переносяться в повсякденне життя. Освітню і виховну діяльність цикл фізвиховання медичного коледжу здійснює по трьох напрямах: через навчальні заняття; через спортивні заходи та змагання з різних видів спорту; через спорт вищих досягнень. Систематичні заняття з фізичної культури проводяться із студентами з 1 по 4 курси з 7 видів спорту (баскетбол, гімнастика, легка атлетика, волейбол, плавання, настільній теніс, атлетична гімнастика). Організовані і успішно працюють спортивні секції з баскетболу, волейболу, атлетичної гімнастики, фітнес-аеробіки, настільного тенісу, гирьового спорту. Щороку в студентських змаганнях і спортивних святах приймають участь до 600 студентів. Окрім розвитку фізичних якостей, студенти отримують теоретичні знання з питань здорового способу життя і організації самостійних тренувальних занять, про методи самоконтролю і історії видів спорту, наданню першої допомоги при травмах спортсменів. Жодне змагання на стадіоні або в спортивному залі Криворізького медичного коледжу не обходиться без його традиційних ритуалів, спортивної символіки з метою патріотичного виховання. Такі моменти, як підйом прапора, виконання гімну, вітання спортсменів, барвисте оформлення місць проведення змагань, нагородження переможців, музичне супроводження, – все це, безумовно, робить виховний вплив на молодь, формує відчуття патріотизму, громадянськості, гордості, честі, відповідальності. У коледжі існують ефективні методи виховання студентів на спортивних традиціях. На стендах є літопис розвитку кафедри фізвиховання. В кабінеті фізвиховання – виставка спортивних "трофеїв" (почесні грамоти, пам'ятні дипломи, кубки), стенд з фотографіями, що відображають яскраві моменти спортивної боротьби. Спорт вищих досягнень – один з елементів патріотичного виховання суспільства. Він не лише забезпечує усесторонній фізичний розвиток людини, але й сприяє вихованню його морально-вольових якостей. Історія участі спортсменів нашого коледжу на Українських і міжнародних змаганнях (Р. Міхасив – вільна боротьба, В. Бойко - бокс, Семенишина С. – художня гімнастка, Семенець К. – легка атлетика і ін.) – це десятки прикладів прояву високих людських якостей: сміливості, мужності, невичерпної волі до перемоги, цілеспрямованості, працьовитості, патріотизму. Специфіка спорту – у видовищі, що залучає багатомільйонні маси людей, які переживають перипетії спортивних поєдинків, які активно виражають свої симпатії і антипатії спортсменам і командам. Ці видовища несуть в собі могутній емоційний заряд. У основі відчуття співпереживання і причетності в спорті лежить психологічне ототожнення глядача із спортсменом, навчальним закладом, країною. Заходи "День здоров'я", "Олімпійські ігри", "Ну-мо хлопці", "День туризму", змагання з гирьового спорту та інші – є най яскравішим прикладом в залученні студентів коледжу до єднання в коло вболівальників або учасників змагань. Студент як би ставить себе на місце спортсмена і співпереживає йому, він отримує задоволення і радість від виступів, які хвилюють, і майстерно виконаних дій. Це відчуття "співпереживання" здатне духовно підняти людину. За даними соціологічного опитування, лише 29,6% першокурсників не рахують себе уболівальниками. На думку молоді, з п'яти форм пропаганди фізичної культури найбільш ефективними були відмічені телепередачі і відвідини спортивних заходів. На питання "чому Ви відвідуєте спортивні змагання?" – 61,2% студентів 1 курсу відповіли: "Щоб отримати заряд позитивної енергії від видовища спортивної боротьби, і щоб підтримати оплесками спортсмена або команду". Ефект співучасті, співпереживання і співтворчості студента-уболівальника – це хіба не прояв громадянської позиції? Проте на питання проведеного соціологічного дослідження центром Разумкова в 2009 році, чи "вважаєте Ви себе громадянином України, і чи готові Ви захищати інтереси і кордони своєї батьківщини?" – 68% молоді відповіли "так", 15,7% – "ні" і 16,2% респондентів випробовували скруту при відповіді на дане питання. Як бачите, ще є над чим поміркувати… Впродовж декількох десятиліть в освіті з'являвся все новий вигляд фізичної культури, удосконалювалися методи тренувань і організація проведення спортивних змагань, але завжди зберігалося вихідне завдання – формування і виховання гармонійно розвиненої людини. У довершенні можна сказати, що організація патріотичного виховання в медичних вузах на сучасному етапі – складний управлінський і технологічний процес. Причому всі змістовні компоненти цього процесу взаємопереплетені, доповнюють один одного, що дозволяє цілеспрямовано, комплексно будувати його.


title: Стаття „Самостійна робота студентів - майбутніх фахівців із соціальної роботи як спосіб формування професійних компетентностей”

description:
Умови ринкової економіки висувають нові вимоги до підготовки фахівців, у зв’язку з цим випускник вищого навчального закладу повинен відрізнятися високим професіоналізмом, готовністю до безперервної самоосвіти, умінням самостійно ставити і вирішувати проблеми, критичністю й гнучкістю мислення.

Проблема підготовки конкурентоспроможного фахівця потребує перегляду цілей, завдань, змісту і методів роботи вищих навчальних закладів для формування професійних компетенцій у студентів. Аналіз попередніх досліджень свідчить про те, що проблемам формування професійних компетенцій значна увага приділялася різними науковцями. Вчені по-різному тлумачать терміни "компетентність", "компетенції". Найважливішою якістю кваліфікованого фахівця, є компетентність – якість особистості, яка проявляється сукупністю компетенцій. Компетенції можна визначити як здатність (і готовність) до певної діяльності із застосуванням знань, умінь, навичок. У поняття компетенції входять також соціальна адаптація та досвід професійної або навчальної діяльності. У сукупності ці компоненти формують здатність самостійно синтезувати і кваліфіковано вирішувати складні завдання. Таким чином, компетентність виражає значення традиційної тріади "знання-уміння-навички", інтегруючи їх у єдиний комплекс. Крім того, компетентність визначається як поглиблене знання предмета або засвоєне уміння. Радою Європи визначено п’ять основних ключових компетенцій: політичні та соціальні компетенції; компетенції, пов’язані з життям у багатокультурному суспільстві; компетенції, пов’язані з володінням усній та письмовій комунікацією; компетенції, пов’язані зі зростанням інформації суспільства; здатність вчитися протягом усього життя. Перераховані вище компетенції, а також наявність таких особистісних якостей як самопізнання, самоконтроль, здатність до самооцінки своєї діяльності, і становитимуть загальну характеристику компетентності майбутнього фахівця. Традиційне навчання у ВНЗ вже не справляється з нагальним завданням професійної освіти – підготовкою фахівця, здатного самостійно засвоїти нову інформацію, результативно використовувати інформаційно-комунікаційні технології в процесі пізнання і т. п. Сьогодні система освіти і підготовки спеціаліста із соціальної роботи має бути націлена на формування активного суб’єкта діяльності (навчальної, трудової, професійної), здатного до самоосвіти, до самостійного отримання знань (інформації), обізнаного у сферах використання та застосування отриманих даних з метою особистого розвитку та самовдосконалення. Таким чином засобом формування загальнокультурних та професійних компетенцій майбутнього фахівця із соціальної роботи може виступати самостійна робота. Будь-який вид занять, що створює умови для зародження самостійної думки, пізнавальної активності студента, пов’язаний з самостійною роботою. У широкому сенсі під самостійною роботою слід розуміти сукупність всієї самостійної діяльності студентів як в навчальній аудиторії, так і поза нею, у контакті з викладачем і в його відсутності. Самостійна робота – вид навчальної діяльності студентів відповідно до самостійно визначеної мети, внутрішньо мотивована, яка виконується студентами з використанням розумових і фізичних зусиль як під час аудиторних занять, так і в позааудиторних час, за завданням і під контролем викладача, але без його особистої участі і завершується досягненням певних результатів, які підлягають самоконтролю і контролю і які сприяють формуванню професійних компетенцій майбутніх фахівців. Існують такі види самостійної роботи студентів за цільовим призначенням: вивчення нового матеріалу: читання та конспектування літературних джерел інформації; перегляд відеозаписів; прослуховування лекцій магнітних записів; інші види занять; поглиблене вивчення матеріалу: підготовка до контрольних, практичних, лабораторних робіт, колоквіумів, семінарів; виконання типових задач; інші види занять; вивчення матеріалу з використанням елементів творчості: проведення практичних занять з елементами творчості; розв’язання нестандартних задач; виконання курсових робіт; участь у ділових іграх і в розборі проблемних ситуацій; складання рефератів, доповідей, інформацій з заданої теми; інші види занять; вдосконалення теоретичних знань і практичних навичок в умовах виробництва: навчальні практикуми, робота у соціальних службах; усі види практик; інші види занять. Організація самостійної роботи студентів з спеціальності "Соціальна робота" забезпечується системою навчально-методичних засобів, передбачених для вивчення конкретної навчальної дисципліни (підручник, навчальний посібник, конспект лекцій, методичні вказівки з самостійного вивчення дисциплін, з підготовки до семінарських занять, виконання практичних завдань тощо). Сьогодні самостійну роботу можна організувати на базі комп’ютерних та інформаційних технологій і здійснювати її реалізацію наступними шляхами: електронний посібник, комп’ютерні навчальні програми, контролюючі програми, демонстративні програми, комп’ютерне моделювання, що підвищує інтерес та якість самоосвіти студентів. Отже, самостійна робота, як складовий компонент процесу навчання, має розвивати у студента здатність використовувати знання, вміння та навички для пошуку, обробки й використання інформації в конкретній ситуації та для вирішення конкретних професійних проблем. Самостійна робота є певною реакцією сучасної системи освіти на інформаційний вибух, необхідність інтеграції декларативних ("знаю що") і процесуальних ("знаю як") знань і компетенцій. Тому самостійність та самостійна робота є невід’ємною складовою професійної компетентності фахівця із соціальної роботи, основи якої закладаються в процесі безпосереднього навчання у вищому навчальному закладі. Список використаних джерел 1. Закон України "Про вищу освіту" // Освіта. – 2014. 2. Державна національна програма "Освіта" (-Україна XXI ст>). - К., 1999. 4. Журавська Л. М. Концептуальні умови управління самостійною роботою студентів у ВНЗ / Журавська Л. М. // Освіта та управління. – Т. 3. – 1999. – №2. 5. Ландэ Д. В. Поиск знаний в интернет. Профессиональная работа / Ландэ Д. В. – М.: Издательский дом "Вильямс", 2005. – 72 с. 6. Бондар В. І. Дидактика: ефективні технології навчання студентів. – К.: Вересень, 1996. 129с. 7. Кудрянт З. Н. Система освіти в Україні // Педагогіка. Навч. Посібник. – Одеса: ПДПУ, 2001. – с. 55-56 8. Положення про організацію навчального процесу у вищих навчальних закладах України від 02.06. 93 №161//Збірник нормативних актів України щодо організації навчально-виховного процесу у вищому навчальному закладі

category: Вища освіта


title: Розробка заходу «Зі святом вітаємо вас!»


