title: Підвищення рівня фізичної активності на заняттях із фізичної культури

description:
Дві речі цінуються тільки тоді, коли їх немає: молодість та здоров’я (Арабське прислів’я) У сучасних умовах виникають принципові зміни відношення людини до праці, засобів виробництва, забезпечують зміни характеру трудової діяльності. Спортивна підготовка сприяє по

                  вноцінному функціонуванню організму, всебічному розвитку рухових якостей і стимулює, таким чином, здібності до творчої праці. Структура спортивного заняття ніколи не є самоціллю. Вона повинна відповідати задачам навчання і виховання, а також дидактичним, психологічним і фізіологічним функціям, що виявляються в ході заняття. Методика навчання повинна відповідати пізнавальній здатності студентів. Початком цієї підготовки є заняття з фізичної культури, а також позакласна спортивно – масова робота в навчальному закладі. Від якості занять залежить ефективність всієї системи фізичного виховання. Ефективність заняття залежить також від якості підготовки викладача до наступних занять, дотримання дидактичних принципів застосування викладачем найраціональніших форм організації навчального процесу і сучасних методичних прийомів, використовування наявного устаткування, інвентарю, технічних засобів навчання, обліку специфіки місця проведення занять, а також професійної спрямованості викладача. Найважливішою вимогою до заняття э: забезпечення диференційованого підходу до студентів, з урахуванням їх здоров’я, фізичного розвитку, статі і рухової підготовленості; досягнення високої динамічної емоційності, освітньої та інструктивної спрямованості навчальних занять; формування умінь та навиків самостійних занять фізичною культурою. У період навчального процесу вивчаються розділи програмного матеріалу: легка атлетика, гімнастика, спортивні ігри, а також теоретичні відомості. Приділяючи увагу розвитку рухомих якостей, у кожному розділі навчальної програми разом з уміннями й навичками, передбачаємо використовування вправ, які сприяють підвищенню рівня фізичних якостей, які необхідні для кращого оволодіння видами рухів, обумовлених даним розділом програми. Але всі заняття з фізичної підготовки зводитимуться до нуля, якщо не забезпечити певний рівень фізичного навантаження. А забезпечити такий рівень можна лише за рахунок свідомого відношення студентів до активної участі в занятті, тобто в їх зацікавленості. Треба зробити так, щоб фізичне навантаження сприймалося ними не як "потрібна робота" на занятті, а як весела емоційна гра, де є місце жартам, підказкам викладача, де є веселі переможці з гарними оцінками, безжурні переможені з надією на перемогу наступного разу. Таке фізичне навантаження не пригноблюватиме студентів, а буде непомітним для них емоційно і фізично протягом заняття. Звичайно, від розділів програми відхилятися немає необхідності. Але у будь-якому випадку на кожному занятті необхідно використовувати ті форми і методи, які допомагають викладачу, непомітно для студентів підвищувати рівень фізичного навантаження з урахуванням програми, віку, статі і професії. На кожному занятті використовуємо естафети, яких безліч варіантів. Для цього використовуємо: набивні, баскетбольні, волейбольні м’ячі, кеглі, обручі, скакалки, баскетбольні щити і волейбольну сітку. Це не повний перелік устаткування. Естафету проводимо між трьома – чотирма командами, де кожний гравець виконує свою роль, тобто має велике фізичне навантаження. Кожний учасник команди виконує своє завдання двічі, тобто, виконавши перше, він стає в кінець колони своєї команди, і коли дійде черга, він змагається вдруге. Враховуючи помилки свої та інших можна досягти кращих результатів. Важливу роль відіграють склади команд. Я призначаю трьох капітанів команд, а вони по черзі обирають гравців у команду. Команди готові, оголошую призи, тобто оцінки за зайняті місця в естафеті. Наприклад, усі переможці одержують 10 балів, ІІ місце – 9 балів і ІІІ місце – 8 балів. Звичайно, проводжу три різнопланові естафети і по сумі місць визначаю переможця. Команди рівнозначні, перемогти хочуть всі. Справа, навіть, не в оцінці, хоча і вона відіграє важливу роль. Тут проявляються воля до перемоги, почуття колективізму, позитивні