title: Риси сучасного керівника

description:
За останнє десятиліття помітно зросла зацікавленість учених, педагогів-практиків у вивченні проблеми управлінської компетентності керівника навчального закладу, що говорить про важливість і соціальну значущість проблеми. Сучасний керівник навчального закладу не стільки має давати розпорядження, с

                  кільки співпрацювати, а це означає, що потрібно змінити стиль роботи, виробити нову управлінську культуру. Для цього слід по-перше, перебудуватися, змінитись внутрішньо, підходити до вчителя й учня не з позиції учасника спільної діяльності, в якій зацікавлені всі; по-друге, прагнути більше знати з наукової точки зору про людину та сучасне управління. Директор навчального закладу стає ключовою фігурою в здійсненні управлінської діяльності навчально-виховного процесу. Тому модернізація освітнього процесу вимагає зробити універсальними вимоги до професійної компетенції керівника навчального закладу, а саме: Сучасний навчальний заклад існує в умовах ринкових відносин. Директор має володіти технологіями менеджменту й маркетингу в освіті, щоб не залишитися осторонь від реалій сучасного життя. Він лідер-менеджер, який управляє педагогічною системою навчального закладу, її розвитком, організовує й стимулює професійну діяльність педагогічних працівників, сприяє формуванню культури організації, організовує та забезпечує їх діяльність, вивчає попит на освітні послуги, організовує та забезпечує їх якість. Запровадження державно-громадської моделі управління навчальним закладом передбачає залучення до управлінських процесів широкого загалу педагогічної громадськості, батьків, громадських організацій. Тому одним з головних напрямків оновлення управлінської діяльності є набуття знань і вмінь щодо управління школою як соціальною системою. Директор у такому вимірі стає соціальним лідером, який повинен одноосібно приймати управлінські рішення. Перехід на нову структуру та зміст загальної середньої освіти потребує створення принципово нових моделей науково-методичної роботи в навчальному закладі. Якщо раніше педагогічний колектив обирав проблему, за якою працювала школа, то в нових умовах доцільно опрацювати цілісну концепцію освітньої практики, яка б врахувала особливості і можливості конкретного навчального закладу. Таку діяльність педагогічного колективу повинен спрямувати творчий керівник навчального закладу. Застосування сучасного комплексу знань і вмінь теорії управління, зокрема в ринкових умовах, здійснення інноваційної діяльності стає основою оновлення освітнього процесу, реформування освітньої галузі й підвищення статусу директора школи, як керівника. Оновлення процесу управління має випереджати процеси розвитку сучасного навчального закладу. Особливо це необхідно у контексті підготовки керівника навчального закладу, модернізації програми підвищення кваліфікації з урахування досвіду європейських країн. Необхідно використовувати розвиток можливостей Асоціації керівників навчальних закладів України щодо удосконалення форм співпраці з громадськими організаціями, органами управління освітою, інститутами післядипломної освіти, установами тощо. Сучасний керівник навчального закладу виступає трансформатором оновленого змісту освіти, освітніх технологій, форм та методів навчання, виховання й розвитку особистості, піклується про власну управлінську діяльність, про впровадження елементів новизни, оригінальності, тобто всього того, що необхідне для забезпечення реформування навчально-виховного процесу в навчальному закладі та підвищення результативності управлінської діяльності. Результат управлінської діяльності - це результати дій керуючої системи щодо переведення освітньої системи, педагогічного колективу, навчально-виховного процесу, фінансово-господарської діяльності, санітарно-гігієнічних і безпечних умов у новий стан, що забезпечує керуюча система. Тому основними складовими результатів управлінської діяльності сучасного керівника навчального закладу стають: навчально-виховний процес; педагогічний колектив; забезпечення умов освітньої діяльності; фінансово-господарська діяльність; система управління навчального закладу. Для досягнення мети в практичній діяльності керівник використовує різні управлінські технології, підходи. Наукові підходи утворюють певні моделі управлінської діяльності: системний підхід; ситуаційний підхід; програмне управління; колегіальне управління; управління якістю освіти; адаптивне управління; особистісно-зорієнтоване управління; демократичне управління; управління інноваційними процесами. Застосування сучасного комплексу знань і умінь теорії управління, здійснення інноваційної діяльності стає основою оновлення освітнього процесу, реформування освітньої галузі й підвищення статусу самого працівника. Модернізація функцій управлінської діяльності керівника Бачення стратегії й розвитку є визначальною з позиції прогнозу організації життєдіяльності навчального закладу в умовах реформування управлінської освіти з урахуванням найкращого світового досвіду й особливостей розвитку освіти в регіонах нашої держави. Керівництво освітнім процесом та здійснення моніторингу - провідна функція у створенні системи управління навчальним закладом, спрямоване на вироблення у керівника необхідних умінь і навичок, необхідних для прийняття управлінських рішень й усвідомлення відповідальності за їх реалізацію. Мотивація й управління персоналом – це створення сприятливих умов для стимулювання учасників навчально-виховного процесу до творчої праці, усвідомлення відповідальності за роботу з персоналом на демократичних засадах. Управління розвитком та фінансами сприяє ефективному розвитку навчального закладу в нових економічних умовах, пошуку додаткових джерел фінансування й організації маркетингової діяльності. Внутрішня й зовнішня комунікація – це адаптування керівника до необхідності засвоєння інформаційних та комунікативних технологій на засадах відкритості й толерантності. Здійснення стратегічного управління навчальним закладом зможе забезпечити його розвиток у майбутньому, не тільки функціонування. Забезпечення саморозвитку у вчителів та учнів, уміння бути самокритичними і готовими до змін. Усвідомлення значення своєї ролі керівника й організатора, формування почуття впевненості в собі. Визначення життєвого середовища, в якому в учнів формується прогнози щодо реалізації місії (призначення) організації та досягнення цілей. Щоб навчальний заклад зміг забезпечувати свій розвиток у довготривалій перспективі. Керівник навчального закладу зможе впоратися зі своїми завданнями лише за умови, якщо надає освітні послуги, які стабільно задовольняють потреби споживачів. Це означає, що освітні послуги навчального закладу повинні мати конкурентні переваги, які можна створити лише за стратегічного управління. Керівнику сучасного навчального закладу доводиться працювати в період оновлення функціональних обов'язків та видів управлінської діяльності, що пов'язаний з конкретно-історичними умовами розвитку країни, розширення сфери знань та умінь в галузі менеджменту освіти та іншими об’єктивними обставинами. Обов'язок керівника - створити умови, в яких кожен міг би самореалізуватися.

category: Адміністрування школи


title: Інформація як головний предмет праці керівника навчального закладу

description:
Процес інформатизації, що охопив сьогодні всі сторони життя сучасного суспільства, має кілька пріоритетних напрямків, до яких, безумовно, слід віднести інформатизацію освіти. Вона є першоосновою глобальної раціоналізації інтелектуальної діяльності людини за рахунок використання інформаційно-комун

                  ікаційних технологій (ІКТ). Інформаційна функція пронизує всі етапи процесу управління, оскільки ніяке прогнозування і моделювання без необхідної інформації не може бути здійснено. Проблема інформаційного забезпечення управлінської діяльності стала об'єктом особливої уваги та предметом спеціальних досліджень у педагогічній науці в останні два десятиріччя і набуває подальшої активної розробки в наш час. У діяльності керівника навчального закладу інформація відіграє вирішальну роль у забезпеченні ефективного управління. Тільки достовірне знання щодо якісних змін в процесах навчання, виховання, методичного і матеріально-технічного їх забезпечення, інформація з наслідків діяльності педагогічних кадрів і функціонування всіх структурних підрозділів навчальних закладів дає змогу приймати обґрунтовані рішення, адекватні їх потребам, регулювати умови, необхідні для ефективної роботи педагогічного колективу. Проблема збору, обробки і використання організаційно-управлінської інформації на науковому рівні розглядається в працях вітчизняних науковців В. Бикова, В. Гуменюк, Л. Даниленко, Г. Дмитренко, Г. Єльникової, В. Лунячека, В. Пікельної, В. Руденка. Використання засобів ІКТ в організації та плануванні діяльності загальноосвітнього навчального закладу має певні переваги, а саме: підвищення ефективності навчального процесу; можливість управління з використанням результатів попередньої діяльності; прийняття більш ефективних управлінських рішень; підвищення об’єктивності в оцінці діяльності вчителів та учнів; більш ефективне управління пізнавальною діяльністю учнів; можливість прийняття більш виважених рішень, які стосуються підвищення результативності навчання; оперативний доступ до організаційної інформації стосовно діяльності освітнього закладу; економія як матеріальних, так і людських ресурсів; вільний час на вирішення важливих питань; скорочення обсягу рутинної роботи. Керівнику навчального закладу для вирішення зазначеної проблеми, крім моделювання інформаційної мережі, необхідно вирішувати й інші управлінські завдання. Це такі, як створення та розвиток матеріальної бази інформатизації, що передбачає придбання або отримання комп'ютерів, придбання або розробку комп'ютерних програм, створення корпоративної мережі, підключення до мережі Інтернет, обладнання відповідних приміщень, внесення змін до посадових обов'язків працівників навчального закладу, призначення відповідального за цей процес. Підготовка членів колективу до оптимального використання можливостей інформаційних технологій, підготовка учнів здійснюється за допомогою навчального процесу, позаурочної роботи, створення можливості використовувати комп'ютерну техніку в повсякденному житті. Підготовка працівників навчального закладу здійснюється за допомогою лекцій, семінарів, практикумів (курси "INTEL"), вивчення літератури, досвіду комп'ютеризації навчального закладу. Усі перелічені вище завдання вирішуються на початковому етапі інформатизації, але вони не вичерпують усіх завдань управління процесом інформатизації. Інформаційні технології навчання є необхідним інструментом на даному етапі інформатизації освіти. Інформаційні технології не тільки полегшують доступ до інформації і відкривають можливості варіативності навчальної діяльності, її індивідуалізації та диференціації, але і дозволяють по-новому організувати взаємодію всіх суб'єктів навчання, побудувати освітню систему, в якій учень був би активним і рівноправним учасником освітньої діяльності. Впровадження ІКТ у сферу освіти має сенс, якщо це дозволяє створити додаткові можливості та організаційно-технічні ресурси. А це, у свою чергу, означає доступ до значного обсягу навчальної інформації; наочну форму подання матеріалу, що вивчається; підтримку методів активного навчання; модульний принцип побудови, що дозволяє тиражувати окремі складові частини ІКТ; підтримку ІКТ відповідним інструментальним програмним забезпеченням. Засобом досягнення цілей, а також засобом розв’язання проблеми інформатизації освіти є системна інтеграція ІКТ у різних галузях освіти. Метою реалізації системної інтеграції як засобу є створення успішно інтегрованих ІКТ у соціально-психологічному середовищі освіти, а не лише в апаратно-програмний комплекс. Якщо на початковій стадії розвитку інформаційного суспільства формувалися національні інформаційні освітні простори, то нині ми спостерігаємо їх інтеграцію в єдине світове інформаційне освітнє середовище. У процесі інформатизації організаційно-управлінської діяльності навчального закладу визначну роль має відігравати інформація стосовно управління, яка надходить з: паспорту навчального закладу (загальні дані про навчальний заклад, матеріально-технічне та методичне забезпечення тощо); відділу кадрів (ведення особових справ, облік співробітників, ведення книги наказів по особовому складу, тарифікація тощо); учнів (ведення особистих справ, облік успішності та відвідувань, психолого-педагогічний супровід тощо); розкладу (автоматизація процесу складання розкладу, його варіативність та оптимальність); бібліотеки (облік бібліотечного фонду, ведення електронного каталогу бібліотеки); медичного кабінету (ведення медичних карт, медичний супровід тощо); бухгалтерії (облік фінансових документів, ведення фінансово-господарської діяльності, статистична звітність). Використання ІКТ в управлінні освітою є складовою розвитку єдиного інформаційного середовища. Без чіткої організації роботи центрального органу системи управління освітою неможливо організувати управління всією системою в цілому. Для створення єдиної освітньої інформаційної системи управління використовується корпоративна система, яка дозволяє: узагальнити інформаційні потоки; класифікувати всю інформацію; забезпечити доступ до центральних баз даних; забезпечити обмін інформацією. Усе це дозволяє забезпечити робітникам системи управління освітою доступ до якісно нового рівня інформатизації та дозволяє підвищити ефективність роботи. Загальноосвітній навчальний заклад самостійно приймає рішення щодо застосування того чи іншого програмного продукту. Інформаційні системи в освітньому закладі використовуються переважно для автоматизації таких задач: управління навчальним процесом (формування навчальних планів, розклад, моніторинг результатів навчання); фінансове планування та бухгалтерський облік; облік матеріально-технічної бази; управління персоналом; автоматизація діяльності бібліотеки; документообіг; підготовка оперативної та зовнішньої звітності. Отже, процес інформатизації навчального закладу - це, по-перше, визначення сутності управління навчальним закладом; по-друге, створення бази даних для інформаційного супроводу управлінської діяльності керівника. Зміст інформації має відповідати змісту управлінських функцій і сприяти забезпеченню наукової основи для прийняття управлінських рішень. Д ля якісного процесу управління навчальним закладом потребують подальшої розробки наступні питання: удосконалення матеріально-технічного забезпечення навчального закладу, бази даних; створення програмного забезпечення для вирішення управлінських задач; впровадження електронної бібліотеки. Застосування в управлінні навчальним закладом інформаційних комп'ютерних технологій дає можливість: підвищити ефективність навчального процесу; зменшити час на виконання поточної роботи; оперативного доступу до інформації стосовно діяльності навчального закладу.