title: Розробка заходу «Гаджети змінюють світ»


title: Розробка бібліотечного уроку «Олександр Довженко й Херсонщина»


title: Стаття „Використання творчих завдань і гри при вивченні іноземної мови”


title: Розробка заняття „Education in Ukraine” з англійської мови


title: Розробка заняття «Безпечне водіння» з англійської мови


title: Розробка уроку «The Internet» з англійської мови


title: Стаття «Сучасні засоби формування мовної компетентності студентів вищих навчальних закладів І-ІІ рівнів акредитації»

description:
Головне завдання педагогічного колективу будь-якого навчального закладу – підготовка інтелектуально грамотної, високоморальної особистості, конкурентоспроможного фахівця, який швидко адаптується в нових економічних умовах, вільно орієнтується в інформаційному просторі, має знання та навички щодо

                  пошуку, обробки, передачі та зберігання інформації тощо. У сучасному вимогливому та швидкозмінному соціально-економічному середовищі рівень освіти значною мірою залежить від результативності запровадження технологій навчання, що ґрунтуються на нових методологічних засадах, сучасних дидактичних принципах та психолого-педагогічних теоріях, які розвивають якісний підхід до навчання молоді у ВНЗ. Для освіти ХХІ століття характерне застосування технологій, які сприяють індивідуалізації навчання, діяльнісній активізації студентів, діалоговій взаємодії між викладачем і студентом. Одним із шляхів підвищення якості навчання, зазначеним у Концепції Державної програми розвитку освіти, є впровадження новітніх педагогічних та інформаційних технологій [2], зокрема під час вивчення мови. Динамічний розвиток науки і техніки диктує нові вимоги до формування мовної особистості фахівця. Основною метою мовно-комунікативної підготовки є оволодіння студентами мовою фахової галузі у діловому, науковому та розмовному вимірах. Тому на сьогодні актуальним є питання підбору таких методів і засобів навчання українській мові, що могли б реалізувати поставлену мету. Науковці-лінгводидакти та викладачі-практики особливу увагу звертають на інтерактивні та ігрові методи як на інструмент формування мовної особистості студентів (О. Газманова, Н. Клюєва, Ю. Касаткіна, О. Запорожець, Г. Репринцева), важливе місце серед яких посідає комунікативна гра. На сьогодні небагато праць [3], [4], які б розкривали сутність, значення комунікативної гри під час формування мовної особистості студентів, що й зумовило вибір об’єкта дослідження. Мета статті - довести ефективність використання комунікативних ігор у процесі формування комунікативної компетенції студента вищого навчального закладу. Комунікативна гра – це вид навчальних завдань, головна мета якого полягає в організації іншомовного спілкування в процесі вирішення поставленого комунікативного завдання або проблеми, яка передбачає обмін інформацією у процесі спільної мовленнєвої діяльності [1, с. 102]. Зі схожим значенням побутують терміни – рольова гра, ділова гра, ситуативні завдання, симуляція, імітація, які також мають на меті розвиток умінь мовленнєвої діяльності. Якщо традиційним є використання комунікативної гри під час вивчення іноземної мови, то як інструмент підвищення рівня компетентності щодо рідної мови має спорадичний вияв. Ми ж пропонуємо проаналізувати особливості цього виду роботи під час вивчення рідної мови у вищому навчальному закладі. Науковці мають різні підходи до класифікації комунікативних ігор. За метою розглядають навчальні, констатувальні та контрольні комунікативні ігри. За кількістю учасників виокремлюють індивідуальні, парні, групові та командні. Залежно від способу передачі інформації комунікативні ігри поділяються на графічні, слухові, сюжетно-малюнкові та кодові [6, с. 91]. За рівнем самостійності розглядають повністю підготовлені, частково підготовлені та непідготовлені комунікативні ігри. На сьогодні у структурі комунікативної компетентності науковці виокремили такі складові: мовну (орфоепічну, акцентуаційну, лексичну, фразеологічну, орфографічну, морфологічну, синтаксичну), мовленнєву (текстотворчу, жанрову, аудіювання, читання), соціокультурну, діяльнісну (тактичну, стратегічну) [3, с. 63]. Вибір відповідних мовних засобів та ситуацій спілкування дозволяє сформувати достатній рівень мовної компетенції на усіх рівнях. Як і будь-яка інша гра, комунікативна гра має певні етапи. Рольова гра містить підготовчий, власне ігровий та постігровий етапи. Підготовчий етап має на меті повідомлення теми і мети гри, створення мовленнєвої ситуації, настанову на певний вид мовленнєвої діяльності, проектування процесу гри, підбір та аналіз мовних засобів, характерних для тієї чи іншої моделі спілкування. Власне ігровий етап дає можливість продемонструвати свої мовленнєві навички в запропонованих умовою гри ситуаціях. Постігровий етап передбачає колективне обговорення результатів, їх оцінку, детальний аналіз усіх складових комунікативної компетентності. Розроблені робочі програми навчальної дисципліни дають широкі можливості до використання комунікативних ігор на заняттях з української мови та української мови за професійним спрямуванням, з поступовим переходом від елементарних змодельованих побутових ситуацій до комунікативних ситуацій професійного спрямування. Це дає можливість зацікавити, підсилити мотивацію студента до вивчення рідної мови. Комунікативна ситуація може бути структурним елементом заняття або ж використовуватись як основний вид діяльності на занятті з розвитку зв’язного мовлення. Наведемо кілька тем комунікативних ігор професійного спрямування, що апробовані у Вінницькому транспортному коледжі: "Постраждалий і технік з аварійно-рятувальних робіт на пожежі"; "Діалог майстра лісу з озеленювачем"; "Бригадир і оператор дефектоскопного візка визначають пошкодження рейки"; "Водій дрезини та технік-механік на заміні рейко-шпальної решітки"; "Виконроб приймає у маляра якість виконання робіт на об’єкті"; "Начальник залізничної станції і черговий по вокзалу у багажному відділенні"; "Інструктивна нарада начальника дільниці з майстрами колії"; "Надзвичайний стан в локомотивному депо"; "Інструктаж начальника варти зі стрілком воєнізованої охорони в караульному приміщенні". Більшість запропонованих комунікативних ігор та кількість осіб, що беруть участь у моделюванні ситуацій, є парними. Складний сюжет розвитку подій дозволяє мовцям формувати власну модель мовної поведінки. Комунікативні ігри такого типу повинні бути частково підготовленими, оскільки передбачають використання фахової лексики та термінології. Зазначені комунікативні ігри можуть бути використані як навчальні чи констатувальні засоби. На практиці доведено, що комунікативні ігри сприяють розвитку навичок говоріння, умінь вживати мовні засоби різних рівнів, пристосовуватись до різних мовних ситуацій, орієнтуватись у мовних ситуаціях спілкування, будувати власну стратегію мовної поведінки. Крім розвитку мовної компетентності комунікативні ігри формують уміння адаптуватися у суспільстві, розвивають здатність працювати у команді, формують почуття відповідальність не лише за власні дії, а й за колектив у цілому. Отже, комунікативні ігри якісно сприяють удосконаленню комунікативної компетентності студентів, успішному їх спілкуванню українською мовою, формуванню суспільно корисних якостей людини. Література 1. Азимов Э. Г. Новый словарь методических терминов и понятий (теория и практика обучения языкам) / Э. Азимов, А. Щукин. – М.: ИКАР, 2010. – 448 с. 2. Концепція Державної програми розвитку освіти на 2006-2010 роки // Вища школа. – 2006. – № 3. – С. 114–119. 3. Компетентнісний підхід до навчання українській мові в основній школі (матеріали круглого столу) // Українська мова і література в школі, 2012. -№ 4. – С. 51–64. 4. Лещенко Г. П. Комунікативна гра як засіб формування комунікативної україномовної компетентності школярів / Г. Лещенко // Наукові записки. Серія "Філологічна". – Острог, 2013 – Вип. 40. – С. 211–215. 5. Федосеева Т. А. Коммуникативная игра: Теория и практика обучения / Т. Федосеева. – Новокузнецк, 2002. – 94 с.


title: Розробка виховної години «У лабіринтах етикету»


title: Лекційне заняття «Економічні потреби та виробничі можливості суспільства»


title: Стаття «До заняття готуватися все життя»


title: Методичний посібник «Поэзия М. Цветаевой на занятиях современного русского языка с практикумом обучения»


title: Розробка заняття „Показникова функція” з математики


title: Навчально-пізнавальна, розважальна гра-заняття «Частування від інтелект-кафе «Економіст»


title: Розробка заходу «Україна - суверенна, незалежна, демократична держава»


title: Розробка заняття «Розробка заходів пожежної профілактики на підприємстві»


title: Розробка заходу «Барви осені чарівної…»


title: Розробка заходу „Тримайся, моя рідна Україно, тримайся, український солдате…”


title: Розробка години спілкування „Поговоримо про каву”


title: Виховна година „Скажемо „НІ” курінню й алкоголю!”


