title: Стаття «Самостійна робота студентів - спосіб адаптації до професійної діяльності у сучасному світі»

description:
Поступова інтеграція вітчизняної системи освіти до європейської та світової потребує нових підходів у підготовці кваліфікованих фахівців, що базуватиметься на збільшенні організаційного, дидактичного та методичного ресурсу самостійної роботи. Основне завдання вищої освіти полягає у формуванні тво

                  рчої особистості фахівця, здатного до саморозвитку, самоосвіти, інноваційної діяльності. Вирішення цього завдання навряд чи можливо тільки шляхом передачі знань у готовому вигляді від викладача до студента. Необхідно перевести студента з пасивного споживача на активного творця знань, що вміє сформулювати проблему, проаналізувати шляхи її вирішення, знайти оптимальний результат і довести його правильність. Як відомо, самостійність є найбільш істотною якістю людини як особистості та суб’єкта діяльності. Тому один з основних принципів, на яких побудований весь навчальний процес, визначає, що ніякі знання, не підкріплені самостійною діяльністю, не зможуть стати справжнім надбанням людини. Самостійна робота студентів є невід’ємною частиною навчального процесу та виправданим способом оволодіння матеріалом. У самому слові "студент" (лат. studens – той, хто вчиться) уже закладена потреба наполегливої самостійної роботи над оволодінням глибокими знаннями. Навчання – процес досить складний і своєрідний. Він далекий від того, яким його інколи уявляють: викладач читає лекції і дає студентам відповідний обсяг знань. Оволодіння знаннями – це, в першу чергу, процес наполегливої активної діяльності мозку людини. В умовах переходу людства до інформаційно-технологічного суспільства, до суспільства знань, даремно сподіватися, що за роки навчання можна запастися потрібними знаннями на все життя. Зміст знань оновлюється надзвичайно швидко, а тому головним завданням вищої школи поряд із задоволенням потреб особи в інтелектуальному, культурному й моральному розвиткові є оволодіння майбутнім фахівцем ефективними і раціональними методами самостійної навчальної роботи відповідно до особливостей конкретного фаху, підготовка його до участі у процесі неперервної освіти. Розв’язання цих завдань випливає із природної сутності людини, з особливостей і закономірностей її мисленнєвої діяльності. Реформа вищої освіти пов’язана за своєю суттю з переходом від парадигми навчання до парадигми освіти. Самостійна робота студентів є не просто важливою формою освітнього процесу, а повинна стати його основою. Це передбачає орієнтацію на активні методи оволодіння знаннями, розвиток творчих здібностей студентів, перехід від поточного до індивідуалізованого навчання з урахуванням потреб і можливостей особистості. Мова йде не просто про збільшення кількості годин на самостійну роботу. Посилення ролі самостійної роботи студентів означає принциповий перегляд організації навчально-виховного процесу, який має будуватися так, щоб розвивати вміння вчитися, формувати у студента здатності до саморозвитку, творчого застосування отриманих знань, способів адаптації до професійної діяльності у сучасному світі. Самостійна робота – це форма організації індивідуального вивчення студентами навчального матеріалу. Мета самостійної роботи студентів – сприяти формуванню самостійності як особистісної риси та важливої професійної якості молодої людини, суть якої полягає в уміннях систематизувати, планувати, контролювати й регулювати свою діяльність без допомого й контролю викладача. У сучасній вищій школі роль викладача все більше зводиться до організації пізнавальної діяльності студентів. Пізнання студент повинен здійснювати сам. Це має принципове значення. Тільки знання, здобуті власною працею, є міцними, глибокими і дієвими. Лише шляхом напруженої мозкової діяльності можна досконало оволодіти навчальним предметом. Самостійна робота формує навички самостійної діяльності взагалі, що є необхідним у будь-якій професійній діяльності, виробляє здатність самостійно приймати відповідальні рішення, знаходити оптимальний вихід із складних ситуацій. Таким чином, самостійна робота відіграє значну виховну роль. Вона формує самостійність як важливу рису характеру, що займає провідне місце в структурі особистості сучасного фахівця. Вчені, педагоги, враховуючи ці закономірності, завжди наголошували на організації самостійної пізнавальної діяльності людини. Відомий чеський педагог Я. А. Коменський на титульному аркуші своєї книги "Велика дидактика" написав: "Альфою і омегою нашої дидактики хай будуть пошуки і відкриття засобу, за якого ті, хто вчить, менше б вчили, а учні більше б вчились". Німецький педагог А. Дістервег так визначив кредо навчання: "Розвиток і освіта ні одній людині не можуть бути дані або повідомлені. Усяк, хто бажає до них прилучитися, повинен досягнути цього власною діяльністю, власними силами, власним напруженням". Подальші успіхи у суспільному розвитку і цивілізаційному поступі неможливі без випереджувального інтелектуального розвитку людини, без постійного збагачення її науковими знаннями. Здійснення неперервності освіти стало ключовою соціальною проблемою. Від її успішного розв’язання залежить, значною мірою, становлення професіоналізму. Самоосвіта, самостійна пізнавальна діяльність є головними чинниками збільшення інтелектуального багатства суспільства. Ефективність самостійної навчальної роботи зумовлюється сформованістю пізнавальних мотивів. Пізнавальні потреби, які спонукають до самоосвіти, формуються в активній самостійній пізнавальній діяльності людини, яка має бути суспільно значущою для особистості. Навчити студентів самостійно опановувати знання – одне з важливих завдань сучасної вищої школи. Тому на заняттях необхідно створювати такі ситуації, які в подальшому майбутньому фахівцю доведеться розв’язувати у процесі самостійної роботи. В умовах пошукової діяльності формується самостійність мислення, прагнення відкривати нові знання і способи оволодіння ними. Самостійна робота студентів необхідна не тільки для оволодіння дисципліною, але й для формування навичок самостійної роботи взагалі. Завданнями самостійної роботи студентів можуть бути засвоєння певних знань, умінь, навичок, закріплення та систематизація набутих знань, їхнє застосування при вирішенні практичних завдань, виявлення прогалин в системі знань із предмета. Самостійна робота дає можливість студенту працювати без поспіху, не боячись негативної оцінки товаришів чи викладача, а також обирати оптимальний темп роботи та умови її виконання. Самостійна робота з виконання навчального завдання має складатися з трьох етапів: Підготовка студента до виконання завдання, теоретичне, психологічне, організаційно-методичне й матеріально-технічне забезпечення самостійної роботи. Безпосереднє виконання навчального завдання. На ефективність виконання завдання впливають наполегливість, цілеспрямованість, відповідальність тих, хто його виконує. Аналіз виховного завдання - завершальний етап самостійної роботи. Організація самостійної роботи студентів з навчального предмета має здійснюватися з дотриманням низки вимог, зокрема таких: Обґрунтування необхідності завдань у цілому й конкретного завдання зокрема, що вимагає виявлення та стимулювання позитивних мотивів діяльності студентів. Надання детальних методичних рекомендацій щодо виконання роботи (в якій послідовності працювати, з чого починати, як перевірити свої знання). За окремими завданнями студенти мають отримати пам’ятки. Надання можливості студентам виконувати творчі роботи, які відповідають професійному рівню засвоєння знань, не обмежуючи їх виконанням стандартних завдань. Здійснення індивідуального підходу при виконанні самостійної роботи. Індивідуальні завдання можуть виконувати за бажанням усі студенти, або окремі з них (які творчо обдаровані, вимогливі). Індивідуалізація самостійної роботи сприяє самореалізації студента, розкриваючи в нього такі грані особистості, які допомагають професійному розвитку. Нормування завдань для самостійної роботи, яке базується на визначенні витрат часу та трудомісткості різних їхніх типів. Це забезпечує оптимальний порядок навчально-пізнавальної діяльності студентів - від простих до складних форм роботи. Підтримання постійного зворотного зв’язку зі студентами в процесі здійснення самостійної роботи, що є фактором ефективності навчального середовища. Можливість ведення обліку та оцінювання виконаних завдань і їх якості, що потребує розроблення комплексу професійноорієнтованих завдань. Отже, самостійна робота студентів потребує чіткої організації, планування, системи й певного керування (обсяг завдань, типи завдань, методичні рекомендації щодо їхнього виконання, аналіз передбачуваних труднощів, перевірка та оцінювання виконаних робіт), що сприяє підвищенню якості навчального процесу. Успіх цієї роботи багато в чому залежить від бажання, прагнення, інтересу до роботи, потреби в діяльності, тобто від наявності позитивних мотивів. Велике значення під час самостійної роботи студента мають його спрямованість, психологічна готовність, а також певний рівень бази знань, на який будуть нашаровуватися нові знання. Для реалізації самостійної роботи в процесі вивчення навчального предмета студенти виконують комплекс завдань різних типів. У цілому, завдання для самостійної роботи студентів мають відповідати таким вимогам: Професійна результативність – формування завдання, яке має гарантувати формування хоча б одного професійного вміння майбутньої спеціальності студента. Продуктивність – передбачає отримання продукту навчальної самостійної праці студента після завершення всіх дій з вирішення цього завдання. Конструктивність – наявність визначеної структури завдання. Перевага розумових дій над психомоторикою в процесі вирішення завдання. Самостійність – переважна кількість дій студента має бути самостійною. Кожен з елементів завдання має спонукати студента до того, щоб він сам приймав рішення, здійснював необхідний інформаційний пошук. Викладач повинен розробити методичні рекомендації щодо роботи з літературою та чітко обґрунтувати доцільність такої роботи. Методичні рекомендації щодо організації самостійної роботи студентів з навчального предмета: Ураховуючи цілі навчального предмета, необхідно конкретизувати вимоги до знань, умінь і навичок, які потрібно сформувати у студентів в процесі реалізації самостійної навчально-пізнавальної діяльності. Необхідно розробити систему завдань різних рівнів складності згідно з наперед визначеними рівнями засвоєння знань. Складаючи систему завдань для самостійної роботи студентів, необхідно ураховувати актуалізацію мотивів навчальної діяльності студентів. При вивченні кожної дисципліни організація самостійної роботи студентів повинна представляти єдність трьох взаємопов’язаних форм: Позааудиторна самостійна робота. Аудиторна самостійна робота, яка здійснюється під безпосереднім керівництвом викладача. Творча робота. Види позааудиторной самостійної роботи різноманітні: підготовка і написання рефератів, доповідей, інших письмових робіт на задані теми, виконання індивідуальних завдань, спрямованих на розвиток у студентів самостійності та ініціативи, підготовка до участі у конференціях, олімпіадах. Щоб розвинути позитивне ставлення студентів до позааудиторної самостійної роботи, слід на кожному її етапі роз’яснювати цілі роботи, контролювати розуміння цих цілей студентами, поступово формуючи у них уміння самостійної постановки задач і вибору мети. Аудиторна самостійна робота може реалізовуватися при проведенні практичних занять, семінарів, виконанні лабораторних робіт і під час читання лекцій. При читанні лекційного курсу безпосередньо в аудиторії необхідно контролювати засвоєння матеріалу основною масою студентів шляхом проведення експрес-опитувань з конкретних тем, тестового контролю знань. На практичних і семінарських заняттях різні види самостійної роботи дозволяють зробити процес навчання більш цікавим і підняти активність значної частини студентів у групі. Практичні заняття доцільно будувати таким чином: Вступне слово викладача (цілі заняття, основні питання, які повинні бути розглянуті). Опитування. Рішення 1-2 типових завдань біля дошки. Самостійне рішення завдань. Розбір типових помилок при рішенні. Для проведення занять необхідно мати завдання для самостійного рішення, причому ці завдання можуть бути диференційовані за ступенем складності. Виконання лабораторних робіт, як і інші види навчальної діяльності, містить багато можливостей застосування активних методів навчання та організації самостійної роботи на основі індивідуального підходу. При проведенні лабораторних робіт необхідно створити умови для їх максимально самостійного виконання. Тому необхідно: Провести експрес-опитування (усно або у тестовій формі) з теоретичного матеріалу, необхідного для виконання роботи. Перевірити плани виконання лабораторних робіт. Оцінити роботу студента. Будь-яка лабораторна робота повинна включати глибоке самостійне опрацювання теоретичного матеріалу. Самостійна робота під керівництвом викладача передбачає вироблення загально-навчальних умінь і навичок, що зорієнтовані на розвиток у студентів умінь учитися, засвоєння теоретичних відомостей, формування професійних умінь і навичок через систему професійно зорієнтованих завдань. Ця система завдань сприяє формуванню загальнонавчальних, спеціальних та професійних знань, умінь і навичок, внаслідок впровадження якої студенти набувають самостійності – основної якості майбутніх спеціалістів. Викладач, в свою чергу, визначає програмні вимоги до вивчення матеріалу, орієнтує студентів на грамотне використання літератури; проводить консультації, готує навчально-методичну літературу, рекомендації, пам’ятки, тощо. Самостійна робота сприяє формуванню у студентів інтелектуальних якостей. Вона сприяє розвитку працелюбності, організованості й ініціативи, випробує його сили, перевіряє волю, дисциплінованість та наполегливість у досягненні результату. Крім того, самостійно робота має виховне значення: вона формує самостійність не тільки як сукупність вмінь та навичок, але й як рису характеру, яка грає суттєву роль у структурі особистості сучасного спеціаліста. При виконанні самостійних завдань студент має змогу краще використати свої інтелектуальні здібності. Вивчення, конспектування літературних джерел, використання довідників, словників, сприяють глибокому осмисленню навчального матеріалу, виробляють у студентів цілеспрямованість у здобутті знань, самостійність мислення. Основне завдання організації самостійної роботи студентів полягає у створенні психолого-дидактичних умов розвитку інтелектуальної ініціативи і мислення на заняттях будь-якої форми. Основним принципом організації самостійної роботи повинен стати принцип переведення всіх студентів на індивідуальну роботу з переходом від формального виконання певних завдань при пасивній ролі студента до пізнавальної активності з формуванням власної думки при вирішенні поставлених проблемних питань і завдань. Мета самостійної роботи – навчити студента осмисленно і самостійно працювати спочатку з навчальним матеріалом, потім з науковою інформацією, закласти основи самоорганізації і самовиховання з тим, щоб прищепити вміння надалі безперервно підвищувати свою кваліфікацію. Навчальний процес повинен стимулювати самоосвіту студента. Отже, підготовка висококваліфікованих фахівців в умовах Болонської системи, конкурентоспроможних на ринку праці, а також здатних до компетентної, відповідальної й ефективної діяльності за своєю спеціальністю неможлива без підвищення ролі самостійної роботи студентів, спрямованої на стимулювання їх професійного зростання та виховання їхньої творчої активності. Література 1. Буряк В. К. Самостійна робота з книгою / В. К. Буряк – К., 1990. 2. Дзюба І. О. Організація самостійної роботи студентів вищих навчальних закладів в умовах особистісно-орієнтованого навчання[Електронний ресурс]. / І. О. Дзюба – Харків, 2008. – Режим доступу: http://www. bestreferat. ru/referat-136461. html 3. Іванова О. В. Самостійна робота студентів у сучасних умовах навчального процесу. [Електронний ресурс] / О. В. Іванова – Харків, 2008. – Режим доступу: archive. nbuv. gov. ua/... 19... /Ivanova_st. pdf 4. Котова А. В. Визначення сутності та змісту самостійної роботи студентів у вищих навчальних закладах. [Електронний ресурс] – Харків, 2008. – Режим доступу: irbis-nbuv. gov. ua/... /cgiirbis_64. exe?.. 5. Самостійна робота учнів - засіб розвитку пізнавальної активності і творчого мислення (на історичному матеріалі). Режим доступу: www. br. com. ua ›... › Педагогіка 6. Особливості навчальної праці студентів і передумови її ефективності. Режим доступу: http://www. info-library. com. ua/books-text-4084. html