category: Адміністрування школи


title: Розвиток творчого потенціалу педагога в системі науково-методичної роботи школи

description:
Матеріали з досвіду роботи Гвардійського НВК на заявлену тему, де розглянуто проблему формування творчого потенціалу педагога в системі науково-методичної роботи школи. Автори приділяють увагу основам педагогічної творчої діяльності, важливості розвитку професійних умінь та творчої індивідуальності

                  педагога

category: Адміністрування школи


title: Состояние преподавания государственного языка в школах Симферопольского района. (Образец справки на коллегию). (Рос. мова)

description: У довідці відзначено, що Крим є специфічним мовним регіоном, а одним із завдань, що стоять перед освітою, є забезпечення реалізації державної політики у сфері оволодіння державною мовою

category: Адміністрування школи


title: Допоміжні матеріали при здійсненні контролю за станом викладання предметів

description: Поданий у збірці матеріал допоможе при здійсненні моніторингу результативності роботи членів педагогічного колективу, стане підґрунтям для аналітичної діяльності адміністрації школи та інструментом у організації внутрішньошкільного контролю

category: Адміністрування школи


title: Управління персоналом у навчальному закладі

description: Актуальність дослідження проблем управління педагогічним персоналом зумовлена підвищенням ролі людського фактору в управлінні освітою, концентрацією уваги керівників навчального закладу на пошук інноваційних технологій до роботи з педагогами

category: Адміністрування школи


title: Об осуществлении преемственности в изучении государственного языка в школах 1-й и 2-й ступеней. (Рос. мова)

description: Подано зразок узагальнюючої довідки на заявлену тему для розгляду на колегії

category: Адміністрування школи


title: Положення про предметну методичну комісію

description:
1. Загальні положення 1.1. Предметна методична комісія (далі ПМК) – структурний підрозділ внутрішньої системи управління навчально-виховним процесом, який координує методичну, організаційну роботу вчителів одного або кількох споріднених навчальних предметі

                  в. 1.2. ПМК здійснює навчально-методичне забезпечення середньої освіти та позакласну діяльність із предмету, організовує вдосконалення відповідної фахової освіти і кваліфікації педагогічних працівників навчального закладу згідно з рівнями, визначеними законодавством. 1.3. Шкільні предметні методичні комісії – це творчі добровільні об'єднання вчителів: суспільно – гуманітарного циклу (української мови та літератури, зарубіжної літератури, іноземної мови, історії та правознавства); Природничо-математичного циклу (математики, інформатики, фізики, хімії, біології, географії); початкових класів та вихователів; спортивно – естетичного та технологічного циклу. 1.4. Шкільні ПМК створюються з метою забезпечення умов для ефективної методичної роботи вчителів та реалізації їхніх творчих задумів. 1.5. Діяльність предметних методичних комісій школи спрямована на вирішення таких завдань: забезпечити засвоєння й використання найбільш раціональних методів і прийомів навчання та виховання школярів; підвищувати рівень загальнодидактичної і методичної підготовки педагогів для організації та здійснення навчально-виховного процесу; проводити обмін досвідом успішної педагогічної діяльності; виявляти, пропагувати та здійснювати нові підходи до організації навчання й виховання; забезпечувати постійне засвоєння сучасної педагогічної теорії та практики; створювати умови для самоосвіти вчителів і здійснювати керівництво творчою діяльністю педагогів. 2. Структура та функції ПМК 2.1. Структура включає всіх учителів навчального закладу за галузями знань державного компонента освіти. 2.2. ПМК може організовувати свою роботу за наявності 3 – х та більше учасників. 2.3. Підрозділами ПМК є творчі групи вчителів. 2.4. Керує предметною методичною комісією голова ПМК із числа педагогічних працівників навчального закладу з відповідною фаховою освітою, яким за результатами атестації встановлена перша або вища кваліфікаційна категорія за наявності стажу роботи за фахом не менше 5 років. 2.5. Загальний контроль за роботою ПМК здійснює заступник директора НВР. 3. Зміст і напрямки роботи ПМК Зміст роботи ПМК включає такі напрямки діяльності: 3.1. Розробка, апробація та впровадження новітніх освітніх технологій та систем, перспективного педагогічного досвіду, поліпшення на цій основі організації методичної роботи в навчальному закладі. 3.2. Аналіз якості освітньо-кваліфікаційного забезпечення навчально-виховного процесу педагогічними кадрами. 3.3. Навчально-методичне консультування педагогічних кадрів навчального закладу. 3.4. Організація безперервного вдосконалення фахової освіти та кваліфікації педагогічних кадрів. 3.5. Обговорення питань із методики викладання предмета, принципових питань програм Міністерства освіти, розглядання календарно – тематичних планів. 3.6. Надання допомоги вчителям у розвитку та підвищенні професійної майстерності. 3.7. Забезпечення своєчасного вивчення нормативних документів, виконання нормативних вимог до навчання та виховання учнів. 3.8. Підготовка та проведення олімпіад із базових дисциплін, конкурсів – захистів науково – дослідницьких робіт, турнірів юних науковців тощо. 3.9. Проведення системи заходів, спрямованих на розвиток творчого потенціалу педагогів, вивчення і узагальнення їхнього перспективного педагогічного досвіду та його впровадження, залучення кращих із них до конкурсів професійної майстерності, навчально-методичної та науково – дослідницької роботи. 3.10. Проведення педагогічних експериментів із проблем методики навчання й виховання учнів і впровадження їхніх результатів в освітній процес. 4. Голова шкільної ПМК: 4.1. Голова ПМК повинен мати вищу професійну освіту і педагогічний стаж не менше 5 років. 4.2. Голова ПМК підпорядковується заступникам директора та директору школи. 4.3. У своїй діяльності голова ПМК керується Конвенцією ООН про права дитини, Конституцією і законами України, указами Президента та рішеннями Уряду, органів управління освітою всіх рівнів з питань навчання і виховання, а також Статутом і локальними правовими актами школи, наказами і розпорядженнями директора. 4.4. Голова ПМК працює в режимі ненормованого робочого дня за графіком, складеним у відповідності з навчальним навантаженням і даними функціональними обов’язками. 4.5. Голова ПМК планує роботу на кожен навчальний рік, виходячи із завдань і основних напрямів діяльності, визначеними органами управління освітою та директором школи. 5. Голова ПМК виконує такі посадові обов’язки: 5.1. Організовує поточне і перспективне планування роботи ПМК і своєї діяльності (річний і місячний плани роботи, циклограма роботи, розклад консультацій, перспективний та річний плани підвищення кваліфікації та проходження атестації вчителями ПМК тощо) і після узгодження їх із заступником директора з навально – виховної роботи представляє на затвердження директору закладу освіти. 5.2. Створює і веде банк даних учителів ПМК за встановленою формою, визначає їх потреби у підвищенні професійної майстерності. 5.3. Відвідує уроки та інші заходи, що проводяться вчителями-предметниками, аналізує їх і доводить результати до відома вчителів ПМК. 5.4. Відстежує своєчасну підготовку і проведення шкільного туру предметних олімпіад, конкурсів, інтелектуальних марафонів учителями ПМК, узагальнює та аналізує результати і подає їх заступнику директора. 5.5. Узагальнює інформаційно-аналітичні матеріали з питань діяльності ПМК і 2 рази на рік (грудень, травень) готує узагальнений аналітичний матеріал і подає його заступнику директора. 5.6. Забезпечує методичну допомогу вчителям ПМК в освоєнні інформаційних програм і технологій, оволодіння методикою підготовки і проведення загальношкільних заходів (олімпіади, конкурси тощо), організує просвітницьку роботу для вчителів ПМК, консультує їх із питань організації навчально-методичної роботи. 5.7. Забезпечує своєчасність підвищення професійної майстерності і кваліфікації вчителів ПМК, організує проведення навчальних занять для молодих спеціалістів. 5.8. Організує методичну допомогу вчителям із різними групами учнів. 5.9. Організує методичну допомогу вчителям ПМК із проблеми індивідуального, дистанційного навчання, бере участь у нарадах заступника директора й інформує про підсумки діяльності вчителів ПМК. 5.10. Керує роботою вчителів ПМК з розвитку і удосконалення навчально – лабораторної бази. 5.11. Надає допомогу заступникам директора щодо підбору матеріалу і пропаганді професійного досвіду вчителів ПМК. 6. Голова ПМК має право в межах своєї компетенції: 6.1 Вносити пропозиції щодо удосконалення професійної діяльності вчителів і голів ПМК. 6.2. Доводити і давати обов’язкові для виконання вказівки вчителям ПМК. 6.3. Відвідувати будь – які заходи, що проводять учителі, для надання методичної допомоги і здійснення систематичного контролю якості їх проведення. 6.4. Представляти вчителів ПМК за успіхи в роботі, активну участь у інноваційній і науково – методичній діяльності до нагородження і заохочення директору школи. 6.5. Одержувати від адміністрації закладу інформації нормативно – правового і організаційно – методичного характеру з питань освітньої діяльності. 6.6. Обмінюватися питаннями, що входять у свою компетенцію, з адміністрацією і педагогічними працівниками інших навчальних закладів. 6.7. Звертатися за консультаціями з проблем освітньої діяльності до методистів РНМЦ, до підрозділів вищих навчальних закладів і науково – дослідних інститутів, до дослідників в інтересах удосконалення своєї роботи; підвищувати професійну кваліфікацію. 6.8. Визначати функціональні обов’язки членів ПМК. 6.9. Вивчати та аналізувати роботу шкільної ПМК, складати списки необхідної науково – методичної літератури, технічних засобів навчання. 6.10. Рекомендувати керівництву розподіл навчального навантаження педагогів із предмету при тарифікації, розподіляти методичну роботу окремих педагогів. 6.11. Обговорювати питання про можливість організації поглибленого вивчення предмету в окремих класах за наявності достатніх засобів навчання. 7. Обов’язки вчителів – членів ПМК Кожен вчитель – член ПМК повинен: 7.1. Постійно підвищувати професійний рівень, педагогічну майстерність. 7.2. Мати особисту програму професійної самоосвіти. 7.3. Брати активну участь у розробці відкритих заходів. 7.4. Брати участь у роботі засідань ПМК, практичних семінарах і т.д. 7.5. Кожному члену ПМК необхідно знати тенденції розвитку методики викладання предмета, «Закон про освіту», нормативні документи, методичні вимоги до категорій. 7.6. Володіти основами самоаналізу педагогічної діяльності тощо. 7.7. Створювати Банк методичних розробок, тестів, діагностик, які сприяють поліпшенню якості освіти. 7.8. Вести картотеку ППД із предмета, який викладає. 7.9. Використовувати інноваційні технології під час проведення уроків та позакласних заходів. 7.10. Обговорювати актуальні питання навчання і виховання, пошук ефективних форм ведення уроків 7.11. Вивчати досвід колег інших шкіл району в ході відвідування відкритих уроків, співпраці у семінарах, творчих групах. Впровадження його в практику роботи. 7.12. Систематично проводити відкриті уроки, виховні заходи з обов’язковим самоаналізом та аналізом. 7.13. Ознайомлюватися з новинками психолого-педагогічної та методичної літератури, фаховими періодичними виданнями. 8. Права вчителів – членів ПМК Кожен вчитель – член ПМК має право: 8.1. Звертатися до адміністрації з проханням про відрядження на курси, семінари, тренінги з питань підвищення фахової та професійної майстерності. 8.2. Висувати пропозиції щодо поліпшення організації навчально-виховного процесу в навчальному закладі. 8.3. Вносити пропозиції щодо організації та змісту атестації вчителів. 8.4. Брати участь у роботі ПМК та методичній раді навчального закладу. 8.5. Розробляти та створювати методичні рекомендації з питань освіти, виховання та розвитку, які не суперечать чинному законодавству. 8.6. Вивчати й аналізувати навчальні програми, підручники, інструкції та рекомендації МОН України, районного науково-методичного кабінету. 8.7. Обговорювати та аналізувати результати конкурсів. 8.8. Брати участь у місячниках, декадах передового педагогічного досвіду. 8.9. Підтримувати творчі зв’язки з методичними комісіями вчителів шкіл району. 8.10. Брати участь у різних педагогічних конкурсах. 9. Керівництво діяльністю ПМК Контроль за діяльністю ПМК здійснюється заступником директора з навчально-виховної роботи відповідно до планів методичної роботи й внутрішньошкільного контролю.

