title: Стаття «Біологічний супровід рухової діяльності»

description:
Актуальність проблем здоров’я молодого покоління української нації загальновідомі. Так, практично здоровими приходять до школи лише 15-20% дітей, а по закінченню їх залишається 5-7% і це при тому, що держава щорічно збільшує обсяг ресурсів, спрямованих на збереження і зміцнення здоров’я ук

                  раїнської молоді, а причетні міністерства й відомства впроваджують велику кількість спецпрограм, залучаючи до цієї роботи впливові вітчизняні й міжнародні громадські організації. В середині 80-х років минулого століття українське суспільство перебувало у стані соціально-екологічних змін (зменшення соціальних гарантій, погіршення санітарно-епідеміологічних показників середовища, Чорнобильська аварія, тощо), які позначилися на здоров’ї підростаючого покоління: підвищення рівня захворюваності і поширення хвороб серед дітей і молоді, зростання ВІЛ/СНІДу, наркоманії, ранньої смертності. І не дивно, попри зусилля держави, традиційних підходів щодо подолання наслідків замало. Фахівцями встановлено, що між групою людей, яких можна вважати здоровими та тими, що мають якісь захворювання (хворі), є ще група так званого третього стану - це люди, які мають великий ризик захворіти (з надлишковою вагою й ожирінням), ведуть малорухливий спосіб життя, вживають алкогольні напої, палять, перебувають у стані постійної психоемоційної напруги, стресів, тощо. Ступінь впливу основних чинників на формування здоров’я різний: стан навколишнього середовища (екологія) 20%; спадковість (передача спадкових захворювань чи схильності до розвитку певних хвороб, на які хворіли їх батьки та інші родичі), цукровий діабет, гіпертензія, та інші – 20%; стан та якість медичного обслуговування - 10%; спосіб життя - 50%. Таким чином, дароване батьками здоров’я в подальшому формується за рахунок способу життя в екологічному й соціальному середовищі. Сьогодні в Україні до 70% усіх вікових груп належать - з недостатньою руховою активністю та шкідливими звичками, і 30% - мають надмірну масу тіла. На мій погляд, резерви для його поліпшення лежать у площині впровадження засад здорового способу життя в кожний дім, кожну сім’ю: підвищення фізичної культури та культури дозвілля; корекції харчування; формування негативного ставлення до шкідливих звичок (тютюнопаління, вживання наркотиків та спиртних напоїв); вміння створювати позитивний психоемоційний мікроклімат в сім’ї та на роботі. У цьому зв’язку турбує і зменшення тривалості віку, а саме здорового способу життя. У нас вона на 10-15 років менша, ніж у Європі, США та розвинених країнах Азії, бо основну увагу звертають на різноманітні захворювання. Так, за даними обстежень в м. Коростень, Житомирської області серцево-судинні захворювання становлять - 62%, але чи всі знають, що основними їх причинами є спосіб життя. За даними вченого професора Дудчака Т. І. темпи зниження кількості населення вже становить загрозу національній безпеці держави. У нас катастрофічно зменшується кількість людей працездатного віку. І за рахунок лише поліпшення якості медичних послуг, цієї проблеми розв’язати не можливо, адже медики здебільшого – пожежники, які гасять пожежу, що виникає внаслідок нераціонального способу життя людини. І це набагато дорожче, ніж забезпечити раціональний спосіб життя і не допустити цієї "пожежі". Тому успіхів у цьому напрямку можна досягти в першу чергу не тільки значними вкладеннями в медицину, а й насамперед, зміною філософії життя людей, тобто, способу життя. А це реальна можливість зменшити захворюваність людей за рахунок невеликих фінансових вкладень, але значних зусиль суспільства. В останні роки в динаміці здоров’я дитячого населення (м. Коростень, Чорнобильська зона), посилились негативні тенденції: збільшилась загальна захворюваність та кількість дітей з хронічною патологією і морфофункціональними відхиленнями; група здорових дітей дедалі зменшується. Тому, хочу зосередити свою увагу на школярах – найпоширенішому контингенті дитячого населення, в якому формується здоров’я дорослих людей. Нажаль, відповідні наукові дослідження свідчать, що школа не сприяє поліпшенню здоров’я своїх вихованців, а навпаки - воно погіршується. На мою думку, головною причиною є: зниження фізичної активності школярів, що пов’язано з великим навчальним навантаженням, і не належною увагою до проведення уроків фізичного виховання. Адже відомо, що саме рухова активність є найкращим стимулятором життєдіяльності та відіграє головну роль у повноцінному становленні й розвитку організму дитини. Результати спостережень свідчать:  13% дітей молодших класів (початкова школа), 10,8% - середніх (базова школа), 17% - старших класів (середня школа), регулярно займаються фізичною культурою (поза школою), ведуть активний спосіб житття. Свідченням такої негативної результативності є, на мою думку: незацікавленість та відсутність батьківської уваги до важливого чинника здоров’я, з одного боку; відсутність умов для проведення занять фізкультурою (слабка матеріальна спортивна база) – з іншого боку. Важливим фактором здоров’я є дотримання рекомендацій гігієнічного режиму праці і відпочинку, але, як засвідчили результати моніторингу, що проводився в 2014-2015рр., 31,7% школярів молодших класів, 44,1%- середніх, і 47,8%- старших – ігнорують ці поради. Крім того, в ході проведення моніторингу було виявлено, що значний відсоток дітей не досипає, мало буває на свіжому повітрі, натомість, діти багато часу витрачають на перегляд телепередач та роботу за комп’ютером. Крім того перевантажена навчальна програма, яка веде до 8-10 год учнів молодших класів і 12-14 год - старших класів. Досліджуючи психоемоційний стан школярів було виявлено підвищену втомлюваність у 55% дітей молодшого шкільного віку та у 33,5% зниження працездатності, а також у 44% хлопчиків і 36,9% у дівчаток - низькі показники резервних функцій серцево-судинної системи. Що не рухається - те помирає. Аксіома давня, але актуальна. Малорухливий спосіб життя найкраще компенсує ходьба, та звичайні фізичні вправи при яких зміцнюється не тільки м’язова система, а й серце, система кровообігу. Після таких вправ знижується кров’яний тиск, частота пульсу тих, хто страждає на гіпертензію, саме таким хворим дітям фізичні вправи дають змогу оптимізувати вегетативну регуляцію судинного тонусу, знижується рівень шкідливих фракцій холестерину в крові, а рівень корисних фракцій підвищується (за результатами досліджень). Подібної дії не мають жодні аптечні пігулки, які дуже дорогі, та ще мають дуже небажані побічні дії. Під час досліджень стало зрозумілим, що фізичні навантаження насамперед використовують ті речовини організму, які йому або зовсім не потрібні, або потреба в них не велика, а все найцінніше зберігається. Подібні метаморфози відбуваються і з жировими клітинами вони мусять віддавати свій дорогоцінний вантаж потенційних калорій і кілокалорій енергії. Функцію рухової активності організму обслуговують усі види обміну речовин. Такою мірою активувати цей процес не можуть жодні ліки. При фізичних навантаженнях активізується кровообіг у мозку, збуджена рухова зона гасить інші такі ж ділянки ЦНС, створюючи для них режим відпочинку. Спостерігаючи за дітьми, які безперервно бігають у пошуках нових знань, занять й розваг стає зрозумілим, що ігри для них - не пуста трата часу - це головний спосіб самозатвердження, самовдосконалення, самоповаги. Наукою доведено, що люди, схильні до депресії вирослих дітей, які не дограли в дитинстві, їх гальмували нерозумними заборонами, непосильними формами навчання або ще чимось, що завадило психіці змужніти, здобути самозатвердження. Для порівняння: багато тисячоліть люди відстоювали своє право на життя, спираючись не тільки на розум, але й на фізичну силу, витривалість. Протягом останнього століття частка м’язових зусиль, задіяних зусиль, різко скоротилася. Якщо сто років тому 96% всієї роботи людина виконувала сама, то тепер її рухова активність зведена до мінімуму і складає 1%. Крім того, на відміну від соціальних, біологічні процеси міняються дуже повільно. Соціальні фактори більш вимогливі до організму людини: в цьому стрімкому світі людина повинна думати і діяти швидше, ніж його не такий вже далекий предок. У відповідь на ці потреби повинні інтенсивніше протікати біохімічні та біофізичні процеси в клітинах організму, але ріст темпів біологічних процесів має свій поріг і на певному етапі може виникнути невідповідність між соціальними умовами, що швидко змінюються, і відносно повільно еволюціонуючими біологічними процесами, що часто призводить до небажаних наслідків – розвитку ряду захворювань, перш за все, серцево-судинних. Лише в останні роки досягнута деяка стабільність, що дозволяє зменшити фактори розвитку появи різних патологій, завдячуючи широкій пропаганді в масштабах країни здорового способу життя. Самими поширеними є гіпокенезія (грецьке hupo – зменшення, і kinema – сила) і гіподінамія (dynamis – рух) – значне зниження об" ємів і інтенсивності рухової активності. Гіпокінезію і гіподинамію називають наслідками науково технічного прогресу і розглядають як свого роду конфлікт між біологічною суттю людини і умовами життя, які він створив. В медицині широко відоме правило, згідно якому органи зношуються тим менше, чим більше вони зазнають впливу корисного навантаженню. Звідси стає ясно, чим загрожує людині фізична детренованість. Зниження рухової активності перш за все впливає на скелетні м’язи: знижується імпульсація, яка викликає рух і напруження їх волокон та зворотній потік імпульсів інформуючих ЦНС, й інші системи організму про функціональні зміни, які проходять в м’язах. А це все призводить до порушення структури і функції скорочувального апарату м’язів, а також нервово – м’язових