title: Стаття «Імідж сучасної школи: теорія та практика»

description:
Вступ Освіта в Україні гостріше потребує необхідності пристосування до умов ринкового середовища. На сьогодні ринок освітніх послуг динамічно розвивається, що вимагає особливої уваги до проблем, пов’язаних із позиціонуванням навчальних закладів. Школа

                   – відкрита, пов’язана з багатьма суспільними інститутами соціально - педагогічна система, про яку дедалі частіше говорять як про сферу послуг. Саме тому, керівники загальноосвітніх закладів, змушені замислитися над тим, у чому перевага їхнього навчального закладу над іншими. Сьогодні на перший план висувається імідж успішного навчального закладу, який забезпечує якість освітніх послуг. Створення позитивного іміджу освітньої організації підвищує ефективність діяльності закладу освіти, дає можливість якнайповніше задовольнити потреби клієнтів, якими передусім є батьки учнів і самі учні. Кожен батько хоче обрати найкращий освітній заклад і згодом не розчаруватись у своєму виборі. З іншого боку, кожен директор і його педагогічний колектив мріють, щоб їхній заклад виокремлювався з-поміж інших, викликав бажання влаштуватися на роботу або навчатися саме в ньому. Проте одного бажання замало, необхідно мати науково-теоретичне підґрунтя:знати сутність понять іміджології, особливості структурних компонентів іміджу навчального закладу, мати чітке уявлення про логіку та механізми формування іміджу. Під іміджем навчального закладу ми розуміємо емоційно забарвлений образ, утворений у масовій свідомості, який визначають співвідношенням між різними аспектами його діяльності та транслюють у зовнішнє середовище. Формування іміджу навчальної установи – це процес, під час якого створюють певний запланований образ на підставі наявних ресурсів. Метою імідж є підвищення конкурентоспроможності, залучення інвестицій, встановлення та розширення партнерських зв’язків. Ефективність роботи навчального закладу мають, у першу чергу, визначати учні, батьки, а потім уже ті надструктури, які керують школою. Школа має перетворитися на закладу якому головною турботою всіх буде особистість дитини, її самопочуття та становище. Потребу формування іміджу школи визначено такими причинами: складна демографічна ситуація посилює конкуренцію серед освітніх закладів однієї території в боротьбі за набір учнів і збереження контингенту; сильний позитивний імідж полегшує доступ освітнього закладу до кращих ресурсів: фінансових, інформаційних, людських, тощо; зі сформованим іміджем освітній заклад за рівних умов стає привабливішим для педагогів, адже може забезпечити їм стабільність і соціальний захист, задоволеність працею та професійний розвиток; стійкий позитивний імідж надає ефекту набуття освітнім закладом певної сили, тобто створює запас довіри до всього, що відбувається в стінах закладу, зокрема й до інноваційних процесів. Проблема іміджу сучасної школи - це проблема пошуку, розробляння та застосування управлінських, пізнавальних і художньо-естетичних засобів створення позитивного образу навчального закладу. Отже, актуальність та педагогічна значущість проблеми створення іміджу навчального закладу обумовили вибір теми дослідження: "Імідж сучасної школи, теорія і досвід". Розділ І "Теоретичні основи розвитку іміджу навчального закладу" 1.1. Історія іміджу Теорія іміджу з’явилася на Заході в 60-ті роки. Її поява зумовлена необхідністю протидії рекламній діяльності конкурентів. Суть теорії, обґрунтованої визнаним фахівцем реклами Д. Огілві, полягала в тому, що для успішної реалізації товару важливіше створювати у свідомості споживача позитивний образ певного товару, аніж надавати інформацію про окремі специфічні його властивості. Американський економіст Болдуїнг в 60-х роках ХХ століття ввів в діловий оборот поняття "імідж" і обґрунтував його користь для ділового досягнення успіху. Потім імідж, як специфічний феномен, був узятий на озброєння політологією – фахівці побачили в ньому важливий напрям своєї роботи. В 70-ті роки теорія іміджу трансформувалася в теорію бренд – іміджу, тобто створення образу не просто окремих товарів, а їхніх груп або товарних угрупувань, об’єднаних певним товарним знаком Ця теорія обґрунтувала технологію брендингу. В 70-х роках імідж став з’являтися в СРСР в журнальних і рідше, в газетних публікаціях як категорія негативна. Його розглядали в основному як маніпулятивний прийом буржуазної політики і засобів масової інформації, що використовується в цілях ідеологічної обробки масової свідомості людей. У наш час імідж став ходовим товаром у всіх, хто займається підприємництвом і особливо політичною діяльністю. На нього при проведенні виборів в країні затрачаються величезні грошові кошти обчислювані десятками тисяч доларів. Підвищеним попитом імідж користується в естраді і театрі. Імідж походить від лат. imago- "образ", і був відомий ще з давніх часів. У сучасній англійській мові слово image має безліч відтінків та значень, наприклад, "образ", "зображення", "репутація", "престиж", "уявлення" (про щось), "символізувати". Досить часто в англомовній літературі використовується словосполучення "image bulding" – тобто "створення репутації", "обличчя фірми". Імідж не лише психічний образ, а й образ, який має певні особливості, які, зазвичай не афішуються як наукові поняття. Тому образ і імідж поняття не тотожні. В. Шепель стверджує, що імідж є зовнішнім відображенням образу: "імідж є зовнішнім відображенням …людського образу в очах оточення", характеристика особистості. Імідж-поняття збірне. Таким чином, імідж – це поліметричне явище, функції якого різноманітні. Головне його призначення – досягти ефекту особистого тяжіння. Хто повною мірою володіє функціями іміджу, тому властивий такий стан, який називається магією розташування. 1.2. Основні наукові підходи щодо формування та розвитку іміджу навчального закладу Аналіз літератури з комплексу питань розроблення та становлення іміджу навчальних закладів засвідчив, що наразі є проблема іміджевої політики стосовно закладів освіти, підготовка керівників навчальних закладів до цілеспрямованої роботи щодо визначення іміджу та його розвитку. Формування дитячого колективу з його системою перспективних ліній і відчуттям завтрашньої радості, скріпленого "соціальним клеєм" із працездатності, відповідальності, свідомої дисципліни заради спільної важливої справи, - ось, на погляд І. Зуєвської, одна із найважливіших умов створення власного імені, обличчя освітнього закладу. Технологія формування іміджу має містити організацію просування інформації (форми, канали, періодичність, дозування), систему зворотного зв’язку (діагностика проміжних результатів, коригування, прогностичне оцінювання). Модернізувати школу означає оновити всі компоненти її діяльності, знайти нових розв’язків старих проблем, запропонувати свіжі організовані ідеї, реалізація яких вдихне сили в життя школи. М. Гур’янова умовно поділяє резерви модернізації шкіл на дві групи:зовнішні та внутрішні. До зовнішніх вона відносить інтегративні моделі освітніх закладів. Внутрішні ресурси, як стверджує автор, недостатньо використовують на практиці, проте серед них вона називає розвиток шкільної додаткової освіти, а також фінансування школи із урахуванням виконання нею соціокультурних функцій. Побудова іміджу навчального закладу як "емоційно забарвленого образу школи", часто свідомо сформованого, який має цілеспрямовано задані характеристики, що психологічно впливають на конкретні групи учнів та їхніх батьків" передбачає вирішення низки завдань: вивчення суспільної думки всередині школи з метою з’ясування задоволеності школою вчителями, учнями, батьками; розповсюдження новин, пов’язані із розвитком інноваційних процесів; розробляння, впровадження педагогічних новинок; забезпечення наявності подій у діяльності навчального закладу – встановлення ефективного зворотного зв’язку із зовнішнім середовищем. Вирішення цього завдання є реалізація одного із постулатів формування суспільної думки: "Думку більше визначають події, ніж слова". С. Сушко в роботі "Сучасна модель управління гімназією" виділяє такі напрями формування позитивного іміджу закладу освіти: внутрішній – у процесі формування творчого середовища та соціально-психологічного настрою в колективі, а саме: обґрунтування та впровадження інноваційних підходів до діяльності членів адміністрації, вчителів, учнів, (конкурси), презентації тощо);формування творчої команди, налагодження оптимальних міжособистісних відносин у колективі, становлення духу навчального закладу, почуття патріотизму у вчителів та учнів; зовнішній – під час взаємодії закладу освіти із соціальним середовищем, у формі одягу, бланків, грамот, перехід із одного ступеня навчання на інший;оформлення приміщення, підготовка ділових паперів, інформаційних проектів, буклетів, презентацій навчального закладу, розробляння проекту його розвитку). Крім того, С. Сушко окреслює такі етапи формування позитивного іміджу навчального закладу: початковий імідж (створення особистого іміджу керівника, власної концепції закладу освіти, яка приваблювала б новизною й актуальністю; робота з кадрами, їх відбір і розстановка, укладання угод з вишами, створення оптимальних умов, які забезпечували б універсальність та елітарність освіти); прогресувальний імідж (заходи щодо створення реклами через засоби масової інформації); сталий імідж (стійка позитивна суспільна думка, сформована за допомогою фактичних даних за підсумками високих результатів навчання; акредитація чи ліцензування державної програми;загальновизнана популярність). І. Зуєвська в роботі "Критерії ефективності позитивного іміджу школи" говорить проте, що позитивний імідж навчального закладу визначають: наявність тривалої освітньої стратегії; сприятливий морально-психологічний клімат; захоплений, небайдужий, професійний педагогічний колектив; наявність об’єднаного дитячого колективу та його керівних органів; культ колективних традицій, проведення свят; постійний саморозвиток, об’єднання спільною справою дитячого, батьківського та вчительського колективів; наявність яскравої зовнішньої атрибутики:девізу, прапора, елементів одягу, власний сайт в Інтернеті тощо. Отже, слід відзначити, що складові іміджу важко ранжувати, оскільки залежно від конкретних потреб різних груп, які звертаються до послуг освітньої установи, значущість одного компоненту іміджу школи коливатиметься. Імідж навчального закладу - емоційно забарвлений образ який утворився в масовій свідомості, визначений співвідношенням між різними аспектами його діяльності та транслюється у зовнішнє середовище 1.3. Компоненти іміджу навчального закладу На підставі аналізу літературних джерел можна зробити висновок про те, що імідж організації складається із певного набору пов’язаних між собою компонентів: імідж керівника, імідж учителя, імідж учня та випускника, репутація закладу, візуальний імідж закладу. З погляду формування позитивного іміджу навчального закладу наведені структурні компоненти потребують більш детального розгляду. Дуже часто думку оточення про навчальний заклад формують на підставі багатьох факторів, але найпершим є імідж директора школи. У процесі управління керівник здійснює конкретні функції, серед яких:організація та планування діяльності колективу і власної роботи;розподіл