category: Адміністрування школи


title: Творчість учителя - передумова зростання його педагогічної майстерності

description:
Життя постійно змінюється, підштовхуючи школу так само до змін. Її розвиток вимагає нових форм організації навчального процесу, нових ритмів та методів узгодження системи освіти з вимогами сучасного життя та з потребами особистості. А оскільки учительська праця і педагогічна творчість є синонімам

                  и, то необхідно розглядати способи подолання інертності й консерватизму нашої діяльності та способи розвитку творчості кожного вчителя. Однак світова економічна криза, що зачепила і Україну, накладає свій відбиток і на школу. Частина освітян охоплена байдужістю та інертністю в навчально-виховній діяльності. Вони не переконані, що тільки безперервна самоосвітня робота сприяє підвищенню майстерності, розвитку інтелекту, допомагає долати застарілі педагогічні позиції, адаптуватись до нових умов роботи. Але варто нагадати відомі слова: "Якщо не відчуваєш любові до школи, до дітей, займайся чим хочеш, але тільки не дітьми. Бо робота з дітьми, викладання – це мистецтво, творчість, а не ремесло". І щоб досягти належного рівня викладання будь-якого предмета, потрібно з багатьох методів обрати свій, а маючи багато підручників - не дотримуватися кожного, а комбінувати, вибирати, тобто творити. Як же подолати інертність, консерватизм і розвивати педагогічну творчість саме у процесі підготовки уроку та його проведення? Отже, саме на уроці забезпечується інтелектуальне збагачення дитини, розкриваються її здібності, нахили та інтереси. Передусім, до виконання навчальних програм потрібно підходити творчо, бо саме вона орієнтує думку вчителя на творчу побудову уроку. Структура кожної навчальної програми спрямована на реалізацію основної мети освіти та виховання дітей певного класу і повинна сприяти створенню умов для вільного переходу учнів від одного ступеня навчання до іншого. Тому кожна навчальна тема повинна оновлюватись, конкретизуватись, спрямовуватись на особистість учня і сприяти його освіченості та гармонійному розвитку. Педагогічна творчість учителя має також важливе значення у побудові структури уроку. Адже, готуючись до уроку, кожен із нас повинен чітко уявляти, кого ми будемо навчати. Одну й ту саму тему в різних класах учитель повинен подати на кількох рівнях, розраховуючи не тільки на класний колектив загалом, а й на групи чи окремого учня. Багато учителів творчо підходять до побудови структури уроку, шукають ефективні методи і прийоми навчання, які спонукали б кожного учня до активної самостійної пізнавальної діяльності. Звичайно, навіть найвдаліша структура уроку не може бути усталеною. Урок – це педагогічний витвір, а вчитель є його творцем. Однак, обираючи методичні прийоми, слід пам'ятати, що вчитель не може не використовувати педагогічну логіку, та доцільність і дидактичні принципи. Тільки науковістю він перевіряє правильність свого вибору. З метою розвитку творчого потенціалу вчителя слід приділяти особливу увагу систематичному залученню всіх членів педагогічного колективу до виступів на семінарах різних рівнів, педрадах, конференціях, конкурсах тощо. Саме підготовка та участь у таких заходах змушують учителя докладно ознайомитися з відповідною науково-педагогічною літературою, передовим досвідом з окремого питання, переосмислити, вдосконалити, засвоїти нові методи та прийоми навчальної роботи, спонукає вчителя конструктивно сприймати нові ідеї, з'ясовувати їх суть, досягнення і недоліки, а також з повагою ставитися до переконань своїх опонентів, виключати категоричне заперечення їхньої точки зору. Така робота формує системне мислення учителя, що пізніше виявляється у цілісному сприйнятті різних педагогічних явищ, здатності встановлювати причинно-наслідкові зв'язки, визначати перспективу свого творчого зростання. Щоб подолати інертність, консерватизм, стати справжнім, творчим учителем, треба вчасно себе оцінити. Бо тільки самоаналіз прискорює розвиток педагогічних здібностей і є одним із найефективніших способів педагогічного самовдосконалення. Об'єктивно оцінюючи свою роботу, вчитель пізнає себе і починає найскладніше: висуває вимоги до себе, а значить, активізує свої власні динамічні духовні резерви. Він стає творцем у педагогічному процесі, а творчість учителя – це ще й управління самим собою. Сьогодні у школі потрібен не просто "урокодавець", а творчий учитель, який повинен усе життя працювати для того, щоб навчання приносило радість і задоволення кожній дитині, було ефективним і плідним. Для стимулювання творчого пошуку вчителя, розвитку творчих здібностей учнів необхідно передбачити проведення нестандартних уроків. Під нестандартними уроками ми розуміємо такі уроки, які позбавлені звичайних шаблонів, мають загальний, об'єднуючий початок – елементи рольової гри. Нестандартні уроки обов'язково містять творчі ситуації, які збуджують до співробітництва і співтворчості на уроці. Найчастіше в практиці роботи шкіл використовуються такі нестандартні уроки, як конференції, диспути, змагання, КВК, спектаклі, усні журнали, уроки-загадки, уроки-мандрівки тощо. Духовне життя дитини повноцінне лише тоді, коли вона живе у світі гри, казки, музики, фантазії, творчості... Ми повинні навчати і виховувати так, щоб дитина почувала себе шукачем і відкривачем знань. Тільки за цієї умови одноманітна, напружена праця, стимулююча робота школяра забарвлюється радісним почуттям і може принести маленьким людям переживання творця. (В. О. Сухомлинський). На сучасному етапі в школі створюються сприятливі умови для розвитку педагогічної творчості вчителів і підвищення на цій основі результативності навчально-виховного процесу. Усе це ставить принципово нові вимоги перед керівниками загальноосвітніх шкіл і шкіл нового типу щодо розвитку творчого потенціалу педагогічних колективів взагалі і кожного вчителя зокрема. Нині існує два наукових підходи до керівництва творчими процесами: оволодіння алгоритмами творчого процесу й побудова відповідних моделей різноманітних творчих рішень і створення найсприятливіших умов для творчої діяльності педагогів. Слід зазначити, що ефективний розвиток педагогічної творчості і самореалізація вчителя можливі тоді, коли діяльність школи будується з урахуванням особистості вчителя, його ініціативи та здібностей, на колегіальній роботі вчителів, на їх відповідальності за наслідки навчально-виховної роботи з учнями. Саме такий підхід реалізується при створенні вільних вальдорфських шкіл. Учителі вальдорфської школи повинні не тільки досконало знати предмети, які викладають, а й володіти різними видами мистецтва, іноземними мовами, грати на музичних інструментах, бути умільцями, займатися спортом. Спираючись у своїй діяльності на антропософську педагогіку, вони повинні досконало володіти формами і методами виховання характеру учнів, їх фантазії і мислення, формування моральних рис. Аналіз вітчизняної та зарубіжної психолого-педагогічної літератури, стан вирішення цієї проблеми в практиці роботи загальноосвітніх шкіл, ліцеїв, гімназій, дозволили визначити такі основні педагогічні умови, які сприяють творчій діяльності, самореалізації особистості вчителя: забезпечення можливості реалізації вчителем своїх здібностей у найважливішій сфері його життєдіяльності – трудовій, а саме: у навчально-виховному процесі, у пізнавальній роботі з учнями, у системі підвищення кваліфікації з метою самоутвердження вчителя, розвитку в нього почуття самоповаги; сприяння самовизначенню кожного вчителя в усіх сферах внутрішкільного життя через індивідуальний вибір; детальне вивчення найбільш значущих для вчителів видів громадської діяльності і сприяння вияву особистості кожного вчителя у певному виді громадської діяльності для його самовизначення, самоутвердження й самореалізації через них; створення творчої атмосфери, здорового морально-психологічного клімату в колективі; утвердження в колективі демократичного стилю спілкування, свободи критики, творчих дискусій; забезпечення вільного часу вчителя (реалізація у практичній діяльності ідей інтенсифікації праці, оптимізації навчально-виховного процесу, наукової організації праці) з метою створення умов для самореалізації особистості вчителя на дозвіллі, підвищення його загальної культури; своєчасна позитивна оцінка діяльності вчителя для розвитку в нього почуття задоволення; забезпечення естетичних умов праці. Розвиток педагогічної творчості вчителів і підвищення результативності навчально-виховного процесу залежить від психолого-педагогічних умов, правильно визначених шляхів розвитку та реалізації творчої педагогічної діяльності та особистісних якостей учителя. Отже, педагогічна діяльність – це передусім діяльність творча. Без творчості неможливі ні виховний, ні навчальний процеси. Бо подібно до того, як скульптор ліпить свої скульптури, художник пише картини, а ювелір обробляє коштовне каміння, учитель творить нову особистість, яка житиме в цьому суспільстві, стане його невід'ємною часткою.