контактів, знижується тонус, зменшується сила м" язів, обмежується об’єм руху в суглобах, послаблюються рухові навички, порушується координація рухів. Відповідно функцій м’язових мембран, які стають більш проникними, через них виходить в кров велика кількість ферментів, що захоплюються особливими клітинами сполучної тканини – ретикулоендотеліоцитами і розщеплюються, а потім виводяться з організму. При гіпокінезії в серцевому та скелетному м’язах, а також в крові збільшується вміст молочної кислоти (C3H6O3), яка викликає небажане "закислення" тканин. Незначна зміна кислотно-лужної рівноваги (PH) погіршує життєдіяльність клітини. Крім того, в крові збільшується кількість неорганічних фосфатів, частина яких виводиться з організму, а частина відкладається у вигляді солей в суглобах, каменів в нирках та жовчному міхурі тощо. Аналіз засвідчив, що недостатня м’язова активність і зв’язані з ним енергозатрати призводить до зменшення потреб тканин організму киснем, падіння загальної інтенсивності обміну речовин в спокої (метаболізм), що негативно відображається й на обслуговуючих системах – кровообігу, диханні, тощо. Крім того, при гіпокінезії не тільки в скелетних м’язах, але й в печінці, нирках, селезінці, серці процеси розпаду білків переважають над синтезом. В результаті збільшуються затрати азоту, сірки, фосфору. Клітини організму відчувають гострий дефіцит багатьох невеликих "будівельних матеріалів" для відновлення своїх білкових молекул. Із організму посилено виводяться катіони натрію, калію і, особливо кальцію, необхідних кожній клітині для нормального проходження процесів збудження та гальмування Нестача кальцію відображається на механічних властивостях і міцності кісткового апарату, що в поєднанні з суттєвим зниженням навантаження призводить до зменшення мінеральної насиченості кісткової тканини (так званому розм’ягченні кісток, в т. ч. і зубів, розвитку карієсу). В багатьох випадках відмічається загибель остіобластів - попередники, молоді клітини, з яких формується кісткова тканина і накопичення клітин руйнівників – остеокластів. Все це сприяє структурній перебудові і розрідженню кісткової речовини, що також зменшує її міцність. Наступають зміни в суглобах: в них відкладаються солі, з’являється важкість рухів в них, не рідко приєднується інфекція і виникають артрити. Порушується також функція кісткового мозку, відповідального за вироблення червоних клітин крові – еритроцитів, в наслідок чого погіршується транспортна функція крові, особливо постачання молекул оксиду і виведення двоокису карбону, який утворюється в процесі життєдіяльності клітин організму. Разом з солями із організму виводиться рідина, яка призводить до зниження об’єму циркулюючої крові, особливо, плазми. Згущення корові проходить одночасно зі зниженням маси еритроцитів і лейкоцитів. Зменшується видобуток і посилюється руйнація білої крові – лейкоцитів, в результаті чого знижується здатність організму боротися з інфекцією. Змінюються й інші компоненти крові, наприклад тромбоцити: виникає загроза утворення тромбів в артеріях, венах. За сучасними науковими даними велика роль належить сполучній тканині (клітини внутрішнього середовища). Наше тіло складається із таких станів: твердий – це кістки желеподібний – це хрящі волокнистий – це сухожилля, зв’язки, фасції, суглоби, сумки рідкий – кров, лімфа, міжклітинна і спино-мозкова рідина. З цих речовин складається 80% наше тіло. Наукою доведено, що більшість захворювань, особливо, системних зароджується у сполучній тканині і, коли, із цією тканиною починаються якісь негаразди, то це породжує 90% хвороб. Висновок, який би я зробила з цього: сполучній тканині для її нормального функціонування потрібна рівновага. Так в 1929 році, американський вчений У. Кеннон запропонував термін "гомеостазус" (гомеостаз), під яким розуміють відносну динамічну сталість внутрішнього середовища і деяких фізіологічних функцій організму людини і тварини (кровообіг, обмін речовин, терморегуляція, тощо). На сьогоднішній час гомеостаз вживають в значно широкому розумінні (гомеостаз екосистеми, біосфери та інше.). Цей процес забезпечується складною системою координованих пристосувальних механізмів, що спрямовані на усунення чи обмеження чинників, що діють на організм як із зовнішнього так і внутрішнього середовища. В процесі індивідуального розвитку ці механізми можуть зміцнюватись у бік їх послаблення або зміцнення від чого залежатимуть можливості адаптації і виживання. Насамперед ці механізми підтримують постійність складу крові, її фізіологічні і фізико - хімічні властивості. Фізіологічні функції крові різноманітні:дихання і живлення, експортна (видалення з організму відходів обміну речовин) та інші. Кров і тканинна рідина є ідеальним середовищем, де відбуваються найскладніші біохімічні реакції, вона підтримує водний баланс у тканинах і виконує захисну, регуляторну, терморегуляторну, тощо. Ферменти, гормони, вітаміни, мікроелементи крові відіграють важливу роль у забезпеченні життєдіяльності організму. При різних захворюваннях склад і функції її можуть бути порушені:змінюються показники кров’яного тиску, кислотно-лужної рівноваги (рН), зсідання крові тощо. Людський організм який погано засновує цукор, страждає на діабет, інші зловживають жирами, мало рухаються, що призводить до надлишкової ваги, а інші полюбляють усе солоне, що призводить до набряків та підвищеного артеріального тиску. А клітини і органи нашого тіла можуть нормально функціонувати лише в ідеальному середовищі. Його утворюють органічні рідини – кров, лімфа і тканинна рідина. Від складу цих "соків" тіла залежить правильність функціонування клітин. Будь-яке відхилення від ідеального середовище погіршує стан здоров’я і чим більше відхилення, тим серйозніша хвороба. При цьому, частіше порушується рівновага кислотного балансу, що зумовлене харчування і способом життя. Надлишок кислоти в організмі призводить до порушення обміну речовин, а це є причиною багатьох хвороб, від яких страждає чимало людей. Основні життєво необхідні процеси відбуваються тільки в середовищі з певною кількість рН (7,35 – 7,47), яка необхідна для діяльності ферментів. Якщо рівень рН порушується, то важливі робочі елементи організму залишаються бездіяльними, що неминуче проявиться різними хворобами. Надлишок кислоти в організмі нейтралізується лужною субстанцією. Для того, щоб продукувати луг у достатній кількості, з тканин тіла постійно вибираються мінеральні речовини. Цей "грабунок" не може не обернутися втратою мінералів і пошкодженням тканин. Свою нервозність, хронічну втому та виснаження ніяким не чином не пов’язують із станом внутрішнього середовища і шукають їм пояснення далеко від істини. Річ у тім, що для нормального функціонування нервової системи, тобто для передачі нервами відповідних імпульсів, потрібно кальцій, магній та інші, а саме ті мінеральні речовини, що є основними, які організм використовує для нейтралізації зайвої кислоти. Нервова система позбавлена необхідних лужних мінеральних речовин, втрачає свої функціональні властивості, що призводить до повного виснаження. Віддаючи мінеральні речовини на нейтралізацію кислотності, втрачають міцність кістки опорно-рухового апарату, розвивається остеопороз. Кислотно-лужний баланс важливий також для нашого психічного здоров’я, навіть найменший надлишок кислоти може призвести до різноманітних фобій, депресій тощо. Основний шлях лікування організму, перенасиченого кислотою, полягає в збалансованому харчуванні, де лужні продукти становлять не менше половини, порівняно з кислотними і достатньо висока їх рухова активність. В процесі історичного й індивідуального розвитку, організм під впливом земного тяжіння і ряду інших факторів сформував найбільший орган – скелетну мускулатуру, яка становить 45-50% всієї маси тіла людини. В організмі нараховується 639 скелетних м’язів, із них тальки п’ять непарних. Наприклад, рук людини – це найдосконаліший інструмент створення і перетворення природи, має 30 кісток і 49 м’язів, а в такому складному руховому акті, як збереження вертикального положення тіла і підтримання правильної постави беруть участь більше 300 м’язів. Скелетні м’язи складаються із клітин, що містять волокна із клітин із великою кількістю еліпсоїдних ядер по периферії а також волоконець – міофібрил в центральній частині. М’язове волокно - це білкове утворення, при чому 72% – 80% його маси складає вода, 16% - 21% білки і 3% - 4% - небілкові речовини. За підрахунками вчених, скелетні м’язи нараховують біля 270 млн. волокон, довжина яких досягає 12 см, діаметр кожного 20 - 80 мкм. Уявити важко, що в одному м’язовому волокні нараховується декілька сот (іноді тисяч) міофібрил, а у всій мускулатурі їх приблизно 6 трильонів, важливим актом яких є скорочення м’язів. Міофібрили складаються із двох типів ниток: товстих, побудованих з білка міозина і тонких, побудованих із балка актина, які розділять міофібрили на окремі зони – саркомери. Отже, м’язові волокна складаються з великої кількості саркомерів, довжина яких в стані спокою в м’язі приблизно 2 мкм, в скороченому – більше 1 мкм. Підраховано, якби всі м’язові волокна скоротилися одночасно, вони змогли б підняти вагу 25 тонн, при цьому температура тіла людини підвищилася б до 40 градусів і більше. Поглиблюючи знання про будову м’язових тканин, їх взаємозв’язок і взаємодію з оточуючими тканинами, розкриваються цікаві сторони живої матерії:один і той же орган здатний виконувати найрізноманітніші органи. Важливим м’язовим білком є міоглобін, до складу якого входить залізо і по своїй будові і функціям він близький до гемоглобіну еритроцитів. Підтвердженням цьому є:у тюленя масою 70 кг з міоглобіном зв’язується 2530 мл кисню, що дозволяє йому перебувати під водою до 14 хв. У людей з такою ж масою з міоглобіном