емоції. Задоволеними залишаються всі, і переможці і переможені, які йдуть із заняття з надією перемогти наступного разу. Обговорення естафет не замовкає навіть у роздягальні. В естафеті кожний хоче проявити себе з кращого боку, не підвести товаришів, тому на утомленість ніхто не звертає уваги. Навантаження чергує з паузами відпочинку, під час очікування своєї участі. Ось одна з естафет, яку із задоволенням проводимо: Три команди стоять у колонах, обличчям до одного з баскетбольних щитів. У капітанів в руках по кеглі та баскетбольному м’ячу. По сигналу біжать до шведських сходів (кожний до своєї), м’ячі кладуть між планками (щоб не випав на підлогу), а самі залазять на сходи і ставлять кеглю на верхню частину сходів, щоб вона не випала від хитання, а самі старанно злізають, беруть м’яч і кидають у кільце. У цей момент кегля повинна стояти. При падінні її треба поставить знову. при попаданні м’яча в кільце його кладуть між планками, дістають кеглю, беруть м’яч і біжать до своєї команди, передаючи все це наступному учаснику. Той все це повторює. Дана естафета передбачає розвиток швидкісних якостей, точного розрахунку, влучності, охайності і терпіння. Все це пов’язано з великим емоційним підйомом. Виконуючи цю естафету не вперше, студенти враховують всі нюанси, роблять все швидше і якісніше, тобто професійніше, одержують задоволення від занять. Через декілька занять можна провести більше естафет, тобто збільшити фізичне навантаження. Також використовуємо на заняттях рухомі ігри. Під час проведення ігор всі студенти включаються у змагання, і непомітно для себе одержують добре фізичне навантаження. Ось одна з ігор: Вона відома всім з дитинства. Називається гра "У вибивного". Особливо прийнятна для проведення в спортзалі: чітка розмітка майданчика, обмежений простір, м’яч далеко не відлітає, тому всі гравці в постійній напрузі. Правила гри: одна команда знаходиться усередині майданчика, а інша команда розділена на 2 групи, знаходяться з двох зовнішніх сторін майданчика. У цієї команди, яка вибиватиме, знаходяться 2 волейбольних м’ячі, при чому спочатку на одній стороні. По сигналу викладача, який контролює час, одна команда вибиває гравців, які знаходяться усередині майданчика (кидають руками м’яч), а гравці іншої команди – ухиляються від попадань. Тут можуть бути різновиди гри. Можна м’яч ловити і робити собі запасні "окуляри". Попадання в гравця може бути пряме, а може і від поля. При чому, кидаючи, повинні зміркувати, що швидше вибити можна, кинувши обидва м’ячі одночасно в одного гравця з протилежних сторін майданчика. У даному випадку відхилитися, уникнути попадання дуже складно. Це роблять тільки найуважніші і спритні. Після того, як залишається останній гравець, викладач оголошує час, що витрачено на гру, і команди міняються місцями. Та команда, яка витратила менше часу на вибивання і є переможцем. У цій грі, яка триває в напрузі кожного гравця, відпрацьовуються такі якості, як швидкість, спритність, точність, сила кидка, швидкість мислення. всі студенти одержують добре фізичне навантаження, також добре відомий метод "тренування по колу". На кожній "станції" за певний час, кожний студент одержує навантаження на певну групу м’язів. У кожного вже є свої вправи і "станції", де він проявляє себе з найбільшим успіхом. Рівень навантаження можна регулювати самоконтролем: кожен студент виміряє кількість серцевих скорочень, а потім збільшує або зменшує кількість підходів. викладач у даній ситуації лише консультує студентів. Щоб активізувати кожного студента, сформувати у них навички самостійних занять, прагнемо знайти індивідуальний підхід до нього, порадити ті зауваження, на які студент повинен звернути особливу увагу, порадити йому рівень фізичного навантаження, яке прийняте тільки для нього, враховуючи стан його готовності, частоту серцевих скорочень, стать і професію. У процесі фізичного виховання студенти повинні отримати теоретичні відомості про суспільне значення фізичної культури і спорту, про тренування, про гігієну тіла і одягу, про шкоду алкоголю і нікотину, про надання першої медичної допомоги, про режим дня і організацію дозвілля у вихідні дні і канікули, про правила змагань і про їх організацію.


