title: Стаття «Досвід роботи вчителя географії»

description:
Можливо, комусь здаватиметься дивним, що опис досвіду роботи починаю з зізнання: "Я дуже люблю школу, дітей, уроки географії. Часто мандрую, пізнаю світ, до чого заохочую своїх вихованців. Ретельно готуюся до уроків географії, прискіпливо ставлюся до написання конспектів та виховних заходів. Пова

                  жаю думку кожного учня... Спостерігаючи за навчальним процесом у школі, порівнюю його з кругообігом води в природі. Відомо, що вода випадає у вигляді дощу, снігу, граду. І стан її залежить від виду хмар. А вони формуються на різній висоті (як і педагогічна майстерність вчителя). Вода (а це знання), випавши із хмар, стікає по поверхні, випаровується, та все ж таки частина її просочується і в ґрунт. Таким чином, краплі води (у моєму розумінні це компетенції) падають на різну поверхню, яка її вбирає (а це учні). Тому я глибоко переконана, що саме у школі закладаються основні знання і формуються вміння, від яких залежить результат освіти особистості. Сьогодні, як ніколи, географічні знання потрібні кожному, оскільки доля Землі дедалі більше залежить від діяльності людей, від поведінки кожного з нас. Адже живемо ми в епоху глобалізації. Зростаючий швидкими темпами обсяг інформації, поява нових технологій в науці та на виробництві, збільшення ролі всесвітніх економічних, політичних, соціокультурних та інших форм відносин проникають у всі сфери діяльності, в тому числі й у географічну науку. Тому навчальний процес потрібно будувати так, щоб знання стали фундаментом практичної діяльності, тобто стали дієвими..". Отже, у системі шкільної освіти географія як навчальний предмет є одним із найважливіших предметів і основне завдання вчителя – познайомити учнів з цією наукою, дати уявлення про загальні закономірності розвитку природи і суспільства, населення нашої планети, познайомити з географічними процесами і явищами. Та й дослідження психологів свідчать про великий інтерес школярів до даного предмету. Тому цей інтерес необхідно закріпити і підсилити цікавими формами роботи і позитивним емоційним фоном. А це покладає, на мою думку, на вчителя географії велику відповідальність за здобуту школярами природничу освіту, за формування вмінь і навичок вільно знаходити інформацію з різних джерел різними способами, встановлювати причинно-наслідкові зв’язки, виділяти головне, аналізувати, оцінювати, використовувати на практиці, розв’язувати проблеми в різних життєвих ситуаціях, зберігати здоров’я своє та інших людей. Тому я й обрала проблему "Формування ключових компетентностей школяра на уроках географії через особисту траєкторію навчання", яка сьогодні є дуже актуальною. Навчатися протягом усього життя, формулювати, висловлювати, доводити власну думку, здійснювати захист своїх громадянських прав та інтересів, розробляти й реалізовувати соціальні проекти індивідуальних і групових дій - це те, що повинні діти взяти з собою в життя. Тому, під час викладання географії я застосовую такі форми і методи, які збуджують творчість учнів, створюють емоційне піднесення, викликають захоплення навчальним процесом. Докладаю всіх зусиль, щоб урок був цікавим, зрозумілим, вмотивованим. Вважаю, що основний матеріал учні мають засвоїти на уроці. Планую систему різнотипних уроків, кожен з яких має свою модель, схему. Складаючи конспект уроку, ділю його умовно на дві половини вертикальною лінією. В одній половині знаходить відображення те, що будемо виконувати практично на уроці, а в другій – основні етапи уроку й види роботи на уроці. Наприклад, урок систематизації й узагальнення знань включає в себе такі основні етапи: мотивація навчальної діяльності учнів і повідомлення теми, завдань і плану роботи; узагальнення понять і засвоєння відповідної їм системи; узагальнення окремих фактів; засвоєння основних теоретичних положень; підсумок уроку і повідомлення домашнього завдання. Ці структурні елементи уроку часто комбіную в різній послідовності. А методами та формами проведення такого уроку можу поділитися на власному матеріалі. Так, під час вивчення теми "Географічна характеристика Тихого океану" (7 клас, урок засвоєння нових знань) використовую прийоми "Географічна мозаїка", "Географічна розминка" і "Дерево досліджень". Пропоную учням низку завдань, а саме: Кого стародавні греки називали Океаном? Скільки океанів є на нашій планеті? Назвіть частини Світового океану. Що називають суходолом в океані? Покажіть на карті Маріанський жолоб, Гавайські острови, Берингову протоку, течію Куросіо. Що їх об’єднує? Користуючись картами атласу та підручника назвіть береги материків, що є межами Тихого океану, покажіть їх на контурній карті. У Тихого океану є ще одна назва. Яка? Чому? Після вивчення теми "Тихий океан" пропоную учням таке завдання: "Уявіть, що ви вчений-океанограф. Яку частину Тихого океану ви б досліджували? Що б ви хотіли побачити в океані? Чому?" Цією інформацією учні повинні поділитися з молодшими школярами. За допомогою таких завдань намагаюся сформувати в учнів комунікативну та інформаційну компетентності. Організовуючи пізнавальну діяльність учнів на уроці, моделюю проблемні ситуації. Вивчаючи тему "Світове господарство", проводжу евристичну бесіду з постановкою проблемного питання: "Чим визначається ефективність міжнародних економічних відносин тієї чи іншої держави?" Це питання підштовхує учнів до дискусій, де кожен вперто відстоює свою позицію. Неабиякий інтерес в учнів викликає прийом "Килим ідей" (9 клас, тема "Принципи розміщення й географія галузей машинобудування. Тенденції, проблеми і перспективи розвитку"). Учням пропоную завдання: "На кольорових листочках напишіть свої прогнози щодо майбутнього машинобудування. На контур України вчепіть кожен свою "ідею", при цьому вкажіть регіони, для яких ви передбачили цю "перспективу". На мою думку, це і цікаво, і ефективно. Під час проведення таких уроків наголошую про актуальність теми на сучасному етапі: проводжу паралель між минулим і теперішнім. Намагаюсь постійно привертати увагу учнів до господарських, глобальних проблем людства, визначати місце і роль держави у світовій політиці та економіці. А учні, вже з моєю допомогою, розвивають економічне мислення шляхом засвоєння програмних понять, встановлюють причинно-наслідкові зв’язки і виробляють спеціальні навички, зокрема, вміння працювати самостійно на уроках. Такий прийом забезпечує набуття учнями вміння обговорювати проблеми, доводити власну позицію, виробляти власну точку зору, розвивати критичне і креативне мислення та адаптуватися у середовищі. Це дає можливість розкрити низку здібностей школярів, що виявляються у швидкості, глибині та міцності оволодіння засобами і прийомами діяльності, такими як: умінням слухати, сприймати і відтворювати інформацію; вести діалог; брати участь у дискусіях; вести переговори; уміння переконувати і відстоювати свою точку зору, тобто спілкуватися. Для розвитку активності на уроках географії пропоную учням роботу з підручником і географічною картою, додатковою літературою, статистичним матеріалом, пошук інформації в Інтернеті. На сторінках особистого інтернет - сайту систематично розміщую статті, новини з шкільного життя, цікаві завдання, з якими охоче ознайомлюються педагоги та учні. Так, на вивчення теми машинобудування у 9 класі відведено 2 години, але обсяг матеріалу дуже великий. Щоб учням було цікаво на уроці, залучаю їх до співпраці. Напередодні вивчення теми пропоную таке завдання: Підготуйте інформацію про підприємства виробничої сфери у вашому населеному пункті. З’ясуйте, в яких галузях працюють ваші батьки. Що вам відомо про продукцію, яку вони виробляють? На практиці я застосовую такі методи роботи, які дають результат. Учні, яких навчаю, вміють застосовувати набуті знання, виділяти головне, складати тези і план прочитаного, конспектувати текст, складати схеми, таблиці за текстом підручника, писати реферати і доповіді з допомогою додаткової літератури, працювати з малюнками, самостійно виконувати завдання з підручника, розробляти презентації в електронному варіанті. Отримані навички роботи дають змогу продовжити розвиток пізнавальної самостійності учнів при проведенні практичних робіт, а також формують картографічні вміння: читання карт і їх аналіз, складання картосхем. Аналіз діаграм, таблиць і карт сприяє формуванню вміння робити висновки світоглядного характеру. Графічні вміння передбачають володіння методами оформлення цифрової та словесної інформації у вигляді графіків, діаграм, таблиць, картограм у електронному варіанті. Таким чином, формую ще одну – інформаційну компетентність. Для мене і моїх учнів навчальні заняття – постійний пошук, спільна праця, в основі якої довіра та бажання досягнути високого результату. Надзвичайно подобається учням "Дев’ятий вал" - творчий тест, який пропоную після вивчення окремих тем певних розділів у старших класах. До кожного завдання (їх дев’ять) включаю два запитання, на які учні шукають відповіді. У школярів спрацьовує логічне мислення, і вони швидко, часто на різному етапі, називають ключове слово. При вивченні "Економічної та соціальної географії України" використовую метод проектів. Це один із способів реалізації певного завдання шкільної програми, що належить до групи активних методів навчання. Його суть полягає у самостійному виконанні учнями завдань під наглядом вчителя. Учень бере на себе відповідальність за власне навчання. Він вибирає теми, над якими буде працювати, використовує різні джерела інформації, розподіляє завдання між членами групи, проводить дослідження, збирає матеріали, опрацьовує їх, селекціонує, аналізує і, на завершення, представляє результати своєї роботи. Я консультую, спостерігаю за ритмом і порядком роботи над проектом, стимулюю до подальших дій і підтримую учнів у їхній діяльності. Дуже вдало у вигляді дебатів, дискусії пройшла презентація проекту "Проблеми і перспективи розвитку транспорту України". До цього заходу залучаю учнів 9 класів, їхніми волонтерами виступають учні 10 і 11 класів. Велику увагу надаю позакласній роботі, роботі з обдарованими дітьми. У школі створено молодіжний євро клуб "Новий погляд", гаслом якого є слова: "Життя – це зміни. Дивися на життя по-новому!" Весна 2012 для членів євро клубу була незабутньою. Учні школи в рамках проекту "ТриМ –Хет- трик для Європи" не тільки взяли участь у двох регіональних турнірах з футболу, а й мали прекрасну можливість побачити старовинні міста Польщі та Німеччини – Краків, Дрезден, Лейпциг. Екскурсії були різнотематичні: це і соляні шахти у Вєлічці, старовинний Вавель, Торгова площа у Кракові, музей-садиба Кароля Войтили (Івана Павла ІІ – Папи Римського). Найбільше враження справила "Сикстинська Мадонна" Рафаеля у Галереї Старих майстрів (м. Дрезден). Вже стало традицією проводити "День Європи в школі". До організації свята залучаю учнів старших класів, які виступають в ролі волонтерів. Надзвичайно прискіпливо добираю текстовий матеріал, що відображає загальнолюдські цінності – толерантну поведінку, міжкультурне спілкування. Отже, не тільки на уроках географії, а й під час проведення позакласної роботи формую ключові компетенції учня: стимулюю особистісний ріст і підвищую особисту значимість учня (мотиваційна); допомагаю учням усвідомлювати себе членом суспільства, жителем свого регіону, громадянином України, жителем планети Земля (ціннісно-нормативна); формую вміння вести самостійний пошук, відбір інформації, її перетворення та аналіз (інформаційно-пізнавальна); розвиваю вміння взаємодіяти з людьми, працювати в колективі (комунікативна); готую до усвідомлення вибору подальшої професійної траєкторії, відповідно до власних інтересів та можливостей (громадянська). У цьому й полягає суть реалізації проблеми "Формування ключових компетентностей школяра на уроках географії через особисту траєкторію навчання", над якою працюю вже декілька років. А в житті керуюся принципом: "Учитель, на мою думку, не має права бути звичайним, він вимушений бути особливим. А це так не просто…", що є моїм педагогічним кредо.