зв’язується 335 мл кисню. Завдячуючи своїм надзвичайним властивостям, м’язи виконують різноманітні, а іноді неочікувані функції. Великий російський фізіолог І. П. Павлов писав: "На скелетну мускулатуру покладена подвійна роль. По-перше, це мотор, завдяки якому тварина рухається, а з іншого боку – вона пічка, в який виробляється тепло". В середині 70–х вчені дослідили властивості м’язів: високу регенеративну (відновлювальну) здатність скелетних м’язів людей і тварин при ураженні; відносно високу здатність м’язів серця ссавців до відновлення. Ці офіційно зареєстровані відкриття успішно застосовуються в медицині при відновлювальній терапії хворих. Відкрита же одна надзвичайна властивість скелетних м’язів – бути дублером серця (експериментальні дослідження виконані в лабораторії кровообігу сектору геронтології Інституту фізіології АН Білорусії) думка про те, що серце не єдиний орган, який забезпечує кровообіг, була оприлюднена ще в першій половині XVIII ст. французьким анатомом і фізіологом Біша. Але, не дивлячись на ряд експериментів і клінічних досліджень, математичних розрахунків, які підтверджують цю думку, ще й досі існує думка про серце як єдиний двигун крові в організмі. Довжина всіх кровоносних судин і капілярів у людини досягає 100 тис. км. а більше, ніж у два рази довші за екватор. Якщо уявити, який об’єм роботи необхідно для руху крові, лімфи і тканинної рідини в організмі не тільки в стані спокою, але й під час великих фізичних навантажень (великі статичні зусилля при підніманні рекордної ваги штангістами) стане зрозумілим, що не дивлячись на надзвичайну працездатність серцю одному впоратись неможливо. Серце людини із найдосконаліших насосів, що існують на Землі. Становлячи 0.5% маси тіла людини цей великий працівник за добу виконує роботу, достатню для того, щоб підняти 8 тонн вантажу та висоту 1 метр. За 70 років серце людини перекачає приблизно 250 тис. тонн крові, виконуючи при цьому 3 млрд. скорочень. Ні одна із найдосконаліших машин не може служити стільки років безперервно без капітального ремонту. Серце людини функціонує дуже раціонально:період роботу змінюється відпочинком, достатнім для відновлення процесів. У людини, яка знаходиться в стані спокою на відпочинок передсердій на добу припадає 16 годин, шлуночків-12 годин. Підраховано, що серце без помічників справилось зі всією роботою щодо руху крові і лімфи, воно повинно бути в 40 разів потужнішим. Отже, вчені прийшли до висновку – у серця повинні бути помічники. При вивченні особливостей кровопостачання скелетних м’язів була відкрита їх властивість виконувати роль потужного постійно діючого присисно-нагнітального насосу крові і лімфи. Мікровібрація волоконець скелетного м’яза в процесі скорочення створює в проміжку прилягаючих до них мікросудин (капілярів) потужний ефект на вході і нагнітальний на виході судинного русла. Феномен мікровібрації, відкритий австралійським невропатологом Рорахером у 1943 році, став предметом підвищеної уваги вчених. Нагнітальний ефект скорочуючого скелетного м’яза вдалося помітити при затисненні вени і вимірюванні тиску крові в відрізку венозної судини між ізольованим м’язом і зажимом (мал. 1). Отже, стало зрозумілим, що тиск крові в вені (на виході з м’яза) швидко збільшувався і став вищим, ніж на вході (в артерії). Присмоктувальний насосний ефект ізольованого скелетного м’яза продемонстрували дослідження з одночасним перетисненням артерії чи вени (мал. 2) в момент дії на м’яз зовнішнього ритмічного масажу або розтягнення:тиск на вході зменшувався до від’ємних величин, а на виході – збільшувався до значних. Особливо показово це підтвердили досліди, в яких артерії і вени ізольованого скелетного м’яза тварини підключили до замкнутого штучного кола кровообігу, що складається зі скляних та поліетиленових трубочок. Коли скелетний м’яз скорочувався під впливом електричного подразника рухового нерва, який підходив до нього, то з’ясувалося, що він, подібно маленькій "водокачці", проганяє кров по замкнутій системі (мал. 3). За цю здатність, дуже схожу на роботу серця, скелетний м’яз і був названий внутрітрішньом’язовим периферійним "серцем". Внутрітрішньом’язові периферійні "серця" працюють постійно, навіть в умовах фізіологічного спокою скелетних м’язів, хоча ефективність їх в цьому випадку невелика. "невтомні" біологічні мотори – серце і його раціональні помічники (скелетні м’язи) постачають до всіх органів і тканин кров і в значній мірі забезпечують лімфовідтік. У цьому і заключається їх основне призначення в організмі. Міокард разом зі скелетними м’язами складають поперечну смугасту м’язову тканину, звідси можна зробити висновок, що активна внутрішньо органна сисно-нагнітальна функція притаманна і серцевому м’язу. Серце – це об’єкт постійного вивчення багатьох поколінь вчених. Відомий французький вчений професор Юшар писав: "Потрібно захоплюватися фізичним серцем з його дивним і досконалим механізмом, перший рух якого передує народженню, а останній удар сповіщає смерть. Невтомно і вдень, і вночі, воно не спить для блага всього організму без зупинки і без того, щоб коли-небудь відпочити. Коли всі інші органи, які їм жили, харчувалися і захищалися, перестають діяти, лише тоді воно перестає битися, подібно капітану корабля, що тоне, і останній після всіх пасажирів іде в морську пучину". Загальновідомо, що існує два кола кровообігу і серце є самозабезпечувальною системою. В момент скорочення в серцевому м’язі підвищується внутрішньотканний тиск, який на думку багатьох вчених, негативно впливає на його особисте кровопостачання. В дослідах співставляти тиск в найбільшому венозному резервуарі серця – коронарному синусі, штучно створювали перепони відтоку крові з нього, з максимальним артеріальним тиском. Застійний венозний тиск став вищим артеріального, що свідчить про те, що на шляху по коронарному руслі діє додаткову насосне устаткування. Так було виявлено, що серцевий м’яз також володіє активною внутрішньоорганною присисною здатністю, тобто в серці якби функціонує "додаткове серце". В спеціальних серіях дослідів штучно нагнітали кров в зворотному напряму під визначеним тиском. Клапани, які замикаються і перегороджують зворотній потік крові, в даних дослідах слугували перепоною на шляху крові, але не дивлячись на це, активна внутрішньо органна мікроприсисна функція міокарду все-таки проявлялася. Раніше було відомо, якщо ритмічно здавлювати вену з клапанами, які знаходяться в ній, то за рахунок останніх створюється ефект так званого "м’язового насосу" або "венозної помпи": клапани, перегороджуючи зворотній потік крові, сприяють її посиленому проходженню по судинах в бік зовнішньої механічної дії. Досліди зі створенням зворотного потоку крові дозволили стверджувати, що "венозна помпа" це лише частина складного механізму активної внутрішньоміокрдинальної насосної функції. Серце, таким чином, виконує одночасно дві насосні функції:одну на макрорівні, нагнітаючи кров в судинах великого і малого кола кровообігу і другу на макрорівні, в особистих судинах. Експериментальні дослідження показали наявність в організмі людини і тварин додаткового потужного внутрішнього - поза серцевого фактору крово- і лімфообігів: внутрішньом’язових периферійних "сердець" і "серця в серці". Цікаво, що знайдені внутрішньом’язові периферійні серця опинилися винесеними за межі серцево-судинної системи, де їх довго і наполегливо шукали чисельні дослідники. Отже, стираються принципові відмінності в функціональному призначенні серцево-судинної і м’язової систем. Якщо раніше м’язова система розглядалась як великий споживач крові, яку перекачує серце, то тепер стала очевидним, що і скелетна мускулатура виконує роль важливого багатопланового помічника серця. Окрім того, положення про те, що серце є самозабезпечувальною системою, наповнилось новим змістом:серцевий м’яз активно перекачує кров по своєму судинному руслу, проштовхуючи і нагнітаючи судини та резервуари серця. Отже, розуміючи вищевикладене, можна регулювати об’єм та інтенсивність рухової активності, а також довільно і направлено змінювати ефективність внутріогранної насосної функції скелетних м’язів і міокарда, тобто в деякій мірі управляти центральним і периферійним кровообігом. Це положення використовується в теорії і практиці фізичної культури і спорту, в медицині, з метою зміцнення здоров’я та підтримання активного довголіття, а також при розробці раціональних режимів для людей різних професій. В підкорковому шарі мозку зберігається інформація про стан нашого організму, яка надходить сюди від рецепторів нервової системи з усіх його точок. На основі цієї інформації наша підсвідомість автоматично керує всіма процесами життєдіяльності. Під час забігу у атлета відключається система травлення, натомість активізується робота серця і легенів, м’язів, кінцівок, тощо. Постійні та помірні навантаження зміцнюють не тільки м’язи, але й сухожилля, а також кістки. Є ще один аргумент на користь оздоровчого ефекту, про нього рідко згадують, але він здатний переважити всі доводи скептиків. Мова йде про ендорфіни – морфоподібні речовини, які виробляються гіпофізом під час фізичного навантаження. Цю речовину медики називають гормоном радості (серотонін), і є природним транквілізатором. Саме ці речовини після тренування дають відчуття ейфорії, надзвичайної легкості і блаженства. Саме з ендорфінами спеціалісти пов’язують виникнення у спортсменів "другого дихання" та відсутність болі під час травм. Спортсмен, який хоча б один раз відчув піднесення (а для цього потрібно, щоб організм, не відчуваючи втоми, був здатний витримати 30 – 40 хвилинний біг), вже ніколи не забуде цього стану. І тоді людина ніколи не доторкнеться до стимуляторів, наркотиків, цигарок, алкоголю, бо буде пам’ятати це незабутнє відчуття, незрівнянне ні з чим.