category: Адміністрування школи


title: Формування інформаційного ландшафту та траєкторії навчально-пізнавальної діяльності учнів початкової школи у процесі вивчення інформаційних технологій англійською мовою в умовах сільської школи

description: У матеріалі на заявлену тему (медіапрезентація додається), авторка пише, що головною метою роботи школи є забезпечення подальшого розвитку навчального закладу як державної установи соціалізації школяра в певному освітньому середовищі

category: Адміністрування школи


title: Упровадження елементів етнопедагогіки в навчально-виховний процес НВК ім. В. Стуса

description:
У матеріалі з досвіду роботи авторка пише, що етнопедагогіка - галузь педагогіки, котра включає в себе емпіричні педагогічні знання, навички, досвід певного етносу у вихованні підростаючого покоління. В етнопедагогіці загальнолюдські надбання трудового, етичного, естетичного виховання втілюються в с

                  истемі виховання даного народу

category: Адміністрування школи


title: Методичний семінар із теми „Найбільш типові помилки в роботі вчителів і шляхи їх подолання”

description:
У розробці семінару на заявлену тему автори вказують, що недосконалість сформованої етичної компетентності фахівця призводить до того, що вчитель не може правильно обрати тактику своєї поведінки. Етичні труднощі виражаються в недостатній тактовності, толерантності, необ’єктивності, поспішності та не

                  адекватній оцінці якостей співрозмовника

category: Адміністрування школи


title: Самоосвіта вчителя - самоціль чи необхідність, міф чи реальність?

description:
2013-2014 н.р. - це останній рік реалізації науково-методичної проблеми школи «Формування ключових компетентностей засобами ІКТ», провідною темою якого стане розв’язання проблеми саморозвитку та самоосвіти вчителя як необхідної умови професійної діяльності педагога, його самовдос

                  коналення. Вже не достатньо бути на уроці та поза ним актором, режисером, діловодом, диригентом, дипломатом, психологом, новатором і компетентним фахівцем. Сьогодні треба розуміти, що сучасний учитель має знати більше ніж його учні, та його знання не повинні обмежуватися предметом і методикою його викладання. Він має бути в курсі передових технологій, орієнтуватися в сучасній політиці, економіці, мати знання в різних сферах суспільного життя тощо. Педагог повинен постійно самовдосконалюватися, тому що його робота пов'язана з постійним оновленням. Щороку до вчителя приходять нові учні, що несуть із собою новий етап розвитку суспільства. Модель сучасного вчителя передбачає готовність до застосування нових освітянських ідей, здатність постійно навчатися, бути у постійному творчому пошуку. Саме тому основною метою саморозвитку й самоосвіти вчителя має стати досягнення бажаного рівня професійної компетентності. Отже, кожен сучасний учитель має усвідомити, що самоосвіта – це потреба, яка захищає його від інтелектуального зубожіння, це усвідомлений процес пізнавальної діяльності, це вдосконалення будь-яких рис людини або її навичок, це постійний пошук, зростання, розвиток. Здатність до самоосвіти не формується у педагога разом з дипломом або за наказом. Цьому теж треба вчитися. А чи можна навчити творчості? Виявляється, ні: здатність до самоосвіти у дорослої людини можна розвинути лише у виняткових випадках. Саморозвиток - ознака професіоналу високого класу. Не всіх учителів можна віднести до цієї категорії, і в нашому педагогічному колективі такі теж є. Однак можна спонукати вчителя зробити декілька кроків у своєму професійному розвитку. А як стимулювати вчителя, щоб самоосвіта не проходила стихійно і безсистемно або ж під тиском адміністрації? Практика нашої школи показує, що адміністративний чинник – велика сила. Навіщо б школі потрібна була методична служба, якщо вчитель займатиметься самоосвітою? Спонукання, планування, контролювання й стимулювання – усе це допомагає вчителям школи долучитися до процесу, а для декого стає навіть способом життям. Плануючи роботу на цей навчальний рік, ми хотіли, щоб кожен з вчителів відповів для себе на запитання, яке стало темою засідання педради – «Самоосвіта вчителя – самоціль чи необхідність, міф чи реальність?» Самоосвіта вчителя: чи потрібна вона? Що може мотивувати вчителя займатися самоосвітою? Декілька означень самоосвіти. Самоосвіта - самостійний спосіб отримання знань в певній галузі науки, мистецтва, техніки, політичного життя, культури, ремесла. Самоосвіта - риса характеру наполегливих осіб, позбавлених з якихось обставин можливості отримати систематичні знання у відповідному навчальному закладі (бідність, дискримінація за національною чи релігійною ознакою, географічна віддаленість від освітніх чи культурних центрів, фізичне каліцтво при наявності доброї пам'яті і наполегливості в отриманні знань тощо). Самоосвіта в цих випадках ще й засіб виховання, загартування характеру, перевірка можливостей дорослішаючої особи. Самоосвіта — це навчання, яке планується та здійснюється самостійно. Самоосвіта – це безперервний процес саморозвитку та самовдосконалення педагогів. Самоосвіта вчителя є основною формою підвищення педагогічної компетентності, яка складається з удосконалення знань та узагальнення педагогічного досвіду шляхом цілеспрямованої самоосвітньої роботи. З чого ж треба почати? Перш за все, вчитель має визначитися зі своїми інтересами. Саме вони повинні стати фундаментом його розвитку. Звичайно, можна змусити людину робити те, що йому не подобається, але в самоосвіті це буде мов крапля води, що подає у розпеченій пустелі на пісок - вона встигне випаруватися, навіть не досягнувши мети. Інтерес - це те, що задасть тонус всієї самоосвітньої діяльності. Зрозумівши свої інтереси в даний період часу, вчитель має визначитися з напрямками своєї роботи у поточному році. Ці напрями залежатимуть від навантаження, від того, чи є класне керівництво, гурток, факультатив і т. п. Після цього бажано вивести для себе проблему, яку потрібно опрацювати. Проблема та напрямки роботи повинні визначати напрями самоосвітньої діяльності. Ось деякі з них: Професійний (предмет викладання) Психолого-педагогічний (орієнтоване на учнів та батьків) Психологічний (імідж, спілкування, мистецтво впливу, лідерські якості та ін) Методичний (педагогічні технології, форми, методи і прийоми навчання) Інтелектуальний (орієнтовано на поповнення загальноосвітніх знань) Інформаційно-комп'ютерні технології (ознайомлення і придбання навичок роботи з новими технологіями) Духовний (мистецтво театральне, образотворче, вокальне, танцювальне, фотографування, відео зйомка) Охорона здоров'я і спорт (розвиток фізичної форми) Головними внутрішніми мотивами самоосвіти педагога мають бути: бажання поліпшити слабкі сторони володіння певним напрямом діяльності, бажання вдосконалювати свою педагогічну майстерність (наприклад, підготовка учнів до міських і обласних олімпіад); глибоке вивчення теорії та практики даної проблеми; намагання осмислити, втілити в практику, запропонувати колегам механізм певної дії; теоретичне осмислення й узагальнення передового педагогічного досвіду по обраній проблемі; поглиблення знань із питань, які викликають інтерес (наприклад, вивчення методики рішення олімпіадних завдань); не зупинятися на досягнутому. Мотиви, які спонукають до самоосвіти: Бажання творчості. Вчитель - професія творча. Творча людина не зможе з року в рік працювати за одним і тим же поурочним планом або сценарієм. Робота повинна бути цікавою і приносити задоволення. Зміни, що відбуваються в житті суспільства. Ці зміни в першу чергу торкаються учнів, формують їхній світогляд, і не хотілося б, щоб образ учителя формувався у них як образ «несучасної людини». Конкуренція. Можливість бути потрібною на роботі. Не секрет, що багато батьків, приводячи дитину до школи, просяться в клас до конкретного вчителя, предметника або класного керівника. Громадська думка. Учителю не повинно бути байдуже, вважають його «хорошим» або «поганим». Поганим вчителем бути прикро. Матеріальне стимулювання. Без постійного засвоєння нових знань не домогтися підвищення категорії, збільшення навантаження у школі. Інтерес. Вчитися просто цікаво. Як людина, яка щодня вчить, не буде постійно вчитися? Чи вправі вона тоді викладати? Самоосвіта здійснюється індивідуально або колективно. Суто індивідуально її може виконувати високорозвинена особистість, діяльність якої продуктивна і творча. Шляхом досконалої організації самоосвітньої діяльності постійно удосконалюється професійна майстерність вчителя і, як наслідок, формується авторитет педагога серед учнів, батьків, колег. Творчо працюючий педагог сам створює свій особистий імідж. Види діяльності в процесі самоосвіти, які сприяють професійному зростанню вчителя: систематичне читання методичної, педагогічної, предметної літератури і звернення до авторитетних джерел ( на паперових, електронних носіях); систематичний перегляд певних телепередач; огляд в Інтернеті інформації з методики викладання предметів, педагогіки, психології, педагогічних технологій; розв’язування олімпіадних завдань, тестів, питань ЗНО, кросвордів та інших завдань підвищеної складності або нестандартної форми; прослуховування лекцій, докладів в установах, до яких особа не залучена офіційно; відвідування семінарів, тренінгів, конференцій, уроків колег; дискусії, наради, обмін досвідом з колегами; систематичне проходження курсів підвищення кваліфікації; організація гурткової та позакласної діяльності з предмету; вивчення інформаційно-комп'ютерних технологій; відвідування предметних виставок та тематичних екскурсій з предмету при проходженні курсів; спілкування з колегами в школі, районі, області та в Інтернеті; ведення здорового способу життя; використання порад фахівців заради підвищення власних знань чи майстерності; дослідницька діяльність після досягнення певного рівню освіти, експерименти, моделювання, праця помічником під керівництвом освіченого фахівця тощо. В процесі підготовки до педради вчителя працювали в групах та виконували запропоновані завдання: довести, що самоосвіта – це міф, реальність, самоціль, потреба. Звіти груп. Обговорення. Таким чином, самі вчителі підтвердили потребу та реальність самоосвіти. Пропоную до вашої уваги новий стенд «Мені це було цікаво» в шкільному методичному кабінеті, на якому педагоги згідно з графіком розміщуватимуть таку інформацію: назва, автор статті, коротка анотація, джерело, посилання на сайт Інтернету. Проект рішення педагогічної ради 1. Вважати самоосвіту вчителя необхідним чинником для його професійного зростання, реалізації методичної проблеми школи та ефективної роботи в умовах сучасної освіти. 2. Усім педагогам школи систематично відображати результати педагогічної діяльності в методичних картках, портфоліо. 3. Керівникам методичних об’єднань контролювати своєчасне заповнення вчителями методичних карток, портфоліо (кожні канікули). 4. Адміністрації школи під час узагальнення досвіду роботи вчителя в період атестації враховувати ефективність і результативність його самоосвіти. 5. Керівникам методичних об’єднань забезпечити регулярність оновлення стенда «Мені це було цікаво». 6. Учителям школи брати участь у професійних конкурсах різного рівня, залучати учнів до дослідницької діяльності, участі в інтелектуальних конкурсах і змаганнях. Сьогодні можна вчитися із задоволенням. Вчитися можна різними шляхами, і кожен вибирає собі найбільш прийнятний, але хочеться нагадати слова німецького філософа Дістервега: «Ти лише до тієї пори здатний сприяти освіті інших, поки продовжуєш працювати над власною освітою...». Література 1. Вчитель: Самооцінювання /упоряд. Н. Мурашко. – К., 2007. – 128с. 2. Гузова Л.П. Развитие профессиональной культуры учителя – фактор успешной работы // Методист. – 2005. - №2. – С.34-37. 3. Довгопол І. Професійна компетентність педагога: методика комплексного дослідження. – Сімферополь, 2006. – 70с. 4. Діагностика праці вчителя. /Відкритий урок: розробки, технології, досвід. – 2007. – жовтень. –С.64-70. 5. Квадріціус Л.В. Професійна самоосвіта вчителя // Управління школою. – 2006. - №13. – С.35-38. 6. Стецюк Л.І. Методологічні основи діяльності вчителя // Все для вчителя. – 2005. - №23-24. – С.11-28. 7. Соф’янц Е. Структура професійної компетентності сучасного педагога // Управління освітою. – 2006. - №17. – С.4-5. 8. Стадник О.Л. Створення умов для розвитку творчої особистості вчителів // Все для вчителя. – 2005. - №21-22. – С.30-32. 9. Тевлін Б. Резерви підвищення професійної майстерності вчителів // Завуч (Шкільний світ). – 2004. - №11. – С.3-6. 10. Темченко О. Впровадження інноваційних підходів для підвищення компетентності педагогів // Завуч (Шкільний світ). – 2005. - №13. – С.10 (вкладка). Цитати до виступу Учитель повинен більше працювати не на уроці, а готуючись до нього В.О.Сухомлинський Давня мудрість говорить: Хто стоїть на місці, той відстає. А хто не хоче відставати, мусить рухатися вперед, і не зупинятися, досягнувши вершини, а підійматися вище. У цьому ц полягає основна місія сучасного учителя. Вчитель готується до гарного уроку все життя. Така духовна й філософська основа професії й технології нашої праці: щоб дати учневі іскорку знань, вчителеві необхідно вбрати ціле море світла. В.О.Сухомлинський Виховання, отримане людиною, закінчено, досягло своєї мети, коли людина настільки дозріла, що володіє силою і волею самого себе утворювати протягом подальшого життя, і знає спосіб і засоби, як вона це може здійснити як індивідуум, що впливає на світ. А. Дістервег Кожен день, в який ви не поповнили своєї освіти хоча б маленьким, але новим для вас шматком знання... вважайте безплідно і не зворотно для себе загиблим. К. С. Станіславський