category: Методика та технологія


title: Стаття «Практичне застосування методів мнемотехніки»

description:
У матеріалі на заявлену тему з досвіду роботи авторка пише, що мнемоніка - сукупність прийомів і способів, що полегшують запам’ятовування та збільшують обсяг пам’яті шляхом утворення штучних асоціацій. Це як система «внутрішнього письма», яка полягає в безпосередньому записуванні в мозок зв’язків мі

                  ж зоровими образами й інформацією

category: Методика та технологія


title: Факультативний курс «Теорія та практика написання твору»

description: Подано авторську програму факультативного курсу чи спецкурсу на заявлену тему з української мови

category: Методика та технологія


title: Творчий звіт учителя музичного мистецтва

description: У форматі медіапрезентації подано нові форми заохочення, стимулу та сприяння подальшому розвитку музичних здібностей школярів на уроках музичного мистецтва й у позакласній роботі

category: Методика та технологія


title: Посібник «Підготовка до олімпіади з астрономії»

description:
Пропонований посібник містить теоретичний матеріал з астрономії для підготовки до олімпіад, де наведено багато задач із розв’язками різної тематики, які можна використовувати для проведення шкільного туру астрономічної олімпіади, при підготовці завдань для екзамену з астрономії, для позакласних захо

                  дів з фізики й астрономії, астрономічних гуртків

category: Методика та технологія


title: Стаття «Життя у Всесвіті»

description: У матеріалі на заявлену тему автор пише, що наприкінці XX ст. людство зрозуміло, що життя не позбавлене певного загальнокосмічного змісту й що умови, завдяки яким воно виникло, не є випадковим збігом локальних фізичних обставин

category: Методика та технологія


title: Стаття «Формування орфографічної грамотності молодших школярів. Методика проведення роботи над помилками»

description: У форматі медіапрезентації подано матеріали на заявлену тему

category: Методика та технологія


title: Стаття «Літературні диктанти як вид роботи з обдарованими дітьми»

description: У матеріалі на заявлену тему з досвіду роботи авторка пише, що серед інтерактивних технологій є й так звана технологія незакінчених речень, на основі якої й будуються літературні диктанти, що дають змогу швидко, у цікавій формі перевірити засвоєння учнями змісту літературного твору

category: Методика та технологія


title: Збірка хімічних диктантів для 10-х класів

description: У вступі до збірки авторка пише, що у своїй практиці часто використовує хімічні диктанти. Ця форма роботи активізує розумову діяльність учнів і допомагає закріпити в пам’яті вивчений матеріал. Окрім того, хімічні диктанти дозволяють ефективно виявити знання учнів, витрачаючи мінімум часу

category: Методика та технологія


title: Стаття «Використання ІКТ у навчально-виховному процесі»

description:
Ключові слова: навчання, інформаційно-комунікативні технології, навчально-виховний процес, мультимедійні технології. Сучасний розвиток науково-технічної сфери вимагає нових підходів до навчального процесу, нових методів, форм подання навчальної інформації. Одним із таких підходів є викорис

                  тання інформаційно-комунікативної технології під час навчального процесу. Використання ІКТ у викладанні шкільних дисциплін дозволяє інтенсифікувати освітній процес, прискорити передачу знань і досвіду, а також підвищити якість навчання. Інформац́ійно-комун́ікаційні технол́огії — часто використовується як синонім до інформаційних технологій (ІТ), хоча ІКТ це загальніший термін, який підкреслює роль уніфікованих технологій та інтеграцію телекомунікацій (телефонних ліній та бездротових з'єднань), комп'ютерів, програмного забезпечення, програмного забезпечення, накопичувальних та аудіовізуальних систем, які дозволяють користувачам створювати, одержувати доступ, зберігати, передавати та змінювати інформацію. Іншими словами, ІКТ складається з ІТ, а також телекомунікацій, медіа-трансляцій, усіх видів аудіо і відеообробки, передачі, мережевих функцій управління та моніторингу. [6] Питання використання ІКТ для навчання вже розглядалося різними вченими. Як зазначає Г. Селевко, на практиці інформаційними технологіями називають ті, що використовують спеціальні технічні інформаційні засоби (ПК, аудіо, відео, кіно). Термін "інформаційно-комунікаційні" є об’єднуючим для різних варіантів технологій та вказує на специфіку інтерактивного навчання – діалог у системі "користувач – комп’ютер". І. А. Смольяннікова зазначає, що "сучасний фахівець в будь-якій галузі повинен володіти навичками використання інформаційних та комунікаційних технологій у професійному контексті" [2]. Сьогодні нові інформаційні технології – невід’ємна частина нашого життя. Маючи в своєму розпорядженні комп'ютер, можна інтенсифікувати процес навчання, зробити його більш наочним і динамічним, формувати уміння працювати з інформацією, готувати особистість "інформаційного суспільства", формувати дослідницькі уміння, розвивати комунікативні здібності. Це забезпечить швидке і міцне опанування навчального матеріалу, розвине пізнавальні здібності та розумові якості учнів, сприятиме активізації їх пізнавальної діяльності [9]. У Концепції Національної програми інформатизації зазначено: "Інформатизація освіти спрямовуватиметься на формування та розвиток інтелектуального потенціалу нації, удосконалення форм і змісту навчального процесу, впровадження комп'ютерних методів навчання та тестування, що дасть можливість вирішувати проблеми освіти на вищому рівні з урахуванням світових вимог. Серед них - індивідуалізація навчання, організація систематичного контролю знань, можливість враховувати психофізіологічні особливості кожної дитини тощо. Результатами інформатизації освіти мають бути: розвиток інформаційної культури людини (комп'ютерної освіченості); розвиток змісту, методів і засобів навчання до рівня світових стандартів" [8]. Як писав В. О. Сухомлинський: "Що означає хороший учитель? Це насамперед людина, яка любить дітей, знаходить радість у спілкуванні з ними … Хороший вчитель – це, по-друге, людина, що добре знає науку, на основі якої побудований предмет… Хороший учитель знає набагато більше, ніж передбачає програма… Для вчителя важлива не тільки всебічна освіта, а й особливий інтерес до якоїсь певної науки, галузі знань. Хороший учитель – це, по-третє, людина, яка знає психологію і педагогіку, розуміє і відчуває, що без знання науки про виховання працювати з дітьми неможливо. Хороший учитель – це, по-четверте, людина, яка досконало володіє вміннями в тій чи іншій трудовій діяльності, майстер своєї справи". Необхідність надбання ІКТ-компетентностей підкріплює ряд нормативних актів України: Закон України "Про Основні засади розвитку інформаційного суспільства в Україні на 2007-2015 роки", Постанова кабінету міністрів України Про затвердження Державної цільової програми впровадження у навчально-виховний процес загальноосвітніх навчальних закладів інформаційно-комунікаційних технологій "Сто відсотків" на період до 2015 року, Національний проект "Відкритий світ" – створення інформаційно-комунікаційної (4G) освітньої мережі національного рівня та інші [5]. В наш час до школи приходять всебічно розвинені, ерудовані діти. На сучасному етапі розвитку інформаційних та комунікативних технологій не виникає сумніву в потребі підготовки учнів, які б вільно орієнтувалися в інформаційному просторі [1]. Відповідно до Типового положення про атестацію педагогічних працівників зі змінами і доповненнями (наказ МОНмолодьспорту No1473 від 20.12. 2011 року), присвоєння кваліфікаційних категорій "спеціаліст", "спеціаліст другої категорії", "спеціаліст першої категорії", "спеціаліст вищої категорії" передбачає використання у навчально-виховному процесі інформаційно-комунікаційних технологій (ІКТ), електронних освітніх ресурсів (ЕОР) [12]. Готуючись до уроку, вчителю у його прагненні зацікавити, сконцентрувати увагу учнів на вивчення свого предмету, доводиться конкурувати з чудово організованим світом мас-медіа. Саме педагог має виховувати бажання застосовувати улюблену іграшку для здійснення навчання. Існує три способи використання мультимедійних технологій на уроках. Ілюстративний спосіб полягає у тому, що підібраний ряд візуалізує розповідь учителя і використовується при опитуванні, узагальненні матеріалу. Схематичний спосіб. Використання мультимедіа в даному випадку лише розширює можливості побудови схем. Вони стають більш наочними, яскравими, доповнюються елементами, що рухаються. Інтерактивний спосіб поєднує в собі елементи ілюстративного і схематичного підходів. Головне в такому підході ─ високий рівень методичної обробки матеріалу. Він  дається в такому поєднанні, щоб викликати активність учнів, спровокувати їх на співставлення, роздуми, дискусію. Сучасний вчитель повинен прагнути до впровадження інтерактивного способу використання ІКТ, та розуміти, що ІКТ - це не флешка з презентацією, а сучасні освітні онлайн-сервіси, навчальні платформи, хмарні мультимедійні технології, дистанційне індивідуальне навчання, навчально-розвиваючі проекти в соцмережах [7]. Застосування ІКТ дозволяє вчителю економити час і максимально ефективно вирішувати повсякденні справи і обов’язки як фахівця: створювати: текстові документи, таблиці, малюнки, презентації; використовувати: інтернет-технології, локальні мережі, бази даних; здійснювати: пошук необхідної інформації в мережі Інтернет; розробляти власні електронні продукти (розробки уроків, демонстраційний матеріал); поєднувати готові електронні продукти (електронні підручники, енциклопедії, навчальні програми, демонстраційні програми тощо). Але слід зазначити, що використання сучасної техніки можливе лише тоді, коли призводить до підвищення ефективності навчально-виховного процесу, хоча б по одному з критеріїв: якість навчання, витрати сил і часу учнями і педагогом. Комп'ютер не замінить ні вчителя, ні підручник. Та створюючи електронний дидактичний матеріал, використовуючи його на різних етапах уроку, маємо змогу розвивати вербально-логічний, наочно-дієвий, просторовий, візуальний тип мислення, поєднувати слухове й зорове сприйняття матеріалу. Комп’ютер притягує увагу, якої ми деколи не можемо отримати при фронтальній роботі з класом. А візуальна насиченість навчального матеріалу робить його яскравим, переконливим, сприяє кращому його засвоєнню і запам'ятовуванню. Комп'ютер органічно вписується в освітній процес школи і є ще одним ефективним технічним засобом, за допомогою якого можна значно урізноманітнити процес навчання. Література Використання ІКТ в навчальному процесі. - [Електронний ресурс]. –Режим доступу: http://klasnaocinka.com.ua/ru/article/vikoristannya-ikt-v-navchalnomu-protsesi.htmlВикористання інформаційно-комунікаційних технологій в навчально-виховному процесі. - [Електронний ресурс]. –Режим доступу: teacher. at. ua/publ/prezentaciji/metodichna robotaДудка І. С. Використання мультимедійних технологій у процесі навчання // Завуч. -2008. - № 31. - С. 10 – 12Єргіна О. В. Сучасний урок і мультимедійні технології: досвід і перспектива // Комп’ютер у школі та сім’ї. -2008. - №2. - С. 12 - 14.Закон України "Про Основні засади розвитку інформаційного суспільства в Україні на 2007-2015 роки"ІКТ в ролі мотиватора у навчанні. - [Електронний ресурс]. – Режим доступу: http://popsm1. blogspot. com/2013/11/blog-post_27. htmlІнформаційно-комунікаційні технології. - [Електронний ресурс]. –Режим доступу: uk. wikipedia. org/wiki/інформаційно-комунікаційні_технологіїКонцепція Національної програми інформатизаціїЛапчик М. Информатика и технология: компоненты педагогического образования. // Информатика и образование. – 1991. – №6.Національна перспектива розвитку освіти України у ХХ століттіСтрибна О. В. Інтерактивні методи навчання в практиці роботи початкової школи// - Х.: Основа, 2005 С. 139-144Типове положення про атестацію педагогічних працівників зі змінами і доповненнями (2011р.) [Електронний ресурс]. – Режим доступу: http://osvita. ua/legislation/Ser_osv/12483/