завдань та інструктаж підлеглих, контроль за ними;підготовка та читання звітів, перевірка й оцінювання результатів роботи;ознайомлення з усіма новинками у світі бізнесу, техніки, технології висування на розгляд нових ідей та пропозицій;вирішення питань, які виходять за межі компетенції підлеглих та багато інших завдань. Керівник навчального закладу здійснює управлінську діяльність через систему відносин із дітьми, батьками, колективом працівників, адміністративними та контрольними інстанціями, різними громадськими організаціями. Зрозуміло, що ці люди певним чином аналізують і оцінюють роботу керівника. Імідж керівника насамперед поєднує харизму, зовнішність та управлінську культуру (професійні здібності). Імідж керівника – це публічне "Я" людини, що складається з комплексу узгоджених характеристик різного змісту:зовнішніх (вербальних – що й як говорить, пише; кінетичних – як керує рухами тіла, рук, голови), середовищ них (створених людиною в середовищі – його житло, кабінет, автомобіль, за якими складають думку про нього) та внутрішніх - (темперамент, характер, здібності, мотивація, спрямування, інтереси, самооцінка тощо). Як бачимо, імідж побудовано не лише на зовнішньому вираженні, але й особистісних якостях. Причому особистий імідж у педагогічній сфері роботи є базою, а зовнішній - надбудовою. Це пов’язано з тим, що на відміну від політичної сфери діяльності, шоу-бізнесу тощо, які не мають постійної аудиторії, керівник освітньої установи задіяний у довготривалому безпосередньому контакті з відносно стабільним колективом, який має постійну можливість співвідносити відповідність його зовнішнього образу та внутрішніх якостей, що вимагає від нього як педагога високих моральних і психічних характеристик. Як свідчить досвід, кращі сучасні керівники вже сьогодні надають пильної уваги цьому питанню, але використовують напрацювання іміджології стихійно, не знають чітко її змісту, не володіють методиками та технологіями втілення в практику роботи. Чимале значення має зовнішність лідера. "По одягу зустрічають" - говорить відоме прислів’я і його значення в цьому разі полягає в тому, що сприйняття зовнішнього вигляду є дуже суттєвим під час першого враження про людину. Якщо це сприйняття виявилося позитивним, то подальша інформація нашаровуватиметься, незалежно від того, матиме вона позитивну чи негативну дію. Головне, що підґрунтя вже створене, перше враження – найяскравіше, але якщо сприйняття виявилося негативним, то все сказане та зроблене згодом сприйматиметься вже через призму створеного негативного іміджу. Діловий стиль одягу керівника важливий із таких позицій: формує у батьків відчуття стабільності надійності та респектабельності закладу;демонструє рівень культури персоналу організації;дозволяє відвідувачеві бачити та чути саме керівника, а не те, що на ньому вдягнене. Культура одягу має не менше значення, аніж культура поведінки. В одязі мають бути присутні чистота й охайність. "Я не допускав у клас учителя, якщо він був неохайно вдягнений. Тому в нас стало звичкою ходити на роботу в кращому костюмі. І я сам виходив на роботу в найкращому своєму костюмі, який тільки мав", - писав А. Макаренко в "Педагогічній поемі". Неабияке значення для керівника має мовлення, оскільки воно демонструє інтелект людини, тому працює на її імідж. А в нашому випадку і на імідж освітньої установи. Від того, наскільки значним є активний словник керівника, настільки він уміє використовувати мовні засоби залежно від мети спілкування, змісту й умов, буде зроблено висновок стосовно рівня культури й освіти закладу. Голос керівника є невід’ємною складовою іміджу. Він здатний розповісти про наші відчуття, здоров’я, походження, підвищити або навпаки, зменшити вплив зовнішнього вигляду на співрозмовника. З огляду на вищесказане стає зрозумілим, що важливе, а часто вирішальне значення під час прийняття батьками рішення про вибір навчального закладу для дитини відіграє зовнішній вигляд директора, його вміння справити на них враження. Коли говоримо про імідж учителя, слід насамперед пам’ятати, що професія педагога – особлива. Учителі – це люди, які завжди на очах, поруч із ними завжди перебувають батьки, учні, колеги. Педагог навчає учнів і тоді, коли мовчить, навчає своїм поглядом, поведінкою, ставленням до них. О. Булатова в роботі "Імідж педагога – мода чи необхідність?" пише: "Якщо образ учителя приємний, сприймається як "манок", то в ньому вміщено первинну силу духовної дії, такого вчителя хочеться слухати і слідувати за ним" Вигляд учителя – не лише візуальний, це і жести, і манери, і комунікабельність і педагогічний такт, і мовна культура, і любов до дітей, і педагогічна прозорливість і багато інших якостей, які є складовими професійного педагогічного іміджу. За дослідженнями В. Шепеля, "гарний учитель" викликає такі асоціації:у молодших школярів – добрий учитель, у підлітків – справедливий, у старшокласників – сучасний. О. Мармаза доповнила цю низку результатами власних досліджень: у колег – компетентний, у батьків – порядний, у керівників – відповідальний. Імідж учня та випускника має неабияке значення для іміджу навчального закладу, бо перші повідомляють про школу одноліткам і своїм батькам, діляться буденним життям школи по Інтернету, демонструють рівень своєї вихованості у громадських місцях, а випускники школи – головні "піарники" свого освітнього закладу. Для батьків, які обирають навчальний заклад своєї дитини має значення якість освітніх послуг, а цей показник певною мірою можна оцінити за відсотком випускників, які вступили до ВНЗ. Візуальний імідж навчального закладу - зорові відчуття, що фіксують інформацію про інтер’єр та екстер’єр приміщень, а також загальношкільну символіку. Під час створення іміджу навчального закладу чималої уваги надають самій будівлі її прилеглій території. Адже вона – центр культури мікрорайону. Психологічну атмосферу в школі учень має сприймати як цікаве доповнення та продовження життя в сім’ї та суспільстві, як своєрідну творчу роботу. З цією метою створюють не лише навчальні кабінети, але й виробничі майстерні, приміщення для індивідуальних занять і відпочинку, кабінет психолога, спортивну й актову зали, спортивні споруди тощо. Бажано доповнити зв’язок навчального закладу з навколишнім ландшафтом для ефективнішого контакту учнів з природою та зовнішнім середовищем. Естетичний розвиток – це не розкіш, а абсолютно необхідний компонент гармонійного розвитку особистості. На візуальний імідж навчального закладу як було вже вказано, впливає яскрава атрибутика:прапор, гімн, емблема, форма, щоденники тощо. У проспектах, буклетах, листівках, які випускає навчальний заклад, має бути логотип, який якнайкраще відповідає назві та завданням. Виставки технічної та прикладної майстерності учнів та вчителів, фотовиставки з життя навчального закладу, що експонують у районі або на виставкових майданчиках, також донесуть до споживача необхідну інформацію. Неабиякої уваги необхідно надавати матеріально – технічному забезпеченню (наявності у достатній кількості та доступу до комп’ютерів і мережі Інтернет, сучасним технічним засобам: проекторам, ноутбукам, мультимедійним дошкам, планшетам тощо). Отже, як бачимо, виділені компоненти, зазвичай становлять репутацію, авторитет, створюють імідж навчального закладу. Розділ 2. "Досвід роботи навчального закладу щодо створення власного іміджу". 2.1. Організація навчально-виховного процесу Створення іміджу за своєю психологічною сутністю є процесом двосторонньої взаємодії, в якому активну роль відіграє як навчальний заклад, імідж-образ якого створюють, так і громадськість, яка сприймає цей імідж. Дослідження вчених свідчать, що приблизно 70% учнів і їхніх батьків роблять свій вибір під впливом створеного навчальним закладом позитивного іміджу. Тому цілком природно, що в усьому світі гімназії, ліцеї, школи, коледжі, вищі навчальні заклади ретельно формують, зберігають і удосконалюють свій імідж. Основні показники іміджу – це загальна популярність, репутація, швидкість реагування на соціальне замовлення, надійність, конкурентоспроможність. Катеринопільська загальноосвітня школа І – ІІІ ступенів № 2 не є винятком щодо розв’язання проблем іміджу школи. Школа заснована в 1957 році, розміщена в центрі селища на території якого розташовані ще два навчальні заклади: загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів та економіко-математичний ліцей. Селище невелике, з населенням менше 6 тисяч жителів, тому й учнів небагато, школі приходиться "конкурувати" з двома навчальними закладами. Позитивний імідж нашого закладу проводимо у двох напрямках: в організації навчально-виховного процесу; у тісній співпраці з громадськістю. Організація навчально-виховного процесу спрямована на створення дієвої, ефективної, творчої внутрішньої атмосфери. Під час організації навчально-виховного процесу використовуємо складові: якісні освітні послуги, ефективний науково – методичний супровід, удосконалена виховна робота, зміцнення матеріально – технічної бази, співпраця з вищими навчальними закладами та громадськістю. Проблему іміджу тісно пов’язано з проблемою успіху, тобто можна створити своєрідну формулу іміджу: імідж = успіх. Важливу роль надаємо плануванню роботи школи, як на п’ять років так і на поточний рік. Завершуючи виконання Проектно-цільової комплексної програми на 2010-2015 рік, можемо робити висновок, що майже всі пункти проекту виконано, про що звітуємося перед батьками та громадськістю на Загальній Конференції у червні місяці. Щороку адміністрація школи висвітлює досягнення учнів у навчанні, виховання учнівської молоді за поточний рік, участі учнів у районних та обласних олімпіадах, Малій Академії Наук, спортивних змаганнях, а директор школи звітує про свою роботу, як керівник даної установи. Проведенню такої конференції передує багатогранна виставка творчих робіт учнів та вчителів перед батьками та громадськістю, демонструються відео кліпи про досягнення школи у поточному навчальному році. Школа є опорною у Катеринопільському освітньому окрузі до якої входять: Кайтанівська загальноосвітня школа І-ІІ ступенів, Бродецький НВК та дошкільний заклад "Казка". На базі школи ось вже протягом десяти років організовано профільне навчання природничого та філологічного напрямків та ведеться до профільна підготовка (поглиблене вивчення предметів). Для вивчення профільних предметів старшокласників поділено на групи, відповідно до профілю навчання вони обирають факультативи, спецкурси, гуртки, теми науково – дослідницьких робіт. Добре організоване профільне навчання дає змогу залучати до навчання учнів з навколишніх сіл. Щороку у школі навчається біля 60 учнів з навколишніх сіл, що підвозяться Шкільним автобусом. Аналізуючи підвіз дітей з навколишніх населених пунктів, робимо висновок, що протягом останніх п’яти років в школі бажають навчатися не тільки старшокласники, а й діти середніх класів та шести річки з інших сіл. За підсумками вступу випускників нашої школи до вищих навчальних закладів можна зробити висновки, що вчителі школи забезпечують освітні цілі - надають якісні послуги, тобто забезпечують той рівень знань, який необхідний випускнику для успішного проходження ЗНО, вступу до закладів вищого ступеня. В нижче наведеній таблиці показано результати вступу випускників школи у заклади вищого ступеня: Навчальний рік Кількість випускників Профілі навчання та вступ у вузи     філологічний природничий 2011-2012 31 11 12 2012-2013 22 10 7 2013-2014 24 8 9   Школа тісно співпрацює з вищими навчальними закладами: Білоцерківським аграрним університетом, Черкаським Державним університетом Ім. Б. Хмельницького, Уманським Національним університетом садівництва. З цими закладами укладені угоди на співпрацю зі школою. На базі нашого закладу викладачами Білоцерківського університету щороку проводиться профорієнтаційна робота, викладачі проводять заліки щодо вступу випускників району до університету. В школі працює стабільний висококваліфікований педагогічний колектив. Серед 33 педагогів – 12 вчителів - спеціалісти вищої категорії; 9 вчителів – спеціалісти першої категорії, 3 – старших вчителі, 1 педагог нагороджений Почесною грамотою Верховної Ради України. Педагоги школи беруть активну участь у методичній роботі району. 