category: Адміністрування школи


title: Обдарована дитина - обдарований учитель: суб’єкт-суб’єктний діалог

description: Презентовано матеріали засідання методичного об’єднання класних керівників, учителів-предметників у формі аукціону на заявлену тему з методичними додатками щодо його проведення

category: Адміністрування школи


title: Інтерактивні технології - шлях до формування творчої особистості учнів

description:
Розробка проведення педагогічної ради на заявлену тему у формі тренінгу з медіапрезентацією та методичними додатками, мета якого - сприяти усвідомленню необхідності прийомів інтерактивного навчання на уроках, підвищуючи мотивацію учнів до навчання; спільно працювати над формуванням навичок співпраці

                   та спільного вирішення проблем

category: Адміністрування школи


title: Роль контролю, оцінювання та стимулювання навчальної діяльності учнів у підвищенні її результативності та розвитку їхньої творчої активності

description:
Подано матеріали засідання педагогічної ради у формі консиліуму на заявлену тему (медіапрезентація додається), мета якого - на основі узагальнення досвіду, вивчення психолого-педагогічної літератури виявити основні причини неуспішності школярів і способи вирішення даної проблеми; з’ясувати, як створ

                  ити комфортні умови для навчання учня

category: Адміністрування школи


title: Методичний кабінет Білоцерківської гімназії № 2 - майстерня, в якій формується вчитель

description: У статті на заявлену тему наголошується (медіапрезентація додається), що методичний кабінет гімназії посів у 2013 році І місце в конкурсі-огляді методичних кабінетів загальноосвітніх навчальних закладів на кращу організацію методичної роботи з педагогічними кадрами

category: Адміністрування школи


title: Державно-громадське управління навчальним закладом

description:
Державно-громадське управління освітою - особливий тип управління, характерною рисою якого є постійна відповідальна участь і взаємодія в управлінні освітою суб'єктів і їх органів з одного боку, що виражають і представляють інтереси, політику, гарантії і компетенцію держави в області освіти (Мініс