title: Виховна година «Бережи здоров’я змолоду»

description: Мета виховної години - звернути увагу студентів на те, що здоров’я - основна складова успішного майбутнього. Здоров’я закладається при народженні дитини й укріплюється протягом усього життя. Здоровий організм у тієї людини, яка веде здоровий спосіб життя


title: Розробка свята «St. Valentine’s Day»

description: Сценарій позааудиторного заходу на заявлену тему, мета якого - удосконалення навичок усного мовлення; розширення знань про культуру власної країни, культуру сусідніх держав, а також країни, мова якої вивчається; поглиблення інтересу та любові до вивчення англійської мови


title: Стаття «Урожай без нітратів»

description:
Що потрібно робити, щоб запобігти небажаному нагромадженню нітратів у рослинах? В останні роки йдеться багато років навколо так званої "нітратної проблеми" - про вміст нітратів в харчових продуктах і перш за все в овочах. Нітрати – один з елементів живлення рослин. Виростити навіть

                  на своєму городі абсолютно без нітратний урожай практично неможливо, але максимально знизити в ньому рівень нітратів можна і потрібно. Більшість вважають, що основна причина накопичення нітратів у продукції – застосування мінеральних добрив. Достатньо припинити їх внесення і продукти будуть абсолютно чистими. Всі добрива – і органічні, і мінеральні – джерело енергії для життєдіяльності рослин і без їх внесення не можна розраховувати на одержання високого врожаю, скажімо, якісних овочів. Існує думка, що застосування лише гною позбавляє овочеву продукцію нітратів. Але це не так, нітрати в рослини поступають не лише з мінеральними добривами, а в природних умовах під впливом різних факторів утворюються при мінералізації органічних матеріалів, що містять азот: гною, торфу, соломи тощо. Нітрати – обов’язків компонент кругообігу речовин в природі, і якби їх не було, не утворився б білок, без якого не обійтись жодному живому організму. В клітинах рослин нітрати, що поступили з ґрунту, перетворюються спочатку в амінокислоти і білки. Цей процес протікає в рослинах безперервно, деяка частина нітратів постійно перебуває в клітинному соку. За нормами Всесвітньої організації охорони здоров'я гранично допустима доза нітратів, не шкідлива для здоров’я людини, становить 3,5 міліграма на кілограм маси тіла, тобто в середньому 200-220 міліграмів нітратів на добу. При тривалому споживанні продукції з підвищеним вмістом нітратів в організмі людини може порушуватись обмін речовин, що викличе різні захворювання. Які ж заходи здійснювати, щоб зменшити вміст нітратів в овочевій продукції і виключити їх негативний вплив на організм людини? Кращими видами добрив для городників є сечовина, сульфат амонію та сечовино-формальдегідні добрива. Велика кількість нітратів накопичується в овочевій продукції при застосуванні салітр: аміачної, калійної, кальцієвої, натрієвої. Не рекомендується також вносити аміачну воду і безводний аміак. Органічні добрива повинні бути лише витримані і зрілі (перегній та гній, що напіврозклалися), тому що при внесенні свіжого гною в овочах може нагромаджуватись більш нітратів, ніж при застосуванні мінеральних добрив. Кращий строк підживлення азотними добривами – початок інтенсивного росту вегетативної маси рослин (кінець травня – середина липня), а для пізньої капусти та повторних посівів до середини серпня. Але припиняти їх необхідно за 15-30 днів до збирання продукції. Овочівники часто загущають посіви, розраховуючи в такий спосіб збільшити вихід продукції. Але від цього овочів зовсім не збільшиться, а вміст нітратів значно підвищиться. Тому слід витримувати оптимальну густину розміщення рослин. Але і зріджувати посіви також е слід – в великих коренеплодах моркви, буряків та інших, що виросли в таких умовах, теж підвищується вміст нітратів. У молодих рослинах вищий вміст нітратів, ніж в спілих. Велике значення має навіть строк збирання овочевої продукції. Щоб ваш організм потрапило на 30-40% менше нітратів, збирайте зелені культури у другій половині дня, які в цей час злегка прив’яли, а ще краще у вечірні години – в них значно менший вміст нітратів, адже за день їх основна маса перетворилась в білки та інші нешкідливі сполуки. Зменшити вміст нітратів в овочах можна також кулінарною обробкою (промиванням, кип’ятінням, квашенням). На 90% знизиться вміст нітратів у картоплі, якщо її на добу замочити в 1% розчині кухонної солі, а салати бажано годину-дві потримати в звичайній холодній воді; в столових буряках необхідно зрізати верхню і нижню частину коренеплодів; в капусті знімати верхні листки та видаляти качан; у огірків та патісонів зрізати верхню частину плода (біля хвостика); з кабачків знімати шкірку. При варінні буряків і моркви через 19-14 хвилин воду зливають і продовжують варити в іншій воді, яку заздалегідь закип’ятити і залити коренеплоди обов’язково гарячою водою. І остання порада – коли є підозра, що в овочах великий вміст нітратів, їх краще відварювати, а не тушкувати чи смажити, тому що в останньому випадку всі нітрати залишаються в овочевій продукції. Під час зберігання значно зменшується вміст нітратів в овочах. Галасу навколо нітратів ще багато. Овочівникам-любителям достатньо дотримуватись правил застосування добрив, вносити переважно перегній і куплені в державній торгівлі мінеральні добрива, витримувати їх дози співвідношення; посіви не загущати; збирати лише зрілу продукцію; дотримуватись правил кулінарної обробки – і проблем не буде. У фруктах та ягодах, що добре визріли, нітрати практично не накопичується.


title: Стаття «Природа абсурду за «Міфом про Сізіфа» А. Камю»

description:
Справжня німота не в мовчанні, а в розмові С. Кіркегор Перш ніж розпочати свої міркування над "Міфом про Сізіфа" А. Камю", мушу визнати, що до зустрічі з абсурдом звичайна людина живе прагненням досягти поставленої мети, турботою про майбутнє. Вона оцінює свої шанси, ро

                  зраховує подальші кроки. Вона ще вірить, що бодай ще чимось у її житті можна керувати. Після зіткнення з абсурдом все виявляється порушено. Все це спростовується в незбагненний спосіб через абсурдність можливої смерті. Думати про прийдешній день, ставити собі за мету мати переваги-все це передбачає віру в одвічне життя. Наведу приклад однієї легенди, яку мені довелось колись почути. Ще в часи, коли Бог ходив по землі, кожна людина знала, коли вона помре. Побачивши, що у одного чоловіка повалився тин, Бог запитав: - Чому ти не полагодив його? - Навіщо буду лагодити, адже завтра помру? Почувши це, Бог зробив так, що жодна людина не знає години своєї смерті. Саме цим вчинком Господь запровадив теорію абсурду життя. Усі великі діяння і всі великі думки випливають із мізерних джерел. Великі твори часто народжуються на закруті якоїсь вулиці або будинку. Ось так і абсурд. Світ абсурду, як ніякий інший, видобуває свої чесноти з цього жалюгідного народження. Констатувати абсурд-означає прийняти його, і все логічне зусилля його думки направлене на те, щоб витягнути цей абсурд на світ божий, змусити забити джерелом, відкривши шлях безмежній надії, породженій саме цим абсурдом. Якщо абсурд і може існувати, то лише в людському всесвіті. З тієї миті, як поняття абсурду обернулося на трамплін у вічність, воно втрачає зв’язок з людським здоровим глуздом. Абсурд більше не є тою очевидністю, яку людина констатує, хоча й не погоджується з нею. Боротьба вщухає. Людина проймається абсурдом, і в цьому злитті знищує його основну властивість: протидію, розрив і розлад. Прикладом цього слугує герой міфу А. Камю –Сізіф. Вся мовчазна втіха цього персонажа зосереджена в ньому. Його доля належить йому. Кам’яна глиба-його клопіт. Так само людина абсурду, коли вона споглядає свої муки, примушує замовкнути всіх ідолів. Якщо існує особиста доля, тоді не існує вищої долі, або, принаймні, існує лише та доля, яку вона вважає фатальною і вартою зневаги. Сізіф повертаючись до свого каменю, споглядає цю безладну послідовність вчинків, які стали його долею, створеною ним самим, з’єднану в одне ціле поглядом його пам’яті й завчасно скріпленою печаттю його смерті. Боги засудили Сізіфа на довічну кару-викочувати велетенський камінь на вершину гори, звідки він під власною вагою щоразу котився донизу. Вони мали певні підстави вважати, що не існує жахливішої кари, ніж марна й безплідна праця. Стає очевидним, що Сізіф є героєм абсурду. Таким він є як у своїх пристрастях, так і в своїх муках. Зневага до богів, ненависть до смерті і жага до життя далися йому коштом невимовних страждань, коли людина змушена робити діло, якому немає кінця. Таку ціну треба сплачувати за земні пристрасті. Нам нічого не відомо про перебування Сізіфа в пеклі. Стосовно цього міфу, то можна лише уявити напружене тіло, яке надзвичайним зусиллям зрушує велетенський камінь, котить його, видирається разом з ним по схилу знову й знову-усоте:можна уявити зведене в судомі обличчя, щоку, притиснуту до каменя, плече, яке стримує валун, вкритий глиною, підставлену ногу, руки, що котять його без упину, особливу людську впевненість двох долонь, вимащених землею. Тоді Сізіф бачить, як валун у змиг ока котиться до підніжжя гори, звідки знову його треба підіймати на вершину. Сучасний робітник так само працює упродовж цілого свого життя, задля тієї ж мети, і його доля не менш абсурдна! Уся внутрішня краса Сізіфа проступає у його мовчазному двобої з каменем. Досить доречними, у цьому випадку, є слова Ліни Костенко: "Страшні слова - коли вони мовчать..." Цей вираз може бути своєрідним приписом до уявленої картини про вічну працю Сізіфа. На противагу українській поетесі ХХ століття, відомий філософ С. Кіркегор вважає, що справжня німота не в мовчанні, а в розмові. Не можу з цим не погодитись, адже, як відомо, взаємини між людьми можуть обмежуватися посмішкою, кивком голови та іншим жестом, але найчастіше-це привітання, а далі-жвава розмова або поважна бесіда. Якщо художники мислять образами, музиканти - звуками, учені-поняттями, то всі разом, а з ними і решта людства, послуговуються мовою, словом як основним засобом вияву наших думок. Зрозуміло, не можна навчитися думати, не вміючи говорити, і навпаки. Що ж потрібно, аби оволодіти вмінням говорити? Певно, знати мову-цього замало, треба ще усвідомлювати, як і про що розмовляти. Опанувати мистецтво ведення бесіди людство намагається здавна. На основі багатовікового досвіду воно виробило основні правила бесіди. Ще стародавній філософ Епіктет пояснював, що людина має слухати вдвічі більше, ніж говорити. Мудрець наполягав: - Краще слухати, ніж говорити. - Чому? Мудрець відповідав: - Недарма нам Бог дав один язик і пару вух. На початку ХII століття на Русі широко відоме "Повчання до дітей князя Володимира Мономаха", де дітям князів та дружинників рекомендувалося вести бесіду таким чином: "У присутності старших мовчати, мудрих слухати, старшим підкорятися, з рівними собі й молодшими в любові перебувати, без лукавого наміру розмовляючи, якомога більше вдумуватися, не шаленіти словом, не осуджувати мовою, не багато сміятися...". Дейл Карнегі пропонує простий спосіб стати найцікавішим співрозмовником: для цього, по-перше, слід бути уважним слухачем з початку і до кінця розмови, заохочуючи інших розповідати про себе, бо їх набагато більше цікавлять свої проблеми, ніж ваші; по-друге, треба приєднатися до погляду співрозмовника. Кажуть, що розумних і приємних співрозмовників так мало передусім тому, що більшість людей думає над тим, що вони хочуть висловити, а не як слід відповідати. Найкмітливіші та найввічливіші лише набирають уважного вигляду. Мало хто розуміє, що таке намагання подобатися самому собі-кепський спосіб сподобатися іншим чи їх переконати, і що вміння слухати та доречно відповідати-це одна з неодмінних якостей, притаманних гарному співрозмовнику. Список використаної літератури Гінзбург Ю. Бунт і рабство. - Питання літератури, 1992, № 1Камю А. Творчість і свобода. Статті, есе, записні книжки - М.: Наука, 1990Руткевич А. М. Філософія А. Камю. - М.: Просвещение, 1990


