title: Дискусійні питання компетенції та компетентності

description:
Незрозумілою і не зовсім доступною для нас ще й досі постає проблема розмежування понять "компетенція" і "компетентність". Багато праць присвячено цим іншомовним термінам, але й з роками ці дві дефініції не вичерпують себе, а доповнюються, розширюються, заплутуються. В основі терміну "комп

                  етенція" лежить латинське competentia, що походить від compete – взаємно прагну, відповідаю, підходжу; знання, коло повноважень особи, досвід, а під "компетентністю" розуміється поінформованість, обізнаність, авторитетність; кваліфікація, результативність. Педагогічна наука оперує поняттями "компетентність, компетентності", водночас нові стандарти освіти притримуються поняття "компетенція". Якщо заглибитись у власне розуміння і сприйняття, то компетентність – це певна освіченість, майстерність, обдарованість тощо. Бути компетентним – це одне й теж, що почуватися вільно, добре розбиратися у якій-небудь галузі життя. Компетенція, в свою чергу, маленький елемент широкого поняття компетентності. Володіючи різними видами компетенції, людина може й не бути компетентною. Надалі доречніше використовувати "компетентність" як загальне поняття, "компетентності" як широке поняття (мовленнєва тощо), а "компетенція" як більш вузьке (знання, вміння, навички), хоча науковці подають й таке вживання: комунікативна компетенція (у значенні комунікативні знання). Можна вважати такий поділ дискусійним. Під компетентністю ми розуміємо якість людини, яка формується завдяки обізнаності, оволодінням знаннями, уміннями, навичками та набуттям певного досвіду. А. Богуш охарактеризувала компетентність як таку характеристику людини, яка залежить від набутого психічного розвитку, креативності, саморозвитку, самореалізації. До її головних характеристик можна віднести: універсальність, соціальність, багатофункціональність, інтелектуальність. На рівні школи дуже важливо забезпечити, озброїти дитину необхідними знаннями, вміннями, навичками та розвивати їх таким чином, щоб по закінченні навчального закладу людина здобула освітню компетентність. Розвиток саме цієї ключової компетентності стане кінцевою метою роботи школи над дитиною. На жаль, у сучасній науці виникло коло проблем, з якими стикаються дослідники різних галузей. Дані проблеми є не вирішеними, а в ході постійних дискусій, розглянуті питання не призводять до єдиного чіткого узагальнення. На сьогоднішній день відкритими залишаються питання: класифікації ключових компетентностей; нерозуміння сутності понять, розмежувань термінів латинського походження, утворених від competentia; відсутність чітких критеріїв оцінювання сформованості компетентності; визначення компетентності як підсумкового результату навчання. Класифікації основних компетентностей та компетенцій приділялося багато праць педагогів. Зокрема С. Шишов виділяє певні дії, вміння, через які й можна виділити головні компетенції. Це вивчати, шукати, думати, братися за справу, адаптуватися. Основні компетентності – це якості особистості, які необхідні людині у повсякденному житті, щоб протистояти вимогам оточуючого світу. Доктор Х. Кнауф виділяє чотири ключові компетентності, які необхідні людині для життя – особистісна, методична, фахова та соціальна. Така класифікація досить неконкретизована і присвячена людям, які займаються науковою діяльністю. Тому неможна застосувати її до всіх сфер. І. Родіна ділить компетентності на такі види: соціальна, комунікативна, полікультурна, інформаційна, саморозвитку й самоосвіти, продуктивної творчої діяльності. Широко розповсюдженими прийнято вважати наступні компетентності: комунікативна, пізнавальна, соціальна, загальнокультурна, когнітивна, мовна, інформаційна. Але і з цією класифікацією можна посперечатися, наприклад, комунікативну і мовленнєву деякі науковці поєднують в одну, теж саме стосується й мовної та лінгвістичної. Інформаційна виступає як частина пізнавальної чи мовленнєвої, а загальнокультурну та соціальну можна представити як соціокультурну. Розробка класифікації залежить від багатьох чинників. По-перше, від того, як дослідник хоче подати компетентність широко чи вузько, як-от соціокультурна складається із соціальної, культурної, релігійної, загальної, інформаційної компетенцій. По-друге, від галузі в якій працює сам дослідник: культурологія, педагогіка, психологія, філологія тощо. Ці чинники є показником того, що проблема класифікації й досі відкрита. Ще одним невирішеним питанням є відсутність чітких критеріїв оцінювання сформованості компетентності та визначення її як підсумкового результату навчання. Навіть, якщо провести різні види контролю, ми не можемо правильно оцінити сформованість компетентності однієї людини. Відсутність критеріїв робить неможливим оцінювання обізнаності людини в певній галузі, а саму компетентність взагалі важко порівняти чи оцінити, так само як і доброту чи повагу до інших. Що стосовно питання компетентності як найширшого поняття, то воно повинно бути основною метою до кінцевого результату навчання і виховання. Формування у школярів знань, умінь, навичок у різних галузях науки, адекватне сприйняття навколишнього світу – це і є те, до чого повинні прагнути сучасні педагоги. Тому кожен професіонал повинен підвищувати свою кваліфікацію, рівень своєї компетентності, саморозвиватися, самовдосконалюватися, випускати вже готовий продукт розумової, творчої діяльності. Таким чином, можна дійти до висновку, що терміни "компетенція" і "компетентність" не просто дуже близькі за значенням (деякі вважають їх синонімічними, а інші – взагалі уникають вживання одного з них, щоб уникнути незрозумілості), а й споріднені, не чітко викладені у вітчизняній літературі, тому й потребують подальшого більш ретельнішого вивчення; розглянуті проблеми, які стосуються обох дефініцій є актуальними і невирішеними на досить тривалий час. Список використаних джерел Великий тлумачний словник сучасної української мови. – К.: Ірпінь, 2001.В чому різниця між компетентністю та компетенцією? Доступ: http://cito-web.yspu.org/link1/metod/met156/node10.htmlОвчарук О. Компетентності як ключ до оновлення змісту освіти. – К., 2003.Професійні компетенції та компетентності вчителя/ Матеріали регіонального науково-практичного семінару Тернопільського національного педагогічного університету імені Володимира Гнатюка 28 – 29 листопада 2006 р. /О. Садівник. Професійна компетентність вчителя як загальна умова педагогічної діяльності. – Тернопіль, 2006.

category: Методика та технологія


title: Роль народознавства в системі навчально-виховного процесу

description:
У статті з досвіду роботи авторка наголошує, що народознавство - це система фундаментальних знань про конкретний народ, про особливості побуту та трудової діяльності, національний характер, світогляд, історично-культурний досвід, а також про свій родовід, що є органічною частиною народу, про спосіб

                  життя й виховання у сім’ях

category: Методика та технологія


title: Педагогіка орієнтована на дитину. Конструктивне розуміння розвитку дитини з обмеженими можливостями здоров’я

description: Матеріали з досвіду роботи  щодо забезпечення потреб дітей з обмеженими можливостями здоров’я, створення умов для їх повноцінного розвитку та корекції в умовах загальноосвітнього навчального закладу

category: Методика та технологія


description:
Будьте самі шукачами, дослідниками. Не буде вогника у вас – вам ніколи не запалити його в інших». Василь Сухомлинський Чому діти не завжди із задоволенням ідуть у школу? Причин може бути багато, але одна з них «нудно», «нецікаво». Учня необхідно зацікавити.

                  Як цього досягти? Напевно у кожного вчителя є арсенал власних прийомів. Пригадаємо, що К. Д. Ушинський більше ста років тому сформулював основну мету школи: навчити дітей вчитися. Саме навчити не фізиці, історії, хімії, а сформувати здатність учити себе. Важливо навчити дитину самостійно здобувати знання і вміти їх обробляти. Тільки так може з’явитися справжній інтерес до навчання. І якщо ми допоможемо дітям розвинути потребу в знаннях, уміти набувати їх, то ці важливі якості залишаться з нею і після закінчення школи. На півночі є мудра притча: «Якщо людині дати одну рибину, вона буде сита один день, якщо дати дві рибини, вона буде сита два дні, а якщо навчити людину ловити рибу, то вона буде сита все життя.» Так і в навчанні – потрібно дати дітям не «заготовку» знань на завтра, а «озброїти» вмінням здобувати ці знання. У класі сидять діти з різними здібностями і талантами. І переді мною встало непросте завдання – розкрити їх і розвинути. Вже в процесі роботи я зрозуміла, що завдання вчителя навчити думати. Потрібно допомогти дітям не просто засвоювати певну інформацію, але, і осмисливши її йти далі, знайти їй вживання, а якщо повезе, відкрити щось нове. Погоджуючись з основним принципом навчання В. Ф. Шаталова «Учити всіх, навчати кожного» -, вважаю, що дорога до кожного учня лежить через урок. На уроках діти читають, пишуть, думають, сперечаються, міркують, вчаться співпереживати, відкривають істини і пізнають світ. Урокам властиві непередбачені ситуації, і професійна майстерність вчителя перевіряється на них найстрогішим чином. Що необхідно, щоб учень не відчував себе безпорадним від невміння виконати вимоги вчителя, боязні отримати двійку, щоб навчання не було нудним заняттям. У чому ж секрети професіоналізму педагога? У підготовці до уроку. Впровадження інтерактивних технологій, проведення нестандартних уроків, використання ігрових елементів допоможуть зробити урок цікавим, пізнавальним, таким, що може розкрити творчий потенціал особистості, дати змогу постійно підтримувати високий тонус дитячої уваги, навчить приймати самостійні рішення. Методична проблема, над якою я працюю, - «Підвищення зацікавленості та розвиток креативного мислення учнів через використання ігрових завдань та інтерактивних технологій». На сьогоднішній день я вважаю цю проблему особливо актуальною, тому що в світі вимог особистісно – зорієнтованого навчання не можливо вчити всіх однаково, потрібно знайти підхід до кожної дитини – старанної і не дуже, обдарованої і лінивої, лідера і виконавця. Швидкість засвоєння навчального матеріалу у кожної дитини різна. Для осмислення сприйнятої інформації кожному учню необхідно свій час. Одному достатньо 5-10 хвилин, а іншому декілька більше. Але всі діти мають здібності і нам, учителям, необхідно їх розвинути. Розроблена мною технологія дає змогу забезпечити здобуття всіма учнями знань на рівні Державного стандарту: розвиток значущих рис особистості; розвиток умінь самостійного набуття знань; сприяння творчому зростанню обдарованих учнів; підтримка високого рівня мотивації вивчення фізики. Для підвищення зацікавленості до навчання, цілеспрямованого і постійного розвитку творчих можливостей учнів необхідно, щоб організаційні методи, форми та засоби навчання відповідали цілям і задачам навчально-творчої діяльності. Моя головна мета на уроці – викликати у дітей пізнавальний інтерес. Тому на кожному уроці необхідно: учити дітей здобувати знання самостійно, при цьому організовуючи й направляючи сам процес навчання; спочатку самому вчителеві добре продумати запитання, а потім ставити їх так, щоб вони активізували самостійну думку учня; формувати в учнів інтерес до навчання через проблемно – пошуковий підхід до висвітлення теми. Отже, розвитком творчого мислення на уроках необхідно керувати. Для організації такої діяльності підбираю різноманітні форми організації навчально-виховного процесу, а саме: класна; індивідуальна; індивідуально-групова; робота в парах, трійках; робота в ланках; кооперативно-групова. З психологічної точки зору – враховую індивідуальні здібності та особливості мислення учнів: цілеспрямоване використовування усіх видів їх пам’яті, з метою підвищення рівня засвоєння матеріалу; формування навичок логічного мислення; розвиток творчих здібностей кожного; психологічний вплив кольорового оформлення опорних конспектів, таблиць; здатність до самоконтролю; пізнавальна мотивація; розвиток дрібної моторики. Сьогодні перед вчительством стоїть важливе питання: як вчити дітей. Кожний вчитель шукає відповідь на нього і приходить до висновку, що вчити потрібно так, щоб уроки були цікавими і, при цьому, діти отримували міцні знання. Які ж методи і методичні прийоми переважають в моїй роботі? Це традиційні, випробувані часом і досвідом, а також новітні, інтерактивні методи. Щоб зацікавленість учнів до вивчення фізики не знижувалась, доречно систематично проводити ігри з використанням інтерактивних технологій. Намагаюсь оптимально їх поєднувати. Щоб зробити уроки цікавими, змістовними, щоб учні чекали на них, я і впроваджую в практику своєї роботи нестандартні уроки: Урок – ділова гра; Урок – КВК; Урок – подорож; Урок – диспут; Урок – рольова гра; Урок – змагання; Урок – наукове дослідження. Важливість ігрової діяльності полягає у тому, що вона надає дитині можливість помріяти, проявити уяву, дає свободу самовияву і творчості. Використання нетрадиційних уроків-ігор дає змогу учням на практиці застосовувати набуті знання з фізики. Проводжу інтегровані уроки. Цей підхід сприяє інформаційному збагаченню сприймання, мислення і почуттів учнів за рахунок залучення цікавого матеріалу, що дає змогу різнобічно пізнати якесь явище, поняття, досягти цілісності знань. Зв’язок між предметами навчального плану потрібен для того, щоб один предмет допомагав школярам краще засвоїти інший. Використання інтегрованих уроків та міжпредметних зв’язків допомагає також домогтися від учнів творчої роботи, сприяє підвищенню інтересу до вивчення предметів. Під час вивчення нового матеріалу і закріплення користуюсь опорними конспектами, таблицями. Опорний конспект сприяє учням: глибше розібратися в тій темі, що вивчається; допомагає легше запам’ятати вивчений матеріал; із допомогою опорного конспекту під час відповіді грамотно і точно викладати вивчений матеріал. Опорний конспект допомагає мені: наглядно показати весь матеріал, що вивчається на уроці; зосередити увагу дітей на тих місцях з даної теми, що даються найважче; організувати багаторазове повторення; швидко перевірити, як учень зрозумів і запам’ятав вивчений матеріал. Для формування необхідних експериментальних навичок і умінь проводжу уроки – експерименти, де діти самостійно в групах виконують експериментальні завдання, досліди. Потім роблять висновки. Свої висновки, думки, гіпотези висловлюють всьому класу. Важливе значення в поглибленні знань учнів мають і дослідницькі роботи. Такі роботи проводжу з учнями як індивідуально, так і в групах. Така діяльність дозволяє об’єднати розвиток інтелектуальних здібностей школяра з дослідницькими вміннями і на цій основі формувати активну творчу особистість. Щоб розвивати мислення учнів, їхні творчі здібності використовую проблемне навчання. Перед учнями на уроці ставиться проблема, яку вони повинні вирішити шляхом самостійного аналізу, через висування пропозицій, гіпотез, доказів, а також шляхом перевірки правильності розв’язання. Щоб зацікавити учнів на уроці, активізувати їх роботу, розвивати креативність мислення використовую: технологію кооперативного навчання (робота парами та спілкування в групах); технологію колективно-групового навчання (обговорення проблеми в загальному колі, заохочення учнів до дискусії, кожен учить кожного); технологію ситуативного моделювання (ігрове моделювання явищ, які вивчаються); технологію опрацювання дискусійних питань (щоб кожний учень брав дійову участь в уроці, використовую різновид ігрових форм занять, коли з обговорюваної проблеми висловлюються всі учасники спільної діяльності, але керівна роль належить учителеві як організатору дискусії). Для розвитку творчих здібностей учнів проводжу творчі уроки. Підготовка до них триває 10-12 днів. Групи учнів отримують назви тем, зміст яких треба розкрити за допомогою самостійно підібраних та проведених на творчому уроці дослідів, цікавої та важливої теоретичної інформації, прикладів, запитань до класу. Учні збираються після уроків малими групами і готуються в фізичному кабінеті, бібліотеці та вдома. Для перевірки знань учнів розробила ряд різнорівневих тестів, завдань. Я пропоную дітям декілька варіантів роботи, що забезпечує індивідуальність роботи учнів. Ця індивідуальність посилюється ще і тим, що кожен учень в межах свого варіанту може вибрати завдання того рівня, який йому під силу. Цим забезпечується диференційований і особистісно – орієнтований підхід до навчання. Результати використання даної технології мені бачаться такими: вища результативність у засвоєнні знань і формуванні умінь; формуються вміння співпрацювати; формуються мотиви навчання, розвиваються гуманні стосунки; розвиваються творчі здібності; розвивається навчальна діяльність планування, рефлексія, взаємоконтроль; розвиваються лідерські навички; розвиваються комунікативні уміння; виконується більший обсяг роботи за той самий час.