title: Методичні вказівки до проведення заняття з геометрії

description:
План-конспект заняття за навчальною темою «Конус» з медіапрезентацією, мета якого - дати поняття про поверхні тіл обертання, розглянути конус, зрізаний конус, їх елементи та перерізи конуса; навчити студентів зображувати конус, зрізаний конус, формувати навички та вміння знаходити площі поверхонь ко

                  нуса, застосовувати набуті знання на практиці

category: Вища освіта


title: Методична розробка з організації та проведення виховного заходу «Математичний конкурс веселих і кмітливих»

description:
Сценарій проведення заходу на заявлену тему, мета якого - розширити знання студентів із математики, розвивати пізнавальний інтерес, інтелект, виховувати бажання отримати нові знання й удосконалювати навички; формувати дружні стосунки з товаришами, уміння працювати командою; показати необхідність зна

                  нь з математики в інших галузях


title: Розробка заняття «Геодезичні прилади»

description:
У процесі заняття студенти знайомляться з світловіддалеміром, функціональною схемою, призначенням блоків, вивчають взаємодією блоків і проходженням сигналів. Теоретично пояснено фазовий метод вимірювання віддалі. Обґрунтовано багатозначність результатів вимірювання фазовим способом і методи її виріш

                  ення. Додається медіапрезентація


title: «Філософія для дітей» - інноваційна концепція та практика формування демократичного світогляду нового покоління

description:
Якщо ми прагнемо перетворити Україну на державу з високими стандартами якості життя, конкурентоспроможну та інноваційну, то освіта і наука мають бути пріоритетами державної політики. Ознайомлення з міжнародним досвідом дозволить впроваджувати прогресивні підходи в навчанні. Освітній процес має бу

                  ти найбільш ефективним використанням часу для молоді, здатним підготувати молоде покоління до викликів сучасності. [1] Наразі наша країна є світовим лідером світових демократичних процесів. Але вона не може перескочити у своєму розвитку відразу до розвиненої демократії. Однак українське суспільство зробило великий крок до гідності – чого лише вартий рівень волонтерства на Майдані і в зоні АТО, що вразив як самих українців, так і західне суспільство. І це, безперечно, є приводом пишатися своєю країною. Український Майдан з його духом самопожертви, побратимства, благородства вперше за багато років показав українській нації, що вона достойна посісти значно вище місце серед розвинених країн світу, а ніж те, що має сьогодні – завдяки своїм колишнім аморальним правителям. І щоб це сталося якомога швидше дух Майдану треба привнести в систему української освіти. [1] Філософські проблеми продемонстрували необхідність виховання і культивування осмисленого способу життя молоді, через любов до мудрості, діалог зі світом, людини з людиною як розумною, творчою і моральною істотою. Сьогодні українську молодь потрібно навчати не лише критичного мислення, а й креативного. Методика "Філософія для дітей" – готує молодь до свідомої і відповідальної участі в демократичному устрої, який спонукає громадянина самостійно приймати рішення. Кінцевою метою програми є формування критичного, креативного та піклуючого мислення (critical, creative, caring thinking). Методика "Філософія для дітей" або Р4С (Philosophy for Children) була створена в 1970-х роках професором університету Монклер Метью Ліпманом (США). Філософія вчить: мистецтву мислити, формуючи інтелект; мистецтву переживати, формуючи екзистенційну сферу; мистецтву жити, формуючи ціннісний і духовний світ людини. [2] Ця інтегральна педагогічна стратегія базується на: проблемних формах навчання; "сократівському діалозі", (діалог з перехопленням ініціативи); методі "товариства дослідників", (пошук істини); винайденні світоглядних проблем в неочікуваних, парадоксальних ситуаціях, через гру, гумор, метафори, цікаві предмети. На думку М. Ліпмана метою освіти повинно стати "виробництво" розумних, розсудливих громадян. Адже людина може багатог знати, але при цьому не бути розсудливою, розумною, творчою. Така людина може мати в свойому арсеналі багато інформації, але погано мислити. "Філософія для дітей" має за мету підготовку громадян до подолання різних ситуацій без потрясінь, покликана сприяти плавному входженню людини в світ, соціум, культуру. [4] Сутність методики полягає в тому, що в її основу покладено принцип залучення молоді до філософії та її проблематики: усі дисципліни розглядаються крізь призму філософських проблем, які задають параметри світоглядного характеру. Дисципліни повинні будуватись за моделлю філософської дискусії та філософського дослідження. [2] Велика увага приділяється доведенню необхідності формування філософського (критичного) мислення, етичного розуму, демократичних процедур диспуту як важливих складових демократичної культури і світоглядного плюралізму. Метью Ліпман, формулюючи поняття – "критичне мислення", сконцентровує увагу не лише на обставині, що воно дає (яким є результат), а яким воно є. Він виокремлює сутнісні характеристики критичного мислення. Першим ключовим елементом критичного мислення є майстерність. Вона передбачає уміння мислити, володіючи певними прийомами, що в сукупності створюють перевірену на практиці ефективну методологію опрацювання інформації. Наступним елементом критичного мислення є відповідальність. Вона передбачає зв'язок між критично мислячою особистістю та спільнотою, з якою вона спілкується. Звертаючись до інших, особистість поважає їх право на свої думки та судження. Критично мисляча людина надає докази та приклади відповідно до прийнятих стандартів чи піддає сумніву ці стандарти, запропонувавши переконливі аргументи. Суттєвою характеристикою критичного мислення є визнання того, що воно спрямоване на формулювання самостійних суджень та не базується на жорстких алгоритмах і стереотипах. Критичне мислення людина використовує як метод самокорекції власних суджень з метою їх виправлення чи вдосконалення. Піддаючи критиці чи обґрунтовуючи певні міркування людина використовує критерії, до яких апелює, на які спирається критичне мислення. [3]. Критичне мислення не об’єкт вивчення, а результат навчання. Виділимо ознаки людини, яка критично мислить: Здатність сприймати думки інших критично. Людина виявляє здатність прислухатись до думок інших, оцінювати і аналізувати їх щодо поставленої проблеми. Компетентність. Людина виявляє прагнення до аргументації прийнятого нею рішення на основі життєвого досвіду, фактів життя та знання справи. Незалежність думок. Людина прислухається до критики на свою адресу, може протиставити свою думку думкам інших, або не погодитися з групою. Допитливість. Людина виявляє вміння проникати в сутність проблеми, глибину інформації. Здатність до діалогу та дискусії. Людина вміє вести діалог та дискутувати, тобто вислухати думку інших, з повагою ставитися до цих думок, переконливо доводити свою позицію, толерантно поводити себе під час дискусії. [5] Сухомлинський певний час листувався з Метью Ліпманом – засновником методики Р4С, і американський новатор використав багато ідей українського педагога Василя Сухомлинського. Тому варто говорити про те, що всі ми йдемо з одних цінностей, одних педагогічних засад, а з іншого боку, Ліпман винайшов багато універсальних принципів, до яких можна застосовувати приклади з національної та світової культури. Жодна технологія не може навчити молодь формувати судження, а гарне судження завжди прирівнюється до мистецтва. Програма Р4С якраз і навчає мисленевим навичкам, вмінню формувати судження. Наразі ця методика активно просувається і впроваджується в понад 60 країнах світу. Розвинені східні держави – насамперед, Південна Корея, Японія – дуже старанно культивують у себе методику Р4С. Система Р4С почала впроваджуватися в Кореї ще 45 років тому, і лише зараз корейці починають бачити її результати. "Тож і українцям не варто сподіватися на отримання негайного ефекту, можливо, і вам доведеться чекати 40-45 років, але вже тоді ці результати будуть справжніми і матимуть велику вагу", - наголосив професор Джінван Парк з Південної Кореї – один із найбільш послідовних і затятих адептів даної методики, на науково-методичному семінарі "Освіта для демократії: методика Р4С (Philosophy for Children) " 13 жовтня 2014 р, який відбувся в Інституті педагогіки НАН України. [1] Елементи методики Р4С достатньо активно впроваджувалися і в українських школах, особливо старших класах, наприкінці 90-х–початку 2000-х років. Це був час, коли західні освітні методики активно популяризувалися в Україні в рамках глобальної програми "Демократичне суспільство". Мета "Філософії для дітей" - комплексне виховання гармонійної і культурної людини з прекрасною душею. Наразі треба повертатись до цього і впроваджувати цю методику у вищих навчальних закладах. Освітній процес має бути найбільш ефективним використанням часу для молоді, здатним підготувати молоде покоління до викликів сучасності. Життя змінилось. Вчителі і викладачі повинні формувати майбутнє держави. Проблема філосовування молоді торкається не стільки методик викладання, а філософії освіти загалом. Ціль освіти сьогодення: формування нової людини – відповідальної, здатної самостійно будувати свою долю, яка прагне до саморозвитку, будує стосунки з світом через свій життєвий вибір. Використані джерела "Філософія для дітей" - нове слово у розвитку демократії Gazeta. ua [Електронний ресурс] / Орест Лесюк // Gazeta. ua. – 2014 – Режим доступу: http://gazeta.ua/articles/life/_filosofiya-dlya-ditej-nove-slovo-u-rozvitku-demokratiyi/ – Назва з екрана. Наріжний Ю.О. Чи будуть діти в Україні навчатись філософії в школі? / Ю.О. Наріжний. // Постметодика. – 2013. –  №6 (115). – 9-14с. Ганаба С. О. "Навчати мисленню": епістемологічний проект Метью Ліпмана. [Електронний ресурс ] – Режим доступу: http://irbis-nbuv.gov.ua/cgi-bin/irbis_nbuv/cgiirbis_64.exe Пікуль Л.В. «Уроки мислення» В. Сухомлинського і «Філософія для дітей» Метью Ліпмана. / Л.В. Пікуль.  // Постметодика. – 2013. –  №6 (115). – 22-24с. Дичківська І. М. Інноваційні педагогічні технології: нав. посіб. / І. М. Дичківська. – К., – 2004. – 352с.