category: Методика та технологія


title: Стаття «Практичне застосування технологій інтерактивного навчання в шкільному курсі біології»

description:
У матеріалі на заявлену тему з досвіду роботи авторка пише, що інтерактивні технології дають змогу створювати навчальне середовище, у якому теорія і практика засвоюються одночасно, а це формує характер, розвиває світогляд, логічне мислення, зв'язне мовлення, формує критичне мислення, виявляє й реалі

                  зовує індивідуальні можливості

category: Методика та технологія

grade: 7 клас


title: Стаття «Міжпрофесійні зв’язки як чинник активізації навчального процесу»

description:
Маріуполь є великим промисловим містом на південному сході України, один з найважливіших центрів металургії і машинобудування, великий морський порт. Фундаментом розвитку міста є його промислово - виробничий потенціал. В недавньому минулому частка Маріуполя у загальнообласному обсязі виробництва

                  становила 32,1%. Далекоглядні керівники великих підприємств систематично рік з року вирішують проблему омолодження кадрів, забезпечуючи необхідну кількість спеціалістів: слюсарів, електриків, токарів, електрогазозварників, водіїв, машиністів, робітників будівельних професій - малярів, штукатурів, а також сфери обслуговування - кухарів, кондитерів, швачок, перукарів, продавців і так далі. Система підготовки спеціалістів для різних галузей промисловості є основною формою планомірної підготовки кадрів. Кожен другий робітник, що приходить нині на виробництво, отримує підготовку в навчальних закладах міста таких як: машинобудівний коледж, медичне училище, будівельний коледж, механіко – металургійний коледж та ін. Навчальні програми по яким здійснюється підготовка фахівців мають вузьку професійну направленість. Дисципліни, на яких вивчається вплив шкідливих професійних факторів та їх наслідки для здоров’я робітника викладаються педагогами, як правило, не маючими медичної освіти. В той же час студенти медичних училищ, вивчаючи медичні науки, також не отримують необхідних мінімальних знань про умови праці працівників вузьких технічних спеціальностей (наприклад токарів, зварювальників та інших), які надалі звернуться до них за професійною допомогою. Після отримання дипломів молоді спеціалісти працевлаштовуються на промислові підприємства. Одні в цех, інші в медпункт. Одні не знають, чого боятися та коли звертатися до лікаря, інші – профілактику яких захворювань проводити, які шкідливі умови праці контролювати. З часом приходить опит, але разом з хворобами. Враховуючи це, в рамках цієї роботи, хотілося б зупинитися на проблемі міжпрофесійних зв’язків, як чинників активізації навчального процесу та, загалом, підвищення якості освіти. Вивчення цієї проблеми відбувалося на базі двох навчальних закладів Маріуполя: Машинобудівного коледжу та Медичного училища. На протязі навчального року автори цієї статті разом зі студентами відвідували училище та коледж. Під час цих зустрічей викладачі з вищою медичною освітою та багатим клінічним досвідом знайомили слухачів з особливостями будови та функціонування організму людини, поняття про здоров’я, та шляхи його збереження, руйнуючу дію шкідливих звичок. Особливу увагу приділяли розділу професійних хвороб: перші симптоми, ускладнення, профілактика. Студенти отримали цікаву інформацію підкріплену відеофільмами, наочністю (вологі препарати легенів, нирок, серця), малюнками, схемами. Студенти – гуртківці Медичного училища, які допомагали у проведенні цих зустрічей, зацікавились цією інформацією та вирішили ознайомитись у загальних рисах з технологічними прийомами промислового виробництва, а також з умовами праці механіків та зварювальників, і з позиції одержуваних в училищі знань, з’ясувати причини та фактори виникнення захворювань робітників цих професій. Тому, разом з викладачем Медичного училища відбулося знайомство з Машинобудівним коледжем, викладачі якого професійно та докладно висвітили питання технологічних процесів при зварюванні, умови праці верстатників. Крім того, студентам, майбутнім медикам, були безпосередньо продемонстровані деякі практичні прийоми при виконанні процесу ручного зварювання, а також обробці (різанні) сталі на металорізальних верстатах. Незвичність і наочність цих дій над металом завжди захоплює і залишає незабутнє враження для майбутнього фахівця. Зібраний та опрацьований матеріал було систематизовано та представлено на конференціях "Металообробка та ремонт устаткування: проблеми, перспективи, розвиток" і "Перспективи розвитку зварювального виробництва" у вигляді докладів з тем: "Причини та наслідки захворювань опорно-рухового апарату у верстатників машино – будівельної галузі", "Шкідливі чинники праці зварників, та їх вплив на здоров’я працівників". Робота в цьому напрямку нами тільки почалась, але вже на перших кроках можна побачити з якою зацікавленістю студенти розширяють коло знань, виходячи за межі своєї майбутньої професії, вивчають причино – наслідкові зв’язки, і в подальшій своїй практичній діяльності безсумнівно з користю використовують отримані знання. Крім того, подібна практика взаємодії різних за профілем коледжів, свідчить про те, що студенти активно спілкуються між собою та діляться інформацією у студентському середовищі. Цей досвід безумовно активізує навчальний процес, надає йому нових можливостей та перспектив у навчанні, які безсумнівно приведуть до якісних знань та професійної майстерності.

category: Методика та технологія


title: Стаття «Використання мультимедійних технологій на уроках інформатики»

description:
У матеріалі на заявлену тему з досвіду роботи (додається медіапрезентація) авторка пише: метою застосування мультимедійних засобів є ліквідація прогалин у наочності викладання інформатики, особливо з теми „Інформаційна система”, у якій багато говорять про „електронні схеми”, „оперативну пам’ять”, „п

                  роцесор”, але більшість дітей не уявляє, що це таке

category: Методика та технологія

grade: 9 клас


title: Стаття «Екологічне краєзнавство як провідний принцип у формуванні ключових і предметних компетентностей учнів на уроках географії»

description: У матеріалі на заявлену тему з досвіду роботи авторка пише, що краєзнавство треба розглядати саме з позиції екологічних проблем, з’ясовуючи поступово, як і чому відбуваються природні й антропогенні процеси поряд з нами

category: Методика та технологія

grade: 6 клас


title: Стаття «Формування природознавчих компетентностей п’ятикласників шляхом організації різноманітних форм навчальної діяльності»

description:
У матеріалі на заявлену тему з досвіду роботи авторка наголошує: виховання позитивного ставлення до природи і самого себе як її частини, прагнення діяти в щоденних ситуаціях спілкування з природою відповідно до екологічних принципів поведінки, використовувати природознавчі знання для дотримання здор

                  ового способу життя - найважливіші завдання природознавства

category: Методика та технологія

grade: 5 клас


title: Стаття «Етимологічні дослідження на уроках російської мови»

description:
Исследовательская работа в школе - это не только целенаправленная и результативная творческая работа учеников, но и творчество педагога. Именно учитель, который относится к своей работе нестандартно, который чувствует, что учащимся тесны рамки готового образца, способен пробудить у школьников инт