category: Методика та технологія


title: Психолого-педагогічні основи позакласної роботи з математики

description:
Процес навчання в школі – головне та вирішальне джерело систематичного впливу на учня, його думки, почуття, сферу мислення. Саме на уроках позакласної роботи з математики досконало відбувається й випробовується багатостороння зацікавленість знаннями. Велике значення у розвиток активізації пізнава

                  льної діяльності мають місце моменти, що вносять елементи захоплення навчальним процесом, допомагають зняти напругу та втомленість після уроків. Проаналізувавши психолого-педагогічну методичну та наукову літературу, робимо висновок, що саме позакласна робота істотно впливає на формування математичної культури учнів. Головне завдання, що стоїть перед учителем, це допомогти дитині вчитися. Показати, що математика – не лише «довгі приклади на всі дії, а й цікаві, змістовні задачі, які потребують не тільки прорахунків, а й міркувань»[1]. Проблема зацікавленістю знаннями не нова, про це неодноразово стверджували дидакти минулого. В її різнопланових обґрунтуваннях класична педагогіка головною функцією вважала максимальне приближення вчителя до учня, «зачепити» так, щоб навчання для нього стало бажаним та цікавим [2]. Сучасна дидактика, спираючись на сучасні досягнення педагогіки та психології, бачить у зацікавленості ще більші можливості як для навчання, так і для формування особистості учня в цілому. У школярів одного класу пізнавальний процес має різні ступені індивідуального розвитку та їх характер. Елементарним рівнем пізнання вважається відкрита безпосередня зацікавленість новими фактами, знаннями, що формуються на уроці, більш високим рівнем є прагнення школяра до вирішення складних завдань. Саме цей рівень може вирішитися завдяки різноманітним позакласним заходам: олімпіадам, КВК, математичним конкурсам, екскурсіям, факультативним заняттям, конференціям. Такі форми роботи просто необхідні у сучасній школі. Доведено, що саме вони найбільш суттєво розкривають учня, дають поштовх до навчання, прививають любов до математики. Відомо, що не всі учні домінують у вивченні точних наук, багато з них цікавляться історією, літературою, однак саме тут можливо розкрити і зацікавити підлітка [3]. І головне, в якій би формі не проходив позакласний захід, він повинен будуватися так, щоб учням було цікаво, всі завдання повинні поглиблено повторювати вивчений матеріал, виховувалась висока культура математичного мислення, виявлялось бажання самостійно і творчо працювати, вивчати науково-пізнавальну літературу, самостійно готувати презентації. Вчитель ненав’язливо повинен керувати процесом, поглиблювати та поширювати уяву учнів щодо культурно-історичних цінностей математики, її ведучу роль серед світової науки. Виховувати при цьому почуття колективізму, вміння поєднувати індивідуальну роботу з колективом, встановлювати тісні контакти між учителем та учнями. Згадуючи про Конкурси веселих та кмітливих (КВК), хочеться нагадати, що саме ця форма роботи є найцікавішою для учнів. Вона є підсумком проробленої учителем роботи та стимулює зростання у школярів любові до математики. Саме участь у КВК стимулює бажання праці з науково-популярною літературою, самостійної підготовки, пошуку. Ці конкурси проводяться на різному рівні – серед учнів одного класу, однієї паралелі, серед учнів школи, району, міста і т.д. Конкурси безперечно впливають на загальний рівень викладання математики у школі, в багатьох випадках дозволяють якісно виявити рівень знань учнів та орієнтують працю вчителя. Слід зазначити, що підготовка до проведення КВК – тривалий об’ємний процес, на його підготовку повинні бути відібрані раніше не використовувані завдання. Конкурсні запитання повинні бути не обтяжливими, доступними, вираховуватись у голові, без додаткових записувань. Учні повинні прислухатися до порад вчителя, щоб не виникло ускладнень під час проведення. Бажано, про проведення КВК оголосити попередньо, щоб учні мали змогу підготуватися, знайти цікавий матеріал, намалювати стінну газету. З самого початку важливо забезпечити умови для максимального виявлення ініціативи і самостійності учнів. Учитель повинен дбати про те, щоб усі етапи підготовки були захоплюючими творчими процесами, щоб кожний міг знайти собі справу за нахилами і можливостями. Розглянувши і обговоривши пропозиції, відібрати найкращі і колективно з учнями розробити програму КВК. Тут учитель має виявити особливий педагогічний такт – не нав’язувати свої думки і готових рішень, а допомогти активу об’єктивно оцінити всі пропозиції і відібрати ті, які найбільше відповідають поставленій меті. При складанні програм конкурсів, а також інших позакласних заходів, вчитель повинен враховувати перш за все вікові особливості учнів, їх бажання до самостійної творчої і дослідницької діяльності. Приклад програми КВК. 1. Конкурс: «Візитна картка команд» За 5 хвилин в довільній формі подати обличчя команди: побажання, талісман. До уваги береться одяг команди. 2. Конкурс «Розминка» Закінчити фразу, яку пропонує ведучий. Розшифрувати формулу, яку подає суперник. 3. Конкурс «Реклама» За одну хвилину придумати і показати рекламу до закону, який випаде команді за жеребком. 4. Конкурс «Домашнє завдання» Конкурс «Прислів’я з математичним змістом». Коротко пояснити прислів’я. 5. Конкурс капітанів. Відповідь на запитання ведучого. Виконання практичного завдання. 6. Підсумок змагань. Примітка: Можливий додатковий музичний конкурс. Найкращі номери конкурсу бажано висвітлити у математичних газетах. Художньо оформлений сценарій конкурсу у вигляді альбому з фотографіями, які було зроблено під час проведення, залишиться доброю пам’яткою і згодиться організаторам математичних заходів у майбутньому. Література: Басанько А.М., Романенко А.О. За лаштунками підручника з математики. Збірник розвивальних задач. - К.: Генеза, 2007. -- С.3.Балк М.Б., Балк Г.Д. Метематика после уроков// Пособие для учителя. – М.: Просвещение, 1971. - С.5.Вишенський В.А. та ін. Київські математичні олімпіади 1984 – 1993. - К.: Либідь, 1993 р. – С.6.Конфорович А. Г., Андрощук І.А, та ін. - К.: Радянська школа, 1974. - С. 16.Бессараб С. Математичні ігри // Все для вчителя. - №1, 2011 . - С. 77.Кордемский Б.А. Захопити школярів математикою: Матеріал для класних і позакласних занять. - М.: Просвещение, 1981. - 112 с.

category: Методика та технологія


title: Сучасний урок географії - спільна творчість учителя і учня

description:
Сучасний урок, якісний урок, якісна освіта — всі ці питання постійно перебувають у полі уваги не тільки вчителів: вони хвилюють випускників, їх обговорюють батьки, висуває держава як одну з головних проблем забезпечення якісної освіти. Ми, вчителі, маємо усвідомити: щоб освіта була якісною, педаг