title: Розробка заняття «Шкідливий вплив нікотину, алкоголю і наркотичних речовин на організм людини»

description:
План-конспект заняття з хімії на заявлену тему з мультимедійною підтримкою та методичними додатками, мета якого - ознайомити студентів із шкідливим впливом алкоголю, тютюну на організм людини; установити причини, наслідки, природу дії алкоголю й тютюну та переконувати студентів у неприпустимості їх

                  уживання


title: Розробка заняття «Степенева функція, її графіки та властивості»

description:
План-конспект уроку на заявлену тему, мета якого - перевірити рівень засвоєння попереднього навчального матеріалу, поглибити й розширити знання студентів про функцію, ознайомити з поняттям степеневої функції, її графіками та властивостями, сформувати вміння застосовувати властивості степеневої функц

                  ії під час розв’язування завдань


title: Стаття «Використання інформаційних технологій у процесі професійної підготовки фахівців з економіки підприємства»

description:
У матеріалі на заявлену тему з досвіду роботи авторка пише, що підготовка фахівця неможлива без усебічного використання сучасних інформаційних технологій. Одним із перспективних напрямів є впровадження в навчальний процес таких програмних продуктів, як «1С:Підприємство», «Галактика», «Бест-Про», «Ін

                  фо-бухгалтер» та інших


title: Урочистий вечір до Дня матері «Ніщо не вічне - вічні матері»

description: Сценарій проведення заходу на заявлену тему, мета якого - пронести на святі світлий образ матері, формувати у студентів почуття глибокої поваги до мами, почуття вдячності й обов’язку перед мамою за її турботу та добро


title: Розробка заняття «Ділові папери. Доручення. Офіційний лист. Анотація» з української мови

description:
План-конспект уроку на заявлену тему, мета якого - поглибити та систематизувати знання про ділове спілкування, ознайомити учнів із призначенням і особливостями вказаних у темі документів; розвивати логічне мислення, пам’ять і мовлення; продовжувати роботу щодо удосконалення усного й писемного мовлен

                  ня


title: Виховний захід „Валентин - охоронець Божого дару кохання”

description:
Методична розробка вміщує такі матеріали: теоретичні відомості, стосовно свята всіх закоханих - Дня Святого Валентина, зокрема історичні відомості (легенда) та історично-релігійне підґрунтя. Подано інформацію про те, як відзначають День Святого Валентина у різних країнах і на Україні. Основним розді

                  лом роботи є сценарій відкритого виховного заходу


title: Стаття „Реалізація міжпредметних зв’язків при викладанні машинобудівних дисциплін”

description: У матеріалі з досвіду роботи на заявлену тему авторка пише, що, як показує практика, розташування дисциплін у навчальних планах не дає змоги в повному обсязі й об’ємі застосувати міжпредметні зв’язки, а особливо конкретні висновки, узагальнення та рекомендації до машинобудівних дисциплін


title: Стаття „Проектна технологія в системі підготовки майбутніх техніків-землевпорядників”

description: У матеріалі з досвіду роботи на заявлену тему авторка пише, що постає питання, яку педагогічну технологію (одну чи декілька) використати, щоби навчання дисципліни не звелося до лише пояснення викладачем термінів і означень, що використовуються в землевпорядній галузі


title: Розробка заняття „Маркетингова цінова політика”

description: План-конспект заняття на заявлену тему з використанням структурно-логічні схеми як наочне представлення змісту навчального матеріалу за допомогою таблиць, малюнків, із включенням основних формул і вказівкою стрілками або іншими символами логіки міркування або обґрунтування виводу


title: Стаття „Застосування методу багаторазового повторення з використанням комп’ютерних тестів”

description:
У матеріалі з досвіду роботи на заявлену тему авторка пише, що відійшли в минуле часи, коли єдиним джерелом інформації була книга в класичному її вигляді. У даний час студентам зручніше та практичніше користуватись її електронними версіями на персональних комп’ютерах, ноутбуках, планшетах, смартфона

                  х тощо


title: Інтегроване заняття з історії України й української літератури «Голод 1932-33 рр. в Україні як геноцид (мовою документів і через твори У. Самчука «Марія» та В. Барки «Жовтий князь»)

description:
План-конспект заняття на заявлену тему з мультимедійною підтримкою та методичними додатками, мета якого - сформувати уявлення про причини геноциду українського народу, штучний голодомор та його наслідки; ознайомити студентів з противоправною політикою радянської держави, політикою геноциду щодо укра

                  їнського селянства


title: Розробка заняття «Ряди динаміки»

description: План-конспект заняття на заявлену тему, мета якого - закріпити теоретичні знання та набути практичних навичок із техніки визначення показників динаміки, методики розрахунку показників динаміки та набуття навичок із формування висновків, гіпотез і пропозицій


title: Розробка заняття „Розпад СРСР. Нові незалежні держави” із всесвітньої історії в 11-му класі

description:
Урок має на меті вивчення нового матеріалу методом проектів, в основі якого лежить процес самостійного добування знань учнями під контролем викладача. Учитель при підготовці уроку повинен врахувати творчі можливості кожного учня, допомогти йому підібрати відповідний матеріал, створити для нього ситу

                  ацію успіху


title: Виховний захід „Від народної… до класичної. Піднесене та земне”

description: Сценарій проведення заходу на заявлену тему, мета якого - сформулювати повагу до народної творчості, продемонструвавши її тісний зв’язок із класичною, виховувати любов та повагу до прекрасного, розвивати чуттєве сприйняття дійсності


title: Стаття „Розвиток альтернативної енергетики в Україні”

description:
Глобальні процеси в сучасному світі, зростання світового промислового виробництва, призводять до значного збільшення споживання енергоресурсів і, як наслідок, - нанесення суттєвої екологічної шкоди світовому довкіллю. В останні роки ця проблема все більше хвилює світову спільноту, оскільки людині