                  терство освіти і науки України, управління освітою і науки обласних державних адміністрацій, відділи освіти, органи місцевого самоврядування), з іншого боку, суб'єктів і їх органів, що виражають інтереси громадянського суспільства, населення. У Національній доктрині розвитку освіти України вказано, що "сучасна система управління освітою має розвиватись як державно-громадська, яка повинна враховувати регіональні особливості, тенденції до зростання автономії навчальних закладів, конкурентноспроможність їх освітніх послуг. Діяльність освітян спрямовується на пошуки нових демократичних відкритих моделей управління освітою, що зорієнтовують освітні процеси не на відтворення, а на розвиток. У ній передбачається забезпечення державного управління з урахуванням громадської думки, внаслідок чого змінюється навантаження, функції, структура і стиль центрального та регіонального управління освітою". Система державно-громадського управління навчальними закладами включає усіх учасників освітнього процесу, їх органи державної і громадської природи, нормативно-правову базу, що регламентує діяльність усіх її суб'єктів, а так само механізми їх взаємодії. У практичній діяльності державно-громадське управління спрямоване на оптимальне поєднання державних та громадських засад в інтересах особистості, соціуму та влади. Основними його завданнями є реалізація визначених прав та обов’язків педагогів, учнів та їх батьків на участь в управлінні загальноосвітніми навчальними закладами; демократизація державного управління освітою; задоволення потреб та інтересів учасників навчально-виховного процесу; розвиток погоджувальних механізмів у вирішенні загальних завдань, реалізацію законодавчого права його працівників, учнів і їх батьків (осіб, що їх замінюють) на участь в управлінні, на розвиток громадських форм управління, на реалізацію інтересів і потреб усіх учасників освітнього процесу. На сучасному етапі головними завданнями державно-громадського управління є виховання та підготовка покоління, яке реально здатне оцінити, упровадити, а головне - зберегти ідеї демократії; навчити учнів не лише жити в умовах сучасної держави, дотримуватись її законів, відстоювати свої власні права, а й практично реалізувати ці знання в умовах навчального закладу. Останнє із зазначених завдань можливо здійснити лише шляхом створення системи державно-громадського управління. Адже кращим способом пізнання демократії є набуття молодою людиною досвіду управління власною життєдіяльністю та громадськими справами. Залучення учнів і батьків, членів ради школи до обговорення нагальних проблем навчального закладу з метою пошуку та прийняття спільних рішень, утвердження власних прав та обов'язків є елементами формування громадянського суспільства, в основі якого лежить певна модель державно-громадського управління. Головним завданням державно-громадського управління є забезпечення діалогу структур державного управління з органами громадського самоврядування. Документами, які визначають юридичну можливість упровадження в навчальному закладі державно-громадського управління, є: Конвенція про права дитини (прийнята Генеральною асамблеєю ООН 20 листопада 1989 р., для України чинна з 27 вересня 1991р.); Конституція України (прийнята Верховною Радою України 28 червня 1996 р.); Закон України "Про освіту" (від 20 вересня 2003 р.); Закон України "Про загальну середню освіту" (від 13 травня 1999 р.); Положення про загальноосвітній навчальний заклад (затверджене постановою Кабінету Міністрів України від); Національна доктрина розвитку освіти (затверджена Указом Президента України від 17 квітня 2002 р. № 347/2002). Наявна законодавча база дає можливість не тільки створити на локальному рівні дієву систему засобів правового регулювання державно-громадського управління закладом освіти, а й конкретизувати, доповнити її своїми внутрішніми документами. Такими документами в навчальному закладі є: Статут школи; положення про раду школи; статут органів учнівського самоврядування; положення про батьківський комітет; угоди про співпрацю; єдині вимоги до учнів школи. Розробляючи концепцію та статут закладу освіти, кожен керівник школи повинен врахувати, що діяльність загальноосвітнього навчального закладу організовується на засадах демократизму, гуманізму, на поєднанні державного управління та громадського самоврядування, впровадження колегіального стилю управління закладом освіти. Ефективна взаємодія адміністрації школи, батьків та учнів залежить від усвідомлення, планування, координації вказаних дій директором закладу освіти. В цілому організаційну структуру державно-громадського управління закладу складають: керівник освітньої установи (як носій державного управління); загальношкільні збори (конференція) учасників освітнього процесу; рада освітньої установи, обрана на загальних зборах (конференції). Найвищим керівним органом школи є конференція, яка проводиться не рідше за один раз в рік. Конференція має широкі повноваження: на загальношкільній конференції обирається рада школи, його голова, визначається термін їх діяльності. Кожен навчальний заклад приймає на конференції Статут навчального закладу, що враховує реальний стан, цілі, завдання, перспективи свого розвитку. Таким чином, Статут однієї загальноосвітньої школи у своїх деталях може відрізнятися від Статуту іншої школи, але загальна спрямованість Статуту відповідає Положенню про загальноосвітні навчальні заклади. Як колегіальний орган рада школи затверджує основні напрями розвитку, шляхи підвищення якості навчально-виховного процесу. Рада школи може створювати тимчасові або постійні комісії, ради з різних напрямів роботи закладу і встановлює їх права, обов'язки, межі повноважень: комісія заохочення учасників навчально-виховного процесу; комісія моральності і закону; бюджетна комісія; навчальна комісія; комісія соціальних досліджень; комісія дозвілля і здорового способу життя. У період між конференціями в ролі найвищого керівного органу виступає рада школи (навчального закладу). Участь представників учительського і учнівського колективів, батьків і громадськості в управлінні навчальним закладом створює реальні передумови для створення атмосфери наукового пошуку і позитивного психологічного клімату в колективі школи. Функції і зміст роботи ради визначаються Положенням про раду закладу. Рада школи, як правило, очолювана одним з представників громадськості або батьків, працює в тісному контакті з адміністрацією школи і громадськими організаціями. Рада доводить свої рішення до батьків або осіб, їх замінюють. Рішення ради вважається правомірним, якщо за його прийняття проголосувало не менше двох третин присутніх членів ради. У новій освітній парадигмі акцентується увага на демократизації стосунків "учитель-учень" та активному залученню батьківської громадськості до співпраці із загальноосвітнім навчальним закладом. Основними формами співробітництва з батьками, які впроваджуються у практику роботи загальноосвітніх навчальних закладів, є батьківські збори класів; засідання батьківського комітету або спільне засідання адміністрації школи та батьківського комітету; участь батьків у педагогічних, методичних та виховних заходах (написання науково-дослідницьких праць, організація екскурсій, зустрічей, випускних вечорів); проведення щорічного дня відкритих навчальних та позанавчальних занять для батьків, дня батьківського самоврядування; анкетування батьків з актуальних питань навчання та виховання. Взаємодія адміністрації школи з учнями має ґрунтуватися на повазі до особистості кожного учня, захисті його прав та демократичних свобод, на вимогливості та контролі за психологією стосунків в учнівських колективах, підтримці та допомозі у діяльності учнівських лідерів. Учнівське самоврядування. Його моделей може бути безліч, а от ефективність від впровадження має бути один – виховання самодостатньої особистості, здатної відповідати за свої вчинки та рішення. Модель нашої шкільної республіки "Мрія" працює в межах управління школою і класом, що надає самоврядуванню гнучкості та варіативності. Щоб реалізувати поставлене завдання, необхідна співтворчість, співпраця учнів, учителів, батьків. Саме в такій співдружності народжуються цікаві думки, ідеї, саме в колі друзів можна відчути свою значимість. Саме шкільна республіка "Мрія" є ланкою, яка пов’язує дітей – особистостей у класи – родини, а класи – міста в одну школу – родину. Традиційними стали щорічні конкурси "Клас року", "Учень року". Другий рік поспіль - завершальний етап конкурсу "Учень року" відбувається у формі презентації проектів "Я – особистість XXI століття", до участі в якому залучаються члени Ради школи, класних батьківських комітетів, батьки конкурсантів. Державно-громадське управління як один зі способів самоврядування суспільства є невід'ємною ознакою історичного цивілізаційного процесу людства взагалі й українського народу зокрема. Основними критеріями оцінки ефективності державно-громадського управління в навчальному закладі можна вважати внесок суб'єктів управління в поліпшення стану і результатів реалізації прав учасників освітнього процесу, якості навчального процесу, позаурочної і позашкільної виховної роботи, їх участь в управлінні, Управління має стати гнучким, мобільним, при цьому не втрачати орієнтації на мету й ураховувати особливості організаційної структури Список літератури Єльнікова Г. Теоретичні підходи до моделювання державно-громадського управління // Директор школи. – 2003. - №40-41.Закон України "Про загальну середню освіту". – 1999.Закон України "Про освіту". – 2003.Кремень В. Державно-громадська модель управління освітніми змінами // Директор школи. – 2001. - №4.Національна доктрина розвитку освіти. – 2002.Положення про загальноосвітній навчальний заклад. – 2010.Сушко С. Сучасні моделі управління гімназією // Директор школи, гімназії, ліцею. – 2003. - №3.

category: Адміністрування школи


title: Бібліотека як невід’ємна частина загальноосвітнього закладу

description:
Освіту в сучасній школі зорієнтовано на озброєння школярів методами пізнання й аналізу теоретичних положень основ наук, оволодіння ними за допомогою нових способів мислення; озброєння навичками систематичної роботи з джерелами інформації. Залучення шкільної бібліотеки до виконання цих завдань пос