title: Конституція Сполучених Штатів Америки

description: Сценарій предметного заходу з основ правознавства у формі правового брейн-рингу для студентів першого курсу, мета якого - поглибити тематичні знання студентів; ознайомити з практичним застосуванням теоретичних знань, удосконалити вміння орієнтуватися у правовому просторі

category: Вища освіта


title: Технічне обслуговування та ремонт залізничної колії

description: Розробка заняття на заявлену тему, де викладено методику проведення бінарного заняття, спрямованого на вимір досягнутого рівня знань і умінь студентів із теми „Порядок огляду рейок. Перевірка зношення рейок. Прилади для вимірювання зношення рейок”


title: Тепловози та дизель-поїзди

description: Розробка заняття на заявлену тему, де викладено методику проведення лекції, яка спрямована на вивчення студентами призначення, конструкції та принципу дії автозчепних пристроїв рухомого складу залізниць із розділу «Екіпажна частина»


title: Афганістан - мій біль, моя пекуча пам’ять

description:
Розробка виховної години на заявлену тему (медіапрезентація додається), мету якої можна висловити так: з давніх-давен український народ підтримує священну традицію - вкарбувати у свідомість прийдешніх поколінь пам’ять про бойові подвиги кращих синів і дочок, які сповна виконали свій військовий обов’

                  язок


title: Ціни та ціноутворення в умовах ринку

description: Розробка лекційного заняття на заявлену тему для студентів четвертого курсу з медіапрезентацією (додається) з використанням елементів технологій інтерактивного навчання: методу проектів, критичного мислення тощо


title: Спільна робота педагогів і учнів над створенням соціальної реклами

description:
Учитель, який хоче мати високі результати навчання, повинен знати стилі пізнання своїх учнів, покладати це в основу організації спільної діяльності педагога і школярів на уроці. В. Сухомлинський Проблеми, що виникають у суспільстві, потребують нетрадиц