                   для її життя необхідне максимально чисте навколишнє середовище. Тому,   в даний момент є підстави вважати  екологічні проблеми одними з найважливіших для забезпечення майбутнього сталого розвитку людства, саме ці проблеми несуть найбільшу загрозу для світової спільноти. Все більше усвідомлення гостроти і реальної загрози цих проблем дали, позитивний поштовх розвитку, зокрема, відновлювальної або альтернативної енергетики. Згідно із заявою компанії "Bloomberg New Energy Fіnance", загальносвітовий розвиток такої екологічно чистої енергетики досяг суттєвого рівня. За результатами моніторингу, який вівся починаючи з 2004 року, станом на 2011 рік загальносвітові інвестиції в альтернативну енергетику склали один трильйон доларів. Саме 2004 рік став визначальним для суттєвого зростання капіталовкладень у розвиток альтернативної енергії у світі. Насамперед, цьому сприяли економічні чинники. Так, у 2004 році ціна одного бареля нафти підвищилася з 20 доларів до 100, після чого Німеччина почала запуск тестових проектів з виробництва енергоносіїв з відновлювальних джерел. За останні п’ять років щорічні показники приросту виробництва сонячної енергії у світі в середньому оцінюють у 60%, вітрової — 27%, етанолу — 20%. Кількість домогосподарств, що використовують сонячну енергію для гарячого водопостачання, перевищила 70 млн. Динаміка настільки інтенсивна, що вже поточного року нетрадиційні і відновлювані джерела енергії, за прогнозами деяких експертів, посядуть у виробництві енергії друге місце у світі після вугілля. У грудні 2008 р. Європарламент зобов’язав країни ЄС до 2020 р. довести використання нетрадиційних і відновлюваних джерел енергії  (НВДЕ) до 20% загального обсягу їхнього енергоринку, а до 2040 р. — до 40%. За останні три роки більшість країн світу задекларували мету досягти до 2020 року в середньому 15—25% виробництва електроенергії з НВДЕ від свого загального балансу. Європейці взялися за поставлене завдання надзвичайно серйозно. Вже сьогодні в деяких країнах цей показник перевищив позначку в 20%. Наприклад, у Данії тільки вітроенергетика забезпечує майже чверть усієї енергії в національній мережі, у Фінляндії і Швеції за рахунок біомаси виробляється 20—25% тепла. Розвиток галузі зміщується в Азію. Так, у 2009 році на Китай припадало 40% світового виробництва сонячних батарей, 30% вітрових турбін і 77% сонячних колекторів для водопостачання. У Латинській Америці активно зростає виробництво біопалива (Аргентина, Бразилія, Колумбія, Еквадор і Перу). Швидко розвивають галузь у багатьох країнах Близького Сходу і Північної Африки[1]. Отже світова спільнота визначилась, що альтернативи розвитку відновлювальної енергетики на сьогодні не існує. Крім того, що розвиток альтернативної енергетики зменшує викиди парникових газів в атмосферу, забезпечує стабільність в енергетичному комплексі за рахунок зменшення споживання традиційних корисних копалин (газу, нафти, вугілля тощо), це ще є й додатковим енергетичним ресурсом держави, належний розвиток якого безперечно призведе до позитивних результатів. Енергетичні ресурси, які використовуються – це свідомий вибір. Можна вибрати більш традиційні на даний час джерела енергії, або ж екологічно більш чисті: енергію сонця, вітра, води. Кожен з варіантів має суттєві відмінності в матеріально-технічній базі його забезпечення, свої переваги та недоліки. Яким шляхом буде рухатися далі людство – відповідь на це питання має дати кропітка робота пов’язана з науковими дослідженнями, глибокими, переконливими обґрунтуваннями, на основі яких може бути прийняте свідоме й обґрунтоване рішення. Але останнім часом, весь цивілізований світ схиляється до того, щоб розвивати екологічно чисту  альтернативну енергетику. Україна не залишилась на узбіччі сучасних процесів в енергетиці. Наразі, в нашій країні також з кожним роком набирає обертів процес використання альтернативних видів енергії. І хоча процес розвитку відновлювальних джерел енергії відбувається достатньо повільно, не все в цьому питанні безнадійно. Вперше на законодавчому рівні в Україні було дано визначення терміну нетрадиційні і поновлювальні джерела енергії в Законі України "Про енергозбереження" від 1 липня 1994 року. Це енергія, яка постійно існує або періодично виникає в навколишньому середовищі в якості потоків енергії сонця, вітру, геотермальної енергії, енергії морів, океанів і біомаси. У 2003 році було прийнято Закон України "Про альтернативні джерела енергії", яким визначено правові, економічні, екологічні та організаційні засади використання альтернативних джерел енергії та сприяння розширенню їх використання у паливно-енергетичному комплексі. Законом визначено, що альтернативні джерела енергії – це відновлювані джерела енергії, до яких належать енергія сонячна, вітрова, геотермальна, енергія хвиль та припливів, гідроенергія, енергія біомаси, газу з органічних відходів, газу каналізаційно-очисних станцій, біогазів, та вторинні енергетичні ресурси, до яких належать доменний та коксівний гази, газ метан дегазації вугільних родовищ, перетворення скидного енергопотенціалу технологічних процесів. За дев’ять років в Україні відбулась трансформація понять, що вказує про існування певної динаміки у розвитку нетрадиційних джерел енергії в останні роки. Причому, необхідно взяти до уваги, що середина і кінець 90-х років в нашій державі відзначалися потужною фінансово-економічною кризою економіки, яка не створювала належних можливостей для вкладення інвестицій у розвиток альтернативних джерел енергії. І тим не менш, альтернативна енергетика хоча й повільно, але розвивалась. Основними принципами державної політики в сфері альтернативних джерел енергії, перш за все, є: збільшення об‘ємів виробництва і споживання енергії; покращення місцевого і глобального стану навколишнього середовища. Енергетичною страгегією України до 2030 року визначено, що освоєння НВДЕ[3] слід розглядати як важливий фактор підвищення рівня енергетичної безпеки та зниження антропогенного впливу енергетики на довкілля. Шляхи та напрями стратегічного розвитку НВДЕ в нашій країні повинні сприяти солідарним зусиллям Європейської спільноти у галузі енергетики та відповідати основним принципам Зеленої книги "Європейська стратегія сталої, конкурентоздатної та безпечної енергетики" (Брюссель, 8.3. 2006. COM (2006) 105). Окрім цього, в Стратегії зазначено, що освоєння нетрадиційних і поновлювальних джерел енергії необхідно розглядати як найважливіший фактор підвищення рівня енергетичної безпеки і зниження антропогенного впливу енергетики на довкілля. Маштабне використання  потенціалу нетрадиційних джерел енергії має не лише внутрішнє, але й важливе міжнародне значення як вагомий фактор протидії глобальним змінам клімату на планеті, покращення загального стану безпеки Європи. Стратегія передбачає, що розвиток відновлювальних джерел енергії забезпечить значний ефект скорочення використання традиційних джерел енергії, викидів шкідливих та парникових газів, покращить загальний екологічний стан навколишнього середовища. Але, не дивлячись на достатньо динамічний розвиток нормативно-правової бази по розширенню використання джерел альтернативної енергії, розвиток альтернативних джерел енергії до 2009 був достатньо повільним. Більшість установок альтернативних джерел енергії будували приватні компанії та господарства. Держава сприяла цьому на законодавчому рівні, однак сама не здійснювала капіталовкладень для будівництва установок відновлювальних джерел енергії. 2009 рік можна назвати визначальним і переломним у розвитку альтернативних джерел енергії в України.  Верховна Рада України ухвалила Закону про "Про внесення змін до деяких законів України" (щодо стимулювання використання альтернативних джерел енергії". Зазначеним законодавчим актом були введені революційні нововведення по запровадженню в державі "зеленого" тарифу на електричну енергію, отриману з альтернативних джерел з використанням енергії вітру, сонця, біомаси, а також вироблену малими гідроелектростанціями. Згідно з законом вся електрична енергія в країні, вироблена з відновлюваних джерел енергії, може коштувати у кілька разів дорожче, аніж отримана у традиційний спосіб (розщепленням урану, спалюванням імпортного газу чи вугілля). Адже будівництво сучасної сонячної або вітрової електростанції вимагає багатомільйонних інвестицій. Вони без введення спеціального тарифу не окупилися б навіть за 50 років. Тобто, держава запровадила спеціальний тариф розвитку альтернативних джерел енергії. Вартість однієї кВт/год для кожного окремого виду електроенергії, виробленої з альтернативних джерел, щомісяця встановлюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики (НКРЕ). Розмір "зеленого" тарифу вираховується за формулою: роздрібний тариф, встановлений для споживачів другого класу (тобто юридичних осіб), помножений на "зелений" коефіцієнт. А вже він, у свою чергу, встановлюється "індивідуально": залежно від обсягу інвестицій, які необхідні для побудови електростанції. Найвищий — 4,4-4,6 (505-509 коп. за кВт/год, станом на лютий 2011 року) встановлений для об’єктів сонячної енергетики як найбільш капіталомісткої. У вітровій енергетиці — 1,2-2,1 (122,77 коп. за кВт/год). Електроенергія, вироблена станціями, що працюють на біомасі, обчислюється за коефіцієнтом 2,3 (134,46 коп. за кВт/год). Найнижчий коефіцієнт — 0,8 — у малих ГЕС (84,18 коп. за кВт/год) [4]. Відповідно до  Порядку встановлення, перегляду та припинення дії "зеленого" тарифу для субєктів господарської діяльності, затвердженого Постановою НКРЕ від 22 січня 2009 р. № 32, встановлений "зелений" тариф діє до 1 січня 2030 року. Водночас Законом України "Про внесення змін до деяких законів України" (щодо стимулювання використання альтернативних джерел енергії) були внесені зміни до Закону України "Про електроенергетику" і встановлено не лише "зелений" тариф, а й так звану "пріорітетну" оплату. Це означає, що кожне підприємство, яке виробляє електричну енергію на потужностях із застосуванням джерел альтернативної енергії, отримує повну оплату продпної в оптовий ринок електричної енергії України у грошовій формі без застосування будь-яких видів заліку погашення заборгованості із розрахунків за електричну енергію[5]. Тобто, держава не лише встановила спеціальний тариф розвитку на електричну енергію, вироблену з альтернативних джерелах, а й законодавчо забезпечила отримання підприємствами, що виробляють таку електричну енергію, повної оплати грошовими коштами. Державне підприємство "Енергоринок", яке виконує функцію оптового постачальника електричної енергії[6], зобов‘язане у пріоритетному порядку щомісячно здійснювати повні розрахунки за електричну енергію, вироблену з альтернативних джерел енергії. Водночас, запровадження зеленого тарифу та встановлення спеціальних пільгових режимів оподаткування не призвели до суттєвого збільшення інвестицій та бурхливого розвитку альтернативної енергетики в Україні. На кінець 2011 року частка нетрадиційних відновлювальних джерел енергії в енергетичному балансі країни становить лише 7,2%[7]. А тому зазначена ситуація потребує змін шляхом проведення в державі відповідної енергетичної політики спрямованої на забезпечення виконання тих показників, які визначені Енергетичною стратегією України до 2030 року щодо розвитку альтернативної енергетики. Разом з цим, ненадходження інвестицій в цю галузь можна пояснити недосконалістю нормативно-правової бази, а головне - відсутністю у іноземного інвестора гарантій захисту в Україні його інвестицій. Буквально за останній рік наша судова система на прикладі розгляду деяких справ довела свою недієздатність. Захист інвестиції може дати лише незалежний і справедливий суд, наявність якого в Україні багатьма поставлена під сумнів. Тому питання надходження інвестицій в українську енергетику  для розвитку відновлювальних джерел енергії залежить в тому числі і від ефективності функціонування судової системи в Україні. Ще однією проблемою недостатнього розвитку потужностей нетрадиційних джерел енергії є невикористання окремих їх сегментів, які в сучасному світі використовуються достатньо широко. Мова йде про енергію біомаси. В основному, в Україні в якості альтернативних джерел енергії використовується вітрова енергія, енергія сонця та енергія води (гідроенергетика). Частка цих трьох джерел становить трохи більше 99% всієї енергії, виробленої з відновлювальних джерел. У той же час, великий потенціал, як джерело відновлювальної енергії, має біомаса, яка дуже широко використовується в світі. Біомаса, як джерело відновлювальної енергії, являє собою  вуглецевомісткі органічні речовини рослинного та тваринного походження (деревина, солома, рослинні залишки сільськогосподарського виробництва, гній, органічна частина твердих побутових відходівта, іноді, торф). Для виробництва енергії переважно застосовують тверду біомасу, а також отримані з неї рідкі та газоподібні палива – біогаз, біодизель, біоетанол. Біомаса відіграє істотну роль в енергозабезпеченні промислово- розвинутих країн: у США її частка становить близько 4%, у Данії – 6%, у Канаді – 7%, в Австрії 14%, у Швеції – 16% загального споживання первинних ресурсів. У Польщі до 2010 року згідно зі Стратегією розвитку відновлювальної енергетики 94% усієї електроенергії з відновлювальних джерел вироблятимуть з біомаси. Відповідно до Нового енергетичного плану ЄС, затвердженого Європейським Парламентом у 2007 році, внесок відновлювальних джерел енергетики в загальне енергоспоживання повинен скласти 20% до 2020 року. При цьому частка відновлювальних джерел енергетики у виробництві теплової енергії має збільшитися до 20% (внесок біомаси – 76% усіх відновлювальних джерел), у виробництві електроенергії - до 34% (внесок біомаси - 24%). Україна має великий потенціал біомаси, доступної для енергетичного використання. Економічно доцільний потенціал біомаси оцінюється у 27 млн. т умовного палива на рік. Основними складовими потенціалу є відходи сільськогосподарського виробництва та енергетичні культури. Шляхом залучення цього потенціалу до виробництва енергії може задовольнити майже 13% потреби України в первинній енергії. Розвиток біоенергетичного сектору в Україні має проходити послідовно та обґрунтовано, з урахуванням можливого впливу на національну економіку та на довкілля[8]. Використання потенціалу біоенергетики в Україні дозволить до 2020 року заміщувати близько 6 млрд. куб. м газу щороку, а також знизити викиди парникових газів майже на 11 млн. т на рік[9]. В Україні біомаса складає 0,7%  від загальної маси енергетичного балансу нашої країни. Зважаючи на реальний потенціал країни, це альтернативне джерело могло б забезпечити до 30 млн. т умовного палива на рік, що складає 18% споживаної енергії. Заважають розвитку енергетики, в основному, економічні причини, зокрема, субсидування державою цін на блакитне паливо та відсутність "зелених" тарифів на електричну енергію, отриману з біогазу та твердих побутових відходів. Зараз таким установками може допомогти працювати Кіотський протокол. Великі сміттєзвалища виділяють в атмосферу велику кількість метану, а він — головний винуватець парникового ефекту. І якщо одиниці цього газу правильно порахувати і продати, то як раз і окупляться такі біогазові проекти[10]. Тобто, в України існує великий потенціал сміттґ і можливості заробляти гроші на смітті і гної (посліді), одночасно покращуючи стан навколишнього середовища, зменшуючи енергетичну залежність та підвищуючи власну енергетичну безпеку. Однак, на сьогоднішній день встановлено стимулюючий тариф лише для біомаси рослинного походження. Натомість біомаса тваринного походження (гній, послід тощо) не підпадає під дію "зеленого" тарифу. Така ситуація пояснюється тим, що  в ч. 4 ст. 17-1 Закону України "Про електроенергетику" якою встановлено величину "зеленого" тарифу на електричну енергію, вироблену з біомаси, зазначено, що біомасою є продукти, що складаються повністю або частково з речовин рослинного походження, які можуть бути використані як паливо з метою перетворення енергії, що міститься в них. Тобто, надаючи законодавче визначення терміну "біомаса" законодавець забув про наявність великої кількості біомаси тваринного походження, яка може бути використана для видобутку корисної енергії - електричної чи теплової. Безперечно, що вирішення даного питання в найближчому майбутньому додасть додатковий поштовх розвитку в Україні альтернативної енергетики. Водночас, використання відновлювальних джерел енергії має і свої мінуси. Ще в 1981 році в Кенії відбулась Конференція ООН, на якій була прийнята "Світова програма дій по використанню нових і відновлювальних джерел енергії". Через десять років група експертів ООН проаналізувала стан справ в цій галузі і, використавши велику кількість матеріалів по всьому світу, дала оцінку екологічних наслідків використання різних видів нетрадиційних джерел енергії. Загальні висновки експертів свідчать про те, що існуючі уявлення про те, що відновлювальні джерела енергії є повністю екологічно чистими, є помилковим. Експертиза показала необхідність здійснення аналізу взаємодії відновлювальних джерел енергії з навколишнім середовищем. Це дозволить не робити помилок, вчинених при проектуванні і експлуатації традиційних енергоустановок, коли спочатку були розроблені і впроваджені технології, а потім починались пошуки шляхів зниження несприятливих наслідків їх впливу на навколишнє середовище. Експерти ООН вказали також на необхідність дослідження дії установок відновлювальних джерел, пов’язаного не лише з виробітком енергії, але і з виготовленням обладнання, в тому числі й з добуванням сировини для нього. Саме на цьому етапі в багатьох випадках можуть проявитись найбільш суттєві негативні екологічні наслідки відновлювальних джерел енергії. Також, при оцінці екологічних переваг і недоліків відновлювальних джерел енергії необхідно враховувати потужність їх установок, від яких залежить ступінь впливу на навколишнє середовище. Установки малої потужності практично безпечні в екологічному відношенні, позитивний ефект від їх експлуатації набагато вищий можливої екологічної шкоди[11]. Вітрові електростанції створюють шум високої частоти, тому потребують великих земельних ділянок для свого розміщення, а також заважають близьким населеним пунктам. Є ще один вид впливу вітрової енергетики: генератори великих вітродвигунів обертаються зі швидкістю близько 30 обертів за секунду. Це близько до частоти синхронізації телебачення. Тому великі вітродвигуни можуть заважати прийому передач на відстані до 1,6 кілометрів. Для використання сонячної енергії необхідно відведення великихі площ землі під будівництво сонячних електростанцій, а фотоелементи які використовують для виготовлення сонячних батарей, містять отруйні речовини, такі як свинець, кадмій, галій, миш’як тощо[12]. Недоліком малої гідроенергетики є затоплення територій, усихання малих річок, а при неправильному місці планування встановлення дамби або греблі можуть відбутися зміна екосистем і втрата біорізноманіття, насамперед, іхтіофауни річок. Найменше недоліків при використанні біопалива та біомаси, їх практично не існує. Єдине, вчені встановили, що неефективно виготовляти біодизель з ріпакової олії, тому що для заправки одного автомобіля протягом року, необхідно приблизно 1500 літрів олії, а це ділянка землі з футбольне поле при врожайності ріпаку до 3000 кг/га[13]. Проблема екологічних наслідків при використанні відновлювальних джерел енергії існує і в Україні. Так, вже сьогодні існують суттєві екологічні проблеми пов’язані з розвитком малої гідроенергетики на Закарпатті. Депутати Закарпатської обласної ради, своїм рішенням від 4 листопада 2011 року № 310 "Про затвердження локальної та місцевих схем розташування малих гідроелектростанцій" передбачили будівництво аж 330 міні-ГЕС, стільки ж різногабаритних гребель, сотні водосховищ та водовідводів. Екологи б’ють на сполох. Це може призвести до величезного збитку для сільського господарства і природи взагалі: землі вище гребель будуть підтоплені, нижче - впаде рівень ґрунтових вод, буде перервано природний плин річок, упадуть рибні запаси тощо. На сьогодні, вже майже знищено річку Тереблю через побудову Теребле-Ріцької ГЕС та водосховища. За греблею ГЕС річки взагалі не існує понад 5 км. Із-за постійних перепадів рівнів води (спрацювання на турбіни в сторону р. Ріка) маючи таку площу та будучи продовженням природного водного об'єкта, водосховище є найбіднішим на рибу водним об'єктом серед всіх водосховищ Закарпаття. Намагання свого часу провести одноразові масові зариблення та акліматизація окремих видів, виявились безрезультатними.  За твердженням екологів задля уникнення природної катастрофи на Закарпатті малі ГЕС повинні працювати виключно в режимі природного стоку. Все це вказує на те, що при прийнятті рішення щодо побудови ГЕС на гірських річках необхідно займати дуже відповідальну позицію в цьому питанні. Оскільки зруйнувати природний баланс дуже легко, а відновити - дуже непросто й довго в часі, а часто і не можливо.