                  илює її освітні функції та педагогічну спрямованість. Шкільна бібліотека - єдине доступне джерело інформації для учнів, яке забезпечує їх інформаційними ресурсами; місце соціальних комунікацій, де зустрічаються учні різного віку, вчителі. У своїй діяльності бібліотеки керуються Законом України «Про освіту»,Законом України «Про бібліотеки і бібліотечну справу», «Положенням про бібліотеку загальноосвітнього навчального закладу», іншими законодавствами та підзаконними нормативно-правовими актами. Закон України «Про бібліотеки і бібліотечну справу визначає статус бібліотеки, правові та організаційні засади діяльності бібліотек і бібліотечної справи в Україні, обов’язки та права бібліотек і користувачів. Указ Президента України від 22.03.2009 р. «Про невідкладні заходи щодо розвитку бібліотек України» доручає Кабінету міністрів України вжити заходів щодо створення національної системи електронного інформаційно-бібліотечного ресурсу. Маніфест шкільних бібліотек, який був прийнятий 66 Генеральною конференцією міжнародного професіонального суспільства в Єрусалимі, визначає як одне із пріоритетних завдань шкільних бібліотек – співпраця шкільного бібліотекаря з учителями, учнями, батьками. В інструкції «Про порядок доставки комплектування» визначено порядок комплектування, обліку навчальної літератури, доставки та розповсюдження навчальної літератури. В цій Інструкції зазначено, що безпосередньо роботу з бібліотечним фондом підручників у школі веде бібліотекар. А за організацію роботи щодо створення і своєчасного поповнення бібліотечного фонду шкільних підручників відповідає директор школи. З метою покращення організації науково-методичної та культурно-просвітницької роботи бібліотек, які підпорядковані Міністерству освіти і науки, видано наказ від 14.05.1999 р. №139 «Про затвердження Положення про бібліотеку загальноосвітнього навчального закладу», в якому визначаються основні завдання, зміст роботи, управління і структура шкільної бібліотеки. У Положенні про бібліотеку загальноосвітнього навчального закладу визначено, що бібліотека є його обов’язковим структурним підрозділом, який здійснює бібліотечно-інформаційне, культурно-просвітницьке забезпечення навчально-виховного процесу як в урочний, так і в позаурочний час. Свою діяльність бібліотекар організовує спільно з педагогічним колективом, відповідно до планів роботи і регламентуючої документації, що затверджується директором закладу. Навчальний заклад забезпечує правові, організаційні, фінансові та матеріальні умови, необхідні для функціонування бібліотеки, зокрема, належне зберігання, використання і поповнення фондів бібліотеки, гарантує їх цілісність, неподільність і невідчуженість. Приміщення, обладнання, майно бібліотеки утримується навчальним закладом на безстроковому і безоплатному користуванні та оперативному управлінні. Директор школи та його заступники, педагогічний і учнівський колективи проводять систематичну роботу щодо збереження бібліотечного фонду, організують огляди-конкурси книг. Положення визначає основні завдання бібліотеки навчального закладу: бібліотечно-інформаційне обслуговування користувачів у забезпеченні всіх напрямків навчально-виховного процесу; розширення бібліотечно-інформаційних послуг на основі удосконалення традиційних і засвоєння нових бібліотечних форм і методів роботи; введення в роботу бібліотеки новітніх технологій; формування в учнів умінь та навичок бібліотечного користувача, популяризація бібліотечно-бібліографічних знань; сприяння вихованню гармонійної, морально досконалої особистості, свідомої свого громадського обов’язку; всебічне сприяння підвищенню фахової, педагогічної майстерності вчителів, вихователів, батьків шляхом популяризації педагогічної літератури і надання інформації про неї; бібліотечно-інформаційне забезпечення особистісних потреб користувачів у дозвілевій діяльності, у профорієнтаційному визначенні; виховання в учнів інформаційної культури, сталого прагнення до пошуку інформації. Ці завдання передбачають такий міст роботи бібліотекаря. Бібліотекар навчального закладу: формує універсальний, з врахуванням профілю, бібліотечний фонд, який відповідає змісту навчання у навчальному закладі, його інформаційним і виховним функціям, запитам та інтересам користувачів, забезпечує його належне розміщення, облік і зберігання; систематично аналізує використання бібліотечного фонду, веде роботу з його популяризації; обслуговує читачів у режимі абонементу та читальної зали; формує і веде довідково-бібліографічний апарат, використовує традиційні і сучасні електронні носії інформації; вивчає інформаційні потреби вчителів, вихователів, учнів, батьків, використовує різні форми і методи індивідуальної, групової і масової роботи; засобами бібліотечної роботи популяризує книгу і читання, підвищує престиж освіченості і культурності; складає і готує списки літератури на допомогу навчально-виховній роботі закладу; веде роботу з популяризації бібліотечно-бібліографічних знань серед учнів за допомогою проведення бесід, організації книжкових виставок, оглядів, бібліотечних уроків тощо; спільно з учителями та громадськими організаціями проводить читацькі конференції, літературні та музичні вечори, диспути тощо; у межах своєї діяльності бере участь у навчально-виховному процесі в організації загальних, групових, класних, масових заходах, виставках та оглядах передбачених планом роботи школи; координує і кооперує свою діяльність з іншими бібліотеками; вивчає і впроваджує в практику роботи кращий досвід бібліотек. Також дане Положення передбачає управління, структуру та штати бібліотеки загальноосвітнього навчального закладу. Відкриття бібліотеки здійснюється за наявністю відповідної матеріально-технічної, науково-методичної бази: приміщення, початкового книжкового фонду (навчального), книгосховища, абонементу, читальної зали (кімнати), забезпечення необхідним бібліотечним обладнанням, бібліотечною технікою, комп’ютерами, охоронними і противопожежними засобами. Забороняється використовувати приміщення бібліотеки для робіт, не передбачених завданнями бібліотеки. Загальне керівництво, створення необхідних умов для здійснення якісної та ефективної роботи, контроль за діяльністю бібліотеки, прийом на роботу бібліотечних працівників здійснює, наголошую, директор навчального закладу. За організацію роботи бібліотеки, бібліотечних процесів несе відповідальність завідуючий бібліотекою, який підпорядковується директору навчального закладу,є членом педагогічного колективу і входить до складу педагогічної ради закладу. Режим роботи бібліотеки встановлюється директором навчального закладу відповідно до правил внутрішнього трудового розпорядку. Один раз на місяць в бібліотеці встановлюється санітарний день. Щоденно дві години робочого дня може виділятися на виконання внутрішньої бібліотечної роботи. Бібліотека працює згідно з планом роботи, затвердженим директором закладу, який є складовою частиною плану навчально-виховної роботи. Річний звіт бібліотеки є складовою частиною річного звіту закладу. До річного плану роботи бібліотеки додається план проведення бібліотечних уроків, які проводяться 1 раз на місяць. При бібліотеках працює читацький актив з числа учнів, вчителів і батьків, який допомагає працівникам бібліотеки у виконанні бібліотечної роботи. Для вирішення актуальних питань діяльності бібліотеки на правах дорадчого органу може бути створена бібліотечна рада, до складу якої входять працівник бібліотеки, представники педагогічного колективу, бібліотек регіону, громадськості, а також батьки та учні. У шкільній бібліотеці повинні бути такі звітні документи: План роботи бібліотеки – це заздалегідь окреслена система заходів бібліотечно-бібліографічної діяльності, що передбачає порядок, послідовність, термін та відповідальних за їх виконання. Перед складанням плану роботи на новий рік завідувач бібліотеки (бібліотекар) ознайомлюється з річним планом навчально-виховної роботи, освітнього закладу, визначає завдання та зміст роботи бібліотеки, враховує масові заходи закладу. Враховуються знаменні історичні й пам’ятні дати у житті нашої держави, професійні свята. Обов’язковими розділами плану роботи бібліотеки є: формування та організація фонду бібліотеки; обслуговування користувачів; довідково-бібліографічне обслуговування; інформаційне забезпечення; проведення масових заходів: індивідуальна робота; реклама діяльності бібліотеки: підвищення кваліфікації бібліотекарів. Наступним документом є сумарна книга обліку підручників, яка відображає надходження книг, вибуття списаної літератури та підсумки надходжень. Інвентарна книга – документ, в якому фіксуються всі видання, що надходять до бібліотеки. Щоденник роботи шкільної бібліотеки є основним документом, в якому ведеться денний облік читачів та обслуговування, масова та методична робота. Заповнюється щоденник роботи бібліотекарем щодня. Акцентує Вашу увагу на орієнтований перелік звітної документації шкільної бібліотеки У шкільній бібліотеці використовуються такі звітні документи: План роботи шкільної бібліотеки Книга сумарного обліку бібліотечного фонду (термін зберігання-постійно). Інвентарна книга (термін зберігання – постійно). Щоденник роботи шкільної бібліотеки. План бібліотечних уроків. Посадова інструкція. Правила користування бібліотекою. Паспорт бібліотеки. Формуляр читача ( термін навчання школяра). Зошит (журнал) обліку літератури, прийнятих від користувачів взамін втрачених. Зошит (журнал) обліку літератури, подарованої шкільній бібліотеці. Акти на списання літератури (термін зберігання – не менше 10 років). Реєстраційна картотека журналів і газет. Акти (журнал) видачі підручників. Матеріали щорічних інвентаризацій. Акти передачі підручників до шкіл району (міста). У ході тематичних перевірок виявлено, що в більшості навчальних закладів району питання, які розглядаються на педрадах, нарадах при директорі. носять однобокий характер (найчастіше це забезпечення навчально-методичною літературою). Тому пропонуємо Вам Орієнтовний перелік тем для розгляду на педраді, на нарадах при директорі Забезпеченість навчально-методичною літературою. Організація роботи щодо збереження підручників. Робота бібліотеки з популяризації бібліотечно-бібліографічних знань серед учнів. Робота шкільної бібліотеки щодо вивчення і задоволення читацьких потреб учнів та педагогів. Робота шкільної бібліотеки на допомогу навчально-виховному процесу. Робота бібліотекаря з раціонального розміщення та обліку основних і додаткових бібліотечних фондів. Організація та проведення Тижня дитячої та юнацької книги. Спільна робота педколективу та бібліотеки з пропаганди літератури. Робота бібліотеки в навчальному закладі регламентуються такими документами: 1. Наказ «Про організацію роботи шкільної бібліотеки в 201_- 201_ навчальному році». 2. Наказ «Про використання навчально-методичної літератури». 3. Наказ «Про участь навчального закладу у Всеукраїнській акції «Живи, книго!». 4. Аналіз використання навчально-методичної літератури в навчальному закладі (наказ або довідка). 5. Аналіз роботи бібліотеки за І півріччя (наказ або довідка). 6. Інформація про проведення Тижня дитячої та юнацької книги. 7. Про підсумки проведення Всеукраїнської акції «Живи,книго!» (наказ або інформація). 8. Аналіз роботи бібліотеки за ІІ півріччя (наказ або довідка) 9. Наказ про проведення інвентаризації навчальної літератури в навчальному закладі. 10. Перспективний план контролю адміністрації за роботою бібліотеки. 11. План внутрішкільного контролю за роботою бібліотеки. За визначенням, педагогічна діяльність-це практична діяльність щодо навчання (передачі знань), виховання (формування якостей й переконань) та освіти (накопичення, перетворення в органічну єдність знань, навичок, умінь та моральних якостей особистості). Шкільна бібліотека-особливе педагогічне середовище, де бібліотекар у своїй професійній діяльності виступає як тьютор, який формує навички й уміння самостійної самоосвітньої діяльності учнів, консультант при пошуку джерела інформації, наставник, який навчає критичному осмисленню найденої інформації, організатор індивідуальної та колективної діяльності учнів. Таким чином, він розвиває дітей, навчає їх і виховує бібліотечними формами й методами, здійснює педагогічну діяльність. Паралельно в бібліотеці відбувається постійне навчання й підвищення кваліфікації педагогів щодо питань керівництва дитячим читанням, удосконалення особистої самоосвітньої та інформаційної діяльності. Нині в Україні відбувається становлення системи освіти та виховання, зорієнтованих на входження у світовий процес. Воно супроводжується істотними змінами в педагогічній теорії та практиці навчально-виховного процесу. Відбувається зміна освітньої та виховної роботи: пропонується новий зміст та підходи, нові стосунки, новий педагогічний менталітет. Тому спирання в роботі на людей – азбука керівництва. Вміння викликати у підлеглих творче ставлення до праці-найвищий критерій мистецтва керівника як організатора.

category: Адміністрування школи


title: Організація роботи щодо розвитку та збереження здоров’я школярів у закладах освіти Кіровського району

description:
На сучасному етапі реформаційних перетворень в Україні здоров'я громадян є одним із складників національного розвитку. На законодавчому рівні це закріплено Законами України "Про освіту", "Про загальну середню освіту", "Національною доктриною розвитку освіти України у ХХІ столітті", Державними Про