title: Розробка заняття «Подвоєння та подовження приголосних (на матеріалі поеми Івана Франка «Мойсей»)» з української мови

description: План-конспект заняття на заявлену тему з мультимедійною підтримкою (медіапрезентація додається), мета якого - узагальнити та систематизувати знання з даної теми; уміти розрізняти й обґрунтовувати подвоєння та подовження приголосних, практично застосовувати набуті знання


title: Конференція за результатами проходження літньої педагогічної практики

description:
Сценарій проведення конференції, мета якої - узагальнення та підбиття підсумків педагогічної практики, оцінка досвіду, набутого студентами, аналіз практичних компетентностей; виявлення чинників, що перешкоджали ефективності практичної підготовки студентів; розвиток пізнавальних інтересів, зв’язного

                  мовлення; удосконалення вмінь працювати


title: Розробка заняття «Найбільше й найменше значення функції на проміжку» з математики

description: План-конспект практичного заняття на заявлену тему, мета якого - закріплення вмінь і навиків розв’язування задач на найбільше й найменше значення функції на проміжку та використання похідної в задачах економічного змісту


title: Розробка заняття «Математичні функції у фізиці» з математики та фізики

description: План-конспект заняття на заявлену тему, мета якого - узагальнення та систематизація навчальних досягнень студентів, основних ідей і наукових теорій з математики та фізики: формування цілісної системи знань і наукового світогляду


title: Розробка заняття «Система освіти в Україні»

description: План-конспект заняття на заявлену тему з мультимедійною підтримкою (медіапрезентація додається), мета якого - навчити логічно мислити, висловлювати свої думки англійською мовою; удосконалювати комунікативні навички студентів


title: Розробка заняття з фізичної культури з теми «Баскетбол»

description: План-конспект заняття на заявлену тему, мета якого - удосконалення техніки ведення м’яча та передач у русі; закріплення техніки штрафного кидка; сприяти розвитку координації рухів, спритності, сили, стрибучості; виховання самостійності, взаєморозуміння, наполегливості


title: Майстер-клас „Формування творчих здібностей студентів у процесі пошуково-дослідницької діяльності на заняттях з української літератури”

description: У матеріалі з досвіду роботи на заявлену тему авторка пише, що активність студента як співтворця навчально-виховного процесу забезпечується на всіх його етапах. Інтерактивна діяльність ґрунтується на діалогічному спілкуванні, яке сприяє взаєморозумінню, взаємодії


title: Сценарій свята „Перед тобою голову схиляю...”

description: Сценарій святкового дійства на заявлену тему до Міжнародного жіночого дня, мету якого можна визначити в такий спосіб: Міняється все, не міняється - жінка, \ Красива і добра, сувора й сумна. \ Вона - особистість, вона, наче зірка, \ Що поглядом впевненим всіх спопеля


title: Стаття „Індивідуалізація й диференціація навчання та їхня роль у підвищенні якості навчально-виховного процесу”

description: У роботі розкривається сутнісний зміст поняття „індивідуалізація й диференціація навчання”, подається класифікація сучасних технологій індивідуалізації та диференціації навчання. Розглядаються основні підходи до побудови занять


title: Стаття „Художня деталь у повісті О. Кобилянської „Земля”

description:
У філологічній науці не багато явищ, які настільки часто й настільки неоднозначно згадуються, як деталь. Ми інтуїтивно приймаємо деталь як щось маленьке, незначне, але те, що означає щось велике, значне. У літературознавстві та стилістиці давно і справедливо утвердилася думка про те, що широке ви