title: Розробка заняття «Технологічний процес виробництва керамічних плиток для внутрішнього облицювання стін»

description: План-конспект заняття у формі лекції на заявлену тему за таким планом: приготування маси; формування виробів; сушіння виробів і їх випалювання; глазурування та декорування виробів; дефекти виробів. Додається система медіапрезентацій


title: Виховний захід «Шевченкова творчість - джерело національної самосвідомості та гідності»

description:
Сценарій проведення заходу на заявлену тему, мета якого - поглибити знання студентів про життєвий шлях, мистецьку та педагогічну діяльність видатної постаті української історії Т. Г. Шевченка; розкрити значення його творчої спадщини для Полтавщини, України, усього світу; розвивати навички виразного

                  читання поетичних творів, формувати естетичний смак


title: Лекція з елементами проблемного навчання на тему «Маркетингова політика комунікацій»

description: План-конспект заняття на заявлену тему, мета якого - засвоїти знання щодо системи, методів і алгоритмів маркетингових комунікацій, опанувати досвід товаропросування; відпрацювати практичні навички на прикладі конкретних маркетингових ситуацій (кейсів)


title: Позааудиторний виховний захід «Tea ceremony» (Чайна церемонія)

description: Сценарій проведення заходу на заявлену тему, мета якого - ознайомити студентів із традиціями та звичаями культури чаювання в різних країнах, розвивати та стимулювати пізнавальну діяльність із використанням новітніх навчальних технологій, розширювати та збагачувати світогляд студентів


title: Розробка заняття «Розвиток гуманізму в добу Відродження. Італійське Відродження»

description: План-конспект заняття на заявлену тему, мета якого - створити умови: для засвоєння основних положень і понять епохи Відродження через ознайомлення з найкращими зразками здобутків митців доби, реалізуючи інформаційну функцію культури та загальнопредметні компетентності


title: Стаття „Автентична мова: чому важливо вивчати скорочені мовні форми”

description:
У матеріалі з досвіду роботи на заявлену тему авторка пише, що найбільші труднощі при іншомовному спілкуванні людина відчуває саме при сприйнятті та розумінні мови на слух, тобто при аудіюванні. Причиною цього є сутність аудіювання, оскільки воно є єдиним видом мовної діяльності, при якій від особи,