                  грамами "Діти України", "Здоров'я нації на 2009-2013 роки", "Репродуктивне здоров'я нації на 2006-2015 рр. " У зв'язку з цим збереження та зміцнення здоров'я молоді є одним із головних завдань соціальної програми нашої держави. Для розв’язання цього завдання необхідно сформувати у школярів стійку мотивацію до здорового способу життя, здійснити комплекс здоров’язберігаючих заходів, спрямованих на усвідомлення ними цінності свого здоров'я. Здоров’я дітей майже на 50% залежить від умов їхнього життя. Дитина в школі не тільки навчається, а й харчується, розважається, відпочиває, займається спортом. Тобто час, проведений у навчальному закладі, витрачається не лише на розумову активність. "Навчаємо не за рахунок здоров’я!" - таким повинен бути девіз кожного навчального закладу. Завданнями школи на даному етапі є: формування в учнів свідомого ставлення до життя і здоров’я; вироблення в учнів навичок здорового способу життя; формування здоров’язберігаючої компетентності школярів. Головною умовою покращення здоров’я учнів є створення здоров’язберігаючого середовища, головними ознаками якого є: оптимальне поєднання методів, форм, засобів навчання та виховання, їх відповідність віковим особливостям школярів; дослідження впливу нових навчально-методичних засобів навчання на здоров’я учнів; дотримання режиму рухової активності, поєднання рухового і статичного навантаження; забезпечення емоційно сприятливої атмосфери навчання; формування в учнів та їх батьків культури здоров’я. Більшість педагогічних колективів району переорієнтовує організацію навчально-виховного процесу на формування гармонійно розвиненої особистості, становлення її фізичного, психічного, духовного і соціального здоров’я, формування культури здоров’я і потреби здорового способу життя. Для багатьох навчальних закладів оздоровлення школи починається із впровадження здоров’язберігаючої педагогіки. Створюються різні моделі шкіл сприяння здоров’ю, які забезпечують необхідні умови для успішного впровадження інноваційних педагогічних технологій, спрямованих на збереження і зміцнення здоров’я учнів, серед яких останнім часом виокремилася нова група – здоров’язберігаючі технології: технології навчання здоров’ю - гігієнічне навчання, формування життєвих навичок (керування емоціями, вирішення конфліктів тощо), профілактика травматизму та зловживання психоактивними речовинами, статеве виховання; оздоровчі технології - спрямовані на вирішення завдань зміцнення фізичного здоров’я учнів, підвищення ресурсів здоров’я: фізична підготовка, загартування, музична терапія; виховання культури здоров’я – виховання в учнів особистісних якостей, які сприять збереженню та зміцненню здоров’я, формуванню уявлень про здоров’я як цінність, посиленню мотивації на ведення здорового способу життя, підвищенню відповідальності за особисте здоров’я, здоров’я родини. У школах району створюються такі умови для покращення здоров’я учнів: створюється позитивний психологічний мікроклімат, який ефективно впливає на процес навчання, виховання та здоров'я дітей; у навчально-виховний процес втілюються новітні методики та програми для подальшого збереження та зміцнення здоров'я школярів; створюється інформаційний простір з питань збереження здоров'я дітей; навчальні уроки та позакласні заходи носять характер здоров'язберігаючих на основі особистісно-зорієнтованого підходу; підвищується валеологічна культура харчування: у раціоні учнів свіжі овочеві салати, фрукти свіжі і сушені, фіточай, соки; підвищується рухова активність: фізкультхвилинки на уроках, корегуючи зарядка, ігри на перервах, проводяться Дні здоров'я, години здоров'я, спортивні свята; дотримування санітарно-гігієнічного режиму школи: тепловий, повітряний, вологе прибирання; посилюється медико-педагогічний контроль за організацію занять з фізичної культури з урахуванням стану здоров'я дітей, фізичного розвитку та фізичної підготовленості; ведеться боротьба зі стресами в дітей у школі і вдома, проводяться тренінги, рольові ігри: як долати конфлікти, вправи на подолання стресових ситуацій; превентивна педагогіка, що сприяє здоров'язберігаючій компетентності учнів: запобігання явищам соціальної дезадаптації, конфліктності, невиправданої агресії, ризику, аморальної статевої поведінки, вживання наркотичних речовин, скоєння самогубства; забезпечуються умови проведення профілактичних оглядів школярів, дотримуються вимоги санітарно-епідеміологічного нагляду та прав дитини на конфедиційність медичного огляду, проводиться аналіз їх результатів; щорічно за згодою батьків учні оздоровлюються у літніх пришкільних таборах. Кожна школа має бути в тому числі і школою сприяння здоров’ю. З метою формування здово’язберігаючих компетентностей учнів у школах району організовані та проводяться наступні заходи: оформлення наочної агітації "Я за здоровий спосіб життя", "Ні шкідливим звичкам", "Ми обираємо здоров’я"; забезпечення активного рухового режиму (організація дінамічних перерв, проведення фікультхвилинок); активна робота спортивних секцій з футболу, волейболу, баскетболу, карате, дзюдо, фехтування; створення і робота груп ЛФК; забезпечення раціонального харчування школярів та проведення бесід "Гаряче харчування як чинник збереження здоров’я"; залучення працівників лікувальних закладів, просвітницьких центрів для роботи з дітьми та батьками за темами "Гармонійний розвиток особистості", "Виконання режиму дня як спосіб раціонального навантаження організму школяра". "Гармонійний розвиток особистості", "Методи профілактики захворювань ротової порожнини. Щоденний догляд за зубами"; щомісяця проведення "Єдиних днів медичної інформації"; оформлення в класних кімнатах куточків здоров’я. шкільна реклама здоров’я "Способи боротьби з ГРВІ" проведення КВК "Физкульт-привет – вредным привычкам нет", вікторин, ролевих ігор, проведення класних годин "Курс на здоровий спосіб життя", "Алкоголь та його наслідки", "Откуда берутся вредные привычки", "Про шкоду для здоров’я наркотиків, токсинів" "Алкоголь, куріння та репродуктивне здоров’я", "Особиста гігієна і здоров’я", "Про режим дня учнів ЗНЗ", "Я здоровье берегу – сам себе я помогу" тощо; проведення акцій "Школярі за здорове майбутнє", "Заміни цигарку на цукерку", "День без паління" тощо; бесід на тему здорового способу життя, про шкідливість куріння, алкоголя, наркотиків; засідання круглих столів "Закалювання як спосіб збереження здоров’я", "Шкідливі звички", "Поняття про фізіологічну та соціальну зрілість людини", "Судове засідання. Право дитини на життя" тематичні місячники "Здорове покоління"; співпраця з волонтерами Християнсько – духовного товариства (тематика виступів спрямована на формування здоров’я тіла та душі); виступи шкільних лялькових театрів "Подытожим" та "Умные детки", агітбригад "Здоровий спосіб життя – норма життя", волонтерських груп; виконання учнями проектних робіт "Создание антитабачной, антиалкогольной рекламы", "Визнач ступень своєї дорослості", "Бажаю другові добра", "Що впливає на здоров’я підлітків", "Зростаємо здоровими", "Вчимося бути здоровим" та інших; свята "День родини" (у межах свята – спортивні змагання "Папа, мама, я – спортивная семья", "Папы and сыночки"); організація у бібліотеках виставок – концепцій "Здоровий дух – здорове тіло", "Азбука здоров’я"; демонстрація дослідів "Осідання тютюнового диму в легенях при курінні"; відеолекторій для батьків та дівчат – підлітків "Профілактика раку жіночих статевих органів"; розповсюдження інформаційно-просвітницької літератури. Використовуються різноманітні форми роботи для підготовки педагогів району до такої діяльності: семінари-тренінги семінари-практикуми, майстер-класи, ділові ігри, лекції-діалоги, педагогічні наради, анкетування. Мета цих форм не тільки удосконалення знань і вмінь у роботі з дітьми, а й удосконалення самого педагога як особистості, установка позитивного погляду на життя. Велику увагу педагоги району приділяють збереженню і зміцненню фізичного здоров’я дітей у процесі занять. З метою профілактики втомлюваності, створення позитивного відношення у процесі навчання, на кожному занятті проводяться фізкультхвилинки, пальчикова гімнастика, гімнастика для очей. Кожна фізкультпауза проводиться в ігровій формі. Мотивація здорового способу життя, форми та методи його формування, збереження та зміцнення в повному обсязі закладено в шкільних програмах з біології, основ здоров’я, фізичного виховання, МСП. На уроках учні не тільки отримують певний запас знань, але й на практиці застосовують отримані знання для профілактики серцево-судинних захворювань, захворювань органів дихання, травлення тощо, проведення і надання першої медичної допомоги при травмах, кровотечах, дотримання правил особистої гігієни, правила поведінки на воді та поблизу водоймищ, додержання режиму харчування. Учителі району використовують методи активного та інтерактивного навчання, намагаються створити на кожному уроці ситуації успіху, емоційного комфорту, що безумовно є профілактичної мірою психологічного травматизму, стресу, неврозів. Врахування індивідуальних навчальних здібностей учнів також приводить до створення комфортної атмосфери, виховує культуру розумової праці. Проблема формування здоров’язберігаючих компетенцій засобами навчально-виховного процесу стала предметом обговорення на районній конференції. Метою і завданнями конференції були: презентація досвіду роботи вчителів району щодо формування в учнів здоров’язберігаючих компетенцій засобами навчально-виховного процесу; популяризація здоров’язберігаючих технологій серед учителів району: визначення необхідності впровадження здорового способу життя в навчально-виховний процес. Під час конференції працювали 5 секцій: І – учителі початкових класів, ІІ – учителі фізико – математичного циклів: ІІІ – заступники з ВР, учителі – предметними розвиваючого циклу: ІV – учителі природничих наук; V – практичні психологи. Для участі в конференції від закладів району направлено 89 робіт, для участі в секціях відібрано 54 учасники. За матеріалами конференції видана збірка "Формування здоров’язберігаючих компетенцій дітей засобами навчально-виховного процесу. У березні 2011 року на базі Донецької загальноосвітньої школи № 98 проведено семінар для заступників директорів з НВР за темою "Формування позитивної мотивації в учнів на здоровий спосіб життя, інтеграція питання здоров’я в зміст навчальних предметів шкільного курсу. Мета семінару: акцентувати увагу на чіткому розумінні підходу до навчання здорового способу життя на засадах розвитку життєвих компетентностей учнів, зміни поведінки та веденням здорового способу життя. З метою надання дієвої допомоги керівникам районних методичних об’єднань щодо організації роботи з формування здоров’язберігаючих компетентностей у квітні 2011року на базі загальноосвітньої школи № 93 пройшов семінар, на якому учасників семінару ознайомили з теоретичними та практичними аспектами формування здоров’язберігаючих компетентностей у процесі навчання та виховання. У листопаді 2011 року на базі Донецької загальноосвітньої школи № 76 відбувся районний семінар для керівників районних методичних об’єднань, на якому учасники семінару ознайомили з досвідом роботи Школи сприяння здоров’я, їм надані теоретичні, методичні та практичні обґрунтування важливості формування здоров’язберігаючих компетенцій та впровадження їх у навчально-виховний процес. Для вчителів – предметників також проводяться районні семінари з даної тематики, наприклад: "Впровадження здоров’язберігаючих методів у музично – освітній процес в основній школі з метою збереження психоемоційного і фізичного здоров’я дітей"; "Формирование здоровьезберегающей компетентности на уроках математики. Валеологическая направленность уроков математики". Педагогічні працівники району постійно беруть участь в обласних заходах щодо формування здорового способу життя серед учнівської молоді. Заступник директора з НВР ДЗОШ № 76 Золотар О. В. у 2011 році працювала в обласній творчій групі "Розробка бесід для дітей шкільного віку та батьків з проблеми формування навичок здорового способу життя", в 2012 році в обласну творчу групу "Формування позитивного мотиваційно-ціннісного ставлення учнів до рухової активності та здорового способу життя засобами фізичного виховання" увійшла вчитель фізичної культури ДЗОШ № 112 Прокопенко І. Ф. У районі 1 заклад працює як Школа сприяння здоров’ю – це навчальний заклад №№ 76. У 2011 -2012 навчальному році педагогічні колективи навчальних закладів № 83,88, 91,98 одним з провідних напрямків роботи обрали "Впровадження здоров’язберігаючих технологій у навчально-виховний процес". Діяльність загальноосвітньої школи спрямована на усвідомлення вихованцями істини життя – майбутнє кожної людини як і держави в цілому – за здоровими поколіннями, адже фізично і морально здорова людина здатна творити і приносити користь іншим людям. Виходячи із твердження-аксіоми, що людина та її життя є найвищою цінністю у суспільстві, ми у своїй педагогічній діяльності особливу увагу приділяємо питанню збереження здоров’я школярів. Більше того, необхідність турботливого ставлення до дитячого здоров’я вважаємо чи не найважливішою задачею навчального закладу і кожного педагога.

category: Адміністрування школи


title: Зразок плану самоосвіти вчителя

description: Подано орієнтовний план самоосвітньої діяльності вчителя

category: Адміністрування школи