category: Методика та технологія


title: Стаття «Робота вчителя-логопеда з корекції звуковимови в умовах консультаційного центру для дітей які не відвідують дошкільні навчальні заклади»

description:
Порушене звуковимови є серйозною проблемою, оскільки тягне за собою ускладнення не тільки усного, але і письмового мовлення. Навіть після виправленого звуковимови помилки на письмі довго залишаються, оскільки не пригнічені умовно-рефлекторні зв'язки дефектів мовлення в корі головного мозку, поруш

                  ені фонематичні процеси. У дитини з дефектами мовлення найчастіше порушено повноцінне спілкування з однолітками, а це веде до формування комплексу неповноцінності. Корекція звуковимови пронизує всю корекційну роботу в умовах консультативного центру. Володіння методикою постановки звуків є однією з головних складових професіоналізму вчителя - логопеда. Цією проблемою займалися багато вчених: Т. Б. Філічьова, Г. В. Чіркіна, Л. Н. Ефименкова, М. Ф. Фомічова та інші. Багато написано книг, де дані чіткі рекомендації з подолання порушеного звуковимови у дітей. Визначено послідовність в роботі над звуком. Богомолова А. Г. рекомендує проводити постановку звуку в такій послідовності: шиплячі, свистячі, африкат, сонора, якщо у дитини порушено кілька груп звуків. Т. Б. Філічьова рекомендує виправляти недоліки звуковимови з урахуванням появи звуків в онтогенезі: свистячі, шиплячі, сонора. Автори не рекомендують брати для одночасної постановки ті звуки, артикуляція яких характеризується прямо протилежним укладом. Також не рекомендують одночасно працювати над важкими звуками "р", "ш", тому що це веде до великої витраті енергії, до швидкого стомлення. Дотримуючись в роботі системного і комплексного підходів, працюючи паралельно над розвитком дрібної моторики рук і тренуванням слухового сприйняття, використовуючи масаж, майже кожен вчитель - логопед зазнає труднощі, так як з кожним роком все більше дітей зі складними, стійкими порушеннями. Нерідко одна дитина має три діагнозу: псевдобульбарная дизартрия, гипердинамический синдром, затримка психічного розвитку. Слабка замикальна функція кори головного мозку, важке формування умовно-рефлекторних зв'язків, слабий контроль за своєю мовою. Постановка звуку, автоматизація та диференціація розтягуються на тривалі терміни. З боку батьків, найчастіше допомога мінімальна, часто присутня думка: "Підросте - сам навчиться". Робота з дітьми в умовах консультаційного центру передбачає корекція легких мовних порушень, а більша половина дітей які звернулись за допомогою мають по 2-3 діагнозу. Крім корекції звуковимови, вчителю - логопеду необхідно працювати і над іншими сторонами мови. Поставлені в такі складні умови, вчителі - логопеди шукають найбільш ефективні шляхи навчання дитини, нерідко порушуючи "логопедичні постулати". Доводиться при складних мовних порушеннях, коли у дитини страждають всі групи звуків, "йти від дитини", враховуючи, що шлях до правильного звуку у кожної дитини індивідуальний. Тому в ігровій формі, через артикуляційні вправи, починається формування укладів порушених звуків, пробується постановка. Відразу прояснюється картина, видна можливість постановки того чи іншого звуку. Вимальовується план роботи: який звук ставити в першу чергу, а що потім. Частіше першим виходить звук "Л". Ставлячи його і закріплюючи в мові, одночасно робота проводиться над формуванням артикуляційного укладу інших звуків. Не відбувається взаємного гальмування рухів органів артикуляції. Так, при одночасній постановки декількох звуків, нерідко навіть із протилежним укладом, потрібно стежити за станом дитини, дозую навантаження, чергувати їх з відпочинком. Над важкими звуками "Р", "Ш" теж робота проводиться одночасно, враховуючи, що їх артикуляційні уклади дуже близькі. Відпрацьовуючи артикуляційні вправи на два цих звуку, пробується їх постановка. Як тільки "пішов" один із звуків, починаємо його закріплювати, а другий продовжуємо викликати. Якщо у дитини свистячі міжзубні, то їх постановкою і автоматизацією займатися можна в останню чергу, тому що вони дуже довго автоматизуються і частіше залишаються на стадії "кабінетної мови". Враховуючи, що тривалість занять не повинна перевищувати 15-20 хвилин, тому що діти швидко втомлюються, і використовується цей час тільки на корекцію звуковимови, а роботу над іншими сторонами мови виносити до роботи дома, після проведення консультації з батьками та показу практичних занять. При виконанні артикуляційних вправ і постановки звуків, підключати можна руку дитини, вона імітує положення органів артикуляції. При постановці звуку "Л" імітується рух мови до зубів за допомогою його долоні і пальців логопеда, які виконують роль його зубів. При постановці звуку "Р" імітується пальцями вібрацію переднього краю чашечки і т. д. Враховуючи вікові особливості дітей, широко застосовуються ігрові прийоми, намагаючи обіграти кожну вправу. Ці прийоми допомагають утримувати статичну позу, дитині весело і цікаво, він менше втомлюється. У роботі над корекцією звуковимови використовується зоровий контроль за допомогою дзеркала, але головне перевага віддається кинестетическим відчуттях дитини. Використовуючи його здатність наслідувати дивлячись не в дзеркало, а на органи артикуляції вчителя-логопеда і при відтворенні артикуляційної вправи орієнтуватися тільки на свої м'язові відчуття. Логопедична практика свідчить про те, що цей прийом ефективний. Дуже важливий емоційний контакт дитини і логопеда. Враховуючи, що в сприятливому стані добре сприймається матеріал, потрібно намагатися, щоб кожному заняттю надати емоційне забарвлення, впливати на емоційну сферу дитини. Для цього при автоматизації звуків заучувати багато віршів зі смішним, зрозумілим дитині сюжетом. Він чує виразну мову, заражаючи емоціями, намагається сказати також. Практика підтверджує ефективність цих прийомів. Діти вступають до школи з чистим мовленням. Це досягається завдяки комплексному підходу з використанням різних прийомів, у тому числі й цих: одночасна робота над всіма порушеними звуками; імітація руками артикуляційних вправ; обігрування артикуляційних вправ; опора на кінестетичні відчуття дитини; метод штучної локальної гіпотермії; вплив на емоційну сферу дитини.

category: Методика та технологія


title: Методичний посібник «Тестові завдання з комп’ютерною підтримкою»

description: Методичний посібник призначений для вчителів і учнів, які ставлять за мету навчитися створювати тестові завдання з комп’ютерною підтримкою. До посібника включено алгоритм створювання тестів на «ADSoft Tester», приклади тестових завдань

category: Методика та технологія


title: Методичний посібник «Тестові завдання з комп’ютерною підтримкою. Програма Editor»

description: У даному посібнику пропонуються тестові завдання для програмної перевірки знань, що дозволяють учителю частіше перевіряти рівень навчальних досягнень навичок учнів із мінімальною затратою часу, готувати учнів до ЗНО

category: Методика та технологія


title: Стаття «Розв’язування рівнянь із параметрами»

description: У матеріалі на заявлену тему з досвіду роботи авторка пише, що задачі на розв’язування рівнянь 1-го степеня зустрічаються ще в вавилонських клинописних текстах. У них є деякі задачі, що приводять до утворення квадратних і навіть кубічних рівнянь

category: Методика та технологія


title: Стаття «Використання пісень як ефективний спосіб підвищення мотивації вивчення англійської мови»

description: У матеріалі на заявлену тему з досвіду роботи та методичними додатками авторка пише, що учні проявляють більший інтерес, і це зрозуміло, до сучасної англомовної музики й текстів. Тому стимулом для бесід і дискусій можуть стати сучасні, популярні серед молоді пісні

category: Методика та технологія


title: Програма роботи гуртка з правознавства

description: Метою роботи гуртка для учнів 8-10-х класів є цілеспрямована робота з формування високого рівня правосвідомості та правової культури учнів, поширення правових знань і правової інформації

category: Методика та технологія


title: Стаття «Активізація пізнавальної діяльності учнів на уроках математики шляхом впровадження системи ефективних уроків»

description:
У матеріалі на заявлену тему з досвіду роботи (медіапрезентація додається) авторка пише, що якість сучасної освіти, тобто відповідність вимогам суспільства, визначається не стільки тим, що дитина знає та чого вона навчилась у школі, скільки здібностями й уміннями здобувати нові знання та використову

                  вати їх у нових умовах

category: Методика та технологія


title: Стаття «Кросворди на уроках фізичної географії»

description: У матеріалі на заявлену тему з досвіду роботи авторка пише, що відповідаючи на запитання кросвордів, учні краще засвоюють наукові терміни та запам’ятовують назви географічних об’єктів, користуючись довідковою літературою, картами різного змісту

category: Методика та технологія


title: Тестові завдання з природознавства в 4-му класі

description: У роботі подано календарно-тематичне планування уроків природознавства, до більшості уроків розроблено тестові завдання для перевірки рівня засвоєння учнями програмового матеріалу

category: Методика та технологія


title: Фанфіки: творимо, фантазуємо, висловлюємо, оцінюємо

description: Подано методику роботи з української мови за навчальною технологією «Фанфіки»

category: Методика та технологія


title: Стаття «Активізація пізнавальної діяльності учнів на уроках математики як засіб підвищення результативності навчання»

description: У матеріалі на заявлену тему з досвіду роботи авторка пише, що перед сучасною школою постає першочергове завдання: виплекати самостійну особистість, навчити її жити - сформувати світогляд, виробити свою позицію в житті, ставлення себе до інших, діяти відповідно до поставленого перед собою завдання

category: Методика та технологія


title: Стаття «Словарная работа на уроках развития речи в школе слобослышащих»

description:
Под словарной работой в школе слабослышащих следует понимать систему планомерно проводимых занятий, имеющих своей целью формирование и расширение лексического запаса речи учащихся. Такое определение словарной работы обусловлено глубоким речевым недоразвитием учащихся, одними из проявлений которог