                  огічну діяльність слід спрямовувати не тільки на засвоєння учнями знань, предметних умінь і навичок, а й на засвоєння ними способів, методів і прийомів, на розвиток здібностей у пізнанні нового, незнайомого, на створення умов для розвитку самостійності та набуття ще в шкільному віці досвіду вирішення проблеми, реалізації своїх намагань як в освітній діяльності, так і загалом у суспільстві. Особливістю сучасності стає те, що людина для самореалізації в суспільстві має набути вміння самостійно, усвідомлено робити вибір, активно діяти та природно сприймати зміни, вміти усвідомлювати свій життєвий простір і вчитися протягом життя. Метою формування творчої особистості на сучасному етапі є підготовка до самостійного життя учнів через глобалізацію навчального матеріалу. Серед шкільних предметів особливе місце займає географія. Сучасне життя ставить за мету не просто давати дітям знання, уміння й навички, а й формувати у молодого покоління активну життєву позицію, виховувати творчу особистість, здатну самостійно мислити, генерувати оригінальні ідеї, орієнтуватися на сміливі, нестандартні рішення. Основна мета географічної освіти полягає у всебічному розвитку особистості школяра з урахуванням його природних задатків, здібностей, інтересів та потреб через формування географічної культури як основи світосприйняття, світогляду та діяльності. Завдання вчителя географії сьогодні — відібрати зі своїх методичних надбань усе прогресивне і змінити, модернізувати навчальний процес так, щоб забезпечити його дослідницький, пошуковий характер. Такий підхід сприятиме розвитку мислення, розумових творчих здібностей учнів. Дитина психологічно краще готується до сприйняття невідомого, нового для неї, і це зумовлює не тільки кращі результати в навчанні, а й сприяє формуванню її як особистості, таких моральних якостей, як цілеспрямованість, наполегливість, принциповість. Творчі здібності (креативність) характеризуються здатністю до продукування принципово нових ідей і входять в структуру обдарованості. Так, на основі педагогічного досвіду я дійшла висновку, що ці здібності включають такі основні компоненти: Мотиваційний (допитливість, творчий інтерес, захопленість, емоційність, прагнення творчих досягнень, особиста значимість творчої діяльності). Комунікативний (уміння сприймати усне й писемне мовлення; відтворювати, самостійно будувати усні й писемні висловлювання). Інтелектуально-логічний (уміння аналізувати, порівнювати, виділяти головне, пояснювати, доводити, систематизувати й узагальнювати). Інтелектуально-евристичний (уміння висувати гіпотези, фантазувати, переводити знання та вміння в нові нестандартні ситуації, критично мислити, оцінювати). Для розвитку креативності, інтелектуального потенціалу найбільш ефективними я вважаю проблемні, дослідницькі, пошукові методи навчання. Вивчення географії неможливе без набуття практичних умінь і навичок. Надати учням можливість активно навчатися, здійснювати пошуково-дослідницьку діяльність, творчо осмислювати процеси і явища, що відбуваються в оболонках Землі, довести існування в природі закономірних зв’язків між її складовими – ось завдання вчителя, яке можливе реалізувати через виконання творчих практичних завдань. Саме це дає можливість поєднати на уроці інтелектуальну і практичну діяльність, щоб успішно формувати в школярів географічну картину світу. Таке навчання є активним, цікавим, творчим, воно надає умови для особистісного зростання школяра та характеризує спільну творчість вчителя та учнів.

category: Методика та технологія


title: Психологічні та концептуальні аспекти організації іншомовного простору навчального закладу

description:
Курс України на плідну й довготривалу співпрацю з багатьма країнами, її інтеграція в європейський освітній простір, міжнародний обмін інформацією в різних галузях знань, реальна можливість навчання, проходження практики, стажування та роботи в зарубіжних країнах все це впливає на підвищення стату

                  су іноземної мови як важливого засобу комунікації. Формування компетентного випускника неможливо без знання хоча б однієї іноземної мови. Але, не зважаючи на те, що іноземну мову в загальноосвітніх закладах вивчають з другого класу, випускники загальноосвітніх шкіл володіють іноземною мовою на рівні «читаю із словником».В такій ситуації або батьки дітей вимушені звертатись по допомогу за межами навчального закладу, або навчальний заклад повинен створити умови для поглибленого вивчення іноземної мови і при цьому не обмежувати можливостей розвитку учнів в інших галузях. Для створення іншомовного простору навчального закладу необхідно врахувати принципи організації навчально-виховного процесу при вивченні іноземної мови: принцип діяльнісного характеру навчання; принцип комунікативної спрямованості навчання; принцип ситуативності й тематичної організації навчального матеріалу; принцип соціокультурного спрямування навчального процесу; принцип інтегрованого навчання всіх видів мовленнєвої діяльності. Можна визначити п'ять етапів в формуванні мовної компетентності учнів з іноземної мови: І етап – дитячій садок + 1-ий клас початкової школи – „Школа першокласника”, індивідуально-групові заняття; ІІ етап – 2 – 4-ий класи початкової школи – індивідуально-групові заняття, гурток «Весела мова», збільшення кількості годин на вивчення англійської мови за рахунок варіативної складової Робочих навчальних планів; ІІІ етап – 5 – 7-ий класи основної школи – збільшення кількості годин на вивчення англійської мови за рахунок варіативної складової Робочих навчальних планів, індивідуальні заняття, гурток «Я дослідник», проведення бінарних уроків; ІV етап – 8 – 9-ий класи основної школи – поглиблене вивчення англійської мови та до профільна підготовка, заняття в «Європейському клубі», індивідуальні заняття, проведення бінарних уроків, проведення уроків з викладанням іноземною мовою; V етап – 10 – 12-ий класи старшої школи – профільні класи (іноземна філологія), індивідуальні заняття, курси за вибором, заняття в «Європейському клубі», проведення бінарних уроків. Проведення уроків з викладанням іноземною мовою. Ці етапи відповідають психолого-фізіологічним періодам розвитку та формуванню людини. І етап: в цьому періоді діяльність аналізаторів, розвиток уявлень, уяви, пам'яті, мислення та мови в комплексі призводять до формування чуттєвого етапу пізнання світу. Діти прагнуть представити світ таким, яким вини його бачать. Цей вік для дитини – це початок всебічного розвитку та формування особистості, і гра є основним видом діяльності. Заняття в малих групах або індивідуально дає можливість підготувати дітей до сприйняття іншомовного освітнього простору. На цьому етапі створюються умови для розвитку в учнів бажання вивчати іноземну мову. Робота у дошкільному навчальному закладі проводиться у рамках діяльності „Школи першокласника”, в 1-му класі – за рахунок годин варіативної складової Робочого навчального плану. ІІ етап: цей відрізок у житті дитини характеризується інтенсивним формуванням пізнавальних процесів, швидким запам'ятовуванням мовної інформації, особливою здатністю до імітації, відсутністю мовного бар'єру. Учні швидко накопичують комунікативний досвід користування іноземною мовою з акцентом на рецептивно-аудитивному рівні. Індивідуально-групові заняття проводяться на усній основі, що дозволяє сформулювати усно-мовні навички та вміння спілкування на іншій мові на елементарному рівні. Ці заняття відбуваються за рахунок годин варіативної частини Робочого плану. Завдання роботи гуртка «Весела мова» є розвиток здібностей учнів до між культурного спілкування, знайомство дітей з англійським фольклором, надбання мотивації і розвиток позитивного відношення до вивчення мови інших країн. Години, за рахунок яких збільшується загальний обсяг часу на вивчення іноземної мови, використовуються вчителями для формування соціальної компетенції учнів (оволодіння учнями необхідним мінімумом країнознавчих та лінгвокраїнознавчих знань). Реалізація І та ІІ етапів дає можливість сформувати в учнів початкової школи елементарну комунікативну компетенцію в чотирьох видах мовленнєвої діяльності. А також випускники початкової школи мають такий рівень володіння іноземною мовою, що є достатнім для подолання в подальшому психологічного бар'єру у використанні цієї мови як засобу комунікації. ІІІ етап: діти у цей етап життя ще не втратили стійкого пізнавального інтересу, їх соціальна активність має напрямок на засвоєння визначених зразків поведінки та цінностей, прагнення до сприйняття нового та цікавого. Актуальності набуває принцип інтегрованого навчання всіх видів мовленнєвої діяльності, який передбачає єдність основних форм і способів спілкування – усних і письмових, рецептивних, репродуктивних та продуктивних. Додаткові години Робочого навчального плану, що поширюють інваріантну складову предмету «іноземна мова», вчителі використовують для поглиблення знань з граматики та підготовки учнів до поглибленого вивчення предмету. Робота гуртка „Я дослідник” продовжує формування стійкого інтересу в учнів до вивчення іноземної мови та розширює країнознавчі знання про іншомовні країни. На індивідуальних заняттях в малих групах учні набувають досвіду обговорення тем загального інтересу. ІV етап: це етап становлення особистості та фізичного розвитку дитини. підліток починає жити своїм внутрішнім світом, своїми думками та відчуттями. Поглиблене вивчення іноземної мови надає можливість досягти випускникам основної школи загальноєвропейського рівня підготовки з іноземної мови, а реалізувати себе як особистість учні можуть під час роботи в «Європейському клубі». Зміст роботи «Європейського клубу» включає: Ознайомлення з соціокультурним портретом Європи та України як європейської держави; Розширення знань про загальноєвропейські цінності; Ціннісно-орієнтаційну інтерпретацію понять «якість життя», «європейська ідентичність», «європейська цінність» у загальноєвропейському контексті; Відкритість у ставленні до інших культур; Набуття досвіту спілкування з носіями мови. Реалізація ІІІ та ІV етапів забезпечує умови вибору учнями відповідного напрямку подальшого навчання і своєї професійної діяльності в цілому. Учні повинні досягти такого ступеня вивчення іноземної мови, який дасть реальні дидактичні можливості для подальшого вивчення мови шляхом профільної підготовки. V етап: період юнацтва – це етап вибору професії. Обрання учнями профілю „Іноземна філологія” надає можливість учням розширити спектр обрання майбутньої професії за рахунок введення курсів за вибором: „Навчання ділового спілкування”, „Країнознавство США”, „Країнознавство англомовних країн”, „Науково-технічний переклад” та інші. Вивчення іноземної мови на поглибленому рівні, крім вивчення предмету на рівні відповідному до Загальноєвропейських рекомендацій з мовної освіти, реалізує наступні завдання: навчання техніці роботи з різними видами довідкової іншомовної літератури в бібліотеках; ознайомлення зі способами узагальнення результатів мовного й соціокультурного спостереження у вигляді схем, схематизованих правил і таблиць; розвиток навичок роботи з автентичним матеріалом (аудіо- та відео матеріалами), оригіналами художніх творів, газетно-журнальними публікаціями; розвиток культури діловодства, а саме: ознайомлення із правилами і традиціями загальноєвропейського діловодства, його специфікою в англомовних країнах; формування культури писемного ділового мовлення; формування мовленнєвого етикету ділового спілкування. Невід'ємною частиною впровадження профільного навчання є психолого-педагогічний супровід. Психологічні дослідження повинні проводитись на кожному етапі навчання. На І, ІІ, ІІІ етапах особлива увага приділяється визначенню індивідуального домінуючого в особистості типу інтелекту (емоційний, візуальний, вербальний, лінгвістичний, математичний, музичний, просторовий, кінетичний тощо). Це зумовлює обрання вчителями форм та методів роботи з учнями. Для ІV та V етапів стає актуальною діагностика профорієнтації та розвивальна діагностика. Впровадження в практику роботи навчального закладу такого підходу до вивчення іноземних мов надасть можливість випускникам відчувати себе впевнено при обранні будь якої галузі реалізації своїх можливостей.

category: Методика та технологія


title: Интерактивная энциклопедия «Стили и направления в музыке» (часть 1). (Рос. мова)

description: Подано матеріал на заявлену тему у форматі Power Point. Мета такої збірки - показати роль та значення творчості композиторів у розвитку музичного мистецтва різних епох; формувати зацікавленість видатними зразками музичної класики

category: Методика та технологія


title: Комплексні роботи. (Рос. мова)

description: Мета таких робіт - закріпити з учнями монтаж сантехнічних вузлів; розвивати вміння та навички творчого мислення; виховувати дбайливе ставлення до матеріалів і інструментів, уміння працювати в бригадах

category: Методика та технологія


title: Елементи театру на заняттях з іноземної мови

description: Подано сценарій вистави „Попелюшка” (CINDERELLA). Діючі особи: Автор, Попелюшка, Мачуха, Батько Попелюшки, дві Сестри, Фея, Принц, Король, Паж, Глашатай, лорди, леді. Декорації змінюються за допомогою мультимедійного проектора

category: Методика та технологія


title: Прийоми активації навчальної діяльності учнів на уроках біології

description:
Вчитель пише на дошці зашифровані слова. Учням треба їх розшифрувати i скласти з них прислів'я: І тванраи руозман, дарам, що не гиовьорт. (І тварина розумна, дарма, що не говорить.)Киуд барна, тдиу й віцві. (Куди баран, туди й вівці.)Бки зубав, як тляетокм був. (Бик