6 вчителів є керівниками різних методичних структур району, а шкільний психолог Трюхан Л. В., вчитель географії Коваленко Н. В. є членами обласних творчих груп. Протягом останніх 3-х років на базі школи проведенні районні семінари "Міжпредметні зв’язки при вивченні теми "Оптика", "Особистісно-зорієнтоване навчання та використання ІКТ при вивченні української мови", на базі закладу для психологів району було проведено психолого-педагогічний семінар і тренінг на тему: "Профілактика професійного вигоряння вчителя", вчителі вищої категорії проводили майстер-клас з предметів світова література та біологія. Всі педагогічні працівники складають і реалізують щорічні особисті програми науково-методичної роботи. Щороку вчителі школи беруть участь в районному конкурсі "Учитель року" та "Класний керівник року". Гірник А. В. – вчитель української мови і літератури стала переможцем у 2012 році, яка виступила у фіналі районного туру "Грані педагогічної майстерності", Жоломко Н. В. – вчитель української мови і літератури у 2013 році виборола перше місце в номінації "Класний керівник року", Юрпольська В. М – перше місце в номінації "Учитель трудового навчання". Досягнення вчителів відображаються щорічно у шкільному "Рейтингу методичної роботи". Вчителі-предметними є координаторами Міжнародних дитячих ігор: Вовкотруб Л. В. - координатор гри "Грінвіч", Кураш Н. В. – "Колосок", Жоломко Н. В. - "Соняшник", Мандрика Л. В. - "Геліантус", Глущик О. В. - "Бобер" та "Кенгуру". 80% учнів приймають участь в Міжнародних іграх. В школі забезпечується якість методичної роботи. У 2013-2014 навчальному році отримав значне оновлення методичний кабінет школи, в якому нагромаджено фахові видання, матеріали передового педагогічного досвіду, навчальні програми. Кабінет підключено до мережі Інтернет. Особливого значення для учнів їх батьків і педагогів набула традиція презентації досягнень школи в день її народження. Особливо вдало проведено презентацію під час святкування 50-річного ювілею школи. Для забезпечення належних умов щодо організації навчально-виховного процесу створено відповідну матеріально-технічну базу за такими напрямками: формування фонду навчальної, методичної літератури, періодичних видань, створено 2 комп’ютерні класи з підключенням до мережі Інтернет. В школі наявні 3 ноутбуки, 2 проекційні дошки, для проведення дослідницької роботи працює шкільна теплиця. З метою якісного надання освітніх послуг наш навчальний заклад має систему додаткової освіти через групові та індивідуальні консультації, екскурсії, участь у різного роду шкільних та позашкільних заходах. Школа тісно співпрацює з районною дитячою бібліотекою. Спільно з бібліотечними працівниками в школі проходять такі заходи як: свято Хліба, Андріївські вечорниці, виховні години на теми патріотичного виховання, науково-практичні конференції до Шевченківських днів, бесіди за круглим столом. Новизною в діяльності педагогічного та учнівського колективів є відтворення народних традицій свят та обрядів. В школі організовано і працює шкільне лісниче об’єднання "Ліщина", члени якого (а це учні 10-х класів), вивчають деревостан і типологію місцевого лісу. Щороку члени лісничого об’єднання беруть участь у Всеукраїнській акції "Майбутнє лісу в твоїх руках", під час якої висаджують червоний дуб, граб, клен. Робота шкільного об’єднання постійно висвітлюється в місцевій пресі. Іміджу школи сприяє атрибутика. Катеринопільська загальноосвітня школа І – ІІІ ступенів №2 має свою емблему, гімн, прапор школи. Це підвищує корпоративний дух і формує обличчя закладу на ринку освітніх послуг. Важливою складовою іміджу школи є робота над упровадженням і зміцненням традицій: посвята в першокласники на святі Дня знань; посвята в старшокласники; день самоврядування до Дня учителя; день народження рідної школи (жовтень місяць); козацькі забави; зустрічі з випускниками школи; свято Покрови; Андріївські вечорниці; Свято Миколая; День Соборності України; Кращий клас та кращий учень року; Зустрічі з випускниками різних поколінь; Випуск шкільної газети. Проведення Днів відкритих дверей для учнів, батьків інших шкіл (квітень). Великого значення педагогічний колектив надає роботі з батьками. В школі діє батьківський лекторій "Виховуємо майбутнього громадянина України". Кожна остання п’ятниця місяця – зустріч батьків з представниками медицини, правоохоронних органів, працівниками комісій і служб райдержадміністрації. Добре налагоджена робота з класними батьківськими комітетами дає змогу залучати батьків не тільки до вирішення проблем школи, а й проводити спільні свята та різні заходи. У рамках роботи "Школи сприяння здоров’ю" спільно з батьками проводяться години спілкування класних керівників, шкільної медичної сестри на теми виховання здорової дитини, тематичні виховні години з учнями та батьками щодо здорового способу життя. Переважна частина батьків переймаються проблемами школи, надають посильну допомогу у вирішенні тих чи інших проблем закладу. У школі напрацьовано чимало методів здійснення зворотного шляху: щомісячне інформування батьків через щоденник та листівки з успішністю дитини, завдяки яким батьки мають можливість ознайомитись із результатами освітнього процесу, запланованими екскурсіями, проведення в школі акцій, ярмарок тощо. Інформаційним центром в школі є веб-сайт. Створення шкільного сайту дає змогу батькам більш детально знайомитись із життям школи, щоденно дізнаватись про новини школи. Анкетування батьків щодо обрання профілів навчання у старшій школі, дає змогу порівняти бажання батьків та дітей щодо подальшого навчання та вибору майбутньої професії. Проведення спільних свят, класних годин вчителя, учнів разом з батьками дає змогу поспілкуватися в неформальному оточенні та надавати батькам можливість ґрунтовніше познайомитись із педагогічним колективом. Всі ці фактори дають змогу педагогічному колективу школи спільно з батьками створювати дружню команду, яка має спільну, єдину мету – дати дітям можливість вирости вільними, гармонійно розвинутими особистостями. 2.1. Співпраця закладу з громадськістю Важливою складовою для створення іміджу школи є співпраця з громадськими організаціями. В школі ось уже протягом 10 років працює волонтерський загін "Турбота", яким керує педагог-організатор Голуб Л. В. До складу загону входять учні середньої і старшої ланки. День людей похилого віку, День інваліда, День ветерана, збір і відправка малюнків, листівок воїнам, які захищають Україну в дні окупації – першочергове завдання шкільного волонтерського загону. Загін свою роботу координує з районною ветеранською організацією, з районною радою воїнів -афганців. Частими гостями члени загону є в реабілітаційному центрі "Сонечко", особливо під час проведення свята Святого Миколая для дітей із вродженими вадами, з концертами діти виступають перед хворими в районній лікарні, відвідують хворих в інтернаті. Постійна турбота про ветеранів – всі ці заходи сприятливо поширюються серед жителів селища, установ і організацій. Загін "Турбота" неодноразово нагороджувався дипломами, грамотами відділу освіти, а у 2011році –виборов третє місце в області. За участь в обласному Інтернет – проекті "Ми патріоти Черкащини" в підпроекті "Добро починається з тебе", у 2014 році керівнику загону Голуб Л. В. вручено подяку від обласного комітету профспілок працівників освіти. Колектив школи організовує зворотній зв’язок із громадськістю, активну рекламу за межами школи, в тому числі через сайт в Інтернеті та ЗМІ. Свої надбання педагоги школи поширюють через педагогічні видання "Шкільний світ", журнал "Відкритий урок", у збірниках науково-педагогічних конференцій, в інтернет-конференціях пропагують свої доробки. А це дозволяє оцінювати ступінь розвитку нашого навчального закладу та планувати його перспективи. Вчителі школи є активними у роботі органів місцевого самоврядування. Два вчителі є депутатами селищної ради. Через органи самоврядування вирішують проблеми школи, селища, що також створює позитивний імідж школи серед великої частини керівників, підприємців, жителів селища. Традиційно педагоги та учні вітають з професійними святами працівників сільського господарства, медичних працівників, працівників культури, листівками, що також позитивно впливає на імідж школи. Отже, для того, щоб школа була конкурентоспроможною, мала авторитет, популярність, свій імідж, вона повинна мати: власну місію, філософію; неповторну систему звичаїв, традицій; якісні освітні послуги; оригінальну систему навчання та виховання; зв’язки з вищими навчальними закладами; систему надання інформації споживачам про свій потенціал, успіхи та освітні послуги; тісну співпрацю з батьками, громадськістю. Сформований позитивний імідж школи дозволяє вирішувати такі завдання: підвищення привабливості навчального закладу в першу чергу для учнів, батьків селища та прилеглих сіл; підвищення ефективності заходів щодо надання нових освітніх послуг; поліпшення соціально-психологічного мікроклімату в шкільному колективі; підвищення рівня організаційної культури навчального закладу й якості освіти. Висновки Отже, імідж навчального закладу – це складне явище, яке містить чимало чинників. Метою формування позитивного іміджу навчального закладу є підвищення конкурентоспроможності, залучення інвестицій, установлення та розширення партнерських зв’язків. Знання особливостей структурних компонентів іміджу навчального закладу дозволяє свідомо та цілеспрямовано формувати позитивний імідж закладу. Подальші теоретико-прикладні дослідження мають встановити напрями й етапи формування позитивного іміджу навчального закладу. Список використаних джерел 1. Булатова О. Имидж педагога – мода илинеобходимость? [Текст] / О. Булатова// Директор школи. Україна – 2003. - №2 –с. 10 – 12.; 2. Гурьянова М. Резервы модернизации сельськой малочисленной школы [Текст]//. Народное образование, -2004, -№8 – с. 67 – 76; 3. Зуєвська І. Критерії ефективності позитивного іміджу школи [Текст]//Директор школи. – 2006 -№ 2 (386) - с. 10-13.; 3. Мармаза О. І. Використання потенційних можливостей іміджології в управлінні закладами освіти [Текст]/ О. І. Мармаза // Управління школою. – 2009. -№19 – 21. –С. 55 – 59. 4. Шепель В. Имиджология. Какнравитьсялюдям – М., 2005 – 456 с. 5. Шепель В. ИмиджелогияКакнравиться людям [Текст]/ В. М. Шепель. – М: Народноеобразование 2002. – 576 с.