                  о являются резко выраженная ограниченность лексического запаса, искаженное восприятие, произношение и понимание, неправильное употребление слов, которые могут быть в речи учащихся, поступающих во 2-е отделение школы слабослышащих. Как язык в целом, так и его словарь могут быть усвоены слабослышащими учащимися лишь в специально организованном обучении. Словарная работа в связи с этим. является одним из средств, призванных целенаправленно и последовательно способствовать преодолению аномального развития слабослышащих детей. Такую роль словарная работа выполняет постольку, поскольку овладение словом — процесс, затрагивающий все важнейшие психические функции учащихся (восприятие, представления, мышление, речь, память, эмоции), требующий волевых усилий, сосредоточенности и внимания. Осваивая лексику, дети включаются в разные виды практической и интеллектуальной деятельности. Овладевая словарем, они познают предметы и явления действительности; анализируя и сравнивая их, учатся абстрагировать свойства и качества этих предметов и явлений, вычленять присущие им признаки и действия. Формирующиеся с помощью слов обобщения постепенно закрепляются за ними как за их носителями. В словарной работе учащимся приходится иметь дело с различной по функциям, понятийному содержанию и строению лексикой. Познавая разными способами значения слов, уточняя и расширяя их в зависимости от контекста, сопоставляя изменения значений с изменениями в морфемном составе, с изменениями грамматических форм, учащиеся развивают способность осознанного, аналитико-синтетического подхода к слову, приобретают умения правильно пользоваться словом для выражения мысли. В словарной работе совершенствуется способность к слухо-зрительному восприятию речи, уточняется звуко-буквенный состав слов, развиваются и укрепляются навыки произношения, чтения и письма. Таким образом, словарная работа, преследуя цель создания лексической основы речи с последующим ее расширением и совершенствованием, выполняет развивающую роль как в плане формирования познавательной деятельности, так и в плане овладения речевыми умениями и навыками. Методика словарной работы имеет свои теоретические основы. Укажем сначала на основы лингвистического и психологического порядка. Главным и наиболее специфичным для такой языковой единицы, как слово, является его лексическое значение, т. е. его предметно-содержательная, понятийная сторона. Обозначаемое словесным знаком понятие есть то, что связывает язык и мышление. Следовательно, усвоение определенного круга слов предполагает и усвоение их определенных значений, и формирование лексических обобщений — понятий. Усвоение словаря, таким образом, решает и собственно языковую задачу (овладение знаками — понятиями для общения), и задачу накопления представлений и сведений, формирования содержательной (понятийной) стороны мышления. Одновременно с этим идет процесс развития операциональной стороны мышления, так как овладение лексико-грамматическими понятиями протекает на основе операций анализа, сравнения, синтеза, абстрагирования, обобщения. В этом смысле большое значение имеет как отбор и последовательность введения лексики, так и выбор приемов ее семантизации, введения в речь, закрепления. Указанные обстоятельства в условиях специального обучения требуют специального выделения работы над лексикой и проведения ее в определенной методической системе. При построении словарной работы необходим учет особенностей лексического запаса учащихся, тенденций в понимании и употреблении ими лексики. Большинство учащихся, поступающих в специальную школу для слабослышащих детей, не владеют словарным запасом в той мере, в какой им владеют слышащие дети. Словарный запас некоторых из них настолько ограничен, что они не могут даже назвать самые обиходные предметы (книга, коробка, тарелка, дверь и т. п.), действия (бежит, прыгает, идет), признаки (большой, сладкий, маленький) и т. п. Слова же, которые в какой-то степени учащимся известны, очень часто искажаются ими: одни звуки заменяются другими ("тамалет" — самолет), опускается начало слова ("рибиши" — гребешок) или его конец ("конве" — конверт); нередко в произношении выпадают безударные слоги в середине слова, а в некоторых словах сохраняется только один ударный слог. Все это ведет к неустойчивости знания значений слов и их смешению, особенно в случаях некоторого сходства звуковой структуры (погостить — погасить; одежда — одеты). Ограниченность словаря, неточное понимание значения слов приводят к своеобразному употреблению их в речи. Нередко слабослышащие дети наделяют слово другим значением. Подчас функционирует какое-то общее и диффузное значение слова, которое обусловливает замены одних слов другими. Вариативность замен весьма разнообразна: общее понятие заменяется частным (книга — букварь); частное — общим (кастрюля — посуда), название целого заменяется названием части (умывальник — кран); встречаются ситуативные замены (кран — водопровод), взаимозамены названий предметов и действий (вода — умывается,, копает — лопата), предметов и признаков (деревянный — парта, мел — белый), замены названия предмета названием его содержимого (чайник — чай). Не владея языковыми способами обобщения, опираясь в познавательной деятельности на наглядно-ситуативные представления, поступившие в школу слабослышащие дети на первых порах отражают и в лексике эти особенности своего мышления. Особенно ясно это проявляется в употреблении одних слов вместо других по общности наглядной ситуации, с которой связаны предметы (конверт — марка, снег — зима, ведро — вода). Ограниченные слуховые данные слабослышащих детей сказываются и на усвоении ими звукового состава языка. Даже у тех из них, которые имеют достаточно развитую речь, обнаруживаются дефекты произношения. С одной стороны, это искажения отдельных звуков при сохранной структуре слова (т. е. полное количественное соответствие гласных звуков при сохранении лишь некоторых согласных): звуков, сходных по способу образования; звуков, сходных по месту образования; мягких и твердых звуков. С другой стороны, это искажения, нарушающие структуру слова. К их числу относятся выпадение и включение отдельных слогов и звуков, перестановка звуков и слогов при сохранности общего контура слова. Характерно, что ударные звуки, т. е. звуки наиболее доступные для слухового восприятия, обычно сохраняются. Эта же закономерность распространяется и на слоговые сочетания с ударными звуками. Ограниченный словарный запас слабослышащих детей, затруднения в овладении звуковым составом слов, зыбкость семантических границ слова в начальный период овладения речью неотделимы и от затруднений в грамматическом оформлении связной речи. Большое своеобразие в понимании и употреблении лексики слабослышащими вносится отсутствием на первых порах единства лексического и грамматического значения слов. Не владея системой грамматических дифференцировок, необходимыми грамматическими обобщениями и соответствующими им формами, слабослышащие дети смешивают части речи, игнорируют или неправильно оценивают роль формои словообразующих элементов ("мама купила кислый лимонный"; "я обед"; "папа дерево пила"; "папа читатель газету") словообразования во II — VII классах школы слабослышащих // Изв. АПН РСФСР. — М., 1961. — Вып. 117). (СНОСКА: Подробнее см. в кн.: Боскис Р. М. Глухие и слабослышащие дети. — М., 1963. — С. 157; Зикеев А. Г. Словарная работа в связи с практическим изучением словообразования во II — VII классах школы слабослышащих // Изв. АПН РСФСР. — М., 1961. — Вып. 117). Задачи и составные части словарной работы В работе по формированию лексического запаса необходимо учитывать названные выше особенности понимания и употребления слов слабослышащими детьми. Поэтому первой задачей словарной работы является изучение учителем словаря учеников своего класса и постоянный контроль за правильностью понимания ими слов, выносимых для отработки на уроках. Нередко создается видимость правильного понимания слов учащимися даже в тех случаях, когда слово правильно употреблено в речи. Сами ученики далеко не всегда правильно осознают знакомые слова, а незнакомые принимают за известные. Придумывание предложений с данным словом, нахождение в тексте по заданию учителя слов, которые ученикам непонятны, — эти приемы часто оказываются в работе со слабослышащими неэффективными. Зная о возможных искажениях и смешениях слов у детей, учитель обязательно должен обеспечить правильность восприятия слов, понимание которых он проверяет (повторное произношение, усиление голоса, запись слова, звуко-буквенный анализ, частичное дактилирование). Выбор приемов выявления понимания значения слова зависит от уровня речевого развития детей. На начальных этапах обучения дети, естественно, не могут словесно определить значение слова, поэтому учитель предлагает показать предмет, продемонстрировать действие, указать на изображение предмета или ситуации. Эти задания могут быть дополнены составлением словосочетания или предложения с проверяемым словом. Иногда (если это допускает характер лексики и условия, в которых проводится проверка) правильность или неправильность понимания слова может быть обнаружена путем включения его в приказания учителя. Если ученик адекватно реагирует на речь учителя, значит, слово правильно соотносится с обозначаемым явлением, предметом. Средством для проверки понимания значения слова может быть вопрос учителя, в ответе на который ученик должен использовать данное слово (Кто лечит людей?, Чем рубят дрова?). К V — VI классам возрастают возможности для проверки понимания лексики словесными средствами (перифраз, синоним, определение). Вторая задача словарной работы состоит в планомерном расширении лексического запаса учащихся. Решение ее в методическом отношении связано с отбором лексики для занятий, установлением типологии словаря (выделением определенных направлений в овладении лексической системой и группировкой слов), выбором приемов и средств семантизации, усвоения и закрепления слов. Данная задача реализуется на всех уроках (как по разделам программы по русскому языку, так и на уроках по другим предметам), однако ведущая роль в формировании лексического запаса самостоятельной речи слабослышащих детей принадлежит урокам развития устной и письменной речи, так как именно на них происходит усвоение словаря в специально разработанной системе. На этих уроках обеспечивается последовательное введение, усвоение и систематическое закрепление лексики, отработанной с учетом ее характера и особенностей развития мыслительной деятельности учащихся. Важным источником пополнения лексического запаса учащихся являются уроки чтения, самостоятельное внеклассное чтение учащихся. Что касается уроков грамматики, произношения, формирования грамматического строя, то они проводятся в основном на подготовленном в семантическом отношении материале. Однако на них не исключено и некоторое пополнение лексического запаса. Математика, природоведение и в дальнейшем другие предметы несут учащимся новый значительный по объему словарь. Самостоятельно приобретаемая лексика на всех уроках уточняется, корригируется, активизируется в речи детей. Задача расширения лексики решается как за счет введения в речь новых слов, относящихся к разным частям речи, так и путем овладения словообразованием. Использование второго пути весьма продуктивно, поэтому в содержании словарной работы специально выделяется подраздел (и специальные уроки), обеспечивающий учащимся усвоение способов префиксального и суффиксального словообразования на материале отобранных (наиболее продуктивных) моделей. Овладение морфологическим анализом и синтезом открывает благоприятные возможности для самостоятельного овладения новой лексикой. Данное обстоятельство нашло отражение в методике словарной работы: "При обогащении лексики важно, чтобы слабослышащие учащиеся не только овладевали словом целиком, но и умели бы практически различать их состав, понимали бы значение составляющих их приставок и суффиксов. Это значительно расширило бы возможности слабослышащих детей в отношении. понимания значения новых слов, создало бы благоприятные условия для самостоятельного обогащения словаря учащихся" (СНОСКА: Основы специального обучения слабослышащих детей / Под ред. Р. М. Боскис — М., 1968. — С. 107). Задача расширения лексического запаса многогранна. В методическом плане ее надо рассматривать как состоящую из ряда последовательно решаемых задач: семантизация лексики, первичное пользование ею (сначала на уровне понимания), дальнейшее уточнение значений и последующее их расширение, формирование лексических обобщений через активную речевую практику: "Усвоить новое слово — это не только понять его смысл, но и сделать "своим", ввести его в активный словарь. Предотвращать забывание слова следует не простым повторением, а путем развития его значения, опираясь на обобщающую функцию слова. Это становится возможным лишь в процессе общения, так как оно с необходимостью предполагает обобщение и развитие словесного значения" (СНОСКА: Там же. — С. 113). Будучи вовлеченным в процесс общения, слово устанавливает логико-грамматические связи с другими словами, в разных контекстах сохраняет одни или приобретает другие частные значения. Благодаря этому смысловое содержание слова, а также его морфемный состав многократно подвергается анализу и синтезу, преобразуясь (становясь структурным, подвижным по значению и форме), слово оказывает влияние на другие слова (обогащает их новыми значениями и оттенками значений, подвергает их расчленению через свои морфологические элементы). В этом нужно видеть качественное преобразование, развитие, усовершенствование словарного запаса детей, превращение его из простой суммы слов в лексическую систему их речи. Как видим, решение задачи усвоения лексики, закрепления ее в речи теснейшим образом связано (благодаря овладению словом как обозначением понятия) с процессами познавательной деятельности. Поскольку эта сторона развития речи и мышления учащихся выдвигается в качестве одной из целей специально организованного обучения, задачу формирования мыслительных действий, операций, процессов у слабослышащих школьников следует особо акцентировать в проведении словарной работы в целом и на отдельных ее этапах. Включая детей в активную деятельность, руководя их наблюдениями за сходством и различиями в значениях и формах слов, помогая им установить дифференциальные признаки частей речи, направляя их внимание на общее и отличное в морфемной структуре слов, учитель подводит учащихся к практическому (в одних случаях интуитивному, в других — осознанному) овладению законами подобия, аналогии, оппозиции, тождества. Следовательно, к словарной работе, в свете изложенных ее задач, учитель должен подойти не только в плане достижения количественного роста лексики и создания возможностей для общения, но и как к средству развития речи и мышления учащихся. Чем в большей мере это удается сделать, тем более широкие возможности откроются перед учащимися для самостоятельного (в период обучения и в дальнейшей жизни) речевого развития.