                  забув, як телятком був.)З влао від шкиру не дерьут. (З вола дві шкури не деруть.)І чаорн корвао біел моокол аєд. (І чорна корова біле молоко дає.)Коравао в доврі - хачр на сотлі. (Корова в дворі - харч на столі.)Яак корвао, ткеа й етля. (Яка корова, таке й теля.)Кенові овсе не тжякий. (Коневі овес не тяжкий.)Зэна коблаи, що ізв полмоила. (Знає кобила, що віз поломила.)І коиз стіи, і сонi ціел. (І кози ситі, і сіно ціле.)Кті з хтиа - мшиі на слті. (Кіт з хати - миші на стіл.)

category: Методика та технологія


title: Розвиток зв'язного мовлення в 1 класі

description: Подано методичні прийому організації роботи дітей щодо розвитку зв’язного мовлення в 1 класі. Матеріал подано у формати мультимедійної презентації

category: Методика та технологія


title: Методичні рекомендації щодо формування в учнів умінь аналізувати образи-персонажі художніх творів української та зарубіжної літератури на прикладі вивчення поеми Івана Франка „Мойсей”

description:
Важливим моментом у структурі літературної освіти учнів ПТНЗ є знання та вміння, пов'язані з аналізом образів-персонажів художніх творів. У методиці навчання літератури відомі науковці Г. Я. Бєлєнький, О. М. Бандура, В. С. Вахрушев, В. Г. Маранцман, І. А. Семенчук, Т. Ф. Курдюмова, Т. Ф. Б

                  угайко, Ф. Ф. Бугайко, Є. Н. Ільїн, Є. А. Пасічник та інші детально розробляли це питання. Як показує огляд наукової літератури, досліджувана проблема завжди залишається актуальною в літературознавстві та методиці навчання. Це пов'язане з конструктивними змінами в науковому світогляді, інтеграцією, гуманізацією та гуманітаризацією навчального процесу. Введення до програм з української літератури художніх творів з біблійними образами та сюжетами вимагає нових методичних підходів до їх вивчення. Тому схема аналізу пам'яток мистецтва слова з такими складовими має враховувати їхню специфіку, а змалювання письменником зовнішності персонажа, зображення його вчинків, відтворення його думок і почуттів, показ ставлення його до інших персонажів, розкриття характеру за допомогою різних прийомів (пейзажів, описів речей, мовної характеристики тощо), ставлення автора до свого героя, типовість образу, його пізнавальне та виховне значення мають враховувати складові змісту, визначені першоджерелом. Лише в тому випадку, коли будуть з'ясовані причини звернення автора до Біблії, запозичений з неї матеріал та ступінь і мотивація авторської інтерпретації прообразу чи протосюжету, можна твердити про повний, глибокий, всебічний аналіз художнього твору. У процесі аналізу методичного комплексу з української літератури було виявлено, що автори програми майже не звертають уваги на зв'язок образу-персонажа з його прообразом, мало відводять місця для проекції образів і сюжетів на сучасність. Відповідно, цього матеріалу бракує в навчальних посібниках та підручниках. Так, наприклад, у процесі вивчення поеми І. Я. Франка "Мойсей" автори чинної програми рекомендують лише поверхово ознайомити з образом пророка. Але практика доводить, що фрагментарний розгляд даного образу-персонажа, уникнення співставлення його з образом Мойсея із біблійної легенди, відсутність при аналізі визначення поняття "біблійний образ" не дає можливості всебічно схарактеризувати його та повною мірою осмислити і поцінувати величний образ народного поводиря. Тому нами було розроблено методичні рекомендації щодо вивчення поеми І. Франка "Мойсей" у ПТНЗ. Знайомство з поемою слід будувати так, щоб у процесі навчання з'ясовувалася алегоричність сюжету і образів-персонажів, а також було проведено паралель між подіями, описаними у творі, першоджерелом - Біблією та близькою автору сучасністю. У роботі над поемою "Мойсей" доцільно домогтися виконання таких завдань: формувати внутрішній світ учнів, звертаючи увагу на значний вплив моральних пошуків літературних персонажів; враховувати індивідуальні особливості кожного учня, а також дотримуватися принципів індивідуалізації та диференціації навчання у всіх його формах і методах; навчити учнів розуміти специфічні риси художніх образів, створених за біблійними мотивами; розвивати творчий потенціал, здатність учнів до зіставлення образів та ідей у процесі вивчення художніх творів; урізноманітнювати форми роботи у навчанні (диспути, обговорення, самостійну та творчу роботу учнів тощо); втілювати на практиці міжпредметні зв'язки з історією, географією, образотворчим мистецтвом тощо. У вступному зверненні до учнів учителеві доцільно звернути увагу на популярність поеми Івана Франка серед молоді і студентів у часи, коли вона вперше побачила світ, оскільки це були ті люди, від яких залежало майбутнє країни. Цей прийом допоможе учням відчути себе співтворцями державної історії, активними шукачами шляхів до добробуту народу. На початку бесіди перед учнями слід чітко сформулювати мету і завдання уроку, що дозволяє мотивувати навчальну діяльність. Доцільним та ефективним є виконання таких завдань: з'ясування Божого замислу, за яким лише через сорок років Мойсей міг вивести свій народ на землю обітовану, розуміння того, які чесноти народного вождя уславив Франко в образі Мойсея, визначення ступеня актуальності художнього твору в часи розбудови незалежної України. У ході підготовки до аналізу образів-персонажів поеми доцільно, щоб творча група учнів ознайомила всіх із біблійною легендою про Мойсея та допомогла з'ясувати відповіді на такі питання: яким виступає Мойсей у Біблії, що розповідає легенда про його походження та місію, яку повинен був виконати пророк. Коротке обговорення біблійного Мойсея дає можливість визначити основний зміст легенди та з'ясувати характерні риси народного поводиря. Він постає перед нами мудрим і наполегливим у своїх справах, ладним принести в жертву заради щастя народу все своє життя, але після зіткнення з невдячністю людей Мойсей стає більш різким і суворим. Народ ізраїльський виступає нетерплячим до невиконаних обіцянок. Така підготовча робота допомагає учням глибоко осягнути зміст і особливості поеми 1. Франка загалом. Аналіз образів-персонажів твору логічно починати з характеристики головної постаті - пророка Мойсея, на якого покладено відповідальність вивести народ Ізраїлю до землі обітованої. У першу чергу слід розглянути зовнішність Мойсея. Потім визначити, які риси характеру притаманні головному персонажеві твору і який спосіб життя він веде, прийоми розкриття його характеру (через пейзаж, мовну характеристику тощо), проаналізувати вчинки, думки, почуття, ставлення його до інших персонажів. Учні відзначають духовність пророка і велику силу його молитви, намагаються з'ясувати причини, через які Мойсей піддався сумнівам. І лише після детального аналізу образу-персонажа Мойсея доцільно переходити до характеристики образу народу в Біблії та тих якостей, якими наділив його Іван Франко. Учні пояснюють, наводячи цитати із тексту, чому народ перестав вірити у слова Мойсея, порівнюють, яким виступає народ на початку і в кінці поеми, аналізуючи його представників - Авірона і Даната. На заключному етапі роботи над образами-персонажами твору ефективно узагальнити характеристику біблійного Мойсея та образу-персонажа поеми І. Франка, розглядаючи запропоновані репродукції. У ході цієї роботи учні шляхом порівняння сюжетів та образів з'ясовують, що змінив письменник в історії образу, якими новими рисами наділив свого героя. У процесі підведення підсумків щодо аналізу поеми необхідно з'ясувати, чи залишається вона актуальною на сучасному етапі історії України, пояснити, які риси притаманні ізраїльському народу в Біблії, якими наділив його у своїй поемі Іван Франко та які притаманні сучасним українцям. У ході повторного звернення до епіграфу уроку учні доходять висновку, що твір відомого українського поета - це дійсно заповіт рідному народу, якому автор показав шляхи до свободи та перемоги. Доцільно після проведеної роботи запропонувати для домашнього завдання тему твору-роздуму "Які моральні риси повинні мати сьогоднішні поводирі нації?", яка дозволить переконатися, чи пройнялися учні вивченою поемою, зрозуміли її ідейно-художній зміст, до яких висновків прийшли щодо зв'язку між різними поколіннями та значення попередньо набутого досвіду для сучасності. Запропонована методика роботи, як засвідчив практичний досвід, сприяє формуванню вмінь виділяти портретну характеристику, з'ясовувати її роль, прийоми зображення внутрішнього стану образу-персонажа, оцінювати мотиви його поведінки, вчинки, думки для вироблення чіткого уявлення про нього. Також дозволяє визначити, наскільки учні зрозуміли прочитане, визначили ідейно-художній зміст поеми, осягнули значення образу Мойсея, причини використання автором біблійного сюжету й образу. Це дає можливість удосконалювати вміння учнів зіставляти художній образ-персонаж із прообразом, із життям, бачити в ньому відображення певних рис конкретної епохи, людських відносин, розуміти ставлення автора до образу-персонажа, відповідних життєвих явищ, оцінювати його з позиції сучасності, висловлювати особисте ставлення до нього.

category: Методика та технологія


title: Деякі педагогічні прийоми

description:
Говорячи про технологізацію освітнього процесу, ми постійно звертаємося за аналогіями до виробничих технологій, звідки, власне, і була запозичена ця ідея. Мати під рукою інструменти (у нашому випадку - педагогічний прийоми) замало. Необхідні достатні навички в їх використанні, певні знання