                  ійних вирішень та пошуку нових засобів впливу на свідомість і безпосередньо на вчинки кожної окремої людини. Саме соціальна реклама є тим інструментом, що може змінити ставлення суспільства до будь-якої проблеми та сформувати позитивно спрямовану поведінку людини.У Законі України "Про рекламу" сказано, що соціальна реклама — це інформація довільного виду, розповсюджена в будь-якій формі, яка спрямована на досягнення суспільно корисних цілей, популяризацію загальнолюдських цінностей, і розповсюдження якої не має на меті отримання прибутку.Робота над створенням соціальної реклами розпочинається не тільки з бажання дітей і педагога, а, передусім, з потреби і зацікавленості використовувати цю методику при рішенні конкретних соціальних проблем, в необхідності поставлення соціальних перспектив перед учнями загальноосвітніх навчальних закладів чи студентами ВНЗ І-ІІ рівня акредитації. Коли є практичне застосування соціальної реклами в житті, робота над нею виявляється не тільки цікавою, різноманітною, але й корисною, а головне затребуваною як викладачем, так і учнем (студентом). В процесі створення плакатів, відео- і аудіороликів на соціальну тематику дитина вчиться шукати, аналізувати, тлумачити, усвідомлювати і генерувати соціально значиму інформацію, тим самим проектуючи свою соціальну перспективу. Створення соціальної реклами дозволяє особистості познайомитися і приділити увагу всім видам соціальних проблем, які існують у суспільстві. Мало того, ця технологія проста і доступна. Вона не вимагає великих матеріальних витрат з боку навчального закладу, і потребує тільки одного – підготовки педагогічного складу викладачів, здатних поєднати в собі маркетолога, соціального робітника, психолога, педагога, правознавця, соціолога, художника, режисера, журналіста і дизайнера. Особливістю процесу створення соціальної реклами є те, що запропоноване завдання може бути орієнтоване як на індивідуальне виконання, так і на групову участь. У випадку колективної роботи, група не повинна бути великою. Коли в одному творчому колективі більше 4-5 чоловік, то це призведе до того, що завдання виконають тільки частина, інші не зможуть повноцінно виконати запропонований соціальний матеріал і отримати необхідні знання і навички. Вибір тематики завдання краще поєднати з навчальною програмою, оскільки це зробить роботу більш ефективною. Особливо наочно тематичний вибір змістового направлення соціальної реклами відбувається при закріпленні вивченого матеріалу на заняттях. В цьому випадку постановка задачі може мати не тільки пізнавальний характер, але одночасно і рішення тієї чи іншої соціальної проблеми. Орієнтовний перелік напрямів соціальної тематики: "Чисто не там, де прибирають, а там, де не смітять!" – проблеми засміченості вулиць, парків та скверів рідного міста; "Чемність – обличчя суспільства" – проблеми підвищення етичного рівня спілкування молоді; "Молодь за здоровий спосібжиття" чи "Життя без шкідливих звичок" – проблеми куріння, алкоголю, наркотиків та інші; турбота про братів наших менших; сімейні цінності; "Освіта - скарб; праця - ключ до нього" - закріплення розуміння важливості навчання в людському житті; допомога дітям-сиротам; допомога літнім людям; "Світ рівних можливостей" - толерантне ставлення до людей з обмеженими можливостями; донорство крові; проблема живого спілкування в епоху поширення інтерактивних засобів спілкування; проблема підліткового суїциду; "Батьки і Діти – боротьба поколінь" – проблеми спілкування різних поколінь; інші актуальні проблеми сучасності. Після вибору теми, мети і форми виконання (плакат, відео, аудіо) створюваної соціальної реклами, учні (студенти) повинні перейти до безпосереднього створення соціального продукту. Першим кроком цього творчого процесу є написання сценарію майбутнього витвору. Він повинен включати в себе ряд відомостей, які необхідні для подальшої роботи по створенню соціальної реклами, механізми, які призводять до рішення