                   що її виконує, нічого не залежить


title: Розробка заняття „Global Issues” з англійської мови

description: План-конспект заняття на заявлену тему з медіапрезентацією та методичними додатками, мета: to use vocabulary on the topic in speech; to use Second Conditional in a proper way; to speak about global issues; to give opinions, to agree and disagree


title: Стаття „Готуємо спеціаліста, орієнтуючись на студентську особистість і творчий потенціал”

description: Ідея досвіду полягає в тому, що потрібен комплексний підхід до організаційної роботи з обдарованими студентами, а для цього необхідно використовувати інноваційні технології, орієнтуватися на особистість студента, формувати успішного спеціаліста, а отже, успішну особистість


title: Стаття „Теоретичні основи підготовки майбутніх учителів початкових класів до управління педагогічною взаємодією з батьками учнів”

description:
Актуальність дослідження. Підготовка майбутніх учителів до управління педагогічною взаємодією з батьками учнів є актуальним і складним завданням. Його вирішення передбачає вироблення педагогічних умінь мобілізувати усі фактори, що формують особистість і колектив, на досягнення необхідних виховних

                   результатів, уміння інтегрувати усі види впливів у цілеспрямований навчально-виховний процес. Аналіз досвіду роботи шкіл, зростаюча увага до питань сімейного виховання свідчать про необхідність удосконалення підготовки вчителя до взаємодії з батьками. Аналіз літератури показав, що підготовка майбутнього вчителя до професійної діяльності є об’єктом багатьох наукових досліджень у філософії, психології, педагогіці. Велике значення для розв’язання проблем підготовки майбутнього вчителя до професійної діяльності мали дослідження Н. Кузьміної, В. Сластьоніна, О. Щербакова. Також питання загальнопедагогічної підготовки знайшли своє розв’язання у працях сучасних педагогів: О. Абдуліної, Л. Ахмедзянової, І. Богданової, Н. Боритко, В. Володько, М. Євтуха, В. Кан-Каліка, Н. Кічук, В. Крутецького, Ю. Кулюткіна, З. Курлянд, В. Лозової, Г. Сухобської, Н. Тализіної, Г. Троцко, Н. Шайденко, М. Ярмаченка, а також психологів О. Киричука, С. Максименка, В. Семиченко та ін. Особливості професійної підготовки вчителя початкової школи розкриті в дослідженнях А. Алексюка, Н. Бібік, В. Бондаря, О. Буздуган, С. Гончаренка, О. Дубасенюк, І. Зязюна, О. Івлєвої, Л. Коваль, С. Лисенкової, С. Мартиненко, Н. Ничкало, О. Савченко, Л. Хомич, Л. Хоружої, М. Фіцули, І. Шапошнікової та ін. Натомість підготовка майбутніх учителів початкових класів до управління педагогічною взаємодією з батьками учнів потребує подальшого детального обґрунтування й аналізу тому, що окремі її аспекти залишаються недостатньо вивченими. Отже, актуальність проблеми підготовки майбутніх учителів початкових класів до управління педагогічною взаємодією з батьками учнів обумовлена її соціальним значенням, недостатнім ступенем розробленості та практичною потребою. Зв’язок роботи з науковими темами. Дослідження виконано згідно з тематикою, передбаченою планом НДР кафедри педагогіки і педагогічної майстерності Мелітопольського державного педагогічного університету імені Богдана Хмельницького. Метою дослідження є обґрунтування теоретичних основ підготовки майбутніх учителів початкових класів до управління педагогічною взаємодією з батьками учнів. Провідною ідеєю дослідження є положення про доцільність реалізації педагогічних умов підготовки майбутніх учителів початкових класів до управління педагогічною взаємодією з батьками учнів. Завдання дослідження: 1. Проаналізувати стан дослідженості проблеми підготовки майбутніх учителів початкових класів до управління педагогічною взаємодією з батьками учнів у історико-педагогічній, психологічній та філософській літературі. 2. Охарактеризувати особливості підготовки майбутніх учителів початкових класів до управління педагогічною взаємодією з батьками учнів в сучасних вищих педагогічних навчальних закладах. 3. Розкрити педагогічні умови підготовки майбутніх учителів початкових класів до управління педагогічною взаємодією з батьками учнів. Об’єкт дослідження – процес фахової підготовки майбутніх учителів початкових класів. Предмет дослідження – теоретичні основи підготовки майбутніх учителів початкових класів до управління педагогічною взаємодією з батьками учнів. Проблеми сімейного та шкільного життя здавна цікавили видатних філософів, педагогів, психологів, громадських діячів. Шляхи розв’язання проблеми ефективної взаємодії вчителя із сім’єю учня шукали такі видатні педагоги, як П. Лесгафт, А. Макаренко, М. Стельмахович, В. Сухомлинський, К. Ушинський, С. Шацький та інші. Сучасні вчені продовжують шукати шляхи вирішення даної проблеми [3]. Педагогічна взаємодія школи та сім’ї полягає у створенні сприятливих умов для особистісного розвитку і росту дітей, організації активного життя людини, яка живе гідним життям. Основне завдання педагога в організації взаємодії з батьками - активізувати педагогічну, виховну діяльність сім’ї, надати їй цілеспрямований, суспільно значимий характер. Взаємовідносини всіх учасників навчально-виховного процесу, позитивні життєві приклади і духовні цінності, сприяють становленню особистості. Велику соціальну значимість відіграє цілеспрямоване спілкування з сім’єю. О. Біла пропонує таку класифікацію методів педагогічної взаємодії: методи формування поглядів й обміну інформації: навіювання, діалог, доказ, лекція, інструктаж, заклик, оповідання; методи організації діяльності: вимога, наведення прикладів, створення ситуації успіху, перспектива, авансування, доручення, змагання; методи стимулювання, оцінки й самооцінки: довіра, погляд суспільства, ситуація контролю, заохочення й покарання, зауваження [1]. Вирішення завдання організації педагогічної взаємодії вчителя початкових класів з батьками учнів в рамках досягнення мети освіти вимагає формування готовності майбутнього вчителя початкових класів до управління такою взаємодією. Одним із напрямів модернізації вітчизняної вищої педагогічної освіти є підвищення якості професійної підготовки педагогів початкової школи, здатних створювати оптимальні умови для здійснення всебічного розвитку дітей, як запоруки їхньої життєвої компетентності. Необхідність покращення теоретичної та практичної підготовки студентів вищих педагогічних навчальних закладів зумовлена реформуванням змісту початкової освіти в Україні, поглядом на дитину як найвищу цінність, що орієнтує педагогів творчо використовувати в педагогічній практиці нові методи, засоби, технології навчання і виховання. Метою сучасного вищого навчального закладу виступає підготовка конкурентоспроможного фахівця, який уміє самостійно, творчо вирішувати складні професійні й життєві завдання, обізнаний з сучасними досягненнями науки і техніки, здатний ефективно застосовувати їх на практиці, несе відповідальність за результати власної діяльності й орієнтований на ефективну самоосвіту. Суспільству майбутнього потрібні люди з актуальними знаннями, гнучкістю і критичністю мислення, творчою ініціативою, високим адаптаційним потенціалом. Не менш важливими будуть такі їхні якості, як висока моральність, особистісна відповідальність, внутрішня свобода, налаштованість на максимальну самореалізацію, здатність досягати високої мети раціональним шляхом і адекватними засобами [4]. Забезпечення найбільш продуктивного виконання завдань початкової школи можливе за умови творчої співпраці вчителя початкових класів і батьків учнів. Професійна діяльність учителя початкових класів постійно пов’язана із сімейним вихованням та взаємодією з батьками учнів як стосовно впровадження різних форм соціально-педагогічної допомоги родині, так щодо його корекції у процесі педагогічної освіти батьків. На передній план у професійній підготовці вчителя виходять уміння та навички гуманізації шкільного середовища, гармонізації його взаємодії з соціумом. Багатогранність діяльності вчителя початкових класів передбачає оволодіння великим обсягом соціально-педагогічних, психологічних, законодавчо-правових знань та вмінь. Підготовку майбутніх учителів початкових класів до управління педагогічною взаємодією з батьками учнів розуміємо як цілісний процес формування позитивної гуманістичної спрямованості професійної діяльності, придбання спеціальних знань, умінь і навичок, а також оволодіння практичним досвідом роботи в напрямку управління взаємодією з батьками учнів. Результатом професійної підготовки та умовою успішної професійної діяльності майбутніх педагогів є їхня готовність до професійної діяльності. Численні дослідження переконують в тому, що традиційний підхід до навчання не забезпечує формування готовності студентів до роботи з сім’ями й обґрунтовує необхідність удосконалення напрямів формування готовності майбутніх учителів початкових класів до управління педагогічною взаємодією з батьками учнів. Серед педагогічних умов, які суттєво впливають на формування готовності майбутніх учителів початкових класів до управління педагогічною взаємодією з батьками учнів сучасні науковці виділяють наступні: забезпечення позитивної мотивації майбутніх учителів початкових класів до управління педагогічною взаємодією з батьками учнів; інтегрування навчальних дисциплін у фаховій підготовці майбутнього вчителя початкових класів до роботи з батьками учнів; використання потенціалу педагогічної практики, навчальної і самостійної роботи студентів задля педагогічної взаємодії з батьками учнів [2]. Висновки. Таким чином, була вивчена і проаналізована історико-педагогічна, психологічна, філософська література з досліджуваної проблеми. Цей аналіз свідчить про зростаючий інтерес сучасних дослідників до проблеми формування готовності майбутніх учителів початкових класів до управління педагогічною взаємодією з батьками учнів. Педагогічна взаємодія школи та сім’ї полягає у створенні сприятливих умов для особистісного розвитку і росту дітей, організації активного життя людини, яка живе гідним життям. Виявлення найбільш ефективних форм і методів організації підготовки майбутніх учителів початкових класів до управління педагогічною взаємодією з батьками учнів великою мірою сприятиме реалізації даного завдання. Вкрай важливим при цьому є дотримання педагогічних умов підготовки майбутніх учителів початкових класів до управління педагогічною взаємодією з батьками учнів. Список використаних джерел Біла О. О. Психологія управління (соціально-психологічний контекст): Навчальний посібник// Серія "Управління навчальними закладами" / За заг. ред. О. Я. Чебикіна. – Одеса, 2008. – 219 с.Буздуган О. А. Принципи реалізації взаємодії вчителів початкових класів з батьками учнів / О. А. Буздуган // Науковий вісник Миколаївського державного університету імені В. О. Сухомлинського: зб. наук. пр. – [Серія: Педагогічні науки]. – Миколаїв: МНУ імені В. О. Сухомлинського, 2012. – Випуск 1.37. – С. 59-62.Романовська Д. Д. Технології роботи з батьками [Текст] / Д. Д. Романовська. - К.: Главник, 2007. - 128 c. - (Серія "Бібліотека соціального працівника").Сучасні форми роботи з батьками молодших школярів [Текст] / [упоряд. І. Васильченко]. - К.: Редакції газет з дошкільної та початкової освіти, 2013. - 117 с. - (Бібліотека "Шкільного світу") (Початкова освіта. Бібліотека).


title: Стаття «Вебінари як нова освітня інформаційно-комунікаційна технологія»

description:
Система освіти є однією з найважливіших систем не тільки для будь-якої держави, але й глобальною соціально-економічною системою. Участь Європейських держав у Болонському процесі передбачає глобалізацію й конвергенцію всього загальноєвропейського освітнього простору. Для цього проводиться ряд захо