                   про матеріал (вибачте за жорстке порівняння учнів з матеріалом), що піддаються обробці, про те, в який момент відкласти один інструмент і взятися за інший (і в якій послідовності це зробити) для того, щоб домогтися найкращого результату. Тобто ми говоримо про використання педагогічної техніки як про сукупність прийомів, знань, цілеспрямованоу діяльность. Технологічність уроку можлива лише в тому випадку, коли всі освітні завдання з першої до останньої хвилини уроку забезпечені цілим арсеналом прийомів педагогічної техніки. На відміну від учасників виробничого процесу, де спостерігається постійне поглиблення спеціалізації, і від зайнятих у виробництві працівників вимагається володіння досконало лише однією або декількома операціями, діапазон діяльності вчителя досить широкий. Як правило,вирішення кожного з освітніх завдань вимагає використання не тільки однієї, а відразу декількох конкретних технік. Таким чином, педагогічна майстерність, педагогічна техніка в широкому сенсі слова - це свого роду ПОЛІТЕХНІКА. Учитель - багатоверстатник, універсал. У цьому його плюси і мінуси. Дуже часто і багато говорячи про розвиваюче навчаняі, ми дещо применшуємо значення першого етап репродукції знань, запам'ятовування тієї бази, тієї основи, яка і дасть нам можливість розвивати здібності дітей, їх творчість, ставити перед ними проблемні і дослідницькі завдання. Чим частіше і ефективніше вчитель вправляється з учнями з базових знань, тим продуктивнішою буде потім робота на інших етапах пізнавальної діяльності. Техніка репродукції знань грунтується на прийомах мнемотехніки. Мнемоніка (грец. τα μνημονιχα - мистецтво запам'ятовування), мнемотехніка - сукупність спеціальних прийомів і способів, що полегшують запам'ятовування потрібної інформації і збільшують обсяг пам'яті шляхом утворення асоціацій (зв'язків). І дуже важливо, щоб цей процес не перетворився на зубріння, а проходив на високій емоційній хвилі, найчастіше, в ігровій формі. В арсеналі кожного вчителя багато таких прийомів з розвитку предметної пам'яті. З деякими з них, які я намагаюсь використовувати в своїй педагогічній практиці, ми коротко ознайомимось далі. 1. Брифінг. Основним елементом активно-продуктивного навчання є самостійна робота учня з підручником. Звичайно, всю роботу по вивченню нового матеріалу не можна зводити лише до цього. А критично мислячі старшокласники взагалі почнуть підозрювати свого вчителя в непідготовленості до уроку. Одноманітність завжди набридає, а дітям тим більше. Чим різноманітніші форми роботи учнів, тим цікавіше їм на уроці. Учитель повинен гнучко реагувати на зміну умов навчання залежно від змісту навчального матеріалу. Час від часу вчитель, при вивченні нового матеріалу, повинен продемонструвати класу свій високий професіоналізм, глибину знання предмета. Як це зробити? На предметах природничо-математичного циклу, як правило, використовується шкільна лекція. Однак, як би ми не називали цей метод, як би не ухитрялися пристосувати його до вікових особливостей учнів, - все одно на першому місці присутній монолог вчителя. Це вкрай непродуктивна форма проведення заняття з вивчення нового матеріалу. Прийом «брифінг» дозволяє нам знайти більш ефективний спосіб педагогічного спілкування. Цей прийом педагогічної техніки описаний в різній методичній літературі. Давайте докладніше прокоментуємо його. В даному випадку, брифінг - це не так званий «нетрадиційний» урок, коли за кілька тижнів до цього ми починаємо готуватися, доручаємо учням заздалегідь ознайомитися з навчальним матеріалом, розподіляємо ролі. Для прийому «брифінг» не потрібно ні попередньої підготовки учнів, ні додаткового обладнання. Гасло цього прийому - «тут і зараз». Ми наочно переконуємося, що педагогічний прийом - це особливим чином організоване педагогічне спілкування. Учитель протягом 4-5 хвилин представляє розгорнутий план вивчення нового матеріалу, знайомить учнів, про що сьогодні піде мова. Потім, пропонує влаштувати своєрідну прес-конференцію. Учні виступають у ролі журналістів, а вчитель у ролі «очевидця події» або спеціаліста з даної проблеми. Учитель просить учнів сформулювати свої запитання викладачеві. Можна навіть диференціювати питання. Наприклад, доручити одному ряду задати питання, що починаються зі слів «Хто ...?»,« Що ...?»; Іншому ряду, - що починаються зі слів «Як? ...»,« Чому ...», третього ряду - «Що спільного ...» , «В чому особливості ...?». Таким чином, ми отримаємо з вами різноманітні і різнопланові питання. Звичайно, викладати навчальний матеріал у певній послідовності набагато легше. Учитель може зазирнути в план-конспект або навіть написати його на дошці і дотримуватись цього плану. Відповіді врозкидь, всупереч послідовності, потребують від учителя хорошої підготовки і він обов’язково отримає повагу і визнання від учнів. Звичайно, питання можуть бути найнесподіванішими, і, можливо, можуть з'явитися і такі, на які вчитель буде не в змозі відповісти. І цього соромитися не потрібно. Завжди можна пояснити учням, що є та галузь, яка є справою передової науки. І, при можливості, на найближчих уроках, після невеликих пошуків, все ж відповісти учням. Нічого, що при відповідях вчителя загубиться послідовність. Адже коротенько він вже розповів, про що піде мова. До цього додаються фрагментарні, безсистемні знання учнів, отримані з ЗМІ, спеціальної літератури. Тепер же увага учня зосередилося на своєму питанні. Учням можна роз'яснити, які питання вчитель більше цінує, підкреслюючи, що існують три категорії питань: репродуктивні, які розширюють знання і питання, які розвивають пізнавальну діяльність. Не погано для закріплення матеріалу, попросити учнів повторити відповіді на свої питання. Можливий інший варіант брифінгу, коли вчитель попереджає, що після його закінчення, кожен з учнів повинен представити «письмовий звіт», написати нарис, дати йому назву. У такому випадку учні уважно слухають не тільки відповідь на своє питання, але і звертають увагу і навіть коротко записують відповіді на питання інших. Прийом «Брифінг» грунтується на прийомі «Постав запитання», про який мова піде трохи далі, але доведений до логічного кінця, будучи сучасною інтерпретацією так званого «сократичного методу». Відомо, що давньогрецький філософ, навчаючи своїх учнів, створив свій метод відшукання істини шляхом постановки навідних питань - майевтика (грец. maieutike, букв -. повивальне мистецтво). Приклад з педагогічної практики. Фізика. Тема «Електромагнітні хвилі в природі й техніці». Коротенько ознайомив учнів з метою уроку. Навів деякі факти по темі. Потім звернувся до хлопців: «Задавайте питання». Відверто кажучи, сам не очікував такої великої обізнаність хлопців з даної теми. Документальні фільми, сучасні засоби зв’язку, інтернет – зерйозно вплинули на багаж обізнаності сучасних підлітків. Ось лише кілька з питань, що надійшли: На скільки шкідливий мобільний зв’язок для здоров’я людини? Чи можливо передавати електроенергію на відстань без проводів? Як впливають погодні умови на якість телевізійного та радіосигналів? Що таке цифрове телебачення? Що таке FM-діапазон? Як працюють «фари» - міліцейські радари для визначення швидкості і чи можна їх обдурити? І т.п. 2. Аукціон. Даний прийом ми можемо віднести до техніки репродукції знань. Безумовно, кожен педагог-практик розуміє, як важливо зберегти накопичені в учня знання, постійно "освіжати" їх. Дуже важливо організувати цю репродукцію неординарно. Звичайні прийоми мнемотехніки, орієнтовані на техніку індивідуального запам'ятовування, навряд чи підійдуть. Ефективність прийому-дидактичної гри АУКЦІОН полягає в тому, що, як правило, репродукції піддаються всі елементи великого явища, події, блоку інформації. Ми здійснюємо певний крок до систематизації знань. Задається тема. Учитель оголошує «аукціон». Найвищу оцінку отримує той учень, хто останнім назве термін (ім'я, подія, назва і т.п.), пов'язаний з даною темою. Приклади з педагогічної практики. Фізика. Вступ до молекулярки. Учням пропонується назвати всі терміни, пов'язані з цим розділом. Під час проведення «аукціону» я беру з собою дерев'яний молоточок і виконую, роль ведучого торгів. Кількість термінів наростає як снігова лавина. Астрономія. Назвати планети Сонячної системи. Географія. 1. Назвати столиці європейських держав. 2. Назвати країни Азії. Фізика. Перерахувати види електростанцій. Виграє не тільки учень, що отримав високу оцінку, виграють всі учні, які в ігровій формі повторили в лічені хвилини призабуті явища, терміни, назви і т.д. Деякі рекомендації. 1. Гра повинна проводитися у високому темпі. Згадайте, як проводяться справжні торги. Дуже багато залежить від ведучого - вчителя. Мова повинна бути швидкою, уривчастою. Не забудьте про рахунок, як про один з головних атрибутів аукціону. 2. Дуже важливі швидкі, лаконічні коментарі вчителя-"аукціоніста". Один учень знає цей термін, інші забули. І короткий, у кілька слів, коментар вчителя буде досить доречним. Якщо відповідь неправильна, відкидайте його швидко, не заглиблюйтеся в пояснення. 3. Зовсім не обов'язково заохочувати виграш відмінною оцінкою. Погодьтеся, елемент випадковості тут неминучий. Припасені цукерочка, листівка, книжечка в якості призу будуть не менш цінними. 4. Не забудьте про атрибути. Гра повинна бути грою. Тому подбайте про молоточки. Його можна тимчасово "запозичити" з домашньої кухні. Працюйте молотком, як аукціоніст. 5. І, звичайно ж, не затівайте цю гру, якщо ви самі погано володієте матеріалом. У той же час, учитель ще раз підкреслить в очах учнів свій професіоналізм, якщо блискуче впорається з "аукціоном". 6. Думаю, зрозуміло, що АУКЦІОН найбільш придатний не просто на уроках повторення і закріплення матеріалу, а при узагальненні або повторенні великих тем. 3. П’ять корисних порад, як вирішувати конфлікти між учителем і учнем. Останнім часом конфлікти між вчителями й учнями стають частішими, більш напруженими і більш складними. Далеко не завжди допоможе наявна спеціальна література. Без сумніву, кожен конфлікт носить неповторний, індивідуальний характер. Тому будь-який приклад конструктивного вирішення педагогічних конфліктів може бути корисний. 5 корисних порад, як вирішувати конфлікти між учителем і учнем: 1. Ніколи не намагайтеся вирішити конфлікт з конкретним учнем при всьому класі. Це справа двох. Поведінка учня при всьому класі може бути зовсім не такою, яку ви очікуєте. 2. Постарайтеся вирішити конфлікт самі, не залучаючи третіх осіб: директора, завуча, шкільного психолога, класного керівника, батьків. Це тільки підніме ваш авторитет в очах учня. Постарайтеся дізнатися, в чому причина такої поведінки учня. Може розкриється якась причина, про яку ви не знали. І ваше ставлення до учня зміниться. 3. Якщо ви пішли на розмову з учнем, то вона повинна бути максимально конкретною. Тут позиція кота Леопольда («Давайте жити дружно») недоречна. Ви повинні висловити конкретні вимоги, а можливо і пропозиції з видалення причин конфлікту. Приклад з педагогічної практики. Це було років 5-7 тому, коли в сім'ях тільки починали з'являтися комп'ютери та Інтернет. Ніяк не міг домогтися хоч якихось результатів від учня, який буквально «тупів» у мене на очах через безконтрольне користування ПК. Вихід знайшовся несподівано: «Женю, часу виправляти твої двійки дуже мало. Ось тобі моя електронна адреса. Давай мені свою. Я тобі вишлю тести, а ти мені вишлеш відповіді ». Так почалася «віртуальна навчання». Хлопчик, як і раніше на уроках мовчав. Але відповіді на мої завдання надсилав регулярно. Поступово, коли Женя підтягнувся, з'явився інтерес і до уроків, він став відповідати. Був першим моїм помічником, коли необхідно було знайти якусь навчальну інформацію в Інтернеті, підготувати повідомлення. 4. Чітко визначте предмет конфлікту. Що вас не влаштовує: поведінка, навчання, ставлення до товаришів? Приклад з педагогічної практики. Одного з обдарованих хлопців одногрупники буквально переслідували. Він вже боявся зайвий раз підняти руку. Будь-які його відповіді на уроці викликали улюлюкання. Знайшов можливість поговорити з хлопцями з його групи. Один з них зерйозно займався спортом (гирі), інший - чудово співав, неодноразово перемагав на різних конкурсах. «Ми ж пишаємося вами. Вам пощастило навчатися поряд з таким талантом. І цим теж пишатися треба, а не переслідувати! » Більше принижень не було. Навпаки, хлопці взяли його під свій захист. 