category: Методика та технологія


title: Стаття «Використання інноваційних технологій на уроках англійської мови»

description: У матеріалі на заявлену тему з досвіду роботи авторка пише, що не треба поспішати вчити, а слід поспішати навчити дітей учитися. Саме для цього авторка працює над розвитком уваги та логічного мислення дітей, намагається вчити дітей швидко переключатися з одного виду діяльності на іншу

category: Методика та технологія


title: Стаття «Особенности формирования устной речи у детей с недостатками слуха»

description: У матеріалі на заявлену тему з досвіду роботи авторка пише, що крізь усю історію сурдопедагогіки червоною ниткою проходить бажання сформувати в дитини, в якої повністю відсутній слух, «словесну мову не тільки в більше доступному їй писемному чи пальцевому вигляді, але в усному слові»

category: Методика та технологія


title: Стаття «Український державотворчий процес становлення держави»

description: У науково-дослідницькій роботі на заявлену тему авторка пише, що протягом усього періоду свого існування Українська держава знала й часи розквіту, і часи темряви, але, незважаючи на все, починаючи з 19991 року, у самому центрі Європи розвивається велика держава

category: Методика та технологія


title: Стаття «Робота над медіатекстами на уроках української мови та літератури як основний елемент формування медіаграмотності школярів»

description: У матеріалі на заявлену тему з досвіду роботи автори пишуть, що важливу роль у формуванні медіаграмотності школярів на уроках української мови та літератури відіграє робота над медіатекстами, сприйняття й аналіз творів медіакультури, різноманітні творчі медіазавдання

category: Методика та технологія


title: Стаття «Методика проведення уроків етичного спілкування»

description: У матеріалі на заявлену тему з досвіду роботи авторка пише, що основа культури спілкування - це дотримання етичних норм мовного етикету. Розвиваючи комунікативні вміння, людина повинна навчитися говорити та слухати інших

category: Методика та технологія


title: Збірка «Словникова країна»

description: У збірку ввійшли вправи та ігри, що адресовані вчителям початкових класів і призначаються для організації словниково-орфографічної роботи на уроках української мови та читання в початковій школі

category: Методика та технологія


title: Стаття «Особливості використання рольових ігор на уроках англійської мови у середній школі. Класифікація ігор»

description:
Класифікація ігор Ігрова діяльність - це особлива сфера людської активності, в якій особа не переслідує ніякої іншої мети, окрім отримання задоволення, задоволення від прояву фізичних і духовних сил. Природа створила дитячі ігри для всебічної підготовки до життя. То

                  му вони мають генетичний зв'язок зі всіма видами діяльності людини і виступають як специфічно дитяча форма пізнання, і праці, і спілкування, і мистецтва, і спорту. Звідси і назви ігор: пізнавальні, інтелектуальні, будівельні, гра-праця, гра-спілкування, музичні ігри, художні, ігри-драматизації, рухомі, спортивні і т. д. Прийнято розрізняти два основні типи ігор: ігри з фіксованими, відкритими правилами і ігри з прихованими правилами. Прикладом ігор першого є більшість дидактичних, пізнавальних і рухомих ігор, сюди відносять також розвиваючі інтелектуальні, музичні, ігри-забави, атракціони. До другого типу відносять ігри сюжетно-ролеві. Правила в них існують неявно. Вони - в нормах поведінки відтворних героїв: доктор сам собі не ставить градусник, пасажир не літає в кабіні льотчика. Хотілося б розглянути в найзагальніших рисах характерні особливості типів ігор за класифікацією О. С. Газмана. 1. Рухомі ігри - найважливіший засіб фізичного виховання дітей в дошкільному і особливо в шкільному віці (на початковому етапі). Вони завжди вимагають від граючих активних рухових дій, направлених на досягнення умовної мети, обумовленої в правилах. Фахівці відзначають, що основні особливості рухомих ігор школярів - їх характер змагання, творчого, колективного. В них виявляється уміння діяти за команду в безперервно змінних умовах. Велике значення рухомих ігор в етичному вихованні. Вони розвивають відчуття товариської солідарності, взаємодопомоги, відповідальності за дії один одного. 2. Сюжетно-ролеві ігри (іноді їх називають сюжетними) займають особливе місце в етичному вихованні дитини. Вони носять переважно колективний характер, бо відображають істоту відносин в суспільстві. Підрозділяють їх на ролеві, ігри-драматизації, режисерські. Сюжет можуть мати дитячі свята, карнавали, будівельно-конструкторські ігри і ігри з елементами праці, що театралізуються. У цих іграх на основі життєвих або художніх вражень вільно і самостійно відтворюються соціальні відносини і матеріальніоб'єкти або розігруються фантастичні ситуації, що не мають поки аналога в житті. Основні компоненти ролевої гри - тема, зміст, уявна ситуація, сюжет і роль. Не так давно з'явилися, і все більш активно використовуються в навчанні комп'ютерні ігри. 3. Комп'ютерні ігри мають перевагу перед іншими формами ігор: вони наочно демонструють ролеві способи рішення ігрових задач, наприклад, в динаміці представляють результати сумісних дій і спілкування персонажів, їх емоційні реакції при успіху і невдачі, що в житті важко уловимо. Зразком таких ігор можуть стати народні казки і твори фольклору. В них діти придбавають досвід етичної поведінки в найрізноманітніших умовах життя. Такі ігри допомагають уникнути штампів і стандартів в оцінці поведінки різних персонажів в різних ситуаціях. Діти засвоюють практично засоби комунікації, способи спілкування і вирази емоцій. Всі комп'ютерні програми для дітей повинні бути позитивно етично направленими, містити елементи новизни, але у жодному випадку не повинні бути агресивними і жорстокими. Зупинимося докладніше на розгляді так званих дидактичних, або повчальних, ігор. 4. Дидактичні ігри розрізняються по повчальному змісту, пізнавальній діяльності дітей, ігровим діям і правилам, організації і взаємостосункам дітей, по ролі викладача. Перераховані ознаки властиві всім іграм, але в одних виразніше виступають одні, в інших - інші. У різних збірках вказано більше 500 дидактичних ігор, але чітка класифікація ігор по видах відсутня. Умовно можна виділити декілька типів дидактичних ігор, згрупованих по виду діяльності вчаться: Ігри-подорожі. Ігри-Доручення. Ігри-Припущення. Ігри-Загадки. Ігри-бесіди (ігри-діалоги). Ігри-подорожі мають схожість з казкою, її розвитком, чудесами. Гра-подорож відображає реальні факти або події, але звичайне розкриває через незвичайне, просте-через загадкове, важке - через переборне, необхідне - через цікаве. Все це відбувається в грі, в ігрових діях, стає близьким дитині, радує його. Мета ігор-подорожей - посилити враження, додати пізнавальному змісту трохи казкову незвичність, звернути увагу дітей на те, що знаходиться поряд, але не помічається ними. Ігри-подорожі загострюють увагу, спостережливість, осмислення ігрових задач, полегшують подолання труднощів і досягнення успіху. Ігри-подорожі завжди дещо романтичні. Саме це викликає інтерес і активну участь в розвитку сюжету гри, збагачення ігрових дій, прагнення оволодіти правилами гри і отримати результат: вирішити задачу, щось взнати, чомусь навчитися. Роль педагога в грі складна, вимагає знань, готовності відповісти на питання дітей, граючи з ними, вести процес навчання непомітно. Гра-подорож - гра дії, думки, відчуттів дитини, форма задоволення його потреб в знанні. В назві гри, у формулюванні ігрової задачі повинні бути так звані "calling words", що викликають інтерес дітей, активну ігрову діяльність. В грі-подорожі використовуються багато способів розкриття пізнавального вмісту в поєднанні з ігровою діяльністю: постановка задач, пояснення способів її рішення, іноді розробка маршрутів подорожі, поетапне рішення задач, радість від її рішення, змістовний відпочинок. До складу гри-подорожі іноді входить пісня, загадки, подарунки і багато що інше. Ігри-подорожі іноді неправильно ототожнюються з екскурсіями. Істотна відмінність їх полягає в тому, що екскурсія – форма прямого навчання і різновид занять. Метою екскурсії частіше за все є ознайомлення з чимось, вимагаючим безпосереднього спостереження, порівняння з вже відомим. Іноді гру-подорож ототожнюють з прогулянкою. Але прогулянка частіше за все має оздоровчу мету. Пізнавальний зміст може бути і на прогулянці, але воно є не основним, а супутнім. Ігри-доручення мають ті ж структурні елементи, що і ігри-подорожі, але за змістом вони простіше і за тривалістю коротше. В основі їх лежать дії з предметами, іграшками, словесні доручення. Ігрова задача і ігрові дії в них заснована на пропозиції щось зробити: "Help Pinocchio to place separators", "Check Phillip’s home task". Ігри-припущення "what would be…?" або "what would I do...", "who will be my friend?" та ін. Іноді початком такої гри може послужити картинка. Дидактичний зміст гри полягає в тому, що перед дітьми ставиться задача і створюється ситуація, що вимагає осмислення подальшої дії. Ігрова задача закладена в самій назві what would be…?" або "what would I do...". Ігрові дії визначаються задачею і вимагають від дітей доцільної передбачуваної дії відповідно до поставлених умов або створених обставин. Діти виказують припущення, констатуючі або узагальнено-доказові. Ці ігри вимагають уміння співвіднести знання з обставинами, встановлення причинних зв'язків. В них міститься і елемент змагання: "Хто швидше зміркує?". Ігри-загадки. Виникнення загадок йде в далеке минуле. Загадки створювалися самим народом, входили в обряди, ритуали, включалися в свята. Вони використовувалися для перевірки знань, винахідливості. В цьому і полягає очевидна педагогічна спрямованість і популярність загадок як розумної розваги. У наш час загадки, загадування і відгадування, розглядаються як вид повчальної гри. Основною ознакою загадки є хитромудрий опис, який потрібен розшифрувати (відгадати і довести). Опис цей лаконічно і нерідко оформляється у вигляді питання або закінчується ним. Головною особливістю загадок є логічна задача. Способи побудови логічних задач різні, але всі вони активізують розумову діяльність дитини. Дітям подобаються ігри-загадки. Необхідність порівнювати, пригадувати, думати, здогадуватися - дає радість розумовій праці. Розгадування загадок розвиває здібність до аналізу, узагальнення, формує уміння міркувати, робити висновки, висновки. Ігри-бесіди (діалоги). В основі гри-бесіди лежить спілкування педагога з дітьми, дітей з педагогом і дітей один з одним. Це спілкування має особливий характер ігрового навчання і ігрової діяльності дітей. В грі-бесіді вихователь часто йде не від себе, а від близького дітям персонажа і тим самим не тільки зберігає ігрове спілкування, але й посилює радість його, бажання повторити гру. Проте гра-бесіда ховає в собі небезпеку посилення прийомів прямого навчання. Виховно-повчальне значення укладено в змісті сюжету-теми гри, у збудженому стані інтересу до тих або інших аспектів об'єкту вивчення, відображеного в грі. Пізнавальний зміст гри не лежить "на поверхні": його потрібно знайти, здобути - зробити відкриття і в результаті щось взнати. Цінність гри-бесіди полягає в тому, що вона пред'являє вимоги до активізації емоційно-розумових процесів: єдність слова, дії, думки і уяви дітей. Гра-бесіда виховує уміння слухати і чути питання вчителя, питання і відповіді дітей, уміння зосереджувати увагу на змісті розмови, доповнювати сказане виказувати думку. Все це характеризує активний пошук рішення поставленою грою задачі. Чимале значення має уміння брати участь у бесіді, що характеризує рівень вихованості. Основним засобом гри-бесіди є слово, словесний образ, вступна розповідь про щось. Результатом гри є задоволення, отримане дітьми. Перерахованими типами ігор не вичерпується, звичайно, увесь спектр можливих ігрових методик. Проте на практиці найбільш часто використовуються вказані ігри, або в "чистому вигляді", або в поєднанні з іншими видами ігор: рухомими, сюжетно-ролевими та ін. Дидактична гра - явище складне, але в ній виразно виявляється структура, тобто основні елементи, що характеризують гру як форму навчання і ігрову діяльність одночасно. Один з основних елементів гри - дидактична задача, яка визначається метою повчальної і виховної дії. Пізнавальний зміст черпається з шкільної програми. Наявність дидактичної задачі або декількох задач підкреслює повчальний характер гри, спрямованість повчального змісту на процеси пізнавальної діяльності дітей. Дидактична задача визначається вихователем і відображає його повчальну діяльність. Структурним елементом гри є ігрова задача, здійснювана дітьми в ігровій діяльності. Дві задачі - дидактична і ігрова - відображають взаємозв'язок навчання і гри. На відміну від прямої постановки дидактичної задачі на заняттях в дидактичній грі вона здійснюється через ігрову задачу, визначає ігрові дії, стає задачею самої дитини, порушує бажання і потребу вирішити її, активізує ігрові дії. Одним із складових елементів дидактичної гри є правила гри. Їх зміст і спрямованість обумовлений загальними задачами формування особи дитини і колективу дітей, пізнавальним вмістом, ігровими задачами і ігровими діями в їх розвитку і збагаченні. В дидактичній грі правила є заданими. Використовуючи правила, педагог управляє грою, процесами пізнавальної діяльності, поведінкою дітей. Правила гри мають повчальний, організаційний, формуючий характер, і частіше за все вони різноманітно поєднуються між собою. Повчальні правила допомагають розкривати перед дітьми, що і як потрібно робити, вони співвідносяться з ігровими діями, розкривають спосіб їх дій. Правила організовують пізнавальну діяльність дітей: щось розглянути, подумати, порівняти, знайти спосіб рішення поставленою грою задачі. Організуючі правила визначають порядок, послідовність ігрових дій і взаємостосунків дітей. В грі формуються ігрові відносини і реальні відносини між дітьми. Відносини в грі визначаються ролевими відносинами. Правила гри і повинні бути направлений на виховання позитивних ігрових відносин і реальних в їх взаємозв'язку. Дотримання правил в ході гри викликає необхідність прояву зусиль, оволодіння способами спілкування в грі і поза грою і формування не тільки знань, але і різноманітних відчуттів, накопичення добрих емоцій і засвоєння традицій.