                  користання художньої деталі може служити важливим показником індивідуального стилю. Популярність художньої деталі у авторів виникає з її потенційної сили, здатної активізувати сприйняття читача, спонукати його до співтворчості, дати простір його асоціативній уяві. Іншими словами, вона актуалізує перш за все прагматичну спрямованість тексту і його модальність. Деталь, як правило, виражає незначну, суто зовнішню ознаку багатостороннього і складного явища, яке в більшості своїй виступає матеріальним репрезентантом фактів і процесів, що не обмежуються згаданою поверхневою ознакою. Саме існування феномену художньої деталі пов'язано з неможливістю охопити явище у всій його повноті і з цього необхідністю передати сприйняту частину адресату так, щоб останній отримав інформацію про явище в цілому. Аналіз художніх деталей покликаний розширити можливості інтерпретації літературного твору, що є одним із важливих і поширених видів літературознавчих досліджень. Висновки інтерпретації відбивають моральний, психологічний і культурний аспекти розуміння тексту, що являє собою вираз думки того або іншого письменника, який, перетворюючи реальність шляхом своєї творчої фантазії, створює модель − свою концепцію, точку зору буття людини. Художня деталь – як одна із форм зображення світу − є невід'ємною частиною словесно-художнього образу. Оскільки словесно-художній образ і твір у цілому потенційно багатозначні, то їх порівняльна цінність, міра адекватності або полемічності стосовно авторської концепції також сполучена з виявленням особливостей деталізації зображеного світу автора [3; с. 719]. Функціонування художньої деталі в літературному творі варто сприймати як прояв діалектики частини й цілого, вивчення якої, на наш погляд, – одне з найважливіших завдань сучасного літературознавства. Тим більше, що різні типи деталей виконують у художньому творі різні функції. Визначити їх художню природу функціонування й структурного утворення в національній прозі − завдання складне, але необхідне. Слід зазначити, що єдиного принципу класифікації художніх деталей досі не існує. Свого часу Г. Поспєлов поділяв деталі на тематичні, композиційні, стилістичні [7; с. 245]. Проте такий поділ не враховує діалектичну природу цього художнього засобу. Адже деталь – явище не площинне, а скоріше стереоскопічне, багатомірне. Одна і та ж деталь залежно від методу зображення може бути реалістичною і натуралістичною, романтичною і сатиричною, гротескною або фантастичною чи ліричною. Якщо в основу класифікації взяти об’єкт зображення, то деталь можна назвати побутовою, речовою, пейзажною, портретною. Можна систематизувати деталі за способом сприймання світу – слухові (музичні), зорові (кольорові, однотонні чи багатобарвні, графічні або рельєфні, динамічні або пластичні, статичні). Відома класифікація Ю. Кузнецова, який пропонує розрізняти два головні типи деталей: одиничні (одномоментні) – пейзажні, портретні, інтер’єрні тощо, – які вживаються у вузькому контексті, і наскрізні, які носять характер художньо спрямованого повтору через увесь твір, цілу збірку і навіть творчість окремого письменника [2; с. 24]. Цілком свідомо зверталася до художньої деталі й Ольга Кобилянська. Про це свідчить її маніфест – лірична фантазія "Поети" (1897), де письменниця відтворює своєрідність художнього світосприймання, особливість душі поета: "Вечором, у радіснім або сумнім настрої, вона (душа) оповідала все, що підхопили її довгі погляди. Вона малювала так, як артисти її навчили малювати. Кількома рисами, але зовсім різко і вірно, так, що постать ясно ставала переді мною" [63; с. 562]. Характеризуючи своїх персонажів, О. Кобилянська важливу роль відводить деталям портрета. Письменниця вірна традиційному докладному портретному описові персонажа. Як і в попередників (наприклад, у І. Франка), портретна деталь у її творах є елементом соціальної та психологічної характеристики героїв. Про нереалізовані можливості сатиричного портрета свідчить начерк сліпої гадалки ("Земля"): "Що ж хочеш знати сьогодні? – спитала гостро ворожка, звертаючи до неї свій чисто наполеонівський профіль". Тут маємо і явно іронічну деталь – "наполеонівський профіль" розумної ошуканки, і деталь реалістичну – сліпа на одне око гадалка природно поверталася до співрозмовника своєю "зрячою" половиною обличчя [1; с. 4]. До вершинних творів О. Кобилянської належить саме повість "Земля", написана на основі реальної трагедії братовбивства, що сталася восени 1894 року в селі Димці неподалік від Чернівців, куди письменниця часто виїжджала на відпочинок. Повістю "Земля" О. Кобилянська започаткувала символізм як модерністську течію в українській літературі. Проте найпоказовіша прикмета, що засвідчує належність "Землі" саме до символізму, – наскрізна знаковість, закодованість смислу. Повість дослівно оповита, мов разком намиста, низкою деталей, які мало назвати просто символічними – вони містичні, через них у нашому світі виявляється світ потойбічний. Провідна проблема досліджена в повісті, – фатум, влада долі над людиною. Авторка наголошує, що кожна людина проходить по життю лише тим шляхом, який їй накреслено згори, і як би не старалася, що б не робила, не зможе звернути з цього шляху. Мріючи про своє щастя, Михайло якось згадує народну мудрість: "Що має бути, те не мине його!" [9; с. 23]. Усім наступним ходом подій ця мудрість підтверджується. І то доля часто засвідчує свою волю певними символами, треба лишень уміти їх розгадувати. Так, саме в ту мить, як Михайло вперше наважився запросити Анну на танець, стихла музика — обірвалася струна. А коли того ж вечора Петро повів Анну до танцю, "голос скрипки неначе навіки злучив їх з собою" [8; с. 8]. Так доля показала, з ким судилося бути Анні в парі. Передовсім деталі-символи виступають знаками долі-фатуму, насування біди (заблукані Савині очі та його пристрасть до вбивств; злощасні граблі, якими Марія прохромила ногу, через що не змогла піти на прощу; музики, які, ідучи в бік сусіднього лісу, роздражнили собаку Сойку) [8; с. 9]. У кульмінаційних сценах символічні деталі частішають, переплітаються, вливаються одна в одну, стають промовлянням Бога до людини, сповіщають містичний, вищий сенс того, що діється. І чутливіші, одухотвореніші герої сприймають їх. Кілька разів у мертвого Михайла починає іти кров: зразу — коли вперше до нього підходить Сава, потім — коли Марія накинулася з прокльонами й бійкою на Анну. Вочевидь, це крик його душі, докір братові й печаль за тим, що Сава занапастив себе смертним гріхом; у другому ж випадку — плач за коханою, жалість до неї, намагання подати знак матері, аби одумалася. Це розуміє Анна, прошепотівши мертвому коханому, перш аніж знепритомніти: "Капає… капає кров… віджила, коли мене твоя мати сукою прозвала". Це розуміє білоголова бабуся: "Його кров ще жива, і його душа ще тут блудить". Душа Анни опредмечується в хустці, коли дівчину виводили з хати, її хустка зачепилася за клямку й затримала її, а далі поволоклася за нею, мов похоронна хоругва. Тобто душа Анни не хоче відступати від душі милого, умирає, покидає цей світ разом з його душею. Найбільше ідейне навантаження мають три ключові символи повісті — сусідній ліс, теля, місяць і зорі [4; с. 19]. Неподалік від сусіднього лісу мешкає Рахіра, а якраз у її домі заражається гріхом Сава. Сава дуже любить цей ліс, адже все, що в лісі зроблено, не було гріхом. Отже, сусідній ліс — символічне втілення его, сліпого інстинкту, а саме це визначало натуру Сави, власне, сусідній ліс — його стихія. О. Кобилянська натякає, що саме втрата здатності відчувати, розпізнавати гріх і є першозерниною зла, сатанинством. Тому Анна так жахається сусіднього лісу, інтуїтивно відчуває небезпеку, що з нього чигає. Аж тепер стає зрозуміло, що то під час першого побачення з коханим дівчині привиділася подоба самого князя тьми: "Тут щось нечисте… на тебе й на мене, Михайле… Я се виділа тепер! Щось престрашного… закривавлені, вогняні шмати… з двома розжареними, несамовитими очима, що зближалися до нас у шаленій скорості" [4; с. 20]. Висвітлюється в такий спосіб і рушій Рахіриної й Савиної поведінки. Умирає в муках мале теля, що, граючись, випадково поранилося. Це було Савине звіря, він любив його, доглядав. Так виявляється смерть чистої, світлої душі Сави, котрий уже твердо вирішив убити брата. Тому й відсахнулося від хлопця в передсмертну хвилину теля "з виразом дикого, відражаючого перестраху" в очах, — душа, згасаючи, помітила наближення Каїна, першогрішника. На смерть душі братовбивці натякає ще одна деталь, уже на похороні: "Одна свічка, що горіла в головах умерлого, впала, покотилася саме до ніг Сави і тут згасла" [4; с. 21]. У кульмінаційних сценах зумисне підкреслюються астральні символи. В ніч оплакування й похорону Михайла надзвичайно ясно сяє місяць. Символіка цього образу багатогранна. Опинившись у місячному світлі, Івоніка відчуває, що "великий гріх впав уже на його дім". Тут сяйво місяця натякає на позасвідому, містичну царину, де й кореняться причини, заховані пояснення трагедії. Не випадково Івоніка в цей момент "кинувся до землі, знявши руки вгору, і почав молитися, і бити поклони". А ось небеса під час похорону: "Місяць заллявся світлом, аж жевріючи, виринув перший на глибину, а за ним вирушили всі до одної зорі. Прибравшися у весь блиск срібла, здавалося, дрижали ненастанно з якогось зворушення і, дрижачи, мерехтіли всім багатством своєї пишноти до тихої землі" [4; с. 22]. Астральні деталі тут свідчать про присутність Всевишнього при похованні праведника. Адже зорі — світло серед темені — символізують Дух. Місяць — це місце, де очищаються душі праведників, перш аніж полинути до Сонця (Бога). Сяєво, краса й спокій небес засвідчують, що Михайлова душа вливається у Вічну Гармонію. О. Кобилянська, висвітлюючи внутрішній світ своїх героїв, зупиняється на окремих деталях, що врешті також стають символічними: Сава "любив стріляти птахів", горобця "розстрілив цілком", та й взагалі — "добре стріляв". Так охарактеризовано Саву на початку повісті. У XI розділі сказано, що він навіть грудки "тримав… у руках, мов автомат". Та й використати міг будь-що як знаряддя вбивства, коли здобич була поруч, а рушниці в руках не було[7; с. 9]. Не бажаючи ділити з братом батьківську землю, підбурюваний Рахірою, поступово втративши людські почуття, Сава реалізує оте своє "щось", по-звірячому, в спину вистреливши в Михайла і полишивши його пораненим помирати: "Він, певно, пішов у ліс, щоб там вирубати дров... І там напав його хтось нечайно ззаду. Він мусив ще довго жити, — міркували люди, — мусив ще раз піднестися з землі, волочитися кусень дальше, а може і кликати помочі. Був такий страшно сильний і здоровий, що було немислимо, аби він зараз на місці помер. Він мусив ще якийсь час жити…" [7; с. 9]. Отже, як бачимо, О. Кобилянська сміливо, по-новому підходила до художніх деталей, що мають у її творах оригінальну розробку, особливо у повісті "Земля". Її індивідуальне новаторство зливалося з пошуками письменників різних течій початку ХХ століття. Список використаних джерел Голобородько, Я. Психологічні зрізи Ольги Кобилянської [Текст] // Українська література в загальноосвітній школі. – 2012. – № 12. – С. 2-5. Кузнєцов, Ю. Б. Художня деталь у прозовому творі / Ю. Б. Кузнєцов // Радянське літературознавство. – 1980. – № 9. – С. 24-27. Літературознавчий словник-довідник / за редакцією Р.  Т.  Гром'яка, Ю. І. Коваліва, В. І. Теремка. — К.: ВЦ "Академія" , 2007. – С. 718-719. Могильницька, Г. Символіка лісу та її роль в розкритті проблеми влади землі над людиною (за повістю О. Кобилянської "Земля") [Текст] // Українська мова і література в школі. – 2004. – №2. – С. 19-22. Ольга Кобилянська. Твори в 3-х т. – К., 1930. – Т. 3. – С. 562. Поспелов, Г. Н. Теория литературы: Учебник для ун-тов / Г. Н. Поспелов. – М.: Высш. школа, 1978. – С. 242-248. Шапочка, М. В. Повість О. Кобилянської "Земля". Проблематика, психологізм і символізм твору [Текст] // Вивчаємо українську мову та літературу. – 2013. – № 13. – С. 6-10. Шевченко, Г. Біблійно-психологічні мотиви повісті Ольги Кобилянської "Земля". Урок-прес-конференція в 10 класі [Текст] // Дивослово. – 2009. – №2. – С. 22-27.


title: Стаття «Технології компетентнісно зорієнтованого навчання на заняттях іноземної мови»

description:
У матеріалі на заявлену тему з досвіду роботи авторка пише, що застосування технологій компетентнісно зорієнтованого навчання на заняттях з іноземної мови сприяє формуванню у студентів вміння спілкуватися, розвиває звичку самоконтролю, сприяє реальній підготовці до майбутньої діяльності, розвитку тв

                  орчих здібностей


title: Розробка заняття «Україна - суверенна демократична держава» з історії України та правознавства

description: У сценарії першого інтегрованого заняття розкривається методика проведення лекції з дисципліни «Історія України та Правознавство». Цікава форма проведення лекційного заняття вносить різноманітність в навчальний процес у коледжі. Додається тематична медіапрезентація


title: Стаття «Інтерактивні технології в навчанні та викладанні світової літератури на прикладі життєвого та творчого шляху А. Ахматової та її поеми «Реквієм» як пам’ятки доби тоталітаризму»

description: План-конспект заняття на заявлену тему з мультимедійною підтримкою (медіапрезентація додається), мета якого - ознайомити з життям і творчістю А. Ахматової, із напрямом у літературі поч. ХХ ст. - акмеїзмом, через аналіз ліро-епічного тексту розкрити ідейно-художній зміст поеми „Реквієм”


title: Посібник «Англійська мова за профільним спрямуванням»

description: Робочий зошит із дисципліни «English for professional purposes» розроблений на основі робочої програми й у відповідності до організації навчального процесу. Тестові завдання, які подаються в кожній темі, творчі завдання виконуються в даному робочому зошиті


title: Сценарій тематичної програми «Я стану на небі зіркою»

description: Сценарій проведення тематичного заходу на заявлену тему, приурочений пам’яті Небесної Сотні


title: Стаття «Неопрямі методи на заняттях іноземної мови як засіб інтенсифікації навчання»

description:
Універсалізація Європейської освітньої системи створює сильну мотивацію для студентів вузів, оскільки вони можуть бачити реальну можливість використати знання з іноземної мови в конкретній життєвій ситуації. Безперечно, зростає і попит на ринку праці на спеціалістів, здатних не лише читати спеціа