category: Адміністрування школи


title: Стаття „Розвиток професійних якостей керівника загальноосвітнього навчального закладу”

description:
Постановка проблеми. На сучасному етапі розвитку держави особливе місце в житті людей займає уміння управляти. Дослідник Герберт А. Саймон зауважив, що управління – це знання про те, як маніпулювати іншими людьми, – як примусити їх зробити те, що вам потрібно, але управління не м

                  оже існувати поза мораллю. Тому особливо гостро постало питання про рівень професіоналізму керівників навчальних закладів, їхні особистісні та професійні якості, культуру мислення, моральні цінності, вміння вести за собою людей. Ефективність управління школою буде підвищуватися, якщо керівник знає які пред'являються до нього вимоги і прагне до самовдосконалення з метою розвитку тих особистісних якостей, які необхідні сучасному керівникові. Аналіз актуальних досліджень. Огляд наукової літератури засвідчує наявність значної кількості праць науковців з цієї теми. Найбільш важливі питання, пов’язані з основними особистісно-діловими та професійними якостями управлінців, розглядають у своїх працях такі зарубіжні та вітчизняні науковці: Ф. Тейлор, А. Файоль, Р. Вдовиченко, А. Китов, В. Ургукін, Н. Шмельов, Дьюк-Фукоа, Б. Карлоф, А. Гаврилюк, М. Лагунова, Н. Нижник, Л. Пашко, І. Резакович, В. Шатун, Л. Васильченко, Л. Туріщева, С. Фролов, В. Маслов. Зокрема, В.В. Олійник, В.І. Бондар, Л.І. Даниленко М.Ю. Красовицький, С.В. Крисюк досліджували питання вдосконалення змісту роботи з підвищення кваліфікації керівних кадрів загальноосвітніх навчальних закладів. Удосконаленню фахової та управлінської майстерності керівників шкіл присвятили свої дослідження В.І. Бондар, В.І. Маслов. Систему неперервної освіти керівників загальноосвітніх навчальних закладів досліджували Л.І. Даниленко, В.В. Олійник, О.І. Галаган, Б.С. Гершунський. Мета статті – полягає у розкритті шляхів розвитку професійних якостей керівника загальноосвітнього навчального закладу. Виклад основного матеріалу. Велику роль в організації ефективної роботи освітньої установи відіграє її керівник. Він має бути здатним приймати сміливі рішення, творчо вирішувати проблеми колективу (як виробничі, так і особистісні), дбати про його добробут. Керівник – особа, на яку офіційно покладено функції управління установою (підприємством) та організації її діяльності. Організаторська діяльність директора школи спрямована на формування педагогічного колективу, колективу однодумців. У цій роботі особливу роль відіграють особистісні якості керівника – його професіоналізм, загальна і педагогічна культура, зацікавленість у справах школи, вчителів та учнів, вміння ставити завдання і добиватися їх рішення. На сучасному етапі розвитку суспільства існує об’єктивна потреба в сприянні особистісному розвитку керівників загальноосвітніх навчальних закладів їх особистісних та професійних якостей як неодмінній умові їх професійного вдосконалення, визначення провідних соціально-психологічних механізмів й умов, що ініціюють особистісний розвиток управлінців на різних етапах їх професійної діяльності. Розвиток – одна з фундаментальних філософських і наукових категорій. Серед аспектів поняття «розвиток» виділяють такі: в основі розвитку лежить інноваційний процес – процес створення й засвоєння новацій, тобто процес руху до нового стану, причому не випадкового, а об’єктивно необхідного. У словнику Ожегова міститься таке визначення: «Розвиток – це процес закономірної зміни, переходу з одного стану в інший, більш досконалий; перехід від старої якості до нової, від простого до складного, від нижчого до вищого» [4, с. 572]. Науковець М. Поташник доходить висновку про те, що «розвиток – це зміна, але не кількісна, а якісна (на відміну від росту, удосконалення і т. ін.), причому не будь-яка, а лише позитивна, тобто змінена система з новими властивостями ефективніше, ніж попередня, виконує свої функції або набуває нових функцій (на відміну від регресивних якісних змін, що призводять до розладу системи) [6, с. 181] Отже, розвиток не просто еквівалент зміни, а скоріше поступальний рух, що виникає як взаємодія характерних рис й оточуючого середовища. Постійні зміни у зовнішньому середовищі є тим фактом, який детермінує необхідність постійного розвитку школи, управління нею, становлення керівника школи нового типу. Стабільність розвитку освітнього закладу забезпечується безперервністю усвідомлення та «нарощування» його управлінської культури, що протидіє стереотипності поведінки керівника і діяльності в режимі «автоматичного» управління [1, с. 37]. Одним із основних чинників розвитку особистості керівника є його здатність до засвоєння соціального, морального, професійного досвіду, перетворення абстрактної можливості на реальне володіння соціальним, моральним, професійним статусом, функціями та якостями. Виявляється це в процесі утвердження і самоутвердження особистості як суб’єкта управлінської діяльності. Цей нерівномірний і поступальний процес починається з елементарного самовизначення, орієнтації переважно на зовнішні регулятори, а з часом виходить на рівень саморегуляції, самовияву, самоактуалізації. Як зазначає Л.І.Даниленко, керівники шкіл не готові до перспективного розвитку, а головним у своїй діяльності вважають вирішення завдань поточного функціонування. [3, с. 32]. Адже, якщо людину постійно привчати засвоювати обсяг відповідних знань та навичок у готовому вигляді, через деякий час вона стане не тільки нездатною проявити особисті здібності і якості, але взагалі не зможе їх проявляти. Щоб планувати розвиток системи необхідно будувати модель її майбутнього. Складність цього завдання в тому, що керівники шкіл є носіями певних стереотипів, які в нових суспільних умовах необхідно подолати. Тому засобами розвитку професійних якостей керівника загальноосвітнього навчального закладу є безперервна освіта, самоосвіта та саморозвиток керівників. Висвітлимо їх детальніше. На сьогодні ідея безперервної освіти людини протягом усього її життя отримала поширення у всьому світі. Безперервна освіта як принцип, на якому ґрунтується організація всієї системи освіти в цілому й, отже, кожної складової її частини, визначається по суті всіма вченими й діячами освіти. Цією ідеєю керується у своїй діяльності міжнародна організація ЮНЕСКО. За означенням одного з відомих вчених цієї організації Р. Дарве, «безперервна освіта – це процес особистого, соціального і професійного розвитку індивіда протягом його життя. Ця ідея поєднує формальне і неформальне навчання, яке здійснюється з метою придбання і удосконалення профосвіти» [1, с. 32]. Досліджуючи проблеми безперервної освіти, А. Владиславляєв дає таке визначення: «Під безперервною освітою ми розуміємо систематичну, цілеспрямовану діяльність щодо отримання й удосконалення знань, умінь і навичок як у будь-яких видах загальних і спеціальних навчальних закладах, так і шляхом самоосвіти» [2, с.33]. Значний внесок у розробку безперервної освіти було здійснено в наукових працях В. Андрущенка, Н. Бібік, С. Гончаренка, Т. Десятова, І. Зязюна та інших. Дослідження неперервної освіти дає підстави стверджувати, що саме безперервність є стимулом професійного розвитку особистості. У базовому стандарті України відмічається , що підготовка сучасного керівника школи має бути багаторівневою та варіативною, залежно від базової підготовки директора та його професійної компетентності. Спроба забезпечити своєчасну адаптацію керівних і педагогічних кадрів освіти до змін у змісті й організації їхньої праці знайшла втілення в ідеї неперервної післядипломної освіти. За діючим законодавством України, керівники освіти, шкіл і педагогічні працівники повинні раз у п'ять років підвищувати свою кваліфікацію в системі післядипломної педагогічної освіти. Одним з основних завдань системи післядипломної педагогічної освіти, щодо освіти директорів загальноосвітніх навчальних закладів є надання знань керівникам освіти як менеджерам-фахівцям у галузі управління, що оцінюються лише за їх компетентністю та професійними здібностями. В системі перепідготовки керівників навчальних закладів існує безліч методів навчання (метод розробки шкільної документації, метод аналізу конкретних ситуацій, ситуація-ілюстрація, ситуація-вправа, ситуація-оцінка, ситуація-проблема, метод ігрового моделювання (ділова гра)) та навчально-професійних ситуацій (ситуації з явно вираженою суперечністю, ситуації з неконкретно представленою інформацією, ситуації на прогнозування, ситуації на оптимізацію, ситуації на рецензування, ситуації на виявлення суперечності та формулювання проблеми, ситуації на пошук способу вирішення, ситуації, направлені на розвиток логіки, комунікативно-творчі ситуації), які впливають на розвиток їх професійних якостей. Як свідчить досвід, застосування методу конкретних ситуацій і ділових ігор розвиває гнучкість аналітичного та конструктивного мислення, здатність приймати рішення в умовах, що змінюються, творчий підхід у прийнятті управлінських рішень, сприяє розширенню соціального світогляду особистості, дозволяє з максимальною ефективністю використовувати знання і вміння колективу, який очолює керівник. Через вирішення навчально-професійних ситуацій у системі безперервної освіти розвиваються інтелектуально-логічні, інтелектуально-евристичні, комунікативні, творчі, та морально-етичні якості керівників загальноосвітніх навчальних закладів. Визначальною умовою самоосвітньої діяльності керівника є забезпечення «навчання протягом життя». Найважливішим завданням самонавчання керівників загальноосвітніх навчальних закладів є засвоєння фахових знань, поглиблення професійної компетентності, постійний розвиток управлінських якостей. Самоосвіта – ознайомлення з новинками педагогічної літератури, інструкціями, методичними посібниками, наказами управління освіти є також одним із шляхів підвищення управлінської компетентності керівника загальноосвітнього навчального закладу. Керівники повинні знати, на що вони витрачають свій час. Уміння контролювати свій час є найважливішим елементом продуктивної роботи. Їм варто бути націленими не на виконання роботи, а на кінцевий результат. Саморозвиток керівника загальноосвітнього навчального закладу – це процес усвідомленого цілеспрямованого розвитку себе як керівника, який включає самостійне вдосконалення своїх знань, умінь, особистісних і функціональних якостей, компетенції в цілому, що забезпечують ефективність професійної діяльності. Професійний саморозвиток – це не масове і навіть не типове явище, тому що не всі володіють якостями, які необхідні для цілеспрямованої роботи над собою. Саморозвиток відбувається тільки в тих, хто володіє необхідними якостями, головними з яких є: внутрішня мотивація на професійні завдання, досягнення високих результатів у їх рішення та мотивація на себе; здатність до саморозвитку; розуміння змісту та методичних основ саморозвитку. Слід зазначити, що не може бути саморозвитку без прагнення виконувати свої службові функції ефективно і якісно. Формування мотивів і зміна структури мотивації професійної діяльності – процес складний і тривалий. Тому неможливо швидко сформувати у керівника школи вмотивованість на саморозвиток, якщо її немає в структурі його мотивів. Наявність даної мотивації є одним з головних професійних якостей менеджера, здатного самостійно зробити кар'єру і досягнути успіху в процесі перетворень. Висновки. Отже, саме система неперервної освіти, самоосвіта та саморозвиток керівників загальноосвітніх навчальних закладів є стимулом професійного розвитку особистості. Визначальною умовою самоосвітньої діяльності керівника є забезпечення «навчання протягом життя». Найважливішим завданням самонавчання керівників загальноосвітніх навчальних закладів є засвоєння фахових знань, поглиблення професійної компетентності, постійний розвиток управлінських якостей. Таким чином, через розвиток особистісних і професійних якостей, через набуття професійних знань і вмінь, придбання позитивного педагогічного досвіду, виконання спеціальних функцій, формування індивідуального стилю керівництва, розвиток морально-етичної культури відбувається процес професійного становлення менеджера освітнього закладу. Література Васильченко Л.В. Управлінська культура і компетентність керівника / Л.В. Васильченко. – Х. : Вид. група «Основа», 2007. – 176 с. (Б-ка журн. «Управління школою». Вип. 3 (51)). Волобуєва Т.Б. Самооосвітня діяльність керівника [Текст]. / Т.Б. Волобуєва . – Х. : Основа, 2005. – 96 с. Даниленко Л.І. Підготовка керівника середнього закладу освіти : навч. посібник [Текст]./ Л.І. Даниленко. – К. : Міленіум, 2004. – 272 с. Ожегов С.И. Толковый словарь русского языка : 8000 слов и фразеологических выражений / С.И. Ожегов, Н.Ю. Шведова; Акад. наук, Ин-т русск. яз. им. В.В. Виноградова. – 4-е изд., дополн. – М.: Азбуковник, 1999. – 693 с. Пасечнікова Л. Розвиток у керівника ЗНЗ умінь самоаналізу результатів управлінської діяльності / Л.Пасечнікова // Директор школи (Шкільний світ). – 2005. – № 31-32. – С.5-7. Управление развитием школы / Под ред. М.М. Поташника, В.С. Лазарева. – М. : Новая школа, 1995. – 464 с.