category: Методика та технологія


title: Графічні диктанти з геометрії у 8-му класі

description: У матеріалі на заявлену тему авторка пише, що завдання вчителя математики полягає в тому, щоб якомога повніше використовувати потенціал предмета для організації ефективної навчально-пізнавальної діяльності учнів із метою виховання в них графічної культури

category: Методика та технологія


title: Збірка «Використання інтерактивних методів навчання на уроках історії»

description: Подані розробки уроків з історії та бінарний виховний захід містять у собі інноваційні технології, що формують в учнів сучасне бачення історії. Матеріали роботи можуть бути використані вчителями, класними керівниками та вихователями інтернатних закладів

category: Методика та технологія


title: Стаття «Особливості словотворення емоційно забарвленої лексики в українських народних казках»

description:
Лексеми з емоційно-експресивним забарвленням в обстежених українських народних казках утворюються за допомогою двадцяти суфіксальних морфем, а саме: -к-, - ок, -ик, -очк-, -ц-, -ечк-, -ушк-, -ичк-, -чик, -ищ-, -еньк-, -ачк-, -ець, -оньк-, -ат-, -атк-, -ус-, -иц-, -ил-, -ух-. Найбільш

                  активну участь у творенні емоційно забарвлених іменників в народних казках бере суфікс -к-. Кількість дериватів, які мають у своїй структурі цей формант, складає 25% від усієї кількості проаналізованих слів, що свідчать про продуктивність цього демінутивного суфікса. Усі похідні іменники можна віднести до таких лексико-словотвірних груп: Назви осіб за сімейними та іншими стосунками: синку (1, 44), матінка (1, 87), дитинка, товаришка (1, 72), дівчинка (1, 72); деякі власні найменування: Пилипко (1, 44), Василько (1, 72), Варварка (1, 14); Найменування тварин та риб: мишка (1, 14), собачка (1, 24), лиска (1, 41), рибка (1, 49); Найменування частин тіла людини та тварини: ріжки (1,21), ніжки (1, 38), ніжка (1, 33), очки (1, 38), вушка (1, 38), лапка (1, 63), ручка (1, 76); Назви рослин та їх плодів: травичка (1, 20), осичка (1, 48), ріпка (1, 14), динька (1, 61), яблунька, яблучка (1, 73), деревинка (1, 76); Найменування проміжків часу: нічка (1, 19), хвилинка (1, 19), годинка (1, 54); Назви місцевості: нивка (1, 61), гребелька (1, 20), полянка (1, 53); Назви приміщень та угідь: хатка (1, 35), криничка (1, 71); Назви предметів побуту та хатнього начиння: грабельки (1, 14); Найменування природних явищ: крапелька (1, 20). Іменники, у структурі яких наявний суфікс -ок, складають 16% від загальної кількості проаналізованих лексем. При чому інколи спостерігається подвійне ускладнення твірної основи цим формантом. Усі слова представляють такі лексико-семантичні групи: Назви певної місцевості: лісок (1, 42), місточок (1, 20), торжок, смітничок (1, 67), бережок (1, 76); Найменування рослин та їх частин: дубочок, дубок (1, 70), листочок (1,20), горошок (1, 24), колосочок (1, 67); Назви тварин: рачок-братичок (1, 21), рачок (1, 21), коток (1, 41), бичок (1, 56), бичок-третячок (1, 58), півничок (1, 67), Початочок (1, 28); Назви частин тіла тварин: лобок (1, 44), роточок, носочок (1, 69); Назви продуктів харчування: медок (1,28), пиріжок (1, 80); Найменування взуття: черевичок (1, 38); Назви осіб: синок (1, 76); Найменування явищ природи: сніжок (1, 81). Далі за продуктивністю йде суфіксальний словотвірний тип із морфемою –ик. Налічується 13% іменників – демінутивів, у структурі яких наявний цей суфікс. Вони представляють такі лексико-семантичні групи: Найменування тварин і птахів: зайчик – лапанчик (1,13), зайчик (1, 13), вовчик-братик (1, 21), зайчик-побігайчик (1, 59), ведмедик-братик (1, 17), котик (1, 41), песик-когутик (1, 24), півник (1, 28), котику-братику (1, 41), журавлик (1, 46), ведмедик (1, 59), зміїк-братик (1, 63); Найменування страв: борщик (1, 54), киселик (1, 73), кулешик (1, 73); Назви осіб за родинними стосунками: братик (1, 73) та власні назви: Телесик (1, 76); Найменування частин тіла тварин: хвостик (1, 70); Назви предметів хатнього вжитку: кухлик (1, 73); Найменування засобів пересування по воді: човник (1, 76). Суфікс очк- утворює 6, 5% дериватів зі зменшено-пестливим значенням. Їх можна об’єднати у такі лексико-семантичні групи: найменування осіб, як правило, жіночої статті за родинними стосунками (невісточка (1, 38), мамочко (1, 49)) та власні назви (Фіночко (1, 15), Сірочко (1, 15)); назви птахів: (курочка (1, 69), гусочка (1, 30); найменування предметів побуту та хатнього начиння: (в'язочка (1, 80), колисочка (1, 76)); абстрактні назви: (дірочка (1,1 4), казочка (1, 80)); найменування певної місцевості: поляночка (1, 53)). 5% від загальної кількості складають зменшено-пестливі іменники, утворені за допомогою суфікса -ц-, вони представляють лексико-семантичні групи: назви частин будівель: (віконце (1, 41), дверці (1, 20), ворітця (1, 70)); найменування частин тіла різних істот: крильця (1, 80); назви страв або їжі (борошенце (1,16), м’ясце (1, 78)); найменування водойм: (озерце (1, 81)); назви дерев: (деревце (1, 33)); найменування приладь: (весельце (1, 76)). Меншою продуктивністю у творенні емоційно забарвлених іменників характеризується суфікс -ечк- (4,5%). Лексеми з цією морфемою у структурі об’єднуються у лексико-семантичні групи: найменування осіб за родинними стосунками та власні назви (донечка (1, 49), Марусечко (1, 73)); найменування птахів та тварин (качечка (1, 35), овечка (1, 36)); назви предметів побуту та елементів хатнього начиння (пічечка (1, 74)); назви явищ природи (сонечко (1, 82)); найменування водойм (річечка (1, 73)). Деривати з морфемою ичк- (3, 5%) – це іменники жіночого роду на позначення: осіб за родинними стосунками (сестричка (1, 74)); назв тварин (лисичка 1, 59), лисичка-сестричка (1, 62)); предметів одягу (рукавичка (1, 13), спідничка (1, 15)). Похідні з суфіксом -чик у структурі (3, 5%) – це іменники чоловічого роду на позначення: осіб за характерними ознаками (братчики (1, 8), голубчик (1, 59), хлопчик (1, 72)); назв тварин (баранчик (1, 18)); відповідних меблів (стільчик (1, 83)). Цікавими утвореннями є емоційно забарвлені лексеми з -ушк- (3%), це, як, правило, власні назви або прикладкові іменники, що розкривають особливості характеру чи вдачі казкового персонажу: мишка-скряботушка (1, 13), жаба-скрекотушка (1, 13), Андрюшка (1,14), Марушка (1,14). Приблизно по 2% емоційно забарвлених лексем в українських народних казках утворюють суфікси -ець, -ачк-, -еньк-, -ищ-. Їх теж можна по групувати за значенням: назви осіб та власні наймення (батенько (1, 64), Марусенько (1, 73)); назви рослин та їх частин (корінець 1, 64), гіллячко, листячко (1, 70)); найменування будівель та території біля них (хлівець (1, 35), двірець (1, 83)); назви тварин та певних частин їх тіла (баранець (1, 70), пір’ячко (1, 83)); абстрактні назви (лишенько (1, 35)); найменування музичного твору (пісенька (1, 38)); назва результатів продуктів життєдіяльності (сміттячко (1, 3)). Важливо зазначити, що перелічені вище суфікси вносять у похідне слово значення зменшеності або пестливості, а морфема -ищ, наявна у структурі іменників, що передають негативні емоції. Ставлення народу до названих реалій є зовсім протилежним, ніж до уже описаних персонажів, предметів тощо. Такі лексеми називають тварин: котище (1, 18), частини тіла тварин: хвостище (1, 37), назви рослин або їх плодів: бобище (1, 49), предмети побуту: помелище (1, 38). Усього по три емоційно забарвлені лексеми, як показує фактичний матеріал, утворені за допомогою афіксів -ус-, -оньк-, -атк-, -ат-. Це, як правило: слова з позитивною оцінкою або з відтінками ніжності, зменшеності чи пестливості: найменування осіб за родинними стосунками та власні назви (бабуся (1, 27), дідусь (1, 59), Маруся (1, 72), дітоньки (1, 56)); назви тварин, птахів та частин їх тіла (кізонька (1, 19), п'ятонька (1, 56), гусенятко, крилятко (1, 80), гусенята, крилята (1, 79), каченята (1, 81); деякі назви посуду (горнятко (1, 56)). Емоційно забарвлені іменники з суфіксом иц- є назвами рослин: травиця (1, 58) та явищ природи: водиця (1, 49). Негативна оцінка, яка наявна в українських народних казках, простежується і іменниках з морфемами -ил- та -ух-. Вони називають характерні особливості персонажів казки: бурмило (1, 53), хвастуха (1, 46). Таким чином, аналіз структури і семантики емоційно забарвлених іменників, використаних в українських народних казках, показав, що такі лексеми є прикладами різноманітної системи лексико-словотвірних груп. Позитивні емоції є яскраво вираженими, а негативні представлені поодинокими словами, що зумовлено особливостями жанру досліджуваних творів фольклору. Література Українські народні казки. Для молодшого та середнього шкільного віку. - К.:Веселка, 1992. – 415 с.Чухліб В. Ф. Стилістичний потенціал іменного суфіксального словотвору. Стилістика української мови: Зб. наук. праць. – К., 1990. С. 68-72.