                  ерес к предмету, сформировать исследовательскую культуру. Поиск, понимание, умение видеть главное, точно выразить, образно представить – эти элементы мыслительной деятельности являются составляющими постоянной работы учащихся на уроках русского языка. В процессе исследований у детей появляется желание самостоятельно узнавать новое, повышается мотивация к творческому поиску. Всё это формирует критическое мышление, совершенствует навыки анализа и синтеза, развивает познавательные способности, повышает интерес к языку и его истории, создаёт базу для саморазвития ребёнка. Включение этимологических сведений в структуру уроков в средней школе дает возможность показать учащимся, что родной язык составляет часть материальной и духовной культуры народа, что язык не только средство общения и воздействия, но и средство усвоения культуры, получения и хранения этнической информации. Этимологический анализ вполне доступен пониманию школьника, так как он открывает первичные, образные значения слов, а мышление у детей, несомненно, образно. Применение этого вида анализа способствует формированию правильного понимания лексического значения и, следовательно, обогащению словаря учащихся. Использование сведений по этимологии в процессе словарной работы этнокультуроведческой направленности особенно целесообразно, так как этимологическая справка позволяет проследить эволюцию значений слова, аккумулирующего в себе комплекс понятий, образов, отражающих особенности языка и языковых традиций. Использование этимологического анализа на уроках родного языка обязательно предполагает обращения к истории народа. В результате знакомства с этимологией слов и выражений в сознании учащихся постепенно накапливаются дополнительные, экстралингвистические знания о культуре народа-носителя языка, что способствует формированию культуроведческой компетенции. При подготовке учащихся к олимпиадам и конкурсам также важно то, что они не просто получают знания, а учатся наблюдать над языковым материалом, анализировать, устанавливать взаимосвязи и делать выводы. Ведь при решении олимпиадных заданий чаще всего требуются не только знание предмета, но и умение работать с языковым материалом. Расскажу лишь об одном уровне исследовательской работы, которую провожу на уроках русского языка, начиная со среднего звена. Объектом исследования часто становится этимология. Это очень интересный для учащихся языковой материал. Да и олимпиадные задания зачастую предполагают знание истории языка. Исследование словарного запаса с помощью этимологического анализа ведёт и к повышению качественного уровня преподавания русского языка. Главное, чтобы прослеживалось целенаправленное вовлечение учащихся в исследовательскую деятельность и на уроках русского языка, и при выполнении домашнего задания, и при проведении внеклассных мероприятий по предмету. Только тогда можно будет увидеть результат работы учителя и хороший результат участия детей в олимпиадах. В ходе изучения русского языка постепенно накапливается материал о взаимовлиянии языков, о родстве славянских языков, об отражении в языке истории народа, культурных и экономических связей между народами. Поэтому исследования в области этимологии вызывают у ребят большой интерес. Сравнение этимологически родственных слов помогает понять, представить древние механизмы словопроизводства. Школьники с удовольствием рассматривают, на чём основывается родство самых простых слов. Например, это сердце-середина, мука – мягкий, стул - стлать, берег - беречь и др. Пятиклассникам интересно узнать, из каких понятийных элементов образовались слова подушка, облако, туземец, погреб, медведь и т.п. Можно составить «паспорт» слова, который включает в себя: примерное место рождения, дату рождения (век), национальность, родственников (однокоренные слова) и т.д. Работу можно проводить на этапе мотивации учебной деятельности, перед ознакомлением с темой и целью урока. Это способствует стабильному интересу к самому предмету, к языковым темам и явлениям. На уроках русского языка использую метод историко-лингвистического анализа. Например: перед тем, как дать домашнее задание, сообщаю учащимся, что в скифском языке элемент «дон» обозначал воду, реку. Даю задание на дом: найти название рек, где есть элемент «дон» (или дн, дун) ( Дон, Донец, Дунай, Днепр). Здесь прослеживается и межпредметная связь русского языка и географии. Подобное задание выполняем и на уроке. Например, объясняю: «фоне» – в переводе с греческого «звук». Исследуем слова, в которые входит «фоне», что они обозначают, и как связаны с понятием «звук». (телефон, магнитофон, смартфон, патефон, фонотека и др). Когда ребята начинают понимать, о чём идёт речь, они и сами с удовольствием начинают подбирать слова с этой частью, и объяснение значения уже не вызывает никаких затруднений. Так школьники учатся устанавливать связи в значениях слов, их частей, а также анализируют состав слов. Работа над формированием навыков анализа и синтеза, приёмов сравнения и поисков межпредметных связей приводит к созданию стабильного учебного и личностного интереса к предмету. В 6-7 классе даю задания чуть более сложные. Предлагаю цепочку этимологически родственных слов: кольцо, колесо, коловорот, колея, кольчуга. Задание: выясните, что общего у этих слов и постарайтесь найти общий корень, который имеет общеславянское происхождение, объясните его значение. Материал по этимологии может быть как частью урока в одном классе (это самодиктант или диктант с обоснованием), так и этимологическим мостиком - переменой для перехода от одного вида работы на уроке к другому на одном из этапов работы над темой. Самодиктант, например, даст возможность школьнику выбрать из множества слов именно те, которые помогут ему запомнить значение и написание. И увидеть морфологические и словообразовательные преобразования. Это следующие задания: 1.Вспомни и запиши, какими могут быть слова с древнерусским корнем - кол - («круг»). Колесо, коляска, кольцо, кольчуга, около, колодец. 2.Вспомни и запиши слова, имеющие в своём составе исторический корень - кор – («кора»). Корабль, кораблик, кораблестроение. Вспомни и запиши слова, имеющие в своём составе исторический корень- лоп – («лист»). Лопасть, лопата, перелопатить, лопатка, лопух. Диктант с обоснованием сформирует орфографический навык, так как перед словом с безударной гласной в скобках ученик напишет исторически проверочное слово, которого в употреблении нет. (Сольдо) солдат, (тетро) тетрадь, (кара) карандаш… Конечно, учителю сложно выделить время на уроках, загруженных и перегруженных другими видами работы по предмету. Тем более, что эти слова - ответы должны прозвучать в урочное время не один раз. Но интерес к слову и к процессам развития языка сам по себе к ученику не придёт. Занимательной переменкой - переходом может стать разговор о значениях слова «простыня», потому что с изменённым ударением в древнерусском языке оно имело иное значение. «Прошу простЫню за грехи свои…». Сегодня такая фраза может вызвать только недоумение. Но всему есть объяснение. Современное слово простыня является производным от прилагательного прост(ой). Простыня - это простое (то есть не сшитое) покрывало на постель. 1) Слово простЫня этимологически связано с глаголом простить и означает «прощение». Речь идёт о прощении. 2) …простЫнёю и послушанием украшена означает «украшена скромностью и послушанием». Значение изменилось. Как изменилось и само словосочетание, его синтаксическая функция. В современном русском языке этих оттенков устаревшего словосочетания нет. Оно осталось только в истории языка. Вывод: язык меняется с течением времени. Интересные этимологические наблюдения, отражающие воззрения и обычаи древних, можно провести над словами «невеста» (не ведает, неизвестная, не весть откуда). Пробуем установить родство со словом «ведьма» - ведает, т.е. много знает. Делаем вывод о том, что слова с совершенно разными лексическими значениями имеют общий этимологический корень. А слово «супруг», оказывается, происходит от старославянского «запрягать», т.е. буквально – в одной упряжке. С интересом исследуют учащиеся пары слов и определяют их родство: отец-вотчина, порох-перхоть, цапать-цапля и др. Эта работа увлекает учащихся, и если она проводится систематически, то со временем дети и сами будут стремиться разгадать тайну слова. Включение в работу на уроках может происходить на разных этапах: а) мотивации учебной деятельности; б) на одном из этапов работы над темой. Интересно проходит исследовательская работа в области этимологии при изучении темы «Значение приставок». Можно, например исследовать значение приставки у- в древнерусских словах убогий, уродливый и сравнить со значением приставки у- в таких словах как ушёл, увёз, убрал. После исследования ребята делают выводы, что со временем значение приставки претерпело изменение. Раньше она обозначала «не имеющий чего-либо», т.е. отрицательное значение, сейчас имеет значение «отдаление от чего-либо». После исследовательской работы с приставкой со- учащиеся навсегда запомнят, в каких словах она выделяется и какое значение имеет. В словах совесть и сознание в настоящее время приставка не выделяется, слово является не членимым и непроизводным. Хотя в латинском языке можно было увидеть со + весть (ведать), со + зна (знать). После того, как я дам 2-3 примера с этой приставкой из современного русского языка, ученики сами приводят примеры и объясняют значение приставки (соавтор, сослуживец, сотрудник, современник и др). Чаще всего такая работа может проводиться именно на этапе мотивации учебной деятельности. Выполнение домашнего задания исследовательского характера требует определённой дополнительной подготовки учащихся, некоторый материал учитель должен дать на уроке. Так, учащимся 5-6 класса даю такую информацию. В переводе с латинского языка слово «капут» обозначало «голова». Пропала голова – всё пропало – капут. Задание на дом: попробуйте найти в русском языке слова с родственным корнем –кап-. Подобное задание разбираем и на занятиях при подготовке к олимпиадам. А если ещё дать ребятам возможность посоревноваться, кто больше найдёт слов с этим историческим корнем, то работа будет для учащихся ещё интересней. Например, многие слова имеют корень – кап - : капитан – голова команды, капитель – верхушка, голова колонны, капюшон – головной убор, капуцин – монах, который носит капюшон на голове. И даже само слово капуста указывает на сходство с головой человека. Если такое задание покажется трудным, то можно дать ряд похожих слов, из которых учащиеся определяют, какие слова родственные слову «капут». Например: капсула, капитан, капитал, капкан, капюшон и т.д. А какую интересную исследовательскую работу можно провести по антропонимике (наука, изучающая происхождение личных имён)! В ходе исследования фамилий мы с учащимися приходим к выводу, что многие из них связаны с языческими и христианскими именами, с родом занятий предков и.т.д. (Ткачёв, Писарев, Гончаров, Плетнёв и т.д.). Объясняя значения и происхождения многих фамилий учащихся нашей школы, мы пришли к выводу, что можно создать целую классификацию: происхождение от имени – Андреев, Александров, Иванов и др, фамилии, имеющие в основе какой-либо цвет: Белов, Белецкая, Чернов, Синьков и т.д. А при исследовании прозвищ мы выяснили, что чаще всего они образуются их от фамилий, искажая или сокращая их: Красиков – Карась, Шепелев – Шмель, Клюкин – Клюка, Швецов – Швед, Афанасьев – Афоня и т.д. Реже прозвища даются по каким-то другим признакам: по внешнему виду (Рыжий, Дохлый, Каланча), по манере поведения (Дирижёр), по качествам ( Медляк, Шустрик, Вышибала). Учащимся такая работа нравится, они увлекаются историей происхождения имён собственных, что может стать темой исследовательского проекта. При изучении темы «Собственные имена существительные» с учащимися 5 класса путём исследования мы находим ответы на следующие вопросы: - Как появляются имена собственные, которые даются предмету? - Почему иногда домашним животным дают очень интересные клички? Исследование начинаем с диалога, из которого учащиеся определяют, почему животное получило ту или иную кличку. Делим по группам клички, в зависимости от происхождения: по цвету (Бурёнка, Пеструшка, Каштанка, Снежана), по характеру (конь Ураган, Резвый, пёс Грозный или Буян), по поведению (Жмурка, Копуша, Шустрик). Домашнее задание по этой теме тоже может быть исследовательским. Вот варианты д/з: объяснить происхождение любого географического названия, известного вам; выяснить, почему так названы некоторые улицы (или другие места) в вашем городе, посёлке; объяснить, почему вашим домашним животным или животным ваших знакомых дали те или иные клички. Такую работу можно давать не на один день, а на более длительный период. Главное, чтобы учащиеся увлеклись этим. Для подобной работы могут быть использованы книги о животных В. Бианки, Е.Чарушина, Г. Скребицкого, В. Чаплиной, А.П. Чехова «Каштанка», Тургенева «Муму». Задание может быть следующим: найти в произведениях объяснение, почему собака или любое другое животное получило такую кличку. Сгруппировать клички по выявленным в беседе (на уроке) признакам. Это может быть как домашнее задание, так и часть работы над темой урока. Такую же исследовательскую работу проводим и с ботаническими терминами. В итоге создаётся банк данных «Этимология и жизнь», который пополняется регулярно, по мере проведения новых исследований и открытия новых знаний. Таким образом, учащиеся видят итог своей работы, они увлечены этой деятельности. Этот сборник исследований - хорошая помощь учителю при подготовке детей к олимпиадам. К старшим классам мои ученики способны решать сложные задания, которые требуют исследования, анализа, сопоставления, потому что они уже в 5-6 классе получили определённые навыки исследовательской работы. Из опыта работы могу сказать, что интерес ребят к заданиям по этимологии значительно выше, чем к стандартным заданиям. Перед учащимися открывается не только возможность попробовать свои силы, но и поспорить с другими, иногда даже посоревноваться, и общими усилиями найти правильный путь исследования. На уроках мы исследуем не только этимологию и антропонимику. Задания исследовательского характера можно использовать на любом этапе изучения русского языка, при изучении любого раздела (фонетики, орфоэпии, словообразования и.т.д.). Вопрос о том, применять такие задания или нет на уроках русского языка, должен решать учитель, потому что именно он должен учитывать особенности изучаемого материала, степень подготовки учащихся и другие существенные факторы. Исследование – это ещё и очень трудоёмкая работа, требующая больших временных затрат. Но понятно одно, что разумное использование заданий исследовательского типа способствует повышению качественного уровня преподавания, вызывает интерес у учащихся к языку, к его истории. Каждый учащийся, попробовав свои силы в подобной деятельности, испытывает радость, пусть небольшого, но собственного открытия. А учитель, чтобы добиться результатов в исследовательской работе с учащимися, должен помнить несложные правила: избегать прямых инструкций, не надо сдерживать инициативу детей; учить их действовать самостоятельно; не спешить с вынесением своих оценочных суждений; поощрять детей в стремлении сделать собственные выводы, умозаключения. И ещё я поняла , что у школьников появится интерес к исследованию только в том случае, если сам учитель будет ею увлечён. И один из разделов науки о языке - «Этимология» - способствует этому. Список использованной литературы Граник Г. Г., Бондаренко С.М. , Концевая Л. А. Секреты орфографии.-М.: Просвещение, 1991. Загоровская О. В., Григоренко О. В. Русский язык. Пособие для учащ.-М. : Просвещение, 2009. Розенталь Д.Э., Голуб И. Б., Теленкова М.А. Современный русский язык. М.,2002. Шанский Н. М. В мире слов. М.: Просвещение,1978.

category: Методика та технологія


title: Розробка програми гуртка «Крокуємо стежинами казок» для 3-х класів

description:
Методична розробка, мета якої - поглибити знання про казку як жанр, види казок, їх будову; навчити складати казки; формувати вміння інсценізувати казку та оцінювати власну поведінку і поведінку казкових героїв; збагачувати словниковий запас; розвивати читацькі навички та мовлення; виховувати естетич

                  ні уявлення про справедливість і чесність

category: Методика та технологія

grade: 3 клас


title: Стаття «Перші уроки вивчення тотожних перетворень многочленів» з математики в 7-му класі

description: У матеріалі на заявлену тему з досвіду роботи авторка пише, що одне з найважливіших завдань учителя під час вивчення алгебри в 7-му класі - навчити учнів на першому етапі виконувати тотожні перетворення многочленів

category: Методика та технологія


title: Стаття «Міжпредметна інтеграція при вивченні навчальної дисципліни “Анатомія і фізіологія сільськогосподарських тварин”»

description:
Інтеграція – важлива умова сучасної науки та розвитку цивілізації в цілому. Адже нинішня стадія наукового мислення дедалі більше характеризується прагненням розглядати не окремі, ізольовані об’єкти явища життя, а їх більш чи менш широкі єдності. Тож інтеграція, як вимога об’єднання в ціле якихось