5. Якщо ви чоловік-учитель, користуйтеся цим. Ви досягнете більшого, ніж ваші колеги-жінки. Хлопцям не вистачає чоловічої строгої уваги. І вони цінують це. Приклад з педагогічної практики. Поведінка одного із учнів моєї групи різко погіршилась. Причому не тільки на моїх уроках. Скаржилися всі: і вчителі, і мама, і майстри. Я знав, що у нього помер батько. Сам переживав за цю чудову сім'ю. Крім хлопчика я вчив і його старшу сестру. Запросив учня на відверту розмову один на один: «Віталик, як же так? Ти залишився єдиним чоловіком в сім'ї. Мати так сподівається на тебе! » Реакція хлопчика привела мене в шок. Сльози бризнули з його очей. Куди поділася його колючість?! Коли я заспокоїв Віталика, ми ще довго з ним розмовляли. Він буквально подорослішав на очах. Вчитися став краще. Вчителі більше не скаржилися. Мати теж не могла натішитися. Час від часу хлопчик підходив до мене за порадою: як полагодити кран, як вставити новий дверний замок ... 4. «А що якщо ...?» Прийомів педагогічної техніки, спрямованих на організацію проблемно-пошукового навчання, коли учні поставлені в роль дослідників, винахідників, дуже мало. Вчителю завжди необхідно створювати такі педагогічні ситуації, коли учень не просто відтворює навчальну інформацію, а використовує свої знання для вирішення нестандартних навчальних завдань. Суть прийому. Учитель пропонує застосувати наявні знання про якийсь факт, явище, закон в незвичайній ситуації: "А якщо ...?" "Що станеться, якщо ...?" Для конструювання різних варіантів проблемних ситуацій можна використовувати так звані списки контрольних запитань, які являють собою упорядкований підбір різних трансформацій об'єкта в пошуках найбільш вдалого вирішення поставленого навчального завдання. Першим такий список контрольних запитань склав Алекс Осборн - автор методики мозкового штурму: А якщо збільшити? А якщо зменшити? А якщо скоротити? А якщо замінити якусь частину? А якщо перетворити? А якщо змінити якісь параметри? А якщо використовувати нову комбінацію вузлів, компонентів? І т.д. Зараз такі списки контрольних запитань представлені різними педагогами. Але суть одна: творче вирішення задач. До цього часу з захопленням згадую свого вчителя математики. Чесно кажучи, я не завжди виконував домашні завдання, за що отримував двійки. Але на уроках учитель не шкодував п'ятірок за кожен новий і красивий спосіб вирішення складної задачі. Іноді вдавалося за 45 хвилин отримати декілька відмінних оцінок і тим самим "закрити" погану оцінку. Часто ми отримували такі складні завдання додому. Це був нееймовірний азарт пізнавального пошуку! Кожен оригінальний спосіб вирішення викликав щире захоплення нашого вчителя. Як бачимо, на відміну від технологічних прийомів групового творчого мислення, даний прийом може бути використаний як в роботі з мікрогрупа, так і індивідуально. Крім того, прийом "А що якщо ...?" направлений на більш оперативне вирішення проблемного завдання. 5. «Постав запитання». З чого починається осмислення учнем навчального матеріалу? Коли він задає собі питання: «Що це ...?», «Чому ...?», «Навіщо це мені потрібно ...?» І т.п. Біда нашої школи в тому, що вона заборонила малюкам, які прийшли у перший клас, задавати запитання. Школі не потрібні допитливі. Їй потрібні «дисципліновані», ті, що легко піддаються звичайному накопиченню знань, учні. Між тим, не лінійне накопичення знань, а багатовимірна, та, що саморозвивається модель пізнання - цілком природний, природовідповідний процес, притаманний людині. «Запитати - значить зрозуміти» - сказав хтось із великих. Формулюючи запитання, учень здійснює акт «осмислення», визначаючи рівень свого знання і приблизні орієнтири «незнання». Учитель провокує ситуацію, коли учень самостійно формулює питання до нового навчального матеріалу. Вдало поставлене запитання - це вже наполовину отримана відповідь. Під час самостійної роботи над текстом учні отримують завдання скласти запитання. Приміром, поставити запитання, які починалися б зі слів «Що ...?», «Коли ...?», «Де ...», «Чому ...» і т.д. Доцільно обмежити число запитань і час на їх складання. Зауважте, учням не ставиться завдання прочитати текст, а потім ставити запитання. Це дуже важливо. Так чи інакше, щоб грамотно і лаконічно сформулювати запитання, учень повинен хоча б побіжно ознайомитися з текстом. Але він робить це набагато швидше, ніж в режимі «Прочитай ...». Підводячи підсумки, відзначаємо найкращі запитання, тут же пропонуючи учням відповісти на них. Цим самим ми закріплюємо щойно вивчений матеріал. Глибоко переконаний, що часто оцінка за гарне і лаконічне запитання набагато вагоміша, ніж визубрена за підручником відповідь. Погодьтеся, скласти запитання не так вже й просто. І не кожному вчителю це відразу вдається. Сформулюване правильно запитання означає, що учень окреслює те коло знань, яке у нього є, і те коло невідомого, ту зону найближчого розвитку, про яку він хотів би дізнатися. Учні вчаться ставити запитання не тільки за змістом тексту, а й за його аналізом. Спільно ми приходимо до висновку про те, що «вартість», важливість запитань може бути різною. Таким чином, необхідно обов'язкове ранжування запитань: Запитання, спрямовані на репродукцію знань, що вимагають точного відтворення інформації, подій, фактів. Починаються зі слів «Хто ...?», «Що ...?», «Коли ...?», «Скільки ...?» І т.д. Запитання, спрямовані на репродукцію процесу (так звані «процесуальні знання»). Починаються зі слів «Як ...?», «Яким чином ...?» І т.п. Заптання на з'ясування причинно-наслідкових зв'язків. Починаються зі слів «Чому ...?», «В чому причини ...?» І т.п. Запитання, що потребують аналізу, синтезу нових знань, починаються зі слів «Що спільного ...?», «В чому особливості ...?», «Порівняйте ...», «Доведіть ...». Розуміння як пояснення самому собі, починається із запитання (або кількох запитань), який (або які) учень задає сам собі. Таким чином, учень з допомогою вчителя перетворює поставлену перед ним навчальну мету в низку навчальних завдань, які він же собі і створює. Формулювання запитань є всього лише одним з видів таких завдань. Прийом педагогічної техніки "постав запитання" дуже ефективний і як самостійний дидактичний інструмент, так і в контексті технології критичного мислення, техніці активно-продуктивного навчання. 6. «Даю шанс» Шанс учня - це практично завжди шанс і вчителя, тому що в його реалізації потрібні зусилля обох сторін. Ось чому поняття «шанс» в педагогіці і «педагогічний шанс», хоча і різні, але і невідривні. Без зусиль вчителя недосяжна радість учня, без радості учня немає справжньої радості вчителя, якщо він, звісно, вчитель не тільки за професією, а й за покликанням, за своїми людськими якостями. Мова йде про заздалегідь підготовлені педагогами (або окремим педагогом) ситуації, при якій учень отримує можливість несподівано, можливо, вперше розкрити для самого себе власні можливості, якусь сторону якщо не таланту, то хоча б, приховані до цих пір, здібності. Подібну ситуацію вчитель може і не готувати спеціально, але його майстерність проявиться в тому, що він цей момент не упустить, правильно його оцінить, зуміє якось матеріалізувати. 7. «Емоційний сплеск» Його суть полягає в тому, що вчитель знаходить ситуацію, в якій відкривається можливість висловити гарячу віру в можливості учня. Викликати в нього хвилю вдячності, мобілізуючу його волю і знання, справити сильне враження на колектив однокласників, це спосіб «запалити» заряд, вивільнити його енергію, перетворити на свого роду ланцюгову реакцію, де просочене гарячим почуттям слово вчителя породжує прагнення, прагнення народжує зусилля, зусилля породжує думку, а думка розщеплюється на знання та відповідне почуття вдячності. У кінцевому підсумку формується віра в себе, віра в успіх. Будь-який успіх учня, навіть найменший, повинен бути помічений і оцінений учителем. Продовжуючи порівняння, можна тільки дивуватися тим, скільки теплоти народжується навіть від одної мудрої педагогічної дії. Її вистачає на те, щоб зігріти радістю, залишити глибокий слід у їхніх душах, який вони пронесуть через шкільні роки не тільки як приклад педагогічної майстерності, але і як прояв щирої людяності. 8. «Обмін ролями» Не можна сказати, що прийом сам по собі унікальний. У багатьох навчальних закладах досить широко розповсюдилася рольова гра під назвою «День самоврядування». Суть її проста: учні і вчителі міняються ролями. На місці директора, завуча, за вчительським столом ведуть опитування, викладають новий матеріал, дають домашні завдання, стежать за дисципліною самі учні. Особлива роль цих днів самоврядування, очевидно, полягає в тому, що обмін ролями дає можливість висвітлити прихований досі потенціал інтелектуальних емоційно-вольових можливостей як окремих школярів, так і всього колективу в цілому. Вони ніби створюють важливий прецедент на майбутнє, розбиваючись у наступні дні, місяці на окремі самостійні акти «обміну ролями», перетворюючись з ділової гри в специфічний прийом створення ситуації успіху, доступний і кожному вчителю, і кожному учневі, і кожному колективу. Девіз цього прийому: «Чим яскравіша особистість, тим яскравіший колектив!» І чим більше віри колективу буде в свої можливості, чим сильніший «дух колективу», тим легше розквітнути інтелектуальним силам особистості. Використання такої проектної методики в практиці вчителів можна тільки вітати. Отже, які варіанти підготовки учнів до подібних уроків, які умови їх проведення? Проведення уроків старшокласниками у 5-7 класах (для школи). Враховуючи концентричну систему навчання з ряду навчальних предметів, це буде дуже корисно для учнів, які зможуть вивчити, повторити, закріпити пройдене. Проведення уроків у своїй або паралельній групі (для ПТНЗ). При вивченні складних тем можлива колективна робота групи учнів з дробленням їх діяльності на окремі навчальні епізоди: 1-2 учня готують опитування домашнього завдання, 2-3 учня - організують вивчення нового матеріалу. Підготовка проекту не поширюється на ті форми навчальної діяльності, які припускають пасивну роботу учнів: усне опитування, самостійна робота. До контролю знань учні залучаються в тому випадку, коли вони готують тестові завдання (на папері та комп'ютерні), дидактичні ігри, інтелектуальні головоломки. Обов'язкова методична підготовка учнів. Необхідно знайомити їх з секретами педагогічної майстерності, прийомами педагогічної техніки. Обов'язкове підведення підсумків. Учні аналізують роботу свого товариша: наскільки його робота допомогла засвоїти навчальний матеріал, чим цікавий був урок, які форми навчальної діяльності на уроці найбільш сподобалися. Учитель не повинен втручатися в хід уроку за винятком явних фактологічних, принципових помилок у змісті. Він підводить підсумки, резюмує обговорення. 9. Шість капелюхів. Прийоми групової пізнавальної активності завжди викликають труднощі в реалізації. Крім складності управління навчальними групами, супроводу їх творчого пошуку, накладаються вікові особливості, специфіка навчального предмету і т.