category: Адміністрування школи


title: Стаття «Система роботи педколективу над науково-методичною проблемою»

description:
У матеріалі на заявлену тему з досвіду роботи авторка пише, що саме організація роботи над науково-методичною проблемою - найефективніший шлях трансформації педагогічної ідеї у практику, адже завдання удосконалення управління навчальними закладами неможливо реалізувати без трансформації ідей науки й

                   упровадження інноваційних технологій навчання та виховання

category: Адміністрування школи


title: Стаття «Забезпечення наступності між початковою й основною школою в умовах нового Державного стандарту початкової, базової та повної середньої освіти»

description:
У матеріалі на заявлену тему з досвіду роботи (додається медіапрезентація та методичні рекомендації) автори пишуть, що саме безліч протиріч і претензій, що неминуче виникають між ланками освіти, вимагають пошуків оптимальної моделі здійснення відповідності, доцільності, життєвості в реалізації безпе

                  рервного освітнього процесу

category: Адміністрування школи


title: Стаття „Методичний кабінет як центр організації роботи методичної служби школи”

description:
У матеріалі з досвіду роботи на заявлену тему авторка пише, що метою було створити науково-практичний, інформаційно-ресурсний, методичний центр, де зібрані допоміжні матеріали, матеріали методичної діяльності педагогів, а також зробити кабінет місцем роботи з педагогічною літературою, відео - та Інт

                  ернет-ресурсами. Додається медіапрезентація

category: Адміністрування школи


title: Стаття „Исключительная возможность повышения квалификации учителей при помощи онлайн-платформы Coursera”

description: У статті на заявлену тему авторка ділиться власним досвідом безкоштовного проходження курсів підвищення кваліфікації на онлайн-платформі Coursera, що є провайдером Масових відкритих онлайн-курсів, що анонсував сайт Osvita.ua. Додається медіапрезентація

category: Адміністрування школи


title: Педагогічна рада «Педагогические приемы создания ситуации успеха»

description: У матеріалі на заявлену тему з досвіду роботи обґрунтовано провідну роль педагогічних прийомів створення ситуації успіху у формі ділової гри для педагогів на педагогічній раді. Доведена необхідність застосування педагогічних прийомів створення ситуації успіху для вдосконалення освітнього процесу

category: Адміністрування школи


title: Стаття «Місце моніторингу в управлінській діяльності керівника закладу освіти»

description: У матеріалах семінару-практикуму авторка пише, що сам по собі моніторинг не є окремою управлінською функцією. Він виступає, швидше за все, як складова компоненту таких управлінських функцій, як аналіз і контроль

category: Адміністрування школи


title: Стаття «Технологія моніторингових досліджень методом квадрант-аналізу в системі загальної середньої освіти»

description: У матеріалі на заявлену тему з досвіду роботи авторка пише, що квадрант-аналіз - це числовий метод формалізації дослідження ручним способом або за допомогою ПК, упорядкованих значень спостереження за двома змінними в кінцеве число градацій або інтервалів шкал на осях координатної площини

category: Адміністрування школи


title: Методичні рекомендації «Абсолютні цінності шкільної освіти»

description: У рекомендаціях на заявлену тему висвітлено теоретичні й методичні аспекти цінностей шкільної освіти. Надано практичні матеріали з правового виховання молодших школярів. Матеріали виявляться корисними для педагогів-практиків: учителів, вихователів

category: Адміністрування школи


title: Стаття «Наукові засади та функції управління навчально-виховним процесом у загальноосвітньому навчальному закладі»

description:
Ключові слова: управління, управлінський цикл, функції управління. Постановка проблеми та її значення  Наукова теорія управління загальноосвітнім навчальним закладом інтенсивно почала розвиватися за останні 30 років, але і на сьогодні немає єдиного погляду на зміст таких понять, як управлі

                  ння, керівництво, функції управління, методи управління. Це зумовлено тим, що дана проблема має багатоаспектний характер і синтезує в собі дані таких наук, як економіка, філософія, соціологія, фізіологія, педагогіка, кібернетика та ін. Метою статті є висвітлення сутності управління у загальноосвітньому навчальному закладі. Виклад основного матеріалу. Управління — це діяльність, що забезпечує планомірний і цілеспрямований вплив на управлінську систему з метою її максимального функціонування. Неодмінною умовою функціонування управлінської системи с рух інформації від органу управління до об'єкта управління і назад. Питання управління навчальним закладом, зокрема школою, належить до ряду актуальних, тому постійно досліджується вченими на предмет його вдосконалення. Управління навчальним закладом містить у собі мету, завдання, що стоять перед школою, базується на закономірностях, принципах, змісті, формах та методах функціонування головних структурних компонентів і складових загальноосвітнього закладу. Невід'ємною частиною управління є процес його здійснення, що складається із послідовних етапів, які прийнято називати універсальним управлінським циклом (розробка і прийняття рішення, моделювання, організація, регулювання, контроль, корекція та ін.). Головною метою управління є забезпечення стабільного функціонування та розвитку навчального закладу. У різних джерелах функції управління навчальним закладом класифікуються за різними основами. Найпоширенішими з них є три класифікаційні ознаки: етапи процесу управління; структура і вид об'єкта управління; сфера чи вид діяльності. Функції, що виділяють за стадіями управління, називають загальними це зокрема планування, прогнозування, аналіз, організація, стимулювання, контроль та виділяють дві групи управління нею: класичні (до яких віднесено вироблення і прийняття управлінського рішення, організацію діяльності школи, її регулювання та коригування, облік і контроль) та пріоритетні (консультативна, представницька, менеджерська, політико-дипломатична) [9]. Також пропонується розрізняти класичні, діяльнісні і модернізовані функції директора загальноосвітнього навчального закладу [1]. У більшості прийнято спиратися на класифікацію засновника адміністративної школи управління А. Файоля, що стала класичною для загальної теорії управління. У рамках створеної ним теорії адміністрації, метою якої була розробка універсальних принципів управління [5,181-187], виділяється п'ять основних функцій управління: планування функція управління, яка полягає у визначенні цілей діяльності, необхідних для їх досягнення засобів, а також у розробці методів, найбільш ефективних у конкретних умовах; організація формування структури об'єкта і забезпечення всім необхідним для його нормальної роботи, тобто створення умов для досягнення запланованих цілей; мотивація активізація працівників і спонукання їх до ефективної діяльності в напрямі поставлених цілей, за посередництвом економічного та морального стимулювання зі створенням умов для розвитку і прояву творчого потенціалу співробітників; координація забезпечення узгодженості в роботі всіх ланок системи шліхом установлення зв'язків і комунікацій між ними; контроль якісний і кількісний облік і оцінка результатів роботи, на основі якого проводиться коригування раніше прийнятих рішень і планів [17]. Автори одного з найпопулярніших підручників з менеджменту М. Мескон, М. Альберт і Ф. Хедоурі розрізняють так звані первинні функції управління (планування, організацію, мотивацію і контроль) і два інтегруючі їх процеси комунікацію (обмін інформацією) і прийняття рішень [7]. При цьому від себе ми можемо конкретизувати, що прийняття рішень виступає обов'язковою початковою ланкою будь-якої управлінської дії, а обмін інформацією виконує скоріше не самостійну, а допоміжну, обслуговуючу роль по відношенню до всіх функцій управління. Розглянемо, як ці класичні класифікації функції менеджменту модифікуються в різних джерелах по відношенню до управління закладами освіти. Загалом, огляд літературних джерел дозволяє виділити такий перелік функцій управління навчальним закладом: планування, керівництво, організація, координація, контроль, прийняття рішень, об'єднання і згуртування колективу, мотивація, оцінка, комунікація, представництво, ведення переговорів, укладення угод тощо. За даними дослідження Г. Єльнікової, в проаналізованих нею розвідках виділення функцій управління загальноосвітнім навчальним закладом розподілилось таким чином: функцію планування виділяють 78% авторів (в тому числі 40% з них до цієї функції відносять передбачення і програмування); функцію підготовки і прийняття управлінського рішення 40%; організації 93%; мотивації або стимулювання 36%; регулювання 46%; координації 36%; контролю, обліку й аналізу 93%; функцію аналізу виділяють в окрему специфічну діяльність 22% дослідників [2,75-77]. Загалом, звертаючи увагу на певну складність переліків функцій управління навчальним закладом, корисно звернутись до дослідження Л. Онищук, в якому на основі аналізу існуючих класифікацій управлінських функцій в ретроспективі їх розвитку робиться висновок про існуючу тенденцію ускладнення управлінської діяльності керівників різних рівнів і різних систем, а також змісту управління під впливом внутрішніх і зовнішніх факторів. Але, як виходить із загальновідомих принципів менеджменту, чим простішою є система, тим надійніше й ефективніше вона працює. Тому зокрема і надмірну деталізацію функцій управління навчальним закладом слід розглядати як негативний факт. Намагаючись позбутись цього недоліку, вважаю за доцільне всі функції управління навчальним закладом поділяти лише на три основні, а вже в їх рамках виокремлювати підфункції. Це такі три функції: підготовка до виконання роботи (включає планування, прогнозування, проектування); організація виконання роботи (включає мотивацію, координацію, безпосередньо організацію та регулювання); контроль виконаної роботи (включає аналіз, діагностику, контроль і оцінку). Безпосереднє управління загальноосвітнім навчальним закладом як державною установою здійснює директор, який призначається на посаду органом державного управління. Його обов'язки чітко визначені в Положенні про середній загальноосвітній навчально-виховний заклад (Освіта, 1993, 3 вересня), де вказано, що директор забезпечує реалізацію державної освітньої політики, розпоряджається шкільним майном і коштами в установленому порядку, затверджує кошторис та його виконання, укладає угоди, відкриває рахунки в банках, розпоряджається кредитами, видає накази та розпорядження, обов'язкові для всіх учасників навчально-виховного процесу, організовує і контролює навчально-виховний процес, відповідає за якість роботи педагогічного колективу, охорону дитинства і праці, створює умови для позакласної та позашкільної виховної роботи, призначає і звільняє своїх заступників і педагогічних працівників, затверджує їхні посадові обов'язки та правила внутрішнього розпорядку (разом із профспілковим комітетом), створює умови для творчого зростання педагогічних працівників, несе відповідальність за свою діяльність перед колективом школи, батьками, місцевими органами влади, громадськістю. Успіх управління школою залежить від позиції директора, стилю його роботи, компетентності, переконаності в необхідності демократизації управління. В типології визначено декілька підходів до стилів та методів управління: За змістом фактору, що впливає на людину: економічні, організаційно-розпорядчі, соціально-психологічні методи. За характером цілей: діловий та бюрократичний методи і стилі. За способами впливу (формальному й неформальному): директивний (формалістичний), товариський (авторитетний) та поблажливий. За ступенем прояву одноосібного та колегіального способів впливу: автократичний (авторитарний, вольовий), демократичний і пасивний (ліберальний) методи та стилі. В системі управління застосовують також методи та стилі: організаційно-розпорядчий, організаційно-педагогічний, соціально-психологічний, економічний, які можуть скласти класифікацію універсальних груп методів управління навчальними процесами. У цілому, визначивши сутність управління навчальним закладом як систему процесів упорядкування структури і регулювання діяльності працівників загальноосвітнього навчального закладу, яка розкривається в єдності забезпечення цілісності закладу, підтримання заданого режиму діяльності й досягнення поставлених цілей розвитку за посередництвом прийняття рішень і обміну інформацією між керуючою і керованою підсистемами і структурними підрозділами закладу; а також домовившись розуміти зміст управління навчальним закладом у багатстві основних функцій управління, ми отримуємо можливість більш детальних аспектів управління навчальним закладом. Найперспективніші з них це аспекти, що мають вихід на практику застосування методів управління навчальним закладом і стосуються активізації творчості менеджерів і стимулювання інновацій в навчально-виховному процесі. Висновки Процеси, які відбуваються в українському суспільстві та світі, перетворення зачепили сучасну школу і зумовили необхідність модернізації сучасної освіти. Тож, одним з перспективних шляхів модернізації можна визначити впровадження інновацій у діяльність загальноосвітнього навчального закладу і в процес управління цією діяльністю. В даний час суттєві недоліки в управлінні сучасною школою пов’язані з перевагою в практичній діяльності багатьох керівників шкіл традиційних форм і методів контролю без урахування сучасних тенденцій у розвитку освітніх установ. Одним з таких недоліків є її спрямованість виключно на підвищення успішності учнів, в той час коли потрібно з урахуванням нової педагогічної парадигми всі зусилля спрямувати на підвищення якості освіти, однією зі складових якого є особистісне зростання учнів.