соціальної проблеми з точки зору учня (студента), визначення мети, яку передбачає дана творча робота; опис змістових і наочних образів, необхідних для створення соціальної реклами (фотосюжети, художні малюнки, відеосюжети, фони, рекомендації щодо шрифту, озвучення (відео, аудіо), емоційного насичення); опис зображувального підсумку роботи, який включає етапи монтажу (аудіо, відео, комп’ютерного, художньої роботи – малюнка і шрифту), дизайнерських рішень (фони, шрифти, додаткові художні чи відео елементи); технічних параметрів роботи з рекомендаціями, де буде використовуватися дана робота, рекомендований віковий критерій аудиторії. По суті, сценарій включає в себе всі аспекти і складові соціальної реклами, точно описуючи весь її склад, але найбільш серйозною відмінністю в створенні сценарію стає техніка виконання соціальної реклами. Так, однією з найбільш простих форм висловлення думки для учнів (студентів) є створення соціальної реклами у вигляді плакату в техніці малюнка. В даній роботі якість створюваного художнього твору не повинна бути основним критерієм роботи. Найбільш важливою метою є створення індивідуального, самостійного сценарію і образу (малюнка, колажу), який відображає основну думку соціального плакату з внесенням до нього соціально орієнтованого тексту – лозунгу і додаткових змістових пояснень і рекомендацій. У даному випадку процес створення соціальної реклами може мати не тільки форму уроку, але й гри. Цікавою і ефективною технікою створення соціальної реклами у вигляді плакату є фотографія з подальшою обробкою в комп’ютері через створення колажу. Дана техніка надає рівні умови перед всіма, так як використання технічного засобу надає рівні можливості учням (студентам), оскільки не потребує спеціальних художніх навичок роботи з пензлем, олівцем чи аплікацією, як при створенні малюнка. Створення подібної соціальної реклами може стати найбільш цікавою для учнів (студентів), так як передбачає використання сучасних технічних засобів – фотоапаратів і мобільних телефонів, оснащених камерами, а також процесу фотополювання за необхідним сюжетом. Ця робота може відбуватися як на території навчального закладу, так і охоплювати інші об’єкти зйомки, наприклад, історичні пам’ятки, транспорт, спортивні секції, домашній побут, включаючи в роботу і батьків учнів (студентів). Необхідно враховувати, що до підсумкового фотозображення в комп’ютері можуть бути додані цитати, гасла, девізи і тексти. Особливу місце в створенні соціальної реклами передбачає робота з відео зображенням. В даній техніці виконання до всіх перерахованих етапів роботи з соціальною рекламою додається робота з живим об’єктом довільного характеру (зйомка оточуючих об’єктів без постановочної підготовки), робота з акторами (друзями і рідними учнів (студентів), постановочна зйомка з використанням фонів і декорацій. Також додається необхідність роботи зі звуком, з записом звукових сцен, введення музичних творів і спецефектів (сигналів, шумових ефектів). Тут з’являється можливість роботи в такому жанрі журналістського мистецтва, як взяття інтерв’ю. У роботі з готовим відеозображенням додається потреба вивчення і застосування на практиці програмних продуктів, які дозволяють здійснювати відео монтаж і накладку звуку. Соціальне проектування різноманітне, як і оточуюче нас життя. Тому робота в цій сфері не тільки цікава для професіоналів, але і пізнавальна для всіх категорій людей, які прагнуть розвинути свій внутрішній світ. Через цей інструмент, призначений для схвалення в суспільстві норм і правил поведінки, турботи про близьких і любові до життя, більшість стає здатними до придбання навику рішення існуючих соціальних проблем. В результаті соціальне мистецтво за допомогою працьовитості і таланту однієї людини здатне змінити життя мільйонів людей в новий, якісний кращий бік. Все це можливо, якщо ми навчимося використовувати медіатекст соціальної реклами у навчальному процесі, позакласній роботі та повсякденному житті.