                  льну літературу, але й спілкуватися іноземною мовою. Таким чином, для підвищення пізнавального інтересу студентів, формування всебічно розвинутої особистості, його теоретичного мислення, мовної інтуїції та здібностей, оволодіння культурою мовленнєвого спілкування та поведінки є використання неопрямих методів. Результати такого навчання дозволяють йому бути рівним партнером міжкультурного спілкування іноземною мовою у побуті, в культурній та навчально-професійній сферах. В статті представлені сучасні неопрямі методи навчання іноземної мови, а саме аудіолінгвальний та аудіовізуальний методи. Дана робота розкриває ефективні форми роботи зі студентами при використанні зазначених методів, формуванні професійної, комунікативної та навчально-пізнавальної компетенції. Суть обох методів полягає в пред’явленні мови через готові формули (структури) та їх заучуванні за допомогою технічних засобів навчання. Для аудіовізуального методу характерне максимальне завантаження зорового каналу прийому інформації одночасно зі слуховим, що досягається показом "картинки" під час звучного звукового стимулу. Завдяки цьому очікується утворення стійких асоціацій, а отже, і автоматизму в оволодінні структурами мови, відтворюваними навіть тоді, коли один із стимулів знімається. Обидва методи дуже цікаві своєю науковою платформою. Кожен крок пояснюється з лінгвістичної та психологічної точок зору. Як аудіо-лінгвальний, так і аудіовізуальний методи дуже інтенсивні – вони вимагають багатогодинних тренувань. Домінуючим умінням, на розвиток якого спрямовані зусилля стає говоріння. Інтенсивність за часом, використання технічних засобів навчання, багаторазовість повторення матеріалу дозволяють досить швидко досягти певного рівня розвитку умінь, особливо умінь говоріння. Аудіолінгвальний метод, створений Чарльзом Фрізом (1887-1967) та Робертом Ладо (1915) в США в 40-50-і роки XX ст. Трактуючи мову з позицій дескриптивної лінгвістики, представленої у працях американського лінгвіста Леонарда Блумфільда, Фріз розглядає її як систему знаків, що використовуються у процесі усного спілкування, вважаючи письмо штучним і не дуже точним способом фіксації звукової мови. Звідси робиться висновок про значення звукової системи мови та про систему моделей побудови речень. Відповідно робиться висновок про те, що одиницею усного спілкування (а значить, і навчання) є речення. Саме звукова система та система моделей речень відрізняє одну мову від іншої і тому складає її основу. Аудіолінгвальний метод викладання іноземної мови засновано на біхевіоризькому підході до навчання і структурному напрямку в лінгвістиці. Суть методу полягає в тому, що мова трактується як поведінка, якій необхідно навчитися. Відповідно до цього методу мова повинна бути представлена у вигляді невеликих за обсягом та градуйованих за рівнем складності одиниць, структур, якими студенти оволодівають шляхом повторення, підстановки, трансформації і т. д. Позитивними характеристиками аудіолінгвального методу є наявність строгого відбору і чіткої організації матеріалу в залежності від труднощів оволодіння ним, використання різноманітних видів вправ і великої кількості наочного матеріалу. Найбільш раціональними в аудіовізуальному методі є прийоми розвитку слухового сприйняття та слухової пам’яті, активне відпрацювання строго опрацьованих моделей, тренування інтонаційних мовленнєвих моделей. Аудіовізуальний, або, як його інакше називають, швидкісний чи структурно-глобальний метод виник у Франції у 50-і роки XX ст. Його створення пов'язане з іменами таких видатних лінгвістів і психологів як П. Губерина (Югославія), П. Риван, Р. Мишеа, Ж. Гугенейм, А. Соважо (Франція). Він набув поширення як у самій Франції, так і в Югославії, Англії, Канаді, Туреччині, Польщі та деяких інших країнах. У чистому вигляді він застосовується переважно для навчання іноземних мов дорослих у країні, мова якої вивчається. Незалежно від кінцевої мети початковий ступінь, на думку прихильників цього методу, повинен бути присвячений розвитку усного мовлення. Навчання спочатку письма, а потім і читання проводиться в кінці початкового ступеня і спрямоване на розвиток уміння написати і прочитати те, що вже добре засвоєне усно. Завдання в галузі усного мовлення полягає в тому, щоб забезпечити студентам можливість користуватись іноземною мовою у повсякденному спілкуванні у країні, мова якої вивчається. Сама назва методу відбиває покладені в його основу принципи. Він зветься аудіовізуальним, оскільки весь новий матеріал сприймається студентом протягом тривалого часу лише на слух ("аудіо"), а його значення розкривається за допомогою зорової невербальної наочності - діапозитивів, навчальних фільмів ("візуальний"). Цей метод називається також структурно-глобальним, оскільки навчання мови відбувається на основі спеціально відібраних структур, які сприймаються цілісно (глобально). Особливий інтерес викликає відбір мовного матеріалу для аудіовізуального курсу, у створенні якого брали участь видатні французькі лінгвісти (М. Брюно, Ж. Гугенейм). Словник та граматичні структури були відібрані на основі ретельного аналізу живої розмовної французької мови, для чого на плівку було записано велику кількість діалогів, "підслуханих" у різних ситуаціях повсякденного спілкування французів. Їх статистична обробка дала змогу виявити найчастіше вживані слова та фрази (конструкції). Представники аудіовізуального методу надають виключного значення тематиці, яка охоплює найчастіші випадки повсякденного спілкування. І хоча ці теми багато в чому співпадають з туристичною тематикою, популярною у прямих методах, їх розкриття проходить наочно - через навчальні фільми. Теми являють собою закінчені скетчі, вони відтворюють окремі ситуації, в яких персонажі ведуть конкретну тематичну бесіду. Навчальні фільми не лише є засобом наочної семантизації реплік, але й знайомлять студентів з умовами спілкування (ситуаціями), в яких ці репліки вживаються. Весь навчальний матеріал організовано в діалоги, які промовляються носіями мови. Різні види діалогічних реплік розглядаються як структури моделей речень, що сприймаються як одне ціле і складають кістяк тренувальної роботи. Проголошення основним способом засвоєння структур механічне повторення не пов'язаних одне з одним речень нагадує собою граматико-перекладний метод. На відміну від прямого методу, де з самого початку імітується усне спілкування і учнів навчають робити зв'язні висловлювання, в аудіолінгвальному методі на початковому ступені зв'язні висловлювання не передбачені (якщо не враховувати обмеженої кількості невеликих діалогів). Орієнтація на імітацію, складання речень за аналогією та багаторазове повторення вивченого дає підставу розглядати аудіолінгвальний метод як подальший розвиток прямих методів і віднести його до так званих неопрямих методів. Сучасні викладачі застосовують різноманітні інноваційні технології та методи під час проведення занять з іноземної мови. Як показує практика, сьогодні досить дієвим став аудіовізуальний метод, який реалізується завдяки використанню мультимедійних засобів навчання. Використання інформаційних технологій розширює можливості у виборі матеріалів і форм навчальної діяльності, робить заняття сучасними, яскравими та цікавими, інформаційно та емоційно насиченими, урізноманітнює процес передачі знань від педагога до студента. Своєрідним планом заняття, його структурою може стати презентація. Використання мультимедійних презентацій, як одного з прийомів аудіовізуального методу – це спосіб приєднання студента до освітньої діяльності. Вона дає можливість викладачу проявити творчість, уникнути формального підходу до проведення занять. Основою будь-якої презентації є полегшення процесу сприйняття і запам’ятовування за допомогою яскравих образів. У презентації можуть бути показані найважливіші моменти теми, підбір таблиць, завдань, ілюстрацій. Використання презентацій дозволяє досягти оптимального темпу роботи студентів, підвищити рівень наочності в ході навчання, вивчити більшу кількість матеріалу, підвищити пізнавальний інтерес, досягти ефекту швидкого зворотного зв’язку. Презентації надають можливість використання різних аудіовізуальних засобів для збагачення і мотивації навчання, наочного та динамічного подання матеріалу. Використання мультимедійних презентацій на заняттях має низку переваг. Однією з головних є цікавий виклад наглядної інформації на екрані. Ще одна перевага – це можливість представити студентам після виконання завдань правильні відповіді в письмовій формі. Можна запропонувати студентам записати деякі факти, фрази, речення, спираючись на наочність, що багатьом студентам спрощує процес правильного написання. У подальшій роботі на наступних заняттях ці записи студенти використовують для дискусій чи монологічних висловлювань з теми, а також під час виконання домашніх завдань. Інший позитивний результат використання презентацій – це швидкий темп заняття, зацікавленість студентів та ефективність навчання. Серед факторів ефективності слід відзначити найважливіші: інтенсифікація навчального процесу, заглиблення в процес засвоєння конкретного матеріалу, поповнення лексичного запасу, сприяння його запам’ятовуванню, вдосконалення навичок володіння технікою, підвищення мотивації під час вивчення іноземної мови, економні витрати матеріалів викладачем, естетичність подачі навчального матеріалу, вдосконалення процесу перевірки робіт студентів. Використання презентацій на заняттях безперечно ефективне. Фотографії, схеми, таблиці посилюють ефект впливу, концентрацію уваги, збільшується швидкість і якість засвоєння теми. Під час підготовки мультимедійного матеріалу для розвитку комунікативної компетенції широко використовуються ресурси Інтернету, які дають можливість доступу до різноманітних джерел англомовної інформації. Інформаційні технології дозволяють досягти максимальної активності студентів на заняттях. Використання мультимедійної продукції не є заміною живого спілкування на занятті, тим більше на занятті мови, але воно обов’язково є поштовхом до плідної роботи. Комп’ютер ніколи не замінить живого спілкування з викладачем та, враховуючи інтерес дітей до Інтернету підвищує зацікавленість у вивченні іноземної мови. Нові мультимедійні засоби, у яких використовують аудіовізуальний формат, надають такі можливості, яких традиційні підручники надати на можуть. Наявність таких засобів дозволяє викладачам планувати види діяльності, які вносять елемент зацікавленості в навчальний процес. Взаємодія студента з комп’ютером у такий засіб із простого обміну інформацією або виконання команд перетворюється на багатогранну діяльність, завдяки чому перед студентом відкриваються необмежені можливості. Впровадження в роботу викладача неопрямих методів навчання значно розширює можливості педагога для індивідуалізації навчання й активізації пізнавальної діяльності та інтересу студентів до вивчення іноземної мови, дозволяє максимально адаптувати процес навчання до індивідуальних особливостей студентів. Кожен студент отримує можливість працювати в іншому ритмі, тобто вибирати для себе оптимальний обсяг та швидкість засвоєння матеріалу. Основною перевагою аудіовізуального та аудіо-лінгвального методів є те, що вони забезпечують сучасний матеріал, який відповідає їхнім інтересам та потребам. Дані методи дають можливість підтримати зацікавленість студентів процесом навчання, допомогти сформувати лінгвістичні інтереси, спрямовані на розширення й поглиблення знань, комунікативних умінь і навичок. Використання комп’ютерних технологій як складової неопрямих методів розвиває у студентів розумово-мовленнєву діяльність, вчить використовувати мовні кліше, схеми, виховує культуру спілкування.