д. Прийом шести капелюхів привабливий тим, що він дозволяє більш раціонально організувати розумовий процес. Ми розподіляємо різні способи мислення за відповідними капелюхів. Автор цього прийому - відомий британський психолог, експерт в області творчого мислення і письменник Едвард де Боно, який написав ряд бестселерів, один з яких, "Навчіть себе думати", широко відомий у нашій країні. Учений звернув увагу, що наші труднощі при вирішенні розумових завдань обумовлені цілим рядом причин. Емоції. Часто ми схильні не думати взагалі, а спиратися в наших діях на почуття, емоції і забобони. Безпорадність. Нашою реакцією може бути відчуття неадекватності: "Я не знаю, як про це думати. Я не знаю, що робити далі ". Плутанина. Ми намагаємося утримати в своєму розумі все відразу, і в результаті виходить мішанина. Шість капелюхів - це шість способів мислення. Білий капелюх: В даній ситуації приймається і обговорюється детальна і необхідна інформація. Тільки факти. Уточнюються, при необхідності конкретизуються, підбираються нові дані. Жовтий капелюх: Дослідження можливих вигод і позитивних сторін. Не просто позитивна оцінка даної події, явища, факту, а пошук доказів, аргументів. Чорний капелюх: Критичне ставлення до події, явища. Необхідно висловити сумнів у доцільності, знайти аргументи проти. Червоний капелюх: Почуття, здогадки та інтуїтивні прозріння. Тобто емоційне сприйняття побаченого, почутого, без обгрунтування причин сумнівів. Зелений капелюх: Фокусування на творчості, альтернативі, нові можливості та ідеї. Синій капелюх: Управління розумовими процесами. Організація мислення. Мислення про мислення. Чого ми досягли? Що потрібно зробити далі? Капелюхи – це вибір того чи іншого способу мислення. Їх можна використовувати в будь-якому порядку. І зовсім не обов'язково діставати всі капелюхи. Досить часто використовується лише три групи: оптимісти, песимісти та аналітики. Головне для вчителя - створити таку проблемну ситуацію, яка викликала б всебічне обговорення, неоднозначні рішення і оцінки. Дійсно, будь-яка подія, явище різноманітне, суперечливо. І навряд чи варто оцінювати його однозначно. Але в той же час важливо допомогти учням не заплутатися. Е. де Боно порівняв свій прийом з кольоровим друком, де представлені лише чотири основні кольори, а в результаті ми отримуємо величезне колірне різноманіття. Прийом шести капелюхів дозволяє сфокусуватися на одному із способів мислення. Максимально продуктивно зануритися, попрацювати, прийти до конкретних висновків. Будь-який навчальний процес повинен бути керованим. Чітко має бути визначено місце вчителя, його можливість вчасно вносити корективи в роботу навчальних груп. На мій погляд, враховуючи великий обсяг матеріалу, що вивчається, кожному з "капелюхів", тобто способу мислення, можна визначити одну з навчальних груп. А потім приступити до дискусії за результатами роботи в групах. Приклад з педагогічної практики. Урок фізики. Тема: «Фізичні основи ядерної енергетики. Ядерна енергетика та екологія». Піднімаємо питання, яке дійсно обговорюється в суспільстві: Чорнобильська катастрофа. Закриття АЕС. Розбив учнів на групи. Завдання групам: Перша група (білий капелюх): Ви – статистики. Який відсоток електроенергії виробляється на АЕС в світі, в Україні. Проаналізуйте електроенергетику розвинених країн (США, Франція, Японія, ФРН). Які типи електростанцій там переважають. Друга група (жовтий капелюх): Ви – економісти. Знайдіть переконливі аргументи для розвитку атомної енергетики (собівартість, ККД, екологія). Обгрунтуйте свої аргументи на захист цього виду енергетики. Третя група (чорний капелюх): Ви – песимісти. Дослідіть, які заходи вжиті для подолання наслідків Чорнобильської катастрофи. Проаналізуйте людські, економічні і екологічні втрати від катастрофи. Наведіть переконливі аргументи проти атомної енергетики. Четверта група (зелений капелюх): Ви – представники «зелених». Доведіть, що ні атомні, ні теплові, ні гідроелектростанції не мають майбутнього. Знайдіть переконливі аргументи розвитку альтернативних видів енергетики (вітрові, сонячні, припливні та з використанням енергії хвиль). П'ята група (червоний капелюх): Ви – експерти уряду молодої країни. Дайте аргументовані поради уряду, який вид енергетики розвивати в країні. Шоста група. Експерти - аналітики. Цій групі надано пакет "ексклюзивної" інформації. Учні знайомляться з досліджуваним подією не тільки за підручником, а й за матеріалами наукових статей, енциклопедій, довідників. Дано завдання: Підведіть підсумки дискусії. Наскільки переконливо вдалося учасникам обговорення аргументувати свою позицію. Учитель в ході обговорення підходить до кожної з груп, ні в якому разі не висловлюючи оціночних суджень. Тільки направляє дискусію. На наступному етапі уроку кожна з груп доповідає про результати свого обговорення. Учасникам інших груп дозволяється заперечувати, задавати питання. Зрозуміло, важливо підвести підсумки дискусії. Ось тут вчитель може висловити свою точку зору, свою громадянську позицію. Думаю, кожен з учителів-предметників може знайти свій варіант використання шести капелюхів. Наприклад, учитель історії при вивченні причин другої світової війни, учитель біології про проблеми генної інженерії і т.д. 10. Знайти себе. Щороку ми проводжаємо в самостійне життя наших учнів. І кожен раз учитель хоче побажати своїм випускникам щось особливе. На мій погляд, головне, що необхідно побажати їм - ЗНАЙТИ СЕБЕ. Цю притчу я часто розповідаю учням. Чув її різні версії ще будучи студентом. Найбільше мені подобається ця. На одній з вуличок средньовічного міста лицар зустрів дідька. Він схопився за меч, щоб убити його. Однак дідько заблагав: "Не вбивай мене. Я виконаю будь-яке твоє бажання ". Задумався лицар: "Славу і багатство я здобуду в чесному бою. Покажи-но мені, краще, самого великого полководця всіх часів і народів ". "Ходімо зі мною". Довго водив лихий лицаря по тісних вуличках міста, поки не підійшов до скромної хатини, де маленький, немічний старий швець трудився за своїм верстатом. "Ось самий великий полководець всіх часів і народів! ТІЛЬКИ ВІН ЦЬОГО НЕ ЗНАЄ ". 11. Комунікативна атака. У кожного вчителя в практиці зустрічалися такі уроки, які проходили не так, як планувалися. Здавалося, все, що залежало від вчителя, було зроблено. Складено детальний план уроку, продумані різноманітний опитування, цікаві знахідки з вивчення нового матеріалу. Стільки сил витрачено, а урок не вийшов. Учитель незадоволений. Не було належної віддачі. Учні погано працював, не виявили очікуваного інтересу до уроку. Чому? .. Успішна робота вчителя неможлива без оволодіння технікою педагогічного спілкування. На жаль, у науково-методичній літературі більше описуються загальні принципи, але вкрай мало конкретного опису прийомів даної техніки. Комунікативна атака - завоювання ініціативи у спілкуванні і цілісної комунікативної переваги, що згодом забезпечує управління спілкуванням з групою. Згадаймо вислови великих мислителів: «Майже у всіх справах найважче - початок», - вважав Ж.Ж. Руссо. А Г. Мільоре геніально зауважив: «Другої можливості справити перше враження не буває». Найчастіше урок не виходить від того, що учні так і не налаштувалися на «потрібну хвилю» ... Ми заходимо в кабінет, а напередодні був урок фізкультури. Стоять скуйовджені хлопчаки з розчервонілими щоками, дехто не встиг переодягнутися і запізнився ... Всі збуджені. Інша ситуація: перед вашим уроком учні два уроки писали контрольну з математики. Сидять втомлені, з відчуженим виглядом. І так далі, і так далі ... Кожен раз перед нами стоїть конкретна проблема, що вимагає ефективного вирішення. Необхідність яскравого початку уроку неможливо переоцінити. Перші хвилини особливо важкі і для промовця і для слухачів. Педагог, звичайно, хвилюється. Дуже погано, якщо це почуття зовсім зникло. Але з іншого боку, і учні ще не включилися в роботу, що цілком закономірно. Тому зауваження на адресу учнів в цей момент недоречні. Зауваження доцільно тільки тоді, коли вчитель впевнений, що його підтримає колектив. Потрібні вражаючі слова, дії, і клас не тільки сам налаштується «на хвилю» викладача, але і змусить замовкнути того, хто заважає слухати. Звичний початок уроку або знайомство нового вчителя з учнями за допомогою журналу навіює нудьгу, провокує учнів на порушення дисципліни. Банальний початок створює враження, що не буде сказано нічого нового, і слухати перестають відразу. І, навпаки, захоплюючий початок, цікаві фрази вчителя приваблюють, породжують інтерес: «Зараз ви дізнаєтесь, що опанувати дуже складним матеріалом на уроці буде неможливо, якщо ...» «А чи знаєте ви, що ...» «Вчора я, на одному із сайтів, прочитав…» «Чи не замислювались ви над тим…» Нестандартний початок заняття викликає інтерес до викладача, до того, що він буде говорити. Досвідчений учитель починає урок з «комунікативної атаки». Йому необхідно в найкоротші терміни увійти в контакт з групою, створити єдине інформаційне поле. Ефективність сприйняття матеріалу буде вищою, якщо на початку викладу висловити думки, співзвучні настрою підлітків. Досвідчені викладачі, як правило, мають кілька заготовок. Вони намагаються бути готовими до будь-яких несподіванок. 12. Знайомство. Якщо ви йдете в незнайомий клас чи групу, постарайтеся скласти найприємніше враження. Учні будуть ловити кожне ваше слово, уважно стежити, як ви одягнені, як ви рухаєтеся. Перший урок в чомусь зумовлює подальшу вашу роботу в цьому класі. В одній з книг, що описують соціоігрові прийоми, знайшов дуже ефективний прийом: замість банального, нудного і абсолютно даремного знайомства по журналу, попросіть клас представитися. Нехай кожен учень розповість про себе, а ще краще, - про свого сусіда по парті. Я раптом помітив, як хлопці ніяковіли. Їм було зовсім небайдуже, що скажуть їхні одногрупники. І, звичайно, представтесь і ви. Не соромтеся сказати про свої заслуги, нагороди, досягнення. Нехай навіть не пов'язані з Вашим предметом. Пам'ятаю, як мої учні пишалися тим, що їх учитель (ваш покірний слуга) отримав нагороду від Міністерства освіти. Це працювало на авторитет учителя, на довірче відношення з хлопцями. 13. «Адвокат» Як і попередній, прийом «адвокат» слід віднести до організаційних. Це почесна для учнів та шанована роль. Всі скарги учнів по домашньому завданню (незрозуміло, занадто багато і т. п.), не зовсім засвоєний матеріал і т.д. передаються через «адвоката». А він захищає їх інтереси. Це дозволить вчителю заощадити час, не вислуховуючи, часом одні й ті ж скарги учнів. Звичайно, ця роль може відбутися як слід, якщо вчитель буде до неї серйозно ставитися і дасть «адвокату» повністю реалізувати свої права. Тут же можливий розбір скарг на оцінки за письмові роботи і т.д. Багато скарг можуть не дійти до вчителя, якщо «адвокат» сам досить підготовлений з даного предмету. Він здатний сам пояснити «скаржнику» неспроможність «претензій». 14. Роль «психолог» «Адвокат» не здатний вирішити всі питання. Іноді з'являються проблеми етичного характеру у взаєминах між учителем і учнем. Ця напруга допоможе вам зняти класний «психолог», який в тактовної формі може оцінити поведінку на уроці і зробити при необхідності зауваження будь-якому учаснику уроку, в тому числі і вчителю. Не варто побоюватися каверз і зауважень на свою адресу, якщо ви прагнете до створення дружньої, довірливої атмосфери на уроці. Якщо ваше зауваження якомусь учневі було зроблено не зовсім тактовно і «психолог» звернув на це увагу, то ваше вибачення перед учнем буде сприйнято з розумінням. Когось ви обіцяли запитати на уроці і забули, а «психолог» вам нагадав .. Когось протримали хвилин 5 біля дошки після того, як він вже відповів... 15. Радьтесь! По всіх складних питань, проблемах відносин з класом на всіх етапах уроку радьтеся з дітьми. Переконайте учнів, що їхня думка значима для вас. Однак, щоб не поставити себе в скрутне становище, не влаштовуйте голосування. Краще обговоріть з учнями вашу загальну проблему і запропонуйте кілька варіантів рішень, враховуючи і запропоновані учнями. Слід відразу попередити їх, що все-таки останнє слово за вами, хоча ви, безумовно вдячні їм за спільне обговорення. Таке обговорення тим ефективніше, чим свідоміше ставляться учні до навчального процесу. Від взаємного обговорення виграють обидві сторони: і вчитель, і учні. Одне суттєва застереження: все має бути чесно. Ніякої фальші з боку вчителя. Діти її дуже швидко вловлюють і не прощають. В іншому випадку краще взагалі не звертатися до класу чи групи за порадами. 16. Резюме. Учні письмово відповідають на серію запитань, що відображають їхнє ставлення до уроку, навчального предмету, вчителя. Типові запитання: Що подобається на уроках? Що не подобається? Чи можеш вчитися краще? Що заважає цьому? Які дії вчителя вважаєш неправильними? Постав позначку вчителю по 12-бальній системі. Обгрунтуй її. Іноді подібний крок важко зробити. Але якщо вчитель творчо ставиться до роботи і зацікавлений в її поліпшенні, подібне опитування раз на місяць або семестр вельми корисне. 17. Педагогічний гнів. Про право вчителя емоційно висловлювати своє обурення перед учнями писав ще А.С. Макаренко. Не подумайте, будь ласка, що я закликаю вас замість рівного голосу до громового стуку кулаками по столу, крику і т.д. «Коли потрібно, обурення може робити більше, ніж навіть ласка, тому що в обуренні ви проявляєте себе як громадянин, як людина і представник установи, як представник ідеї, як представник права, ви відстоюєте щось велике. А що ви є, коли ви гладите по голівці?», - писав А.С. Макаренко. Але право на "гнів" треба заслужити. Якщо вчитель не має авторитету серед учнів, то його гнівні тиради будуть виглядати вкрай жалюгідно.