title: Методика навчання учнів початкових класів виконанню аплікації

description:
Розробка заняття у формі майстерні на заявлену тему з медіапрезентацією (додається), мета якого - сформувати поняття про аплікацію; навчати студентів складати фрагменти уроків із трудового навчання в початкових класах; учити дотримуватися ТБ та гігієни праці при роботі з різноманітними матеріалами;

                  розвивати комунікативні навички


title: Практика економічного виховання студентів крізь призму позааудиторної роботи

description:
У статті автори пишуть, що спільнота небайдужих до економічного виховання суб’єктів для майбутнього фахівця ком’юніті є тим мікросоціумом, під впливом якого формується система цінностей, переймаються притаманні цій спільності модель і стиль поведінки, складається певне ставлення до навчання та майбу

                  тньої професії


title: Японія. Внутрішня та зовнішня політика Японії у другій половині XX - на початку XXI століття. Ясунарі Кавабата - «красою Японії народжений». Відображення національної етики й естетики в романі «Тисяча журавлів»

description: Розробка бінарного заняття з курсів всесвітньої історії та світової літератури за програмами 11-го класу, мета якого - відображення післявоєнної історії Японії, економічних реформ у промисловості та сільському господарстві, а також дивовижного світу японської культури, літератури


title: Самостійна робота студентів як форма навчальної діяльності у вищому навчальному закладі

description: У статті (з методичними додатками) авторка пише, що основне в організації навчання у виші - створити сприятливі умови для активної пізнавальної та продуктивної праці студентів, дати їм можливість самостійно мислити, доводити, досліджувати, експериментувати


title: Пекло на землі

description: Розробка виховної години для студентів 1-3-х курсів до Міжнародного дня визволення в’язнів фашистських концтаборів


title: Алгоритм как средство формирования орфографической и профессиональной компетентности студентов педагогического училища. (Рос. мова)

description:
Формирование профессионально-орфографической компетентности будущих учителей начальной школы базируется на общности имеющихся теорий формирования профессиональной компетенции и заключается в наличии единых установок: на подчинение процесса обучения в вузе профессиональным целям подготовки; формир