                  дів, спрямованих на зближення освітніх систем усіх її європейських учасників, у тому числі України, форм і методів навчання. Основними відмінними рисами Болонського процесу є необхідність підвищення якості освіти при розширенні його доступності й значному зниженні обсягу аудиторного навчального навантаження студентів при освоєнні основної освітньо-професійної програми (ОПП). В умовах інформатизації суспільства усе більш нагальною стає проблема підготовки молоді до використання сучасних інформаційних і комунікаційних технологій. Сучасна система освіти повинна стати інноваційною, такою, що управляє, формує напрямки розвитку економіки з випереджальною підготовкою фахівців нового покоління. У цих умовах основним завданням системи освіти є також формування педагога, здатного успішно організувати свою діяльність у проблемних ситуаціях професійною компетентністю, такого, що володіє, здатністю легко адаптуватися в сучасному освітньому середовищі, бути конкурентоспроможним в умовах сучасного ринку праці. При сучасному інформаційному розвитку суспільства в області комунікації для організації інтерактивного спілкування й навчання в реальному часі в мережі Інтернет існує необхідність використання в освіті технічних засобів. Мережна взаємодія – це спосіб діяльності із спільного використання інформаційних, інноваційних, методичних, кадрових ресурсів. Вона можливо за певних умов: спільна діяльність учасників мережі; загальний інформаційний простір; механізми, що створюють умови для мережної взаємодії. На сучасному етапі "інформаційне суспільство характеризується можливостями, що не тільки й не стільки розширюють можливості накопичення й переробки інформації, скільки новими формами комунікації". Саме комунікація задає "світовий інформаційний порядок" (Е. Гідденс). Для сучасної вищої школи дуже важливий розвиток змісту освітнього інформаційного середовища, яке складається із сукупності компонентів і умов, важливих для здійснення діяльності, характерної для людини, що навчається. Визначальною стає позиція викладача як організатора освітньої діяльності, комунікації в насиченому інформаційному середовищі. Можливості відкритого інформаційного комунікативного простору захоплюють молодих людей. Сьогодні особливо гостро встають проблеми безпеки середовища спілкування в мережі, що розширюється, потенційної загрози відходу в "віртуальну реальність" студентів. Рівень комунікативної культури вищої школи залежить від того, наскільки здатні педагог і студент розуміти один одного, відчувати партнерами по спілкуванню, будувати суб'єкт-суб'єктні відносини. Викладач стає учасником спільної творчої діяльності, джерелом важливої й цікавої інформації або консультантом з її пошуку, помічником у складній роботі над мовою, іншими засобами комунікації. Він направляє навчальну діяльність, стимулює, заохочує й активізує їхні зусилля. Діяльність щодо активізації комунікативної спрямованості освітнього середовища простору повинна бути заснована на принципах: особистісного підходу, оскільки зміст, характер спілкування залежать від його учасників, від їхнього особистісного розвитку; дієвого підходу, тобто процес спілкування органічно включається в усі види діяльності й взаємодії людей; культурологічного підходу, оскільки обумовлений об'єктивним зв'язком людини з культурою як із системою цінностей; системного підходу, який включає компоненти соціальні, освітні, предметні, методичні. Інформаційне освітнє середовище, що розвивається, включає сьогодні інтерактивні технології взаємодії в "віртуальній аудиторії" через системи відеоконференц - зв'язки (ВКС) на базі серверного програмного забезпечення. Інтерактивна освітня мережа стає найважливішим компонентом, перспективним напрямком розвитку нового інформаційного освітнього середовища, націленого на формування інтелектуальної й творчої діяльності, умов для самореалізації. Нове інформаційне освітнє середовище, що включає інтерактивну мультимедійну мережу, являє собою "сукупність суб'єктів (викладач, студенти) і об'єктів (зміст, засоби навчання й навчальних комунікацій, насамперед, на базі інформаційно-комунікаційних технологій (ІКТ) і т. ін.) освітнього процесу, що забезпечують ефективну реалізацію сучасних освітніх технологій, орієнтованих на підвищення якості освітніх результатів і виступаючих як засіб побудови індивідуально-орієнтованої педагогічної системи" (О. О. Кузнєцов). "Віртуальна аудиторія" інтерактивної мережі "уміщає" широке коло високовмотивованних слухачів із будь-яких віддалених регіонів. Учасники в режимі реального часу слухають лекції, бачать презентації, ставлять запитання, висловлюють свою думку. Таким чином, реалізуються принципи інтерактивности й доступності, можливості організації живого діалогу, які вчора ще вважалися можливими тільки в далекій перспективі. Тут же слід підкреслити, що підвищення кваліфікації в дистанційній формі створює умови для кожного викладача підвищити свою ІКТ-компетентність. Донедавна вважалося, що прийнятна якість освіти із застосуванням ІКТ може бути забезпечене шляхом створення й доставки студентам електронних освітніх ресурсів не тільки для вивчення дисциплін у режимі самостійної роботи, але й контролю цієї роботи. При цьому обов'язково пропонувалося використання в навчальному процесі спочатку асинхронного спілкування студента й викладача (е-пошта, форум), а потім і синхронного спілкування (чат). У рідких випадках через дорожнечу програмного забезпечення й трафіка передбачалося проведення відеоконференцій для потоків студентів.. Успіх у розвитку ІКТ і чітке розуміння академічною громадськістю того, що найбільша ефективність у досягненні високої якості освіти досягається при особистому спілкуванні викладача зі студентами, привели до того, що приблизно з 2011 року почалася активна розробка, а потім і застосування при навчанні нової освітньої інформаційно-комунікаційної технології — вебінарів. Термін "вебінар" - це буквальний переклад англійського терміна "webinar", який є скороченням web-based seminar, тобто це "семінар, організований за допомогою веб-технологій". Однак зараз термін вебінар слід трактувати більш широко: це освітня інформаційно-комунікаційна технологія, організована в Інтернеті за допомогою спеціального програмного забезпечення, за допомогою якого здійснюється очна передача й контроль знань, переважно в інтерактивному режимі. Як правило, вебінари зараз проводяться через сервіси в Інтернеті. Для цього необхідно зареєструватися на відповідному порталі, що надає послуги із проведення вебінарів, і ввійти у віртуальний клас (веб-клас, В-Клас). При цьому сервіс може бути безкоштовним і платним. При безкоштовному сервісі кількість учасників вебінара, як правило, не може перевищувати 20 осіб. Природно, що платний сервіс забезпечує більші можливості. Так, В-Класи можуть бути оснащені інструментарієм для проведення опитувань і голосувань серед учасників вебінарів, а також їх тестування (при цьому підрахунок результатів може відбуватися автоматично, і вони можуть бути негайно пред'явлені аудиторії). Кожний учасник перебуває у свого комп'ютера, кожний ведучий у свого комп'ютера, незалежно від географії й місця розташування. Учасникам необхідний доступ в Інтернет і гарнітура (навушники, мікрофон), ведучим вебінару – доступ в Інтернет, web-камера (можна й без неї) і гарнітура. Web-сервіс представляє засіб інформаційної й технологічної інтерактивної взаємодії користувачів із програмно-апаратною системою на серверах компанії, а також створення автоматичного запису трансляції заходу дозволяє організувати відеоархів матеріалів і розмістити його в різних відеоформатах у мережі Інтернет. Проведення занять у віртуальному кабінеті на основі web-сервісу, дозволяє викладачеві й студентам, просторово вилученим друг від друга, спілкуватися в синхронному режимі. Надалі фіксувати процес проведення заняття у вигляді відеозапису і її використання. Для проведення вебінара необхідний наступний мінімальний набір комп'ютерного устаткування: ноутбук або ПК із виходом до мережі Інтернет; навушники з мікрофоном; веб-камера. Технічно вебінари дозволяють: передавати голос й відеозображення учасників; спілкуватися студентам з викладачем у чаті; демонструвати слайди й відеоролики; малювати графічні об'єкти; розміщувати файли для обміну інформацією. Методично вебінари можуть бути використані для проведення: лекцій зі зворотним зв'язком з викладачем у реальному часі; тематичних семінарів з опитуванням студентів; захисту виконаної самостійної роботи; групової роботи в проекті; проведення тестування студентів з візуальним контролем процесу виконання тестів. Використання вебінарів сприяє розвитку професійної компетентності педагога в області використання ІКТ і дистанційного навчання. Для успішного електронного навчання важливим є знання всіх сучасних інструментів, що стосується впровадження інформаційно-комунікаційних технологій у процес навчання, у тому числі й тих, які можна використовувати для передачі знань на відстані. Для проведення вебінару викладачеві необхідний досвід проведення аудиторних занять (лекцій і семінарів), уміле використання сучасних педагогічних теорій і знання освітніх ІКТ, володіння, як мінімум, технікою створення презентацій Powerpoint і користування соціальними сервісами Інтернету. Усе це непросто. При проведенні вебінару викладач може: робити відключення мікрофона, роботи камери, перехід до демонстрації документів у різному форматі; здійснювати перехід по слайдах презентації; при необхідності виділяти елементи презентації за допомогою інструментів малювання; для інтерактивної роботи з учасниками вебінару зробити опитування й подивитися його результати; проводити тестування студентів; демонструвати віддалений робочий стіл, що особливо зручно, коли є необхідність провести презентацію нового програмного забезпечення, його налаштувань і додаткових можливостей. Існує ряд інструментів навчання, які прийшли із традиційного навчання, і залишаться обов'язковими постійно. Разом з тим більшість інструментів навчання постійно оновлюються в умовах стрімкого розвитку інформаційно-комунікаційних технологій. Зокрема, традиційно саме спілкуванню приділяється головна роль у процесі навчання. Спілкування - багатоплановий процес установлення й розвитку контактів між людьми, які спрямовані на обмін інформацією, сприйняття й розуміння іншого, орієнтуючись на певну тактику й стратегію взаємодії. Засоби спілкування не є постійними. У цьому процесі видне місце займають технології Веб, які дозволили: забезпечити простоту в спілкуванні й співробітництві всіх учасників навчального процесу за допомогою мережних технологій, створення соціальних співтовариств, засобів колективного спілкування й обміну знаннями; реально впровадити індивідуально-орієнтовані технології навчання в умовах корінної зміни ролі викладача з основного джерела одержання знань у фасилітатора навчального процесу. Фасилітація - стиль педагогічного спілкування, який передбачає полегшену взаємодію в ході спільної діяльності студентів і викладачів; не нав'язлива допомога групі або окремій людині в пошуку способів виявлення вирішення проблем, налагодженні комунікативної взаємодії між суб'єктами діяльності. Якісний дистанційний навчальний процес обов'язково передбачає спілкування ‑ асинхронне (пошта, форум) і синхронне (чат, скайп). Системи керування навчальним контентом передбачають створення й розміщення на їхній базі електронних навчальних курсів. Студент одержує персональний доступ до такої системи, яка забезпечує йому можливість користуватися в будь-який зручний для нього час поданим і розміщеними там навчальними матеріалами нового зразка. При цьому він одержує не тільки статичний текст в електронному форматі, а мультимедійний й відео ресурси й сервіси для колективного використання й спілкування як в онлайн так і в офлайн режимах (Вики, форумів, блогів, вебінарів і т. ін). Програмне забезпечення для проведення вебінарів, як правило, дозволяє: Демонструвати документи в найпоширеніших форматах; Передавати мову й відеозображення ведучого й декількох учасників; Спілкуватися в чаті; Демонструвати відеоролики; Малювати графічні об'єкти й текст на білій дошці; Здійснювати перехоплення екрана комп'ютера; Розміщати файли для обміну; Проводити опитування слухачів. Веб-клас побудований на технології Adobe Flash Player, який використовують мільйони веб-сайтів, і всі основні інтернет-портали відео. Цей програвач дозволяє проводити заняття в онлайн, демонструвати презентації з використанням PowerРoint, причому зі збереженням анімаційних ефектів, відтворювати відеофрагменти. Легко дозволяє транслювати відеокліпи. Проведення вебінару вимагає певної підготовки. При плануванні вебінару викладач повинен обов'язково зрозуміти, які цілі він ставить перед собою і яких цілей повинні досягти студенти. Досягнення цілей — це діяльність учасників вебінару, для виконання якої необхідно сформулювати відповідну концепцію, тобто сценарій проведення вебінару. Розробка сценарію вебінару — це послідовність подачі навчального матеріалу й керування його проведенням. При поданні теоретичного матеріалу потрібно давати його невеликими частинами протягом 6-10 хвилин, після яких виконується опитування або вправа. Таким чином, протягом вебінару (рекомендується не довше 90 хвилин) виконується 4-5 опитувань або вправ. Викладач повинен при проведенні вебинару широко використовувати презентацію, яка є потужним мультимедійним інструментом, який використовується у ході лекції й семінару для підвищення виразності виступу, більш переконливої й наочної ілюстрації фактів і явищ, що розглядаються. До презентації кожні 6-10 хвилин рекомендується включати питання для аудиторії. Питання повинні бути прямі, безпосередньо пов'язані з темою вебінару й на які зможе відповісти середній студент. Викладач може попросити учасників вебінару навести приклади використання розглянутого їм матеріалу. Також він може дати слухачам час на обмірковування, узагальнити сказане або обговорити одну-дві відповіді, а потім продовжити свою лекцію. Під час онлайн-презентації питання виконують визначення рівня зацікавленості й захопленості слухачів. Інший, більш легкий спосіб поставити запитання аудиторії - провести опитування. Практично будь-яка платформа для проведення вебінарів включає інструменти, що дозволяють провести опитування. Його проводять, щоб підвести студентів до розгляду новій темі. При підготовці презентації викладачеві необхідно пам'ятати, що використання відеокліпів у презентації вебінару залежить від каналів його студентів. Якщо навіть в одного або декількох студентів канали слабкі, необхідно переслати їх учасникам вебінару поштою або розмістити на сайті для самостійного завантаження. Найголовніше, що викладач повинен розуміти — студенти зібралися слухати лекцію, а не подивитися й прочитати написи на слайдах його презентації. Те, що показується — це додаткові матеріали, що допомагають краще засвоїти тему заняття. Усе сказане вище повинне суттєво відбитися на організації навчального процесу у вищих навчальних закладах з метою досягнення європейської якості освіти. Можна виділити кілька ефективних моделей проведення он-лайн заходів. Найбільше часто використовувана модель - інтерактивна лекція, під час якої трансляція відеолекції організована з "центру". Учасники віртуальної розподіленої аудиторії можуть ставити запитання, висловлювати свої думки в чаті, у текстовому режимі, а також користуючись зворотнім відео- й аудіо-зв'язком. Безумовно, ця модель відповідає традиційним формам навчання, коли авторитетний фахівець, що володіє темою, читає лекції широкій аудиторії, і разом з тим сучасні сервіси дозволяють реалізувати найбільш ефективно принцип інтерактивності, доступності. Найцікавішою моделлю, що відповідає сучасним запитам освіти, є модель "круглого столу". "Центром" тут стають декілька "точок підключення": учасникам дистанційного заходу презентують свої позиції, концепції, точки зору представники різних університетів, інститутів, учених однієї або декількох країн. Ефект присутності на такого роду форумі досить високий не тільки в психологічному плані, але й у педагогічному, методичному. Слухачеві-глядачеві пред'являються різні точки зору, різні аспекти бачення загальної проблеми, йому необхідно зіставити їх, більш пильно вникнути в матеріал, для того, щоб визначитися із власною позицією. Матеріали "круглого столу" являють собою якийсь зріз, загальну картину стану розв'язку проблеми в певній області. Участь у роботі дистанційного "круглого столу" стає свого роду компонентом процесу безперервної мобільної освіти і самоосвіти, яка стає й обов'язковою вимогою до сучасного фахівця й особистісною потребою професіонала ХХI століття, що прагне бути в курсі інноваційних розробок, що проявляє особистий інтерес до досвіду колег. Третя модель у процесі організації вебінарів - модель майстер-клас (презентація інноваційного досвіду ВНЗ). Координатори інтернет-порталу разом із представниками вищого навчального закладу розробляють сценарій проведення вебінару, намічають коло найбільш зацікавлених в участі партнерів з інших навчальних закладів. Трансляція організується з "точки" (регіональної освітньої установи) в "центр", звідки відеопотік поширюється на всі інші підключені регіони. Представлення реального інноваційного досвіду авторами розробки дозволяє учасникам безпосередньо під час он-лайн спілкування поставити запитання, уточнити параметри, умови реалізації педагогічної новації, виявити проблеми й завдання, які доводиться вирішувати в процесі. Таким чином, вебінар - це технологія, що дозволяє повною мірою відтворити умови загальної форми організації навчання, а саме семінарського, лабораторного занять, лекцій, використовуючи засоби аудіо-, відеообміну даними й спільної роботи з різними об'єктами, незважаючи на те, що його учасники можуть фізично перебувати в різних місцях. У такий спосіб створюється віртуальна "аудиторія", що поєднує всіх учасників вебінару. Вебінар має всі переваги традиційного семінару, відтворюючи можливості особистого спілкування між слухачами, а також живого спілкування між слухачами й доповідачем. Так вебінары мають наступні переваги: Висока доступність для "відвідування" слухачами; Значна економія часу на організацію; Зручність для "відвідувачів" - сприйняття інформації й знань у звичній обстановці, без зайвих шумів і т. ін.; Інтерактивна взаємодія між доповідачем і слухачами, також слухачами між собою і т. д. Вебінари належать до тієї технології, яка сумісна з багатьма організаційними формами й методами навчання. Однак учасникам вебінарів потрібен час для розвитку спеціальних навичок, необхідних для роботи в режимі вебінару. З вищесказаного можна зробити висновок, що в умовах, коли створюється єдиний інтелектуальний і емоційний простір засобами інтернет технологій, нагальною проблемою стає комбінація класичних педагогічних технологій з інформаційними технологіями навчання. Технології Веб, зокрема вебінар, містять великий потенціал підвищення ефективності навчального процесу й вимагають чіткого визначення умов їх використання. Література 1. Диордица С. Г., Торопцов В. С., Ивашко Л. М. Инновационные информационно-коммуникационные технологии обеспечения качества высшего экономического образования. Монография. – Одесса. Атлант. 2012. – 230 с. 2. Кухаренко В. М. Використання вебінарів у навчальному процесі. "Комп'ютер у школі та сім'ї", 2011. - № 2 (90). - С. 12-16. 3. Программное обеспечение вебинаров. [Электронный ресурс]. - Режим доступа: http://www. livebusiness. ru/tools/webmeeting/.