category: Методика та технологія


title: Методична збірка «Ноосферна освіта - шлях до формування фізичного, психологічного, духовного, соціального здоров’я учнів»

description:
Сучасна школа має бути спрямована на виховання особистості, яка здатна максимально розвивати і використовувати свої можливості та може самостійно розвиватися, самореалізовуватись. Дана робота містить певний матеріал про формування здорового способу життя учнів і розробку уроку з елементами ноосферно

                  ї освіти

category: Методика та технологія


title: Стаття „Порівняння традиційного навчання та навчання з використанням проектної технології”

description: У матеріалі з досвіду роботи на заявлену тему авторка пише, що якщо у традиційному навчанні увага акцентувалася на запам’ятовуванні та відтворенні інформації, то в нових умовах виникла потреба розвитку творчого продуктивного мислення

category: Методика та технологія


title: Контрольне тестування з української літератури для 9-го класу

description: Подано контрольні тестові завдання у відкритій формі з вибором відповіді

category: Методика та технологія


title: Стаття „Виховання успіхом. Акмеологічна стратегія розвитку учнів початкових класів”

description:
У матеріалі з досвіду роботи на заявлену тему авторка пише, що акме-вершина учня початкової школи спирається на вікові особливості дитини та представляє собою певний стартовий майданчик розвитку особистості. При цьому основними є виховні процеси, тому що вони складають основу зростання успішної люди

                  ни

category: Методика та технологія


title: Тематичні оцінювання з біології в 9-му класі

description: Подано систему тематичного оцінювання з усіх тем курсу біології за двома варіантами комбінованої форми завдань

category: Методика та технологія


title: Методичний посібник «Дидактичний матеріал з української мови та читання в початкових класах інтенсивної педагогічної корекції»

description:
Методичний посібник містить завдання різного типу: програмовані педагогічні засоби, корекційні вправи, творчі завдання, картки для перевірки рівня засвоєння навчального матеріалу з предмету, диктанти, тексти для списування тощо, що забезпечують розвиток і корекцію пізнавальних процесів учнів класів

                  ІПК

category: Методика та технологія


title: Стаття «Технологія веб-квесту як засіб самоосвіти сучасного педагога»

description: У матеріалі на заявлену тему з досвіду роботи розкрито методику організації та проведення технології веб-квесту в самоосвітній діяльності педагогів. Надано практичний зразок веб-квесту за темою «Організація ігрової діяльності в умовах впровадження нових державних стандартів дошкільної освіти»

category: Методика та технологія


title: Стаття «Робота над розвитком зв’язного мовлення школярів із вадами розумового розвитку»

description:
І журлива вона, і піднесена, Тільки фальш для неї чужа. В ній душа Шевченкова й Лесина, і Франкова у ній душа. Дорожи українською мовою, рідна мова-основа життя. (Дмитро Білоус) Робота над розвитком зв’язного мовлення учнів