category: Адміністрування школи


title: Стаття «Інновації в упровадженні моделей державно-громадського управління загальноосвітнім навчальним закладом»

description: Нині найбільше пріоритетною сферою реформування у країні є перетворення освітньої галузі у відкриту систему, що передбачає перехід до децентралізованої моделі управління та розвиток громадського сектору. Громадська думка стає своєрідним інформаційним сигналом

category: Адміністрування школи


title: Стаття „Учитель для школи - це те ж саме, що сонце для Всесвіту”

description: У матеріалі з досвіду роботи на заявлену тему авторка пише, що на околиці міста Запоріжжя серед квітучої зелені розташувався Запорізький навчально-виховний комплекс № 42. Це відома в місті школа-родина

category: Адміністрування школи


title: Стаття «З досвіду роботи опорної школи сприяння здоров’ю»

description: Школа - це місце, де дитина проводить значну частину часу. Тому саме школа має великі можливості у здійсненні ряду заходів із питань збереження здоров’я. Програма покликана чітко регламентувати діяльність на шляху до кінцевої мети - створення здорового мікроклімату для виховання здорової особистості

category: Адміністрування школи


title: Матеріали педради «Інноваційна діяльність гімназії в системі формування компетентної особистості»

description: Розробка педагогічної ради на заявлену тему, мета якої - вироблення професійної компетенції педагогічних працівників для впровадження інноваційних педагогічних технологій; аналіз готовності вчителя до роботи з обдарованими учнями, до пошуково-дослідницької та проектної діяльності

category: Адміністрування школи


title: Стаття «Характеристика інтернет-ресурсів з питання «Фандрейзинг як джерело додаткового фінансування бібліотек»

description:
Фандрейзинг  (англ.  Fundraising)  — процес залучення грошових коштів та інших ресурсів (людських, матеріальних, інформаційних тощо), які організація не може забезпечити самостійно, та які є необхідними для реалізації певного проекту або своєї діяльності в цілому. Термін "Фандрейзинг" є ка

                  лькою з англійської (fund — кошти, фінансування, raise— піднімати, добувати, збирати). Таким чином, пошук фінансових ресурсів займає в цьому процесі важливе, але не єдине місце. Крім того, Фандрейзинг — це також наука про успішне переконання інших у тому, що діяльність вашої організації заслуговує уваги (і підтримки). У центрі Фандрейзингу стоїть людина — Фандрейзер або менеджер з Фандрейзингу. Успішність залучення коштів багато в чому залежить від того, наскільки він володіє професійними навичками і вірить сам у те, у чому намагається переконати інших. Останнім часом все більше і більше організацій і приватних осіб в нашій країні стикаються з необхідністю писати заявки на гранти. Реалізація нових ідей потребує коштів. Для західних фахівців це звичайна процедура — фонди оголошують конкурси, переможці конкурсів отримують гранти. Однак для фахівців з України та інших країн СНД проблема підготовки заявки на такий конкурс ідей та проектів стала актуальною набагато пізніше ніж у їхніх зарубіжних колег. Завданнями, що стоять перед проектним колективом у процесі Фандрейзингу є: пошук потенційних донорів; обґрунтування потреб організації відповідно до інтересів потенційних донорів та рівнем їх розуміння наших проблем; постійна робота з потенційними донорами (формування, підтримку і розвиток зв'язків); формування громадської думки на користь підтримки діяльності організації чи колективу, збір листів підтримки, придбання авторитету. Методи організації пошуку ресурсів можуть бути різними: екстенсивна стратегія — створення баз даних фондів і програм і віялова розсилка запитів або заявок (на практиці малоефективна); інтенсивна стратегія — ретельне планування і підготовка проектів до стану одного безпрограшного варіанту і подача заявок на грант в ретельно підібраний фонд або програму. Грант — це безоплатна цільова субсидія, що надається на конкурсній основі організації, ВУЗу, ініціативній групі або індивідуальному особі для реалізації заявленого проекту в тій чи іншій сфері діяльності. Тому, чим ретельніше проводиться планування проекту, тим більш ощадливо та ефективно використовуються ресурси для реалізації проектів! Ця теза важлива як для грантодавця, так і для грантоотримувачів, які надалі будуть займатися реалізацією проекту. Слід зауважити, що Фандрейзинг може проводитися як фахівцями самої організації, так і шляхом залучення зовнішніх фахівців з консалтингових фірм. У першому випадку мова йде про внутрішній менеджмент структури, коли розробкою і реалізацією стратегії пошуку фінансування співробітники організації займаються самостійно. У другому випадку пошук фінансування здійснюється за допомогою залучення професійних консультантів з Фандрейзингу. В даному випадку в цій ролі можуть виступати як незалежні експерти, так і спеціалізовані Фандрейзингової фірми. У випадку якщо ми самі вирішили освоїти всі премудрості Фандрейзингу, нам необхідно мати на увазі, що інструменти даного процесу різні, і подача заявки на грант — це лише одна з можливостей (досить поширена) отримання ресурсів для реалізації нашого проекту. Менеджери з Фандрейзингу використовують різні методи для досягнення своїх цілей, а саме: участь у спільних проектах і отримання цільового фінансування за програмами міжнародних організацій. На відміну від фондів, які тільки фінансують проекти, існують благодійні агентства, крім видачі грантів залучають наукові колективи для участі у спільних проектах; участь у проектах, фінансованих державою. Перевага цього методу роботи в тому, що він створює основу для соціального партнерства між державними структурами і недержавним сектором, розвиваючи взаємний інтерес і розуміння необхідності довгострокового співробітництва; організація спеціальних заходів щодо збору коштів (благодійних вечорів, аукціонів, концертів, спортивних змагань). Позитивна сторона цього інструменту в тому, що він дає можливість одночасно зустрітися з багатьма потенційними донорами, залучити однодумців; залучення волонтерів. Ця перевага створюють добровольці — люди, що віддають безоплатно свій час, знання, професійні навички заради благородних цілей організації; особисті зустрічі. Хоча цей метод потребує великих витрат часу і високих професійних якостей Фандрейзер, такі зустрічі є високоефективним інструментом, так як допомога надається не організацією організації, а людиною людині; використання ресурсів Інтернету. Уміння орієнтуватися в Інтернеті і ефективно використовувати його переваги для пошуку потенційних донорів, розміщення власних Web-сторінок з описом цілей і програм організації і т.  д. краудфандинг. Це колективна співпраця людей, які добровільно об'єднують свої гроші або інші ресурси разом, як правило через Інтернет, щоб підтримати зусилля інших людей або організацій. реклама. Часто малоефективний метод, хоча охоплює більшу аудиторію. Реклама може бути у вигляді розміщення спеціальних статей — звернень до ЗМІ, відеороликів для показу на спеціальних заходах, установки рекламних щитів, поширення буклетів, календарів, розклеювання плакатів, що відображають ту чи іншу проблему, вирішення якої життєво необхідно. Одним із сучасних видів реклами є розміщення банерів на порталах Інтернету, розсилка звернень через підписні адреси електронною поштою; розсилка листів подяки. Цей інструмент використовується для встановлення тісніших контактів з учасниками благодійних заходів. Мета — привернути осіб, що виявили інтерес один раз, до співпраці на регулярній основі; залучення членських внесків в організацію або шлях самофінансування. Однак у нинішній економічній ситуації внески не можуть бути більшими, а тому достатнього фінансування цей метод не надає; др.  — Визначається вашої креативністю! Перш ніж зупинитися на конкретному методі залучення коштів, необхідно визначити умови вибору цього методу: Врахувати тимчасові рамки; Скільки часу буде потрібно на залучення коштів за допомогою конкретного методу — планування, організація, здійснення і т.  д.; Який відрізок часу з моменту збору коштів до моменту, коли вони надійдуть до організації. Попередньо оцінити ефективність даного методу і можливість з його допомогою зібрати необхідну суму організації; Прорахувати: про Витрати, які понесе організація під час збору коштів; про Людські ресурси; Відображення даного виду діяльності на імідж і репутацію організації в місцевому співтоваристві і інших фінансуючих організацій; Можливі проблеми з податками; Як залучені кошти позначаться на бюджеті нашої організації (фінансове планування); Оцінити наявні джерела фінансування (закордонний фонд, державні або місцеві органи влади тощо) і вибрати оптимальний з точки зору ефективності застосування вибраних методів. При цьому, який би метод Фандрейзингу ми не вибрали, нам необхідно пам'ятати загальні принципи, що стоять на чільне місце даного процесу: Фандрейзинг — це процес; Просити гроші потрібно не на свою організацію, а на конкретний проект, що має цільову групу і відчутні результати, очевидні та зрозумілі всім; Залучення фінансів — це залучення людей. Де б ви не шукали грошей, основна мета — зацікавити донора у нашій діяльності, побудувати довгострокові відносини. Донор повинен стати емоційно залученим в діяльність нашої організації, переживати успіхи і невдачі разом з нами; Донора потрібно вміти себе "заробити"; Куди б ми не звернулися за засобами — в колектив, організацію, фонд — ставку треба робити на людину; Починати треба з того, що близько людині; Важливо показати реальний внесок / конкретний результат; Ніякі найсучасніші засоби комунікації не замінять людського спілкування; Орієнтуйтеся на людину як на покупця — Наше завдання — продати йому ідею; Якщо у людини немає можливості допомогти грошима, може він готовий надати її іншими засобами? Застосовуйте військову стратегію: спочатку збирайте дані про війська противника, а потім — про свої силах. Менеджери з фандрайзингу вважають, що успішний Фандрейзинг — це 90% хорошої підготовки до запитів про фінансування, і 10% власне запити. І не забувайте, що не існує ніякої "магічної формули" для успішного Фандрейзингу і ніякого способу гарантовано отримати гроші у відповідь на запит. Однак якщо ми будемо наполегливі у своєму бажанні діяти для залучення коштів, якщо наша структура буде надійна для своїх підопічних, якщо вона буде відома людям і відкрита для людей, якщо ми правильно підготуєте звернення до потенційних спонсорів, і доведете, що нам необхідні саме їхні гроші,  — то, швидше за все, ми ці гроші отримаємо. Процес пошуку грошей забирає багато часу і передбачає здійснення багатьох кроків. Тим не менш, старанно складений, він може привести до продуктивної і тривалої співпраці з фондами і корпоративними науково-дослідними та громадськими програмами. Список використаної літератури: Башун О. Вплив маркетингу і фандрейзингу на трансформацію бібліотек. - Донецьк: УКЦентр, 1999. Башун О. Фандрейзинг, або Мистецтво збирання коштів: наук-метод. рекомендації бібліотекам. – Донецьк, 1998. Тарасов А. Б.  Фандрейзинг в гуманитарных науках. Знание. Понимание. Умение. —2004. Куц С. Фандрейзинг АВС: Посібник для початківців. - Київ:Центр філантропії, 2008.