title: Стаття «Цитрусові в кімнаті»

description:
Мільйони людей різного віку і різних професій захоплюються вирощуванням квітів, міні-садів. На присадибних ділянках, на балконах, в лоджіях все більше з’являється декоративних та плодових культур. Вирощений дома екзотичний вічнозелений лимон – кущ чи дерево містить ефірну олію, цвіте білим

                  и пахучими квітами і дарує господарям корисні і смачні плоди. Розмноження. Починати слід з висіву насіння лимона. Його треба брати тільки свіжим, бо після висихання насіння втрачає свою здатність до проростання. Насінини багато зародкові і тому з однієї насінини може появитися 2-3 проростка, їх пізніше треба розсадити. Оптимальною земле сушінню для вирощування цитрусових вважається суміш з листяної, деревної землі, старого перепрілого гною та дрібного річкового піску (2:2:2:1). Можна використовувати землесуміш з парників. Догляд. Для нормального розвитку лимонів потрібно створити такі умови: розсіяне сонячне світло, температура взимку +7 -10 0С і вологе повітря. Треба розраховувати так, щоб світловий день цитрусових становив 11-14 годин щодоби. Часто короткий день є основною причиною сильного опадання листя, тому у зимовий період цитрусові потребують додаткового освітлення. У приміщеннях, зокрема взимку, повітря для рослин досить тепле і сухе. Тому слід відгородити їх на підвіконні від теплого повітря, батарей, часто збризкувати водою і оберігати від протягів. Без такого догляду листя глухне, жовкне, опадає, а це дуже негативно впливає на подальший розвиток рослин. Трапляється, що листя вкривається липкою солодкою речовиною, що означає пошкодження попелицею або щитівкою. Попелиця – це маленькі зелені комашки, а щитівка схожа на невеликі округлі щитки. Часто на рослинах оселяються кліщі – маленькі, ледве помітні, на листках та плодах залишають світлі плями. Потрібно раз та тиждень проводити промивання листя мильною водою з додаванням настою тютюну, часнику, чистотілу. Майже всі види цитрусових, вирощених із насіння, перший врожай дають у 10-річному віці, а то і пізніше. Є випадки, коли сіянці рослини починали плодоносити лише у 20-25 років. Такі рослини рекомендується утримувати протягом двох-трьох зимових періодів по три місяці щорічно при пониженій температурі (2- 5 0С). за таких умов вирощене з насіння дерево може за плодоносити на 7-8-й рік життя. Щеплення потрібно робити під час інтенсивного сокоруху, який у лимонів буває весною та восени. На дво-, трирічний сіянець прищеплюють бруньку з деревця, що плодоносить, із неї в подальшому формують крону. Щеплення проводять загальноприйнятими у садівництві правилами Підживлення. Лимон підживлюють під час цвітіння і плодоношення 1 раз на 10 днів розчином органічних або мінеральних добрив слабкої концентрації: розчин коров’ячого гною у співвідношенні 1:15. Хорошу поживу дасть попіл (1 столова ложка на 1 літр окропу). Тоді деревце одержить калій, кальцій, фосфор й інші мікроелементи. Також поливають екзот чаєм (заваркою). Азотом насичує вазон знайомий усім бур’ян – лобода. Попередньо зелень подрібніть та, заливши водою в однакових пропорціях, настоюйте протягом доби. Зрідка лимон можна обприскати легким розчином карбаміду (сечовини) – одна алойна ложка на літр рідини. А під час цвітіння і зав’язування плодів доцільна "підгодівля" рибним відваром, багатим на фосфор. 100-200 грамів несолону рибу заливають одним літром води й кип’ятять близько години. Після охолоджування юшку проціджують та зберігають у закритому посуді під морозильною камерою холодильника. По 1-2 ложки такого засобу додають до настоїв при удобрюванні.


title: Розробка семінару «Національно-визвольна війна українського народу середини ХVII століття»

description: Викладено методику проведення семінару, спрямованого на систематизацію та закріплення знань студентів з елементами дидактичної гри з теми «Національно-визвольна війна українського народу середини ХVII століття». Для викладачів історії України вищих навчальних закладів 1-2-х рівнів акредитації


title: Розробка заняття «Служби Інтернету» з інформатики

description:
План-конспект уроку на заявлену тему з мультимедійною підтримкою та методичними додатками, мета якого - систематизувати й узагальнити знання про комп’ютерні мережі; формувати практичні навички роботи з програмним забезпеченням для пошуку інформації в Інтернет; продовжити формування навичок набору те

                  ксту за допомогою клавіатури


title: Розробка сценарію методичного засідання школи молодого викладача «Я крокую до майстерності»

description: Сценарій проведення заходу у формі тренінгу на заявлену тему, мета якого - сформувати у молодого викладача впевненість у правильному виборі професії; стимулювати бажання підвищувати свій професійний рівень; активізувати творчий потенціал кожного молодого педагога


title: Стаття «Читка нот з аркушу на основі використання сучасних технічних засобів у класі фортепіано школи мистецтв»

description:
В даній роботі пропонується новий підхід до навчання читки нот з аркушу на основі використання сучасних технічних засобів. Залучаючи ритмо-стильові функції синтезатора та цифрового піаніно, обґрунтовується можливість оптимальним засобом активізувати безперервність процесу читки з листа, розвити т