category: Методика та технологія


title: Український пісенний фольклор як джерело народознавства. Посібник для 5-11 класів

description:
Посібник розраховано для учнів 5-11 класів і складається з таких розділів: „Невичерпне джерело усної народної творчості”: „Пісня як джерело знань”; „Етнологічні аспекти колискових пісень”; „Народний потенціал забавлянок і дитячих пісень”; „Народна звичаєвість у історичних піснях та думах”; „Пісня –

                  це душа, вона живе в тобі”

category: Методика та технологія


title: Традиційні навчальні технології та комп’ютерні технології: сучасний синтез

description:
Сьогоденний потужний потік інформації, яку викладач повинен донести до своїх слухачів у рамках обмеженого академічного часу, вимагає шукати нові і більш ефективні методи навчання, використовуючи сучасні інноваційні технології.В основу таких пошуків покладено залучення різноманітних електро

                  нних засобів. Швидкі темпи розвитку комп’ютерних технологій, які все більш проникають у наше повсякдення та усі сфери діяльності, поступово стають також і невід’ємною частиною професійної діяльності викладача. Завдяки комп’ютінгу аудиторні заняття стають більш вражаючими та інформативно наповненими, а самостійна робота студентів – більш творчою та оригінальнішою, що находить своє відображення у підвищенні якості освіти. Тому робота викладача повинна передбачати залучення комп’ютерних засобів у навчальний процес. Комп’ютеризація навчального процесу – явище достатньо нове і поки що мало адаптоване до повсякденного використання в системі освіти. У даній доповіді зробимо спробу розглянути різноманітні напрямки використання електронних технологій у викладацькій діяльності. По-перше, треба відзначити необхідність використання комп’ютерних технологій у навчально-методичному забезпеченні курсу дисципліни, яка вивчається. Електронні версії навчальних, робочих програм, лекцій та тому подібне надають цьому матеріалу значну фривольність та мобільність у використанні: тобто у такому вигляді він стає більш доступним та значно легше розповсюджується серед слухачів, чим паперовий варіант, а викладачеві надає можливість швидко вносити коректування у таку документацію та поповнювати її по мірі необхідності. Роблячи більш глибокий шаг у цьому напрямку, викладач може скласти власні е-посібники та е-методрозробки різного призначення, але для цього йому потрібно не тільки бути професіоналом у методиці, досконало знати свій предмет а ще й майстерно володіти навичками комп’ютерного програмування (навичок рядового комп’ютерного користувача для здійснення такої роботи просто недостатньо). Найбільш цікавим, на мій погляд. є використання можливостей комп’ютерних досягнень під час проведення аудиторних занять. У якості прикладу можна навести проведення лекцій з використанням мультимедіа, що є новим віянням у сучасній педагогіці на протязі останніх років. Сутність мультимедійної лекції полягає у тому, що під час викладання лекційного матеріалу викладач використовує електронні варіанти малюнків, схем, фотографій тощо, які демонструє на мультимедійному екрані (або моніторі комп’ютера у разі невеликої аудиторії); супроводжує свій виступ мультимедійною презентацією, фотосесією; демонструє невеличкі фрагменти науково-популярних фільмів (або мініфільмів). Такі лекції набувають більш динамічний і яскравий вигляд, ніж традиційний голослівний виступ викладача. Тут спрацьовує народна мудрість про те, що краще один раз побачити, ніж сто разів прослухати. Деякі явища та об’єкти взагалі неможливо описати словами так, щоб у слухачів сформувалася правдива наукова уява про них. Мультимедійна ж лекція значно полегшує сприйняття інформації слухачами, тому що дозволяє студентам спиратися не тільки виключно на свою уяву, а й лицезріти явища вочевидь. Представлення матеріалу зазначеним чином також дозволяє ефективно узагальнити лекційний матеріал, продемонструвавши його у вигляді підсумкової блок-схеми на екрані або моніторі. Викладач може виносити на екран нові терміни, прізвища вчених, або взагалі цілі цитати, що допомагає слухачам правильно скласти особистий конспект матеріалу, який прослуховується. Динамічна інсталяція інформації на мультимедійних лекціях сприяє підвищенню зацікавленості та мотивації до навчання. Матеріал, який розглядається на лекціях з використанням комп’ютерних навчальних систем, як правило, краще сприймається і запам’ятовується слухачами. Така форма піднесення матеріалу дозволяє студентам максимально сконцентрувати свою увагу на інформації, яка надходить, краще її осмислити та сприйняти. Одночасний візуальний та аудіальний вплив на слухачів утворює потрібний емоційний настрій, який активує і посилює усі види пам’яті та сприяє її довго тривалості [4]. У такій же мірі можливе використання мультимедіа і під час проведення практичних та лабораторних робіт. Крім того сучасні комп’ютерні технології надають можливість викладачу складати та вносити коректування у методично-дидактичний матеріал для проведення лабораторних та практичних робіт згідно особистим можливостям студента. Комп’ютерні засоби здатні одночасно і "повністю замінити усі технічні та дидактичні засоби навчання, які використовувалися раніше: телевізор, відео-, аудіомагнітофон, діа-, та слайдпроектори, кодоскопи, кіноустановки. Вони дають можливість відмовитися від незручних в збереженні та тиражуванні таблиць, схем, плакатів. Зображення будь-якої наочності та зміст аудіо-, відеокасет можна легко перевести в цифровий формат і зберігати в пам’яті комп’ютера, швидко відтворюючи у разі потреби" [5]. Головне при використанні мультимедіа дотримуватись міри, інакше замість очікуваного результату, заняття перетвориться у пустотну забаву, за якою можливо викладач намагається сховати свою некомпетентність у питаннях тем курсу, що вивчається. Таким чином, мультимедійні навчальні системи можна вважати новою поліпшеною та компактною формою подачі раніше існуючих традиційних форм навчання, яка надає можливість здійснювати більш індивідуальний підхід до навчання, що невідмінно знаходить своє відображення на якості освіти. Для того, щоб спланувати та провести те чи інше мультимедійне заняття, конче необхідно мати якісний широкий базовий матеріал і у цьому нам допоможуть комунікаційно-інформаційні комп’ютерні технології. Джерелом для отримання такого матеріалу виступає всесвітня мережа Інтернет, за допомогою якої викладач може легко отримати потрібний мультимедійний матеріал для опрацювання, постійно бути на хвилі останніх відкриттів у науковому світі, здійснювати пошук необхідної інформації у віртуальних бібліотеках, який можна використовувати для поповнення особистої навчально-методичної бази. Комп’ютерні методи надають переваги системі навчання і під час здійснення контролюючого етапу. Вони дають можливість складати різноманітні пакети тестових завдань з перевірки обраної теми. Електронні версії таких завдань можуть бути вистроєні з різнорівневим підходом, структурованими відповідно до тем та розділів курсу навчання та легко змінюватися у разі потреби. Особливо хотілось би відзначити експрес-тестування, які доречно використовувати під час закріплення нового матеріалу на лекційному занятті, або при самостійній роботі студентів, де студент одразу отримує результат оцінки своїх відповідей на тестові завдання, не дожидаючись результатів перевірки їх викладачем. Але нажаль, як вже говорилось раніше, викладачеві для складання таких тестів потрібно мати деякий досвід у програмуванні, а більшість викладачів за фахом не являються програмістами. Ще одним з напрямків залучення комп’ютінгу у навчальний процес є його використання при самостійній роботі студентів. Завдяки комп’ютерному підходу самостійна робота може бути динамічно спланована та креативно побудована, що надасть можливість наприкінці отримати якісний результат самостійного навчання. Комп’ютерні технології з одного боку надають можливість надавати чіткі установи для виконання того чи іншого завдання для самостійного опрацювання, подавати інформацію у лаконічній (електронній) формі, яка створює фундамент для мотивації самостійного навчання. Це можуть бути, наприклад, різноманітні методичні рекомендації та вказівки у електронному вигляді. З іншого боку – потужний потік нової інформації у мережі Інтернет сприяє більш поглибленому розгляду обраної теми, пошуку додаткової цікавої інформації на віртуальних сторінках світового павутиння, надає широкі можливості та стимулює творчій підхід студентів до виконання завдань. Тому головною задачею викладача на цьому етапі навчального процесу є організація самостійної роботи таким чином, щоб для студента комп’ютерні засоби із розваг перетворилися у джерело для самовдосконалення. Інформаційно-комунікаційні технології значно розширюють мережі аудиторного навчання і дозволяють здійснювати процес навчання не тільки в межах окремого кола дійових особин, а й в більш поширеному просторі: надають можливість здійснювати дистанційне навчання; проводити спілкування та обмін педагогічним досвідом між колегами різних учбових закладів; організовувати Інтернет-олімпіади і навіть створювати віртуальні класи, проводити заняття у режимі "он-лайн". Все це надає можливість викладачам постійно підвищувати свій кваліфікаційний рівень, а студентам поглиблювати свої знання, розкривати свої здібності та порівнювати свій рівень освіти з рівнем студентів всієї країни, інших держав. Усім відомо, що ефективність організації навчання потребує участі у цьому процесі батьків студентів. Особливо це важливо на перших порах навчання в учбовому закладі. А в силу своєї зайнятості у більшості батьків на відвідування альма-матер їхньої дитини часто не вистачає часу, або батькам соромно відкрито спілкуватися з викладачами, коли їхня дитина має не дуже гарні успіхи. У такому разі на допомогу знову ж можуть прийти інформаційно-комунікаційні технології, котрі надають можливість учбовим закладам весті відкриті е-журнали, на віртуальних сторінках котрих батьки зможуть постійно контролювати успіхи своєї дитини. Підводячи підсумки можливостей використання комп’ютерних технологій в системі освіти, хочеться сказати, що вони неминуче обов’язково рано чи пізно займуть вагому частину навчального процесу, але сучасні реалії такі, що комп’ютери поки що не можуть повністю замінити живе спілкування між студентом та викладачем. Тільки під безпосереднім керівництвом викладача студент зможе не загубитися і не захлинутися в бурхливому потоці сучасної інформації. Тільки викладач зможе допомогти визначити головне і направити на пошук вірних рішень. Відсутність зворотного зв’язку з викладачем лишає студентів можливості отримати коментар що до своєї відповіді, звернути увагу на помилки, отримати потрібні поради та рекомендації. Сучасному викладачеві потрібно не стільки передати весь свій об’єм знань своїм підопічним, а скільки навчити тому де і як знайти потрібну інформацію, як її використовувати; проаналізувати виниклу ситуацію та прийняти оптимальне рішення; сформувати відповідний науковий кругозір у слухачів; стимулювати прагнення до постійного самовдосконалювання; створити умови для мотивації самостійного пошуку в спеціалізованій літературі, спеціалізованих джерелах, а також в мережах Інтернет потрібної інформації. Комп’ютерні методи навчання не зможуть повністю перекреслити існуючи традиційні, вони повинні з ними гармонічно поєднатися. Коректно толерантно адаптовані та дозовано залучені комп’ютерні технології до навчального процесу дозволять перетрансформувати негативне ставлення до навчання у сучасної молоді в позитивне. Не можу погодитися з висловлюванням багатьох авторів [2,3, 5] про те, що комп’ютеризація навчального процесу суттєво полегшує повсякденну роботу викладача. Адже для складення програмного забезпечення потрібно дуже багато часу, а також відповідний досвід у програмуванні й роботі з Інтернетом. Щоб здійснити такий об’єм роботи одному викладачеві потребується не один рік. Тому для прискорення наступу "ери комп’ютеризації навчального процесу" потрібно насамперед оснастити у достатній кількості учбові аудиторії комп’ютерним обладнанням і забезпечити викладачів відповідними програмами, які були б складені за єдиним стандартом, схваленим Міністерством освіти і науки, молоді та спорту України. Література Акмалдінова О. М.. Інформаційні технології як навчальний засіб // Проблеми освіти: Наук. Зб. – К.: Інститут інноваційних технологій і змісту освіти МОН України, 2008. –№52. – С. 16-21.Судакова І. Є. Комп’ютерні технології навчання та їх вплив на психічні стани студента // Проблеми освіти: Наук. Зб. – К.: Інститут інноваційних технологій і змісту освіти МОН України, 2008. –№56. – С. 18-21.Судакова І. Є. Використання інноваційних технологій у навчальному процесі на прикладі мультимедійної лекції з курсу загальної біології на тему "Віруси – живі істоти" // Проблеми освіти: Наук. Зб. – К.: Інститут інноваційних технологій і змісту освіти МОН України, 2007. –№50. – С. 69-73.Тен Е. П. Применение мультимедийной обучающей системы в преподавании курса "Профессиональная педагогіка" // Проблеми освіти: Наук. Зб. – К.: Інститут інноваційних технологій і змісту освіти МОН України, 2007. –№50. – С. 69-73.Черниш Л. І. Сучасні інформаційні технології як засіб модернізації вищої освіти // Проблеми освіти: Наук. Зб. – К.: Інститут інноваційних технологій і змісту освіти МОН України, 2008. –№55. – С. 69-73.ШерманІ. М. Обґрунтування моделі системи комп’ютерно-інформаційної підготовки майбутніх слідчих // Проблеми освіти: Наук. Зб. – К.: Інститут інноваційних технологій і змісту освіти МОН України, 2007. –№50. – С. 55-60.

category: Методика та технологія


title: Індукція - метод пізнання істини

description:
У статті на заявлену тему авторка вказує: „Як виховати цілісне мислення, як сформувати ставлення до математики як до цілісної системи, яка забезпечує світопізнання, розвиток інтелекту, показати практичне застосування логічних методів для встановлення істини у житті людини? Покажемо це на прикладі ви

                  вчення теми „Індукція”

category: Методика та технологія