                   частин чи елементів вважається необхідним дидактичним засобом. Реформування сучасної освіти лежить на шляху подолання ізольованого викладання навчальних предметів і створення принципово нових навчальних програм, де освітній процес доцільно орієнтувати на розвивально-продуктивний інтегративний підхід. [2] Тому підготовка компетентної, всебічно розвиненої особистості, яка б мала не лише знання, а й вміла їх адекватно застосовувати на практиці є головними завданням навчального закладу сьогодні. Вона передбачає формування у студентів сукупності знань з різних навчальних дисциплін. Змістовна інтеграція навчального процесу при підготовці ветеринарних спеціалістів повинна ґрунтуватися на цілісному розумінні анатомічної будови і фізіологічних особливостей тварин, їх здоров’я та хвороб з врахуванням наслідків еволюції і сучасного розвитку під впливом фізико-хімічних та екологічних факторів. Системний міждисциплінарний метод навчання дозволяє підготувати ветеринарного фельдшера з якісно новим рівнем мисленням, щоб оцінити стан хворого організму, інтегруючи результати даних: анатомічних, фізіологічних, клінічних. Навчальна дисципліна "Анатомія і фізіологія сільськогосподарських тварин" є невід’ємною складовою підготовки майбутніх фельдшерів ветеринарної медицини. В освітньо-кваліфікаційній характеристиці спеціаліста за спеціальністю 5.11010101 "Ветеринарна медицина" до випускника навчального закладу зазначено вимоги: знати будову, топографію, функції органів і систем органів та організму тварин, їх порівняльно-анатомічні та вікові особливості, фізіологічні константи для різних видів тварин, загальні фізіологічні та біологічні поняття, фізіологічні процеси, що відбуваються в організмі, та вплив на них факторів зовнішнього середовища. Навчальна програма з анатомії визначає основну мету викладання "Анатомії і фізіології сільськогосподарських тварин" як єдиної дисципліни, так і в комплексі з іншими дисциплінами. У системі підготовки фахівців напряму "Ветеринарна медицина" "Анатомія і фізіологія сільськогосподарських тварин" є нормативною дисципліною і належить до базової частини циклу природничо-наукової підготовки. З циклом гуманітарної та соціально-економічної підготовки Анатомія виявляє інтеграційні зв’язки з такими дисциплінами: Латинська мова, Іноземна мова (за професійним спрямуванням), Культурологія, Філософія, Вступ у спеціальність. Із циклом професійної та практичної підготовки Анатомію пов’язують дисципліни: Акушерство, гінекологія і штучне осіменіння сільськогосподарських тварин, Паразитологія, Епізоотологія з мікробіологією, Ветеринарна хірургія, Внутрішні незаразні хвороби, Патанатомія, Фармакологія. Очевидність зв’язку анатомії з іншими теоретичними клінічними дисциплінами, а також предметами гуманітарного циклу актуалізує принцип міжпредметного підходу у викладанні дисципліни студентам. При цьому реалізуються міжпредметні зв’язки різних рівнів: об’єктні, теоретичні, методичні, діяльнісні (класифікація за Р. С. Гуревичем). Об’єктні зв’язки – міжпредметні зв’язки, засновані на вивченні одного і того ж об’єкта в різних навчальних дисциплінах та під час навчання; Теоретичні зв’язки – міжпредметні зв’язки, засновані на використанні одного й того ж самого елемента теорії (закон, правило тощо); Методичні або інструментальні зв’язки – міжпредметні зв’язки, засновані на використанні одного й того ж самого методу пізнання; Діяльнісні зв’язки – міжпредметні зв’язки, засновані на використанні одного й того ж самого прийому діяльності [ 3]. Для раціонального впровадження міжпредметних зв’язків у навчальний процес має значення і така класифікаційна схема, в основі якої лежить хронологічний критерій. Згідно з нею, міжпредметні зв’язки можуть бути ретроспективними (попередніми), синхронними (супутніми) і перспективними (послідовними) [3]. На спільних засіданнях циклових комісій Козелецького технікуму ветмедицини викладачі вирішують питання по встановленню та фіксації міжпредметних зв’язків з навчальних дисциплін та обговорюють форми використання навчального матеріалу на міжпредметній основі: повідомлення в лекції, інструктажі, проблемні питання, завдання для самостійної роботи. В навчальних кабінетах (лабораторіях) створюються узагальнені таблиці міжпредметних зв’язків у вигляді окремої папки, що входить до навчально-методичного комплексу (НМК) навчальної дисципліни. Наступний етап – реалізація міжпредметних зв’язків – здійснюється на основі складання плану (картки заняття). На кожне заняття з Анатомії складається план (картка), в якій зазначається тема заняття, його вид, основні питання змісту, обов’язково ті, що пов’язані з матеріалом інших навчальних дисциплін, навчальна література, запитання, завдання тощо. Основна мета міжпредметного інтегрування полягає в тому, щоб при вивченні певної теми активізувати раніше засвоєні знання, вміння, навички, необхідні для повноцінного вивчення даної теми. При цьому повинні бути прийняті до уваги інтереси навчальних дисциплін, які будуть вивчатися в подальшому. Міжпредметна інтеграція вирішує завдання органічного поєднання нової теми з попередніми і наступними знаннями, визначення логічних зв’язків між різними дисциплінами, розділами, темами, визначення місця та призначення різних дисциплін в майбутній професійній діяльності і об’єднання в одну систему. Методичне планування міжпредметної інтеграції ведеться в трьох напрямках: Перший напрям – визначаються дисципліни, їх розділи, теми, що є забезпечуючими для теми даного заняття. Наприклад: тема лабораторного заняття "Вивчення будови мікроскопа і будови тваринної клітини". Забезпечуючі дисципліни: Біологія – тема: будова клітини, хімічний склад цитоплазми, органел, включень; Фізика – оптика, основні принципи будови світлового мікроскопа. Другий напрям – визначаються перспективні дисципліни, їх розділи, теми, які на наступному етапі будуть використовувати матеріали даної теми: Епізоотологія з мікробіологією - морфологія мікроорганізмів; Акушерство, гінекологія і штучне осіменіння - фізіологія і біохімія сперми, методи оцінки якості сперми; Внутрішні незаразні хвороби - лабораторні методи діагностики внутрішніх незаразних хвороб; Паразитологія - методи діагностики інвазійних хвороб; Патанатомія- метод дослідження уражених органів (мікроскопія гістопреапаратів). Третій напрям – плануються внутрішньо-предметні зв’язки, що забезпечують інтеграцію теми, що вивчається з попередніми та наступними темами даного курсу. Для практичної реалізації міжпредметних зв’язків підчас вивчення Анатомії застосовуються такі форми використання матеріалу на міжпредметній основі: 1. Нагадування, повторення. Полягають у тому, що під час вивчення анатомічної термінології, будови тканин, органів та їх функцій студенти пригадують відомості з біології, фізики, хімії, математики, іноземної, зарубіжної літератури та інших предметів. 2. Історичні екскурси. Використання елементів історизму в навчанні з Анатомії сприяє розвитку пізнавальних здібностей студентів, знайомить їх з зародженням і розвитком окремих наук, з різними дослідженнями, здійснення якихнерідко вимагає знань з цілої низки наукових дисциплін. Наприклад, при опрацюванні питання "Коротка історія розвитку анатомії і фізіології" студенти самостійно підготували реферативні повідомлення про Вчених анатомів, фізіологів та хірургів Чернігівщини XVII-XVIIIстоліття. 3. Інструктаж. Включаючись у навчальний процес, дослідження, виконання лабораторно-практичних робіт, студент повинен керуватись певною системою правил, інструктивних вказівок, які регламентують послідовність проведення роботи. Систематичне використання студентами інструкційно-технологічних карт та користування робочим зошитом під час практичних занять з Анатомії привчає їх до планування і самоконтролю своєї роботи. 4. Проблемні запитання, дослідницький метод. Проблемні запитання міжпредметного характеру які сприяють формуванню у студентів уміння аналізувати, синтезувати, абстрагувати, конкретизувати, узагальнювати набуті знання. Наприклад. 1. Внаслідок травматичного вивиху у собаки голівка стегнової кістки змістилась вгору і вперед. Який суглоб ушкоджений у тварини? 2. У хворої самки ендометрит. Яка оболонка матки знаходиться в стані запалення? 3. Через декілька годин після споживання жирного корму змінився колір лімфи в грудному лімфатичному протоці. Чому? 5. Міжпредметні тексти. Велике значення в засвоєнні зв’язків між знаннями мають міжпредметні тексти. Вони доповнюють зміст тексту підручника і глибше розкривають окремі питання програми. Наприклад, до теми "Травлення в шлунку жуйних" студенти готують презентації або повідомлення про види і значення мікроорганізмів в природі. Також дієвою формою інтеграції міжпредметних зв’язків є проведення в технікумі науково-практичних конференції для студентів. Тому подальше удосконалення інтеграції міжпредметних зв’язків в начальному процесі мусить бути пов’язане зі створенням відповідних інтегрованих програм, які б забезпечили чіткий і узгоджений розподіл змісту навчання між дисциплінами, починаючи з першого до останнього курсу навчання студентів в технікумі. Література 1. Балабаєва О. Ю. Принцип інтегративності у навчанні латини на факультетах ветеринарної медицини/ О. Ю. Балабаєва// Наукові праці. Педагогіка. – 2012. – том 209, №197. С. 44-48. 2. Бех І. Д. Інтеграція як освітня перспектива / І. Д. Бех// Початкова школа. – 2002. - №5. С. 5-6. 3. Гуревич Р. С. Теоретичні та методичні основи організації навчання у професійно-технічних закладах / Р. С. Гуревич; ред. С. У. Гончаренко; АПН України, Інститут педагогіки і психології професійної освіти. – К.: Вища школа, 1998. – 229 с. 4. Коньок М. М. Питання практичної реалізації міжпредметних зв'язків під час виробничого навчання / М. М. Коньок // Науковий вісник нац. університету біоресурсів і природокористування України. – 05/03/2011. – N159 Ч. 1:Педагогіка. Психологія. Філософія. – С. 98-103. 5. Мельник В. В. Міжпредметна інтеграція на заняттях з терапії/ В. В. Мельник// Щоквартальний український науково-медичний журнал. Клінічна та експериментальна патологія. –Чернівці: Буковинський державний медичний університет. –2011. –Т. Х, №3 (37). – С. 49-50.

category: Методика та технологія


title: Стаття «Створення навчальних відеофільмів з математики»

description:
У матеріалі на заявлену тему з досвіду роботи авторка пише: основні переваги відеофільмів - можливість дати найповнішу інформацію про об’єкт вивчення, зробити складний матеріал доступнішим, підвищити темп викладання матеріалу, узагальнити й систематизувати вивчений матеріал, показати його практичне