                  а налагодити взаємодію усіх компонентів роботи по розвитку навику читки з аркушу. Протягом багатьох століть музиканти використовували виключно акустичні інструменти, а нотний запис був єдиним засобом фіксації музики. Поява електронних звукозаписуючих устроїв та музичних інструментів відкрила нову сторінку в музичному житті людства. Починаючи з другої половини ХХ ст., велика кількість їх широко застосовувалась не лише у професійній музиці, але стала доступними для любительської аудиторії. Використання цих досягнень прогресу відкрило великі перспективи, як у виконавській, так і в навчальній діяльності музикантів, створило умови для модернізації цієї освітньої сфери. Клавішний синтезатор, як і ряд інших електроакустичних музичних інструментів, уявляють собою спеціалізований музичний комп’ютер. Його широке розповсюдження у професійній музиці та в побуті – прояв сучасних тенденцій комп’ютеризації різних видів діяльності. Безумовно, можливості фортепіано великі і не один цифровий та електронний інструмент, навіть якісний, не можуть замінити фортепіанне звучання, де усе залежить від виконавця, його емоційного та художнього втілення. В той же час, синтезатор має велику можливість в розвитку творчості учнів в галузі музичної освіти. Вже на початковому етапі навчання гри на фортепіано педагог та учень поставлені у складні обмежені рамки. Учень хоче почути зразу усю музику, саме тоді народжується його зацікавленість у заняттях. На фортепіано - це можливо у ансамблевій грі з педагогом, де у педагога звучить практично цілий твір, а учню надається можливість виконати декілька звуків. Кожен з нас перші уроки починає з підбору простих дитячих по співок по слуху. В цьому випадку дуже корисно використовувати методичні рекомендації Т. Смирнової (одночасний підбір акомпанементу). Але в даному випадку можливість почути твір масштабно обмежена, так як навички ще не сформовані, але присутнє бажання грати. І тут в нагоді стає синтезатор. Його можливості великі. І при використанні програми автоакомпанементу учень одразу занурюється в музику, а якщо добавити різноманіття стилів та звучання різних інструментальних тембрів та звуків, то безумовно цей процес стає більш цікавим для дитини. Новітні інформаційні технології на основі яких, побудований клавішний синтезатор, дозволяє збагатити творчість учнів. Творчість музиканта, таким чином, стає більш багатогранною та захоплюючою, і водночас простою та продуктивною. Усе це робить цифрові інструменти цінним засобом музичного навчання. Широкий фронт музично – творчої діяльності дозволяє подолати однобічну виконавську направленість традиційного музичного навчання, сприяє активізації музичного мислення, вихованню та розвитку в повному обсязі його музичних здібностей. А простота та доступність даної діяльності дозволяє значно розширити коло залучених у неї дітей та підлітків. Навчання музикуванню на синтезаторі пов’язане з вирішенням трьох ключових завдань: отримання базових знань з теорії музики, засвоєння художніх можливостей інструменту та засвоєння виконавської техніки. теоретичний матеріал включає не лише елементи музичної грамоти, але і необхідні для музично – творчої діяльності відомості про гармонію (інтервали, лад, тональність, системи тональних функцій), фактуру, форму; художні можливості синтезатора виявляють ознайомлення з його звуковим матеріалом (набір тембрів та шумів) та засобів внесення різних коректив в цей звуковий матеріал; задачі засвоєння виконавської техніки включають постановку руки, формування навику позиційної гри, підкладання першого пальця, стрибків, а також набуття специфічних навичок, пов’язаних з переключенням режимів звучання під час гри на електронній клавіатурі. Але потенційні можливості багатьох технічних засобів та музичних інструментів лишаються не використаними повністю. Аналізуючи проведені дослідження видатних теоретиків виконавського мистецтва бачимо, що в процесі навчання одного з складних видів виконавської діяльності – читанню нот з листа – застосування синтезатора та специфічних магнітофонних записів дає великий ефект, недосяжний за допомогою вже відомих традиційних методів. Існує декілька факторів на користь їх включення в процес навчання гри з листа. За допомогою електронних музичних інструментів у учнів по-перше: активізується цілісний процес сприйняття та озвучування нотного тексту; по-друге: формується позитивне відношення до занять та самого процесу гри з аркушу; по-третє: суттєво підвищується ефективність самостійної роботи. Спробую пояснити вище сказане. 1. Одна з головних причин відставання цього виконавського навику від загально технічного рівня музиканта полягає в інтерференції навику (від. англ. habit interference), що уявляє собою "негативний ефект переносу навичок, при якому виконання (засвоєння) одного навику гальмує виконання іншого (5, с. 207). В даному випадку якісній реалізації процесу гри з листа заважають навички розбору нотного тексту, фіксовані та стандартизовані щоденними багаточасовими заняттями по розучуванні програмного репертуару. Інтерференція навиків проявляється в багато чисельних зупинках ігрового процесу та виправлені супутніх помилок. Ці огріхи торкаються технологічного боку виконавського процесу та особливо характерні для учнів, що володіють навиками гри на фортепіано, але не вміють читати з листа. В якості технічного засобу, за допомогою якого інтерференція навичок формується в найкоротші строки, використовується синтезатор типу YAMAHA PSR-350. часткова втрата динамічної сторони виконання компенсується закладеними в устрої цього інструменту функціями метро ритмічного та стильового супроводу. "В ансамблі" з синтезатором або цифровим піаніно (має аналогічні функції) можливо оптимальним засобом добитися процесу озвучування нотного тексту без зупинок. Використовуючи в процесі гри в якості фонового супроводу, вони являються міцним засобом відпрацювання цілісного вміння читати з листа. Зокрема – активізують довільні увагу і роботу оперативної пам’яті, прискорюють когнітивні процеси, що в комплексі ведуть до підвищення сприйняття нотного тексту та мобільності і с координованості усіх сенсорних систем, розвивають темповий потенціал того, що грає на інструменті. Розглянемо вплив допоміжних технічних засобів на метро ритмічний та темповий бік виконання. Як показує практика, в процесі гри з листа часто спостерігаються певні проблеми з організацією метро ритмічної структури твору. Тож для їх подолання необхідне виконання двох умов: відчуття рівномірності та безперервності метричної пульсації; чітке усвідомлення величини тривалості, якій дорівнює проміжок часу від одного пульсу до наступного. Саме відчуття рівномірної та безперервної пульсації дає супровід синтезатора (або цифрового піаніно). Традиційно з цією метою музиканти використовують метроном, який дозволяє сформувати у учнів стереотип рівномірної пульсації (6, с. 92). Але вважається, що опора на ритмо – стильовий фоновий супровід синтезатора дозволить вирішити поставлене завдання скоріше та ефективніше. Використовуючи в процесі гри з листа синтезатор, знаходимо саме той стимул – стабільну метричну пульсацію, заповнену ритмічним змістом, що діє на рецептор часу. Тобто цей фактор не дозволить загубитися у часових проміжках між сусідніми пульсаціями, що особливо актуально для читання з листа творів у повільних темпах. Актуально для методики навчання гри з аркушу вплив на темпові характеристики. Виконання в темпі, максимально наближеному до указаного в творі, є важливим якісним показником успішності процесу читання і з технологічного, і з художнього боку. Оригінальність подібного методичного прийому програванні тексту тричі з поступовим прискоренням темпу від виконання до виконання. При цьому темп чітко фіксується та регулюється за допомогою тих же функцій ритмо – стильового супроводу. Застосовуючи цей метод від уроку до уроку, відбувається систематичне виховання порогу сприйняття нотного тексту, а активізація усього комплексу навичок призводить для розвитку швидкісного бар‘єру гри з листа. "Збільшення швидкості самого процесу читання, якісного сприйняття нотного тексту – значний фактор професійного та художнього прогресу учня – музиканта", - вірно відмічав К. Цатурян (9, с. 45). 2. Використання на уроках сучасних музичних інструментів робить навчання з боку молоді привабливим, формує у них позитивну мотивацію до занять гри з аркушу, та до самого процесу читання нотного тексту. Мотивація – надзвичайно важливий фактор, який визначає сприйняття нотного тексту. Внутрішня мотивація звичайно відбувається з почуття задоволення та завершеності, вона впливає і на довільну, і на після довільну увагу (10, с. 90). Необхідно пригадати, що дивовижні результати гри з листа багатьох відомих піаністів (Ф. Ліста, М. Балакірєва, М. Мусоргського, С. Рахманінова, С. Прокоф‘єва, С. Ріхтера та інші) основані саме на яскраво вираженій внутрішній потребі до занять саме цим видом діяльності. Наприклад, про Ф. Блюменфельда розповідали, що "коли Феліксу було років десять, він міг годинами не відриватися від роялю, читати з аркушу усе, що йому попадалося під руки, постійно музикуючи та захоплюючи інших" (11, с. 283). Але у сучасних дітей подібна мотивація виражена дуже слабо в силу певних причин, основна з який – можливість знайомства з музичною літературою лише завдяки пасивного прослуховування записів. Дійсно, в ХХ столітті в результаті інтенсивного розвитку науково – технічної думки з’явились доступні для масового користування звукозаписні та звуковідтворюючі устрої: магнітофони, програвачі грамплатівок, аудіо – відео плеєри, та насамкінець, комп’ютерні технології та Інтернет. З їх розповсюдженням зникає необхідність безпосереднього програвання нотних текстів на інструменті. Але при відсутності внутрішньої мотивації існує потенціальна можливість діяти на зовнішню її сторону. Впровадження в процес гри з листа на сучасних музичних інструментах допоможе активізувати зовнішню мотивацію. (12, с. 140). 3. Насамкінець, застосування електронних музичних інструментів в процесі навчання читання з листа відображується в інтенсифікації навчального процесу, підвищенні ефективності праці викладачів та тих, що навчаються. Особливого значення в домашній роботі повинно надаватися магнітофонним (аудіо) записам однієї з партій фортепіанного ансамблю або соло інструмента (голос). Пригадаємо, що на користь читки з листа під записаний на магнітофон голос писав Е. Шендорович, якій розглядав питання читки з листа камерно – вокальних творів: "…У піаніста виникає навик дуже швидкої орієнтації та просування без зупинок уперед в процесі розвитку музичного матеріалу" (13, с. 50). На сучасному етапі, при запису будь якої партії ансамблевих або камерно – вокальних творів на магнітофон неодмінно використовуються ритмо – стильові функції синтезатора. Граючи нотний текст з листа, учень повинен одночасно чути та з найбільшою точністю співпадати і з фоновим супроводом синтезатора, і з партією ансамблю, що записана на магнітофон. Введення у повсякденну самостійну роботу по читці нот з аркушу синтезатора та аудіо записів дозволяє учням чітко організувати заняття, без присутності викладача, але з гарантованим результатом. Така робота набуває творчого характеру, "не тільки розвиває творчий потенціал особистості, але забезпечує глибоке засвоєння знань, вмінь та навичок, так як вони постійно беруть участь в індивідуальній діяльності учнів, проходячи систематичну внутрішню переробку в процесі нового" (14, с. 25) Необхідно підкреслити, що синтезатор або цифрове піаніно використовуються як допоміжні інструменти. Час їх використання обмежений рішенням конкретних технологічних завдань на початковому етапі формування навику читки з листа. Отже, використання сучасних технічних засобів допоможе найбільш ефективно вирішити проблеми подолання інтерференції навичок, сформувати метро ритмічний та темповий бік виконання музичного твору з листа. Такий підхід дозволить оптимальним засобом активізувати безперервність процесу сприйняття та озвучування нотного тексту, розвити не тільки окремі компоненти цієї складної здібності, але і налагодити їх взаємодію. Список використаної літератури: Бучнєв А. А. Особливості використання технічних засобів в навчанні гри на духових інструментах: Автореф. дисс. … канд. мист. М., 2002.Технічні засоби навчання в курсе фортепіано: Методичні рекомендації / Сост. Клин В. Л. Київ: ДУК ім.  А. Є.  Корнейчука, Кафедра ф-но, 1982.Слуцька Л. С. Удосконалення підготовки музикантів –виконавців (з досвіду роботи фортепіанного факультету МДК ім.  П. І.  Чайковського): Дисс. канд. мист. М., 2000.Хазанов П. А. Оптимізація самостійних (домашніх) занять учнів-музикантів (на матеріалі роботи класу загального фортепіано): Дисс. … канд. пед. наук. М., 1996.Великий психологічний словник / Упор. Та заг. ред. Б.  Мещеряков, В.  Зінченко. СПб.: Прайм-ЕВРОЗНАК, 2004.Чертовський А. Н. Інноваційні підходи до початкового навчання гри на фортепіано (на матеріалі навчальної роботи з учнями під росткового та раннього юнацького віку): Дисс. канд. пед. наук. М., 2000.Креч Д. Сприйняття руху та часу // Хрестоматія по відчуттю та сприйняттю. М.: МДУ, 1975.Верхолаз Р. А. Питання методики читання нот с листа. М.: АПН РСФСР, 1960.Цатурян К. А. Педагогічні основи засвоєння учнями нового музичного матеріалу: Дисс. канд. пед. наук. М., 1983.Солсо Р. Когнітивна психологія. М.: Тривола. М.: Ліберія, 2002.Нейгауз Г. Г. Роздуми, спогади, щоденники. М.: Музика, 1983.Великий тлумачний психологічний словник. В 2-х томах. Т.  1 / Сост. А.  Ребер. М.: Вече, 2001.Шендерович Е. М. У концертмейстерському класі: Роздуми педагога. М.: Музыка, 1996.


title: Впровадження у практику педагогічного досвіду підбору репертуару на прикладі вивчення «Альбомів для дітей» у класі фортепіано школи мистецтв

description:
Розробка сценарію проведення методичного засідання відділів спеціального та додаткового фортепіано у формі «круглого столу», мета якого - стимулювати творчі пошуки викладачів; упроваджувати педагогічний досвід у свою діяльність як передумову підвищення професійної майстерності; розширити та поглибит

                  и теоретичні знання з проблем вибору репертуару