title: Стаття „Особливості застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності в Україні”

description:
У матеріалі з досвіду роботи на заявлену тему авторка пише, що спрощену систему оподаткування в Україні значно змінено з січня 2015 року. Зміни торкнулись аспектів, пов’язаних з оподаткуванням шести груп суб’єктів підприємницької діяльності, які працювали за спрощеною системою оподаткування, обліку

                  та звітності


title: Спортивне свято „Козацькі забави”

description: Хлопцям треба пройти ряд досить складних іспитів, в яких вони повинні виявити силу, вправність, спритність, кмітливість. Учасникам належить подолати перешкоди - усього 15 конкурсів


title: Розробка заняття „The history of football” з англійської мови та фізичного виховання

description:
План-конспект бінарного уроку на заявлену тему у форматі pdf, мета якого - узагальнити та систематизувати знання учнів зі спорту; формувати вміння розв’язувати поставлені завдання перекладу; формувати монологічні й діалогічні мовні навички; показати взаємозв'язок англійської мови та фізичної культур

                  и (футбол)


title: Розробка заняття „Визначення питомого опору провідника”

description: План-конспект заняття на заявлену тему, мета якого - складання електричного кола за схемою, вимірювання сили струму та напруги в колах постійного струму, користування амперметром, вольтметром, знімання показів приладів, оформлення результатів дослідження, визначення й обчислення похибок вимірювання


title: Сценарій до Дня студента „Від сесії до сесії живуть студенти весело!”

description: Сценарій проведення заходу на заявлену тему, мету якого можна визначити такими словами: "Добрий день, друзі-студенти та шановні викладачі! Поздоровляємо усіх присутніх у залі, а також відсутніх по дуже поважній причині, з Міжнародним Днем студента!"


title: Стаття „Аспекти позакласної роботи”

description:
Гурткова робота - це форма навчально-виховної роботи, яка розвиває та формує загальні якості відповідно до вікових можливостей студентів, форма роботи, яка задовольняє психологічну потребу у спілкуванні з товаришами, форма роботи, яка при правильній організації може частково вирішити проблему дозвіл

                  ля молоді


title: Розробка заняття «Соціологія сім’ї»

description: Матеріали методичної розробки відображають зміст відкритого заняття з соціології на основі навчальної програми з «Соціології» для вищих навчальних закладів І-ІІ рівня акредитації, затверджених Міністерством освіти і науки України у 2006 році


title: Конференція «Інноваційні технології в оздобленні кондитерських виробів у закладах ресторанного господарства в м. Полтава»

description: У роботі досліджено порівняння кондитерських цехів різних підприємств, і вплив на прибуток при використанні новітніх засобів технологій для оздоблення кондитерських виробів


title: Розробка лабораторної роботи «Вивчення явища плазмолізу та деплазмолізу в рослинних клітинах»

description: На заняттях із використанням гри можна домогтися міцного засвоєння знань, а також одержати можливість перевірити знання та вміння під час розв’язування ігрових завдань


title: Музично-літературний журнал „Славлю Полтавщину музикою вічною!”

description: Сценарій проведення заходу на заявлену тему, мета якого - ознайомити студентів і учнів із постатями видатних композиторів Полтавщини; поглибити знання про їх життя та творчість; сформувати розуміння значущості творчості митців для розвитку світової культури; виховувати любов до музики, рідного краю