category: Адміністрування школи


title: Стаття «Внутрішньошкільний контроль. Контрольно-аналітична діяльність заступника директора з навчально-виховної роботи»

description: У статті розкрито основні завдання внутрішньошкільного контролю, названо його види й надано поради заступникові директора з навчально-виховної роботи щодо проведення такого контролю. Описано методику професійної оцінки майстерності вчителів різних навчальних предметів

category: Адміністрування школи


title: Стаття «Про бідного вчителя слово замовлю...»

description:
Героєві хемінгуеївської повісті «Старий і море» часто снились леви, як спогад про його молодість, силу, щастя. А мені, вчителеві із майже сорокарічним стажем, ще й досі сниться інспектор, який несподівано прийшов до мене на урок… Як тут не згадати слова талановитого педагога сучасності Ш.О

                  . Амонашвілі: «В голові у вчителя завжди сидить інспектор, який, можливо, й ніколи не прийде до нього на урок». На щастя, час не стоїть на місці. Україна чітко визначилася у своєму європейському виборі. А це означає, що мусять бути зміни і перш за все на освітньому просторі, у ставленні до школи, до вчителя. Дуже важливо, щоб нарешті прийшло усвідомлення того, що вчитель – хребет, а не лакей влади. Можливо, я повторю банальну думку, але ж саме в школі починається майбутнє країни. Чому ж учитель і досі залишається на такому низькому соціальному рівні? Адже кожен розуміє, що бути сьогодні педагогом, особливо чоловікові, за таку зарплатню – це подвиг. Умови, в яких працюють українські вчителі, перетворюють їх високе покликання на важкий хрест. Від нас сьогодні вимагають стати продуктивними педагогами, тобто продавцями освітніх послуг, коли клієнт завжди правий. Це загрожує небезпекою протиставити, посварити найголовніших учасників навчально – виховного процесу – батьків і вчителів, - які задля успіху справи мають бути союзниками, а не конкурентами. Та головне – такий підхід в принципі не сумісний з творчістю, без якої немислима вчительська професія. Учитель і без того – фігура залежна і завжди пригнічена. Почасти репресивне управління освітніми закладами породжує страх, перетворює його на раба. Останнім часом ЗМІ на багатьох ток - шоу формують негативне ставлення до вчителя, малюючи образ такого собі невдахи, який випадково потрапив до школи, не знає основ педагогіки, психології, не любить дітей. Інколи складається враження, що комусь це вигідно – розхитати підгрунття «святая-святих» суспільства – школи. Я не розкрию державну таємницю, коли скажу, що паперотворчість в освіті стала просто катастрофою. Вона прийшла на зміну справжній учительській творчості, натхненню, ініціативі. Іноді складається враження, що школа поступово перетворюється в те місце, де адміністрації і вчителям діти заважають працювати з документами. А як результат – страшна статистика 72% підлітків, що сидять у в'язницях,- це гіперактивні діти з дефіцитом уваги. А тепер подумаємо: чи вартий вчасно зданий звіт чи інформація зламаної долі дитини? Тому моє тверде переконання: вільний час учителя – це час для творчості, ініціативи, час для тісного спілкування з дітьми, час формування їхніх душ. І врешті решт – це час для творчого, професійного зростання педагога. З великою радістю сприйняла Лист МОНУ «Про неухильне дотримання принципів гарантування свободи педагогічної діяльності вчителя», який нарешті забезпечує хоч якоюсь мірою творчу свободу освітянам. Адже всі ми розуміємо, що покірний, слухняний, безініціативний учитель виховує рабів. Сьогодні, на початку 21 століття ми не можемо та й не маємо права бути схожими на ліричного героя одного із віршів І. Франка: Мій учитель був пес, що на лапки стає І що лиже ту руку, яка його б'є. Слава Богу, змінюються часи, приходять до керівництва освітою люди, які глибоко розуміють слова В. О. Сухомлинського: «Добро виховується добром, любов - любов'ю…». Візьму на себе сміливість і додам: «Людська гідність виховується людською гідністю». І насамкінець давайте пофантазуємо разом, дорогі колеги. (Який же вчитель без прагнення фантазувати і мріяти?) А раптом ми дочекаємось, що слідом за документами МОНУ, що дають творчу свободу вчителю, з'являться накази: «Про заборону підрізання крил учителю», «Про зелене світло на злітній полосі молодого педагога», «Про право вчителя хоч раз за життя отримати безоплатну туристичну путівку», «Про прижиттєвий пам'ятник учителю, який прослужив у сільській школі більше 25 років і не втік». Це лише жартівливі мрії, які, можливо, раптом колись і здійсняться… А поки що, шановні колеги, відірвемо свої вчительські крила від землі, бо як би не було важко, ми не маємо права бути безкрилими, - і вперед, у новий політ, до високого зоряного неба педагогіки, де ми – вільні творці, а головне – відповідальні, бо за нами наші учні, яким треба вчитися любові до рідної землі, творчості, свободі і прагненню до зірок. Хотіла про бідного вчителя замовити слово, а вийшла ода його високому, вічному покликанню.

category: Адміністрування школи


title: Стаття «Школа в умовах нового стандарту освіти (роздуми про важливе)»

description:
«... Вода бігла, спотикаючись об каміння, безсило падала у прірву, виборсувалася і знову бігла, - маленький гірський струмок, кожною краплею прагне до океану. Я запитав у струмка, як дійти мені до океану, не загубитися у дорозі! Струмок захлинувся у вузькій гранітній ущелині, вийшов

                   з каменів і сказав: - Іди за мною! Тільки пам'ятай: шлях мій далекий і нелегкий, не на веселу прогулянку я тебе кличу ». Я часто згадую цю притчу... Шлях пізнання - подібний шляху струмка. А призначення педагога - допомогти дітям пройти успішно цей шлях. Саме на це націлює нас новий стандарт. Що ж таке новий стандарт, які нововведення він має принести в нашу освіту? Якою має стати нова школа? Ці питання дуже часто ставлю перед собою та колегами, учнями, батьками. Має змінитися багато чого. Якими я уявляю собі ці зміни? Велика роль учителя. УЧИТЕЛЬ - людина, чиї знання і культура стають для дітей прикладом. Він - організатор освітнього середовища, вихователь, правознавець, дипломат, психолог, парламентер. Все залежить від учителя. Зуміє він побачити в дитині ту іскру Божу, якою кожен приходить в цей світ осяяний? Чи зможе не нашкодити, виправити помилки дитини і направити тим шляхом, на якому вона відбудеться як Особистість? Для цього треба вчитися. І вчитися не рік, не два і не три. Вчитися доведеться все життя. Вчитися разом зі школою. Нова школа - школа мислення. Традиційний погляд на школу полягає в тому, що вона повинна давати міцні знання. Але в сучасних умовах, коли кількість нової інформації постійно зростає, такий підхід стає обмеженим. Стандарт другого покоління говорить про зміну освітньої парадигми і про новий освітній результат - розвиток особистості. Знання стають засобом, а не метою. Людина з розвиненим мисленням є не рабом знань, а їх володарем. Таким чином, ключове питання нової школи не в тому, який обсяг засвоєних учнем навчальних знань, а те, як знання сформували в учня здатність мислити, вести продуктивну дослідницьку діяльність. Нова школа - школа саморозвитку та самоосвіти. Чого має навчитися дитина? Ми всі пам'ятаємо стару притчу про те, як прийшов мудрець до бідних і сказав: «Я бачу, ви голодні. Давайте, я дам вам рибу, щоб ви вгамували голод ». Притча говорить: не треба давати рибу, треба навчити ловити її. Стандарт нового покоління і є той стандарт, який допоможе навчити вчитися, навчити «ловити рибу», а тим самим опанувати універсальними навчальними діями. Саме в дії породжуєюься знання. Вчитися (тобто вчити себе) ось те завдання, у вирішенні якого школі сьогодні заміни немає. Нова школа - школа питань. Одного разу відомого вченого й мудреця Авіцену запитали: «Ви так багато вмієте і знаєте. Ймовірно, в дитячі роки ви були найкращим серед ровесників? » « О, зовсім ні, - відповів Авіценна, - навколо мене були учні набагато розумніші і успішніше мене. Але я був кращим з тих, хто задавав питання! » Якщо учень ні про що не запитує вчителя і у нього навіть не виникає такого бажання, значить, його треба до цього підштовхувати. Інакше засвоєння матеріалу буде проходити на рівні почуттів: побачив, почув, а вийшов з класу - і забув, бо не було миследіяльності. Саме питання привчають дітей критично ставитися до навчального матеріалу. А це сприяє набуттю глибоких знань, причому більш довготривалих, бо ці знання - усвідомлені. Нова школа - це школа творчості, креативності. Тепер завдання учителя не тільки навчити дитину читати, рахувати, писати, він повинен прищепити дитині навички розв'язання творчих завдань, вміння аналізувати та інтерпретувати інформацію, тобто навчити дітей бачити і формулювати проблему, аналізувати факт, працювати з різними джерелами, висувати гіпотези, здійснювати перевірку їх правильності, формулювати висновки, відстоювати свою позицію при обговоренні як у процесі навчальної діяльності, так і через додаткову освіту. Дитина розвивається успішно тоді, коли вона не просто засвоює чужий досвід і чужі знання, а вміє творити, створювати свої власні знання про світ. Нова школа - це школа з новим уроком. Тепер при підготовці до уроку вчитель витрачатиме майже удвічі більше часу. Якщо раніше писався конспект уроку, то тепер потрібно написати сценарій. Основним етапом має стати самостійна робота. Якщо раніше вчитель намагався виконати те, що запланував, то тепер йому необхідно організувати діяльність дітей. Форма уроку переважно групова або індивідуальна. Результати навчання не тільки предметні, а й особистісні, метапредметні. Орієнтир на самооцінку учня, формування адекватної самооцінки. Облік динаміки результатів навчання дітей відносно самих себе. Оцінка проміжних результатів навчання. І багато, багато іншого. І нарешті, нова школа має створити широкий простір для прояву та реалізації дитячої ініціативи. Цьому сприяє організація позаурочної діяльності для задоволення потреб учнів у змістовному дозвіллі, їх участь у самоврядуванні та суспільно корисній діяльності. Виховання дітей відбувається в будь-який момент їх діяльності. Однак найбільш продуктивно це виховання здійснювати у вільний від навчання час. Образно напрямки виховного середовища можна сформулювати фразами: «Хочу все знати», «Хочу все вміти», «Хочу все вміти», «Ким я хочу і можу стати », «Хочу бачити сьогодення і майбутнє, знаючи і розуміючи минуле», « Хочу пізнати світ прекрасного », « Хочу стати веселим, міцним і здоровим, завжди готовим прийти на допомогу ». Учитель - людина, з якою волею доль стикається дитина. Тож сьогодні його формула роботи: «Бачити - освітню ситуацію, передбачати - майбутнє в дитині, діяти - на заздалегідь спланованих позиціях».