                   з вадами розумового розвитку Значну роль у реалізації завдань навчання дітей з вадами розумового розвитку мають уроки української мови та літератури, які є не лише предметом вивчення, а й інструментом пізнання, засобом корекції інтелектуального розвитку школярів. Як писав В. О Сухомлинський, мова належить до предметів "в яких знання тісно зливаються з уміннями і виявляються насамперед в уміннях." Тому важливим завданням навчання дітей рідної мови є формування в них умінь і навичок більш-менш вільного володіння мовленням. Для цього посилюю практичну спрямованість уроків рідної мови, постійно виявляю неослабну увагу до тих аспектів навчально-методичної роботи, від яких залежить розвиток мовлення школярів. Під час навчання мовлення такою наочною опорою виступає мовний матеріал -слова, словосполучення, речення, тексти. Найбагатші можливості щодо розвитку зв’язного мовлення учнів має текст. У системі підготовки школярів з вадами розумового розвитку до самостійного життя і праці, особливо в умовах значного розширення сфер функціонування української мови як державної, особливе місце відводиться формуванню у них комунікативних навичок. Мовлення як вид людської діяльності завжди зорієнтовано на виконання певного комунікативного завдання: щось повідомити, про щось дізнатися, у чомусь переконати, спонукати когось до виконання дій тощо Дітей з вадами розумового розвитку таких умінь необхідно спеціально навчати, оскільки спонтанно у дітей даної категорії вони не формуються. Під текстом розуміється зв’язне висловлювання (в усній або писемній формах), яке має свої загальновизнані ознаки: цілісність, зв’язність, чітку структуру, завершеність. Розрізняють два види тексту –монологічний і діалогічний, які характеризуються загальними закономірностями текстотворення, але відрізняються структурною організацією, обумовленою ситуацією мовлення і мотивом спілкування. Текст охоплює найрізноманітніші завершені висловлювання: розповідь, опис, роздум, лист, допис тощо. Основним методичним прийомом навчання учнів зв’язного висловлювання є аналіз текстів. Текст, як відомо, складається з окремих речень, але сукупність речень не завжди є текстом. Наприклад, речення "Блакитне небо дихало на землю теплом. Небо влітку синє. Жовте листя падає з дерев. Повітря було прозоре. "не становлять тексту, оскільки позбавлені будь-якого смислового зв’язку. Отже, важливою вимогою є змістовний зв’язок між реченнями тексту Але цього для утворення тексту ще недостатньо. Необхідно, щоб речення були тематично пов’язані між собою. Наприклад, у всіх реченнях такого тексту розповідається про осінь: "Настала осінь. Тільки ялинки зеленіють у лісі. Птахи збираються у зграї. Пожовкло листя на березах і кленах. Восени дме холодний вітер. З дерев опадає листя.". Тут є тематична цілісність. Але ці речення не пов’язані між собою, не продовжують одне одного. Тому вони становлять сукупність окремих речень про осінь. Отже, важливо, щоб речення були не лише тематично пов’язані, а й розташовані послідовно. Наскільки це важливо, переконаємось на такому прикладі: "Випав сніг. Тільки одна стежка протоптана. Білим килимом вкрилась земля. Сюди прийшло багато дітей. Веде ця стежка до школи. Засипало, замело всі дороги і стежки." Написане не сприймається як текст, а більш як розрізнені речення. Але досить їх розташувати так, щоб кожне наступне речення продовжувало і доповнювало попереднє, вони зливаються в тематичну цілісність-текст:" Випав сніг. Білим килимом вкрилася земля. Засипало, замело всі дороги і стежки. Тільки одна стежка протоптана. Веде ця стежка до школи. Сюди прийшло багато дітей." Широко використовую у роботі з розумово відсталими дітьми роботу з деформованим текстом, упорядкування деформованого тексту. Упорядкування речень за змістом допомагає утворювати зв’язні висловлювання. За програмою української мови для дітей з вадами розумового розвитку учні ознайомлюються з типами мовлення, навчаються будувати різні висловлювання з орієнтацією на обставини, за яких відбувається мовлення та на мету висловлювання. Практичним засобом вивчення таких знань та умінь є аналіз текстів різних типів. Він проводиться як на уроках розвитку зв’язного мовлення, так і під час вивчення та закріплення граматичних та синтаксичних тем. Для учнів з вадами розумового розвитку, як відомо суттєве значення має зразок, за яким вони успішніше виконують завдання, який наслідують під час самостійних висловлювань. Для цього їм потрібно спочатку запропонувати прослухати готовий текст (розповідь опис, міркування), записаний на магнітній плівці. Це може бути розповідь учителя про випадок з життя, літній відпочинок, відвідини рідних похід до лісу тощо. Після прослуховування починається аналіз тексту. Першим поняттям, яке має бути сформоване в учнів, смислова цілісність тексту - його основна ознака: всі елементи тексту зумовлені темою і головною думкою, визначеними у заголовку зміст тексту співвідноситься із заголовком. Робота в цьому напрямі розпочинається з перших уроків, відведених на повторення вивченого у попередніх класах. Для цього використовую тексти, що є в підручниках, відповіді на додаткові запитання, що стосуються ознак тексту, його змісту і структури. Аналізую тексти як зразки різних типів мовлення у дітей з вадами розумового розвитку за такою схемою: Читання (або слухання) готового тексту. Визначення його теми, мети, сфери застосування. Виділення головної думки. Аналіз побудови тексту (композиції). Визначення відповідності заголовка змісту, добір інших заголовків. Спостереження за особливостями використання у тексті мовних засобів, різноманітної лексики, міжфразових зв’язків.. Встановлення доцільності їх використання відповідно до ситуації мовлення, типу мовлення. Під час роботи над формуванням умінь письмово складати зв’язне висловлювання (текст) розпочинаю з аналізу готового зразка: учні читають текст визначають тему і головну думку, аналізують його структуру, мовні засоби вираження і між фразові зв’язки, визначають тип мовлення. Звертається увага на запис заголовка, дотримування абзаців, орфографію важких слів, особливості граматичного ладу писемного мовлення. Найрозповсюдженішою формою спілкування є усне мовлення. Опанувати правильне усне мовлення учні починають з перших днів навчання в школі. Усне мовлення в першу чергу має бути правильним з точки зору законів і норм української мови. Правила усного мовлення вимагають також, щоб фрази і речення були небагатослівні й добре інтоновані. Потрібно правильно розмістити логічні й психологічні паузи, спланувати діалогічні елементи, стежити за розвитком думки, виразністю мовлення. Особливої уваги потребує вимога слів, дикція. Хороша дикція-необхідний елемент усного мовлення його фонетичного і музичного звучання. Під час спілкування учні частіше використовують прості речення, більше питальних і окличних, речень-реплік, а також такі мовні засоби, як повтор, співставлення, гіперболізація, алегоричність тощо. Усний переказ-це відтворення змісту почутого або прочитаного тексту. Під час усних переказів учні навчаються "говорити на тему ", розкривати перед слухачем головну думку, набувають уміння висловлювати своє ставлення до предмета розмови за допомогою інтонаційно- експресивних засобів. Усні перекази у програмі для розумово відсталих дітей за метою проведення є навчальними і застосовуються систематично, їх не слід плутати з усним переказуванням тексту перед письмовою роботою, що має іншу мету. Детальний усний переказ передбачає докладне, послідовне, близьке до тексту відтворення змісту почутого, побаченого чи прочитаного. Цей вид переказу допомагає виробити в учнів зв’язно та адекватно висловлювати свої думки й переживання, збагачує мову новими словами, зворотами. Такий переказ проводиться після ретельної підготовки – уважного аналізу лексичних та стилістичних особливостей тексту. Вибірковий усний переказ-це також докладний, логічно послідовний виклад змісту, але однієї з частин твору, що переказується. Його суть зводиться до того, що учень на основі знання твору вибирає з нього тільки той матеріал, який стосується теми усної розповіді. Складним для дітей з вадами розумового розвитку, але надзвичайно корисним є усний стислий переказ, яким найчастіше користуються під час живого спілкування, коли виникає потреба коротко з’ясувати якесь питання. Стислий усний переказ-це короткий виклад основного змісту одержаної інформації. Щоб учень міг стисло переказати текст, йому потрібно зрозуміти його зміст виділити головні думки, спланувати своє висловлювання. Як джерело для усних стислих переказів я використовую літературні твори, уривки з оповідань, статей із журналів, газет тощо. Продуктивним видом роботи з розвитку зв’язного мовлення є усний творчий переказ –своєрідний місток між переказами й творами. Особливістю цього виду переказу є те, що учень, відтворюючи зміст, може вносити у розповідь власні зміни й доповнення, які мають органічно поєднуватися зі змістом тексту. Пропоную учням для опрацювання різноманітні творчі завдання: додати до переказу почутого тексту вступ або висновок; продовжити почату розповідь; замінити особу оповідача; внести незначні зміни до композиції розповіді; висловити своє ставлення до події або вчинку персонажа; ввести описи на основі спостережень. Такі або подібні завдання використовую і на уроках літератури. Усний творчий переказ доступний не кожному розумово відсталому учневі. Однак цей вид роботи має велике корекційно-розвивальне значення, оскільки пробуджує внутрішні резерви учня, активізує мислення, пам’ять, спонукає до міркувань, сприяє активному розвиткові мовлення. Добре організована робота над різними усними переказами поступово готує учнів до виконання складніших завдань - усних творчих висловлювань. Тому я поєдную усі перекази з усними творчими висловлюваннями Опрацьовуючи в 5-9 класах структуру тексту, використовую вправи, які учням знайомі з початкових класів: 1). впорядкування деформованого тексту; 2). вибір початку тексту із кількох варіантів (у завданні подані основна частина і кінцівка); 3). самостійне придумування початку тексту до поданих варіантів основної частини і кінцівки; 4). вибір кінцівки з кількох варіантів до відомих початку і основної частини тексту; 5). складання основної частини тексту за готовим початком, кінцівкою та малюнком; 6). складання тексту за початком і малюнком; 7). складання тексту за опорними словами та інші. Увагу учнів слід наголосити на визначенні заголовка: він має відображати те, про що йдеться в тексті, тобто тему. Наступним блоком продуктивних робіт з розвитку зв’язного мовлення учнів старших класів є творчо-самостійні висловлювання. Я використовую творчо-самостійні роботи як етап до написання учнями творів. Головне призначення усного викладу думок - підготувати учнів до грамотного оформлення своїх думок на письмі, попередити можливі неточності, внести відповідні уточнення й доповнення. Джерелом для усних творчих висловлювань дітей є, перш за все дійсність, в якій вони живуть і навчаються, їхні спостереження, власний досвід:знання, здобуті в школі, сім’ї, гуртках, у процесі праці, набуті з книжок, засобів масової інформації, Інтернеті. Усні висловлювання також пов’язую з вивченням літературних творів на уроках читання, науково-пізнавальних статтей на уроках географії, історії, природознавства тощо. За способом викладу усні самостійні висловлювання поділяються на розповіді, описи, роздуми. У" чистому вигляді "усних розповідей, описів, роздумів не буває, оскільки вони здебільшого поєднуються між собою. Описи Продуктивним видом усних творчо-самостійних висловлювань учнів є описи. Я навчаю учнів усно описувати предмети, тварин, складати усні ділові та художні описи на основі особистих вражень та спостережень, картин, процесів праці, ілюстрацій до літературних творів. Під час виконання таких описів діти з вадами розумового розвитку навчаються спостерігати, бачити в предметі найсуттєвіші ознаки. З метою кращого засвоєння, для складання описів використовую загадки-описи. Адже в народних загадках предмет не називається, а дається лише його суттєві ознаки, за якими можна вгадати, про кого або про що йдеться. Роздуми Починаючи з 7-го класу систематично навчаю дітей складати роздуми. Їх опрацювання починаю з елементарних відповідей на запитання, пов’язаних з життєвим досвідом учнів або прочитаним твором, граматичною темою, яка вивчається на уроках української мови. Учням потрібно повідомляти, що в житті дуже часто необхідно пояснювати (доводити), чому ти хочеш щось побачити, про щось довідатись, щось зробити або вчинити. Щоб правильно це зробити, необхідно знати і вміти структурно побудувати таке висловлювання. Для цього потрібно: чітко сформулювати основне положення, думку, яка потребує доказу; аргументовано переконувати (доводити правильність висловленої думки); зробити обґрунтований висновок (дати відповідь на поставлене запитання); правильно використати інтонаційно-експресивні засоби живого мовлення, характерні для усього роздуму. Текст-роздум завжди починається з речення, в якому висловлено основну думку (твердження). Наприклад: "Ліс-наше багатство ". До цього речення –твердження можна поставити питання: чому? Наступні речення є доведенням правильності висловленої думки і відповіддю на поставлене запитання Одночасно на дошці формую план-схему роздуму: Головна думка. Доведення. Висновок. Розвиток зв’язного писемного мовлення У тісному взаємозв’язку з розвитком усного зв’язного мовлення проводиться формування в учнів умінь писемного мовлення Необхідно пам’ятати, що тренуючись в усному мовленні, учень може не навчитись писемного, і навпаки, володіння писемним мовленням може супроводжуватись безпорадністю в усному. У самостійному житті випускники спецшкіл-інтернатів майже не будуть користуватися писемним мовленням. Однак для виховання їх мовленнєвої культури робота з розвитку писемного мовлення надзвичайно важлива, оскільки саме в процесі конструювання різних видів зв’язного писемного мовлення учні вправляються у застосуванні здобутих теоретичних знань, навчаються грамотного викладу власних думок. В основу навчання старшокласників зв’язного мовлення має бути покладено формування найголовніших умінь, необхідних для побудови зв’язних висловлювань (усних і писемних). До них відносимо уміння: 1). усвідомлювати тему та головну думку висловлювань; 2). використовувати різні типи мовлення (розповідь, опис, роздум); 3). планувати структуру та послідовність висловлювання; 4). відбирати матеріал, необхідний для розкриття теми та головної думки; 5). користуватися різними мовленнєвими засобами з урахуванням мети та теми спілкування; 6). удосконалювати написане. Система роботи над усним і писемним мовленням в спецшколі-інтернаті спрямована на фактичне опанування основними навичками спілкування Запровадження у зміст і навчальний процес з української мови для учнів з вадами розумового розвитку відомостей про текст є дальшим кроком тісного поєднання теорії і практики, запорукою забезпечення готовності випускників до самостійного спілкування та життєдіяльності.

category: Методика та технологія


title: Методична збірка «Формування громадянської та національної самосвідомості учнів на уроках української мови та літератури»

description: У матеріалі на заявлену тему з досвіду роботи авторка пише, що громадянське та національне виховання - це багатовимірний і багатокомпонентний процес, спрямований на формування цілісної системи якостей, які перетворюються в потреби служіння українському народу

category: Методика та технологія


title: Посібник «Розвиток інформаційної компетентності на уроках у початковій школі»

description: Посібник присвячений розгляду інформаційно-комунікативних технологій у початковій школі; питанню впровадження їх у навчально-виховний процес. Призначений для вчителів початкових класів

category: Методика та технологія


title: Стаття «Використання на уроках маршрутних листів»

description: У матеріалі на заявлену тему з досвіду роботи авторка пише: "Що таке Маршрутний лист»? Це маршрут на щось, на виконання якоїсь роботи, якогось завдання. У маршрутному листі прописується, як виконати завдання та яку оцінку учень може отримати за свою роботу"

category: Методика та технологія