                  застосування

category: Методика та технологія


title: Стаття «Формування здоров’язберігаючої компетентності учнів»

description: У матеріалі на заявлену тему з досвіду роботи (додається медіапрезентація) авторка пише: під поняттям здоров’язберігаючої компетентності учня розуміють характеристики властивостей учня, спрямовані на збереження фізичного, соціального, психічного та духовного здоров’я - свого та оточення

category: Методика та технологія


title: Розробка науково-практичного семінару «Розвиток творчого потенціалу учнів шляхом формування науково-природничих понять»

description: Матеріали семінару на заявлену тему з мультимедійною підтримкою та методичними додатками із застосуванням REAL-методики, кайдзен-технології та кейс-методу

category: Методика та технологія


title: Стаття «Створення ситуацій успіху на уроках і в позаурочний час у початковій школі»

description: У матеріалі на заявлену тему з досвіду роботи (додається медіапрезентація) авторка пише, що головне завдання вчителя - створити умови, що забезпечать дитині успіх у навчанні, відчуття радості від того, що «я знаю», «я вмію»

category: Методика та технологія


title: Стаття «Роль сучасних інформаційно-комунікативних технологій у підвищенні пізнавальної активності студентів під час викладання іноземних мов»

description:
У статті розглянуті різні методи використання сучасних інформаційно-комунікативних технологій під час викладання іноземної мови. Розкриті переваги методів інформаційно-комунікативних технологій в навчанні іноземної мови. Охарактеризовано напрямки використання ІКТ під час викладання іноземної

                  мови у вищих навчальних закладах України. The article considers the different methods of the usage of modern information and communication technologies in the teaching of foreign languages. It describes the advantages of methods of information and communication technologies in teaching foreign languages. The characteristics of main directions of usage ICT in teaching foreign languages in higher educational institutions of Ukraine. Ключові слова: сучасні інформаційні технології, інформаційно-комунікативні технології, мультимедійні засоби навчання, комп’ютерні навчальні програми, глобальна мережа Інтернет. Key words: modern information technology, information and communication technology, multimedia training, computer training, Internet. У наш час сучасні інформаційно-комунікативні технології входять в усі сфери життєдіяльності людини, і в освіту зокрема. Складно уявити навчально-виховний процес у сучасній вищій школі без ужитку таких слів, як «комп’ютер», «інформаційно-комунікаційні технології», «портфоліо», «проекти» і т.п. Така лексика не лише широко ввійшла до вжитку учасників навчально-виховного процесу, а й стала невід’ємною у плануванні, здійсненні освітнього процесу, оскільки сучасний педагог не тільки навчає на основі матеріалу підручника, а й формує навички, знання і вміння своїх студентів здобувати інформацію самостійно, а це можливо лише за допомогою впровадження інноваційних педагогічних технологій, що базуються на основі інформаційно-комунікаційних технологій. Сучасність вимагає нових підходів до навчального процесу, нових методів, форм подання навчальної інформації. Нові підходи потрібні і у викладанні іноземної мови. Постановка проблеми Одним із таких підходів є використання інформаційно-комунікативних технологій (далі – ІКТ) під час навчального процесу. Використання ІКТ у викладанні іноземної мови дозволяє інтенсифікувати освітній процес, прискорити передачу знань і досвіду, підвищити якість навчання, а також виявити креативний підхід з боку викладача. Адже «педагогіка є наукою і мистецтвом одночасно, тому і підхід до вибору методів навчання має ґрунтуватися на творчості педагога» [6, c. 159–160]. Постановка мети дослідження. Впровадження інформаційно-комунікативних технологій у навчальний процес характеризується: поступовим нарощуванням темпу; зміною кількісних та якісних характеристик засобів; збільшенням обсягу інформаційних потоків, зміною технологій викладання; трансформацією систем взаємостосунків у системах «викладач – студент», «викладач – група студентів», «студент – група студентів» [4, с. 162]. Окрім того, впровадження ІКТ у навчальний процес вимагає розробки та практичного використання науково-методичного забезпечення, створення й ефективного застосування інструментальних засобів і систем комп’ютерного навчання й контролю знань, системної інтеграції цих технологій в існуючі навчальні процеси та організаційні структури. Основним завданням статті є з’ясування можливостей використання ІКТ під час викладання іноземних мов та вибір активних методів ІКТ. Результати дослідження Сучасні інформаційні технології – це форми і методи передачі інформації при допомозі новітніх засобів та пристроїв зв'язку (телебачення, комп'ютеризація, Інтернет та мобільна мережа зв’язку). Інформаційно-комунікаційні технології – це сукупність методів, засобів і прийомів, що використовуються для добору, опрацювання, зберігання, подання, Філологічні трактати. – Том 5, № 4 ‘2013 85 передавання різноманітних даних і матеріалів, необхідних для підвищення ефективності різних видів діяльності [5, с. 29]. При відборі сучасних методів навчання необхідно врахувати наступні критерії, відповідно до яких використані методи повинні: створювати атмосферу, в якій студент почуває себе вільно і комфортно, стимулювати його інтереси, розвивати бажання практичного вживання іноземної мови; заохочувати студента в цілому, зачіпаючи його емоції, почуття, тощо; стимулювати його мовні, когнітивні і творчі здібності; активізувати студента, роблячи його головною діючою персоною в навчальному процесі, активно взаємодіючою з іншими учасниками цього процесу; навчити студента працювати над мовою самостійно на рівні його фізичних, інтелектуальних і емоційних можливостей – одночасно забезпечити диференціацію і індивідуалізацію навчального процесу; передбачити різні роботи в аудиторії: індивідуальну, групову, колективну, в певній мірі, стимулюючи активність студентів, їх самостійність, творчість. Метою навчання іноземної мови в вищій школі на сучасному етапі є оволодіння студентами комунікативними компетенціями, що дозволяють реалізувати їхні знання, уміння, навички для розв’язання конкретних комунікативних завдань в реальних життєвих ситуаціях. Сучасні технології в освіті – це професійно-орієнтоване навчання іноземної мови, проектна робота в навчанні, застосування інформаційних та телекомунікаційних технологій, робота з навчальними комп’ютерними програмами з іноземних мов (система мультимедіа), дистанційні технології в навчанні іноземних мов, використання інтернет-ресурсів, навчання іноземної мови в комп’ютерному середовищі (форуми, блоги, електронна пошта). Основними принципами сучасних методів є: рух від цілого до окремого, орієнтація занять на студента (learner-centered lessons), цілеспрямованість та змістовність занять, їх спрямованість на досягнення соціальної взаємодії при наявності віри у викладача в успіх своїх студентів, інтеграція мови та засвоєння її за допомогою знань з інших галузей наук. Інтерактивний метод надає можливість вирішити комунікативно – пізнавальні задачі засобами іншомовного спілкування. Категорію «інтерактивне навчання» можна визначити як: а) взаємодію викладача і студента в процесі спілкування; б) навчання з метою вирішення лінгвістичних і комунікативних завдань. Інтерактивна діяльність включає організацію і розвиток діалогічного мовлення, спрямованих на взаєморозуміння, взаємодію, вирішення проблем, важливих для кожного із учасників навчального процесу. В процесі спілкування студенти навчаються: вирішувати складні задачі на основі аналізу обставин і відповідної інформації; висловлювати альтернативні думки; приймати виважені рішення; спілкування з різними людьми; приймати участь у дискусіях. Сучасна комунікативна методика пропонує широке впровадження в навчальний процес активних нестандартних методів і форм роботи для кращого свідомого засвоєння матеріалу. У практиці виявили досить високу ефективність таких форм роботи як індивідуальна, парна, групова і робота в команді. Ми виділяємо наступні активні методи навчання, які, на нашу думку, є найбільш доцільними для використання на заняттях іноземної мови у немовних ВНЗ: внутрішні (зовнішні) кола (inside/outside circles); мозковий штурм (brain storm); 86 Філологічні трактати. – Том 5, № 4 ‘2013 – читання зигзагом (jigsaw reading); – методи колективного обговорення: обмін думками (think-pair-share), парні інтерв’ю (pair-interviews); мультимедійні технології; метод проектів (Інтернет-проектів). Найчастіше використання ІКТ має вигляд підготовки мультимедійних презентацій, прослуховування записів, перегляд відеороликів. Комп’ютер та мультимедійний проектор доцільно використовувати під час викладання англійської мови для моделювання проблемних ситуацій для тренування з метою закріплення навичок мовної діяльності. Студенти не відчувають незручності, припускаючись помилки, і отримують від машини досить чіткі інструкції, як її виправити. Можна сформулювати такі переваги навчання з використанням комп’ютера: здійснення контролю індивідуального темпу навчальної діяльності, тому студент має можливість індивідуально переходити до наступної частини навчальної інформації; створення для студента можливості самостійно вибирати рівень складності навчального матеріалу; демонстрування студенту динаміки розвитку процесів та явищ, їх перетворення, що робить інформацію наочною, носієм інформації стає візуальний образ; використання програм надає навчальному процесу гнучкості під час пояснення нового навчального матеріалу. Один з недоліків існуючої системи навчання полягає у тому, що вона інколи не дає можливості забезпечити активне включення всіх студентів у навчальний процес. Науковець Carmen Vera зазначає, що при навчанні мов за допомогою комп’ютера виникають нові методи та форми навчання, такі як: autodidaxie – тобто самоосвіта, яка досягається під час використання мережі Інтернет для зібрання та обробки інформації; apprentissage guide – форма навчання, яка характеризується тим, що студент самостійно вибирає форми роботи з матеріалом, який йому було запропоновано викладачем; apprentissage dirige – форми самоосвіти, коли як навчальний матеріал, так і методи його опрацювання добираються викладачем. Найбільшою перевагою таких нових форм і методів є встановлення студентом свого власного ритму навчання. Тобто завдяки, таким формам і методам ми максимізуємо особистісно-орієнтований підхід до навчання. Використання комп’ютерної техніки робить урок привабливим і по-справжньому сучасним, відбувається індивідуалізація навчання, контроль підведення підсумків проходять об’єктивно і своєчасно. Так, використання кросвордів, ілюстрацій, малюнків, різних цікавих завдань, тестів, виховують інтерес, роблять заняття цікавішими. Причому матеріал іноді студенти знаходять самостійно в Інтернеті, складають презентації, таким чином, розвивається самостійність, уміння знаходити, відбирати і оформляти матеріал. Складність опанування саме іноземних мов полягає в недостатньому досвіді й практиці спілкування з носіями мови, в обмежених можливостях почути англійську мову. Саме за допомогою Інтернет, в режимі online, студенти мають доступ до міжнародних сайтів, можуть слухати та дивитись відео, спілкуватись із іноземцями та розуміти культуру країни, мову якої вони вивчають. Особливу роль має використання проектору під час проведення тематичних занять, присвячених професійним та притаманним англійській культурі подіям. Нові мультимедійні засоби, в яких використовується аудіо-візуальний формат, надають такі можливості, які традиційні підручники надати не можуть. Ці засоби дозволяють задіяти майже всі органи чуття студентів, поєднуючи друкований текст, графічне зображення, рухоме відео, статичні фотографії та аудіозапис, створюючи «віртуальну реальність» справжнього спілкування. Доведено, що застосування мультимедійних матеріалів та комп’ютерних мереж скорочує час навчання майже втричі, а рівень запам’ятовування через одночасне використання зображень, звуку, тексту зростає на 30-40 відсотків [6, с. 137]. Надзвичайно важливою у використанні ІКТ на заняттях та поза ними є роль викладача. Необхідно, щоб кожен викладач зрозумів: комп’ютер у навчальному процесі – не механічний педагог, чи заступник/аналог викладача, а засіб навчання, що підсилює і розширює можливості його навчальної діяльності. Те, що викладач бажає одержати в результаті використання машини, у неї необхідно запрограмувати. Тому викладач має бути інформаційно та інформативно компетентним. Він повинен знайти мотивацію для студента і побудувати його діяльність так, щоб в останнього виникло бажання пізнавати і відкривати нове. Підсумовуючи, хочемо зауважити, що всі ці методи навчання досліджені та класифіковані багатьма науковцями та педагогами-методистами, викладачам іноземних мов необхідно користуватися такою безцінною методичною скарбницею, щоб зацікавити студентів, пробудити в них інтерес, творчі здібності та бажання пізнавати щось нове. Висновки. Отже, використання ІКТ у процесі викладання іноземних мов: значно розширює та урізноманітнює програму вивчення іноземних мов у ВНЗ; надає доступ до різноманітних автентичних матеріалів (комп’ютерне подання мовного матеріалу на основі художньої літератури, статей, матеріалів інформаційних сайтів; робота зі словником та ін.); зацікавлює студентів до вивчення іноземних мов; розширює мотивацію студентів до навчання, надаючи їм можливість працювати над мовою у зручному для них темпі, сприяючи, таким чином, індивідуалізації навчання та ефективному оволодінню іноземною мовою. Нові засоби навчання і нові інформаційні технології вимагають високого ступеня підготовленості, навченості і готовності викладачів застосовувати різні досягнення інформаційних технологій у процесі навчання. СПИСОК ВИКОРИСТАНИХ ДЖЕРЕЛ 1. Гриценчук О. О. Теоретико-методологічні основи застосування ІКТ в процесі вивчення суспільствознавчих дисциплін в країнах зарубіжжя та України: загальні підходи [Електронний ресурс] / О. О. Гриценчук // Інформаційні технології і засоби навчання. – 2010. – № 5 (19). - Режим доступу : http//www.ime.edu-ua.net/em.html. 2. Кузьмінський А. І. Педагогіка : підручник / А. І. Кузьмінський, В. Л. Омеляненко. – К. : Знання-Прес, 2008. – 447 с. 3. Носенко Є. Л. Застосування ІТ в освіті / Є.Л. Носенко // Іноземні мови в школі. – 2004. – № 6. 4. Рождественська Д. Б. До проблеми застосування інформаційно-комунікаційних технологій при вивченні української мови та культури мови у загальноосвітній середній школі (на матеріалі 6-9 класів) / Д. Б. Рождественська, Н. В. Сороко // Інформаційні технології і засоби навчання : зб. наук. пр. / Ін-т засобів навчання АПН України. – К. : Атіка, 2005. – С. 162–170. 5. Співаковський О. В. Інформаційно-комунікаційні технології в початковій школі : навч.-метод. посіб. [для студ. напряму підгот. «Початкова освіта»] / О. В. Співаковський, Л. Є. Петухова, В. В. Коткова. – Херсон, 2011. – 267 с. 6. Чередніченко Г. А. Мультимедійні технології у процесі викладання дисципліни «іноземна мова» у вищих технічних навчальних закладах / Г. А. Чередніченко, Л. Ю. Шапран, Л. І. Куниця // Наукові записки. Серія : Педагогіка. – Тернопільський національний педагогічний університет ім. В. Гнатюка, 2011. – № 4. – С. 134–138.