category: Адміністрування школи


title: Методична розробка «Упровадження системи національно-патріотичного виховання в практику роботи школи»

description:
ЗАГАЛЬНА ХАРАКТЕРИСТИКА РОБОТИ Актуальність проблеми дослідження визначається тим, що сьогодні виняткового значення набуває національне, патріотичне та громадянське виховання, яке має забезпечити всебічний розвиток, соціальну активність і цілісність особисто

                  сті, здатної до самостійного мислення, суспільної діяльності, успадкування духовних надбань українського народу. Це потребує створення системи управління виховною роботою, упровадження якої сприяло б успішному формуванню громадянина суверенної Української держави. Основи національно-патріотичного виховання закладено вітчизняними філософами та громадськими діячами — Г. Сковородою, М. Драгомановим, М. Грушевським. Значний внесок у висвітлення проблеми розвитку патріотизму, національної свідомості особистості зробили роботи І. Беха, Н. Косарєва, І. Підласого, М. Рагозіна, Г. Сороки, В. Сухомлинського, О. Сухомлинської та інших. Способи реалізації принципів національно-патріотичного виховання в практичній діяльності педагогів розглянуто в дослідженнях І. Беха, Л. Кацинської, М. Красовицького, А. Розенберга й інших. Проблеми формування національних і загальнолюдських цінностей в учнівської та студентської молоді в процесі освіти досліджують О. Вишневський, В. Іванчук, М. Таланчук та інші. Питання вивчення, узагальнення й використання досвіду організації національно-патріотичного виховання розробляють О. Кузьменко, Т. Рабченюк, Л. Кацинська, О. Киричук, М. Красовицький та інші. Разом із тим можна констатувати недостатню розробленість проблем якісного впровадження системи національно-патріотичного виховання в практику роботи загальноосвітнього навчального закладу, технології управлінської роботи з педагогічними кадрами щодо реалізації системи національно-патріотичного виховання. Виникає нагальна потреба в пошуку засобів, що дозволяють управлінцям ефективно визначати джерела утруднень у вихованні національної свідомості дітей та молоді, обирати найбільш конструктивні шляхи подолання труднощів і адекватно діяти в конкретних педагогічних ситуаціях. Сучасне виховання в Україні має забезпечувати прилучення молоді до світової культури й загальнолюдських цінностей. Але у зв’язку з цим постає одна з найважливіших проблем сучасного розвитку педагогічної теорії і практики — з’ясування співвідношення і взаємодії національно-патріотичного та вселюдського в процесі виховання підростаючих поколінь. Традиційна система навчально-виховної роботи, що склалася в загальноосвітній школі, не дає в повному обсязі можливостей для розв’язання накопичених проблем. Практика дозволила виявити такі суперечності впровадження системи національно-патріотичного виховання в практику роботи школи: між необхідністю виконання соціального замовлення щодо виховання патріота, громадянина й існуючою системою виховної роботи в загальноосвітньому навчальному закладі; між теоретичними знаннями педагогів, батьків, керівників школи щодо здійснення національно-патріотичного виховання та повсякденною соціальною практикою. Таким чином, актуальність проблеми та її недостатня наукова розробленість визначили тему досвіда роботи – «Упровадження системи національно-патріотичного виховання в практику роботи школи». Мета дослідження: теоретично обґрунтувати діяльність адміністрації школи з упровадження системи національно-патріотичного виховання в практику роботи освітньої установи й на діагностичній основі розробити відповідну комплексно-цільову програму та  здійснити її науково-методичне та фінансово-економічне обґрунтування. У процесі роботи перед нами постали такі завдання: на основі аналізу наукової літератури здійснити сутнісну характеристику системи національно-патріотичного виховання й обґрунтувати зміст управлінської діяльності з упровадження такої системи в практику роботи школи; проаналізувати основні методи й методики дослідження, стан управлінської діяльності з упровадження системи національно-патріотичного виховання; розробити комплексно-цільову програму з удосконалення впровадження системи національно-патріотичного виховання, визначити її прогнозовану якість, необхідний обсяг фінансування й надати методичні рекомендації щодо реалізації. Об’єкт дослідження: система національно-патріотичного виховання. Предмет дослідження: упровадження системи національно-патріотичного виховання в практику роботи школи. Відповідно до визначених мети та завдань було використано такі методи дослідження: теоретичні: аналіз психолого-педагогічної літератури, наукових праць з проблем управління школою й виховною діяльністю, порівняльний аналіз, синтез, узагальнення, моделювання, кваліметричний підхід до розробляння параметрів, критеріїв і показників стану впровадження системи національно-патріотичного виховання; емпіричні: спостереження, бесіда, анкетування, тестування, вивчення практичного досвіду роботи педагогів, психологів, керівників шкіл; методи математичної статистики й обробляння інформації: комп’ютерне обробляння результатів, побудова графіків, таблиць, схем. База дослідження: Харківська загальноосвітня школа І–ІIІ ступенів № 96 Харківської міської ради Харківської області. Практичне значення отриманих результатів дослідження полягає в їх достатній готовності до впровадження в практику роботи загальноосвітніх шкіл: упорядковано комплекс методик для діагностики стану впровадження системи національно-патріотичного виховання, у тому числі й кваліметрична модель оцінки управлінської діяльності, розроблено комплексно-цільову програму з удосконалення управлінської діяльності й методичні рекомендації щодо реалізації такої програми. Результати дослідження можна використати як базові для організації аналогічної діяльності в інших загальноосвітніх навчальних закладах (ЗНЗ).   У ході дослідження було проаналізовано «Теоретичні основи впровадження національно-патріотичного виховання в практику роботи школи» визначено сутність системи національно-патріотичного виховання, шляхи й засоби її впровадження в практику роботи школи, зміст діяльності керівників у цьому напрямі. Також проведено «Аналіз стану впровадження національно-патріотичного виховання в практику роботи школи» розкрито загальні питання методики дослідження, проведено аналіз стану проблеми в базовому навчальному закладі. Було розроблено програму аналізу, яка передбачає чотири мікродослідження, сформовано для їх проведення експертну групу в складі 5 осіб. Під час аналізу ми дійшли висновку, що якість управлінської діяльності за означеним напрямом дорівнює 0,54, що відповідає недостатньому рівню. Окрім цього, за допомогою діагностичних методик проведено ґрунтовний аналіз стану проблеми, а саме: обізнаність учасників навчально-виховного процесу з питань національно-патріотичного виховання, ціннісні орієнтації молоді, моральні якості вихованців. З’ясовано основні проблеми, які потребують розв’язання. Із цією метою прийнято рішення розробити комплексно-цільову програму, яка сприятиме підвищенню рівня управлінської діяльності з означеної проблеми. Було здійснено «Розроблення комплексно-цільової програми та методичних рекомендацій щодо її реалізації» на діагностичній основі було розроблено комплексно-цільову програму, яка розрахована на 1 рік і складається з чотирьох етапів: інформаційно-аналітичний, організаційний, практичний, узагальнювальний. Проведено експертизу комплексно-цільової програми. Її прогнозована якість дорівнює 0,93, що відповідає достатньому рівню. Здійснено фінансово-економічне обґрунтування впровадження програми, з’ясовано, що кошторис валових витрат на її реалізації становить 14 848, 79 грн. Упровадження комплексно-цільової програми можливе за рахунок диверсифікації джерел фінансування: бюджетні кошти, матеріальні благодійні внески, спонсорські кошти. ВИСНОВКИ Узагальнення результатів теоретичного пошуку та практичної роботи дало підстави дійти таких висновків. 1. З’ясовано, що національно-патріотичне виховання дітей і молоді — це комплексна системна та цілеспрямована діяльність органів державної влади, громадських організацій, сім’ї, освітніх закладів, інших соціальних інститутів щодо формування в молодого покоління високої патріотичної свідомості, почуття вірності, любові до Батьківщини, турботи про благо свого народу, готовності до виконання громадянського та конституційного обов’язку із захисту національних інтересів, цілісності, незалежності України, сприяння становленню її як правової, демократичної, соціальної держави. Найважливішим пріоритетом національно-патріотичного виховання є формування ціннісного ставлення особистості до українського народу, Батьківщини, держави, нації. 2. Установлено, що можна виділити такі функції управління системою національно-патріотичного виховання: інформаційно-аналітична, мотиваційно-цільова, планово-прогностична, організаційно-виконавча, контрольно-діагностична, регулятивно-корекційна. 3. Описано основні питання методики дослідження, розроблено програму емпіричного дослідження, яка передбачає чотири мікродослідження. 4. Проаналізовано стан упровадження системи національно-патріотичного виховання в практику роботи школи, визначено недостатній рівень управлінської діяльності в цьому напрямі. 6. На діагностичній основі розроблено комплексно-цільову програму з удосконалення управлінської діяльності відповідно до теми й мети дослідження. 7. Здійснено експертне оцінювання розробленої програми. Розроблено методичні рекомендації щодо реалізації комплексно-цільової програми. 8. Здійснено розрахунок валових витрат на реалізацію комплексно-цільової програми. Основним висновком дослідження є досягнення поставленої мети й виконання завдань. Однак проведене дослідження не вичерпує всіх проблем, перспективним напрямом є вивчення питань культурно-національного та морально-етичного розвитку вчителя для втілення ідей національно-патріотичного виховання.

category: Адміністрування школи


title: Стаття «Інформаційно-методичний супровід безперервної освіти педагогів»

description:
У матеріалі на заявлену тему з досвіду роботи авторка пише, що здатність до самоосвіти незрівнянно важливіша за своїми результатами та впливом на людину, ніж сама освіта в навчальному закладі. «Вчити самого себе» - гасло кожної особистості. Але найактуальнішим воно стає для педагогів, бо внаслідок ї

                  хньої наближеності до молодого покоління здійснюється безпосередній вплив на розвиток особистості дитини

category: Адміністрування школи