category: Методика та технологія


title: Стаття «Розвиток творчих здібностей обдарованих дітей»

description:
Ключові слова та поняття: обдарованість, розвиток творчих здібностей, творча обдарованість, творчість, довіра, інтерактивні технології. Сучасна українська держава має потребу в людях творчих, діяльних, обдарованих, інтелектуальних. І підготувати таких людей – задача школи. Я перекон

                  ана в тому, що кожна дитина обдарована і по-своєму неповторна. Хтось має здібності до музики чи малювання, хтось пише вірші чи оповідання, а хтось виявляє здібності до точних наук. Василь Сухомлинський у своїй книзі "Сто порад учителю" писав: "Немає абстрактного учня. Мистецтво й майстерність навчання і виховання полягає в тому, щоб розвивати сили й можливості кожної дитини, дати їй радість успіху в розумовій праці." І з цим важко не погодитись. Як вчитель я повинна допомагати учневі знайти себе в житті, пробудити й розвити в дитині ті творчі здібності, які закладено від народження. Опрацьовуючи теоретичну базу поняття "обдарованість", мене зацікавив поділ обдарованості на типи: академічний, інтелектуальний і творчий тип обдарованості. Академічна обдарованість – яскраво виражена здатність індивіда навчатися. (розумова) Інтелектуальна обдарованість - вміння дитини думати, аналізувати, зіставляти факти й робити власні висновки. Творча обдарованість – це обдарованість, яка виявляється у нестандартному баченні світу, нешаблонному мисленні. У своїй роботі я надаю перевагу розвитку творчої обдарованості. "Тільки та людина творча, яка навчилась пристосовуватись і змінюватись, усвідомила той факт, що жодні знання не є гарантією успіху, лише процес пошуку знань створює його основу", - стверджує впливовий американський психолог і засновник гуманістичної психології Карл Роджерс. Так що ж таке творчість? Творчість - це діяльність людини, спрямована на створення якісно нових, невідомих раніше духовних або матеріальних цінностей. Необхідними компонентами є фантазія і уява. Творчість! Лише вона здатна вберегти від мук і зробити життя легше! (Ф. Ніцше.) Тому й невипадково моє післякурсове завдання "Підготовка учнів до участі у творчих філологічних конкурсах". Перший крок у роботі над післякурсовим завданням - виявити обдарованих та талановитих дітей. Виявлення обдарованих і талановитих дітей – це досить тривалий процес, але необхідний для того, щоб розпочати роботу у цьому напрямку. Як виявити таких дітей і заохотити їх до роботи? По-перше, на уроці повинна панувати атмосфера довіри, без цього не можливий творчий процес. Довіра - це один із компонентів творчого розвитку. Тому, розвиваючи творчі здібності учнів, сам учитель повинен багато працювати над своїм власним розвитком. Атмосферу довіри можна створити шляхом впровадження інтерактивних технологій. Це й робота в групах, проектне навчання, постановка проблемних питань, які розвивають критичне мислення, ігрові завдання та вправи (складання й розгадування ребусів, кросвордів) … Інтерактивні технології дають нам можливість підвищити самооцінку учня й самовиразитись. По-друге, треба організувати системну роботу з творчо обдарованою дитиною. Одна з характерних особливостей цих дітей полягає в тому, що вони можуть тривалий час концентрувати увагу на одній справі, буквально "занурюються" у те, що їм цікаво. По-третє, дітей треба вчити самостійно працювати з різними джерелами інформації. Звичайно, готуючи дітей до творчих конкурсів треба надавати їм психологічну допомогу й підтримку. Своїм учням я даю настанову: "Бери вершину - матимеш середину" (Г. Сковорода). Якщо трапиться так, що дитина не посяде призове місце, треба докласти зусиль для того, щоб вона не розчарувалась, а продовжила роботу в цьому напрямку й довела свою спроможність згодом. Отже, творчі здібності обдарованих дітей можна розвити, створюючи проблемні ситуації, розвиваючи критичне сприйняття дійсності й залучаючи їх до творчої пошукової роботи. Вдало проведена робота завжди потребує значних зусиль і плідної співпраці вчителя і учня. Стосовно цього приходить на думку одна давня притча. У середні віки у французькому місті Шарті будували собор. Якось трьох тачечників, які виконували однакову роботу - перевозили камінь, запитали: - Слухайте, друзі, що ви робите? Перший робітник похмуро глянув і роздратовано відповів: "Тобі що, повилазило? Не бачиш – камінь тягаю на майданчик, хай йому ґрець!" Другий спокійно сказав: "Що я роблю? Заробляю на кусень хліба для своєї родини." А третій розігнувся, витер спітніле чоло, усміхнувся і з гордістю сказав: "Я будую Шартський собор!" Ідея цієї притчі: праця не лише нестерпний тягар чи засіб для матеріального забезпечення, а й найперше джерело творчості й щастя. Література 1. Бех. І. Духовні цінності в розвитку особистості / І. Д. Бех // Педагогіка і психологія, -1997. -№1. - с. 124-128 2. Ильин Е. П. Психология творчества, креативности, одаренности. -СПб.: Питер, 2009. -448с. 3. Національна доктрина розвитку освіти у ХХ столітті // Освіта України. -2001, -№1. -с. 22-25. 4. Роджерс К. Свобода учится/ К. Роджерс, Д. Фрейберг; Научн. ред.. и авт. предисл. Ф. Б. Орлов/ пер. с англ.. - А. Б. Орлова, С. Степанова, Е. Ю. Патяевой. -М.: Смысл, 2002. -527с. 5. Сухомлинський В. О. -Вибрані твори: в 5-ти т. т. -Т2. - Київ рад. школа, 1976 р. - 654с.

category: Методика та технологія


title: Стаття «Формування компетентності продуктивної творчої діяльності на уроках зарубіжної літератури»

description: У матеріалі на заявлену тему з досвіду роботи авторка пише, що життя висунуло суспільний запит на виховання творчої особистості, здатної самостійно мислити, генерувати оригінальні ідеї, приймати сміливі нестандартні рішення, швидко орієнтуватися й адаптуватися в сучасному мінливому світі

category: Методика та технологія


title: Стаття «Використання продуктивно-репродуктивних методів навчання під час проведення уроків з української мови та літератури»

description: У матеріалі на заявлену тему з досвіду роботи авторка обстоює використання і репродуктивних (відтворювальних), і продуктивних (творчих) методів навчання. Педагогічний процес повинен будуватися не лише за принципом інформаційного повідомлення-монологу, а й за принципом діалогізації

category: Методика та технологія


title: Стаття «Особливості моделювання навчально-дослідницької діяльності молодшого школяра через використання системно-функціонального аналізу»

description:
Стаття знайомить з теорією розв’язання винахідницьких задач, яка дає можливість замінити репродуктивну методологію викладання на продуктивну: знання не передаються, а здобуваються учнями, що підвищує їхню зацікавленість і відповідальність. Крім навчальної мети - навчає мислити логічно і самостійно,

                  розв’язувати реальну проблему, усвідомлено володіти методами розумових операцій, досягаючи значних результатів

category: Методика та технологія