                  ование системы знаний на основе их интеграции; признание ведущим методом профессиональной подготовки метода практического моделирования. Профессиональная компетентность – уровень осведомленности, авторитетности педагога, позволяющий ему продуктивно решать учебно-воспитательные задачи, возникающие в процессе подготовки квалифицированного специалиста, формирование личности другого человека.  Мы остановимся на формировании профессиональной компетенции будущих учителей начальной школы в процессе овладения орфографией русского языка. Речь педагога – инструмент его деятельности. Насколько грамотно говорит учитель – настолько грамотно будет говорить и его ученик. Насколько полно педагог владеет терминологией изучаемой науки – настолько же освоят ее и школьники. Хорошо известно, что орфографическая грамотность человека – это одна из составляющих его общей культуры. Главное внимание учителя должно быть сосредоточено на формировании орфографической грамотности учащихся и их речевом развитии, а также на прочном усвоении тех знаний, которые являются основой для применения правил правописания и овладения речевыми нормами. Проблема формирования у студентов орфографической грамотности – одна из главных в методике преподавания русского языка в школе. Каждому учителю известно, что для этого необходимо развивать, закреплять орфографическую и пунктуационную память, зоркость и слух. Но как добиться того, чтобы учащийся мог не только видеть и работать над допущенными уже ошибками, но до письма смог различить в потоке речи отдельные орфограммы и быстро выбрать правильное написание. Ведь нам, учителям русского языка, хорошо знакома ситуация, когда заучивание учащимися орфографических правил не обеспечивает эффективности их применения на практике. Поэтому и усиливается поиск действенных методов повышения грамотности учащихся. Приёмов и методов найдено много. Все они подробно изложены в методической литературе, в той или иной степени являются эффективными. Мы не будем на них останавливаться, тем более что у каждого метода и приёма есть свои преимущества. За годы своей работы преподавателем – практиком пришли к выводу, что одним из более приемлемых приёмов работы над повышением грамотности является составление и использование алгоритмов учащимися. Тем более, применяя этот способ, убедилась в эффективности такой работы над освоением теоретических материалов и использования их на практике, особенно в украинской школе. В своей работе уже много лет пользуюсь методическими рекомендациями и материалами статей к. ф. н. Надточия Е. Д "Алгоритмы на обобщающих уроках", "Комплекс алгоритмов по орфографии", в которых он справедливо утверждает: "…алгоритмизация процесса обучения закладывает фундамент творческого мышления, напряжённого "думания", способствует повышению уровня грамотности". [11; 128]. Действительно, используя алгоритмы на уроках русского языка, преподаватель достигает высокой результативности, так как выполнение предписанных действий несомненно приводит к правильному выбору орфограммы; массовости – алгоритм может быть применён к ряду слов, написание которых предполагает применения данных правил. На своём опыте убедилась, что на первом этапе необходимо дать студентам понятие о том, что такое алгоритм. Конечно, можно сразу, как советуют многие методисты, после знакомства с теоретическим материалом учебника, предложить составить программу действий, но, как показывает практика, это могут сделать осознанно лишь 15-16 студентов в группе. А ведь в нашей работе необходимо добиваться, чтобы каждый, будущий учитель мог не только уметь читать, но и составить алгоритм к любому теоретическому материалу учебника и без труда использовать его на практике. Мне кажется очень важным является тот момент, когда студенты должны сами прийти к выводу, что алгоритмом можно назвать план, рецепт, правило или инструкцию, если все команды, предписания и условия описаны детально, точно и однозначно. Тогда все исполнители команд будут понимать их одинаково и делать в точности одно и то же. Если работа сложная, нужно составить детальный план действий – алгоритм. Он позволит лучше понять предыдущую работу и выполнить её качественно. На данном этапе работы учащиеся должны уяснить и понять: алгоритм – это заранее составленный план действий, такой план, приходят к выводу студенты, очень полезен. Он позволяет лучше понять предстоящую работу и выполнить её более качественно. А так как они владеют в той или иной степени умениями и навыками программирования, построение алгоритма становится необходимым условием компьютерной грамотности, студенты на занятиях по русскому языку с удовольствием откликаются на эти задания. Очень важен и тот момент, что такая работа даёт словеснику надёжное дополнительное средство для развития творческого мышления. Далее студенты составляют правила чтения алгоритма: Обоснуй, зачем нужен алгоритм, какова его цель. Вникни в смысл каждой команды и каждого вопроса. Если что-то непонятно, разберись сам или попроси помощи. Читай алгоритм в том направлении, в каком движутся стрелки. Встретив развилку, проследи оба выхода. Убедись, что при ответе "да" и при ответе "нет" алгоритм выполняет разумные, правильные действия. На своём опыте убедилась, что алгоритм лучше всего использовать на занятиях знакомства с теоретическим материалом. Работа должна носить поэтапный характер. Например, при изучении орфограммы "Буквы и – ы после ц" на первом этапе после чтения правила по учебнику вместе со студентами построили программу действий, то есть определённый алгоритм, чёткое следование которому и приведёт нас к решению орфографической задачи. Затем начинается второй этап - работа по формированию умения применять изученное правило. Алгоритм используется на дидактическом материале, составленном преподавателем: Вставить пропущенную букву в слова ц... фры, акац…я, ц…рк, ц…ган, станц…я, на ц…почки, продавц…, ц…трус, ц…тата, улиц…, ц…стерна, организац…я, определить правильность её выбора (И-Ы), используя алгоритм. Образец действий студентов при написании слова улицы: Является ли слово исключением? (Нет) В какой части слова стоит орфограмма? (В окончании) Пишу в окончании букву Ы. Улицы. Наиболее приемлемо, мне кажется, составление и использование алгоритма на обобщающих уроках русского языка. Например, при повторении орфограммы "Правописание Н и НН в суффиксах страдательных причастий прошедшего времени и прилагательных, образованных от глаголов", на первом этапе читается теоретический материал из учебника В. А. Горпинич, Русский язык I часть Київ "Вища школа" 1981. Составлена такая программа действий: Краткая или полная форма? Не заканчивается ли слово на - ованный, - ёванный? Определить вид глагола, от которого образовано причастие. Как средство усвоения знаний алгоритм используется студентами на дидактическом материале, предложенном преподавателем: Вставить пропущенные буквы в слова. Ране-ый солдат – изране-ый боец, сея-ая мука – просея-ое зерно, кипячё-ая вода- вскипячё-ое молоко, краше-ый пол- покраше-ый забор, коше--ый, некоше-ый клевер - скоше-ая трава, стреля-ый воробей – подстреле-ая птица, пуга-ая ворона – испуга-ая лошадь, кова-ый меч – некова-ое железо, скова-ые движения, балова-ый ребёнок - избалова-ый мальчик. Тиснё-ая золотом сумка, ране-ый в ногу солдат, писа-ая акварелью картина, печё-ый в золе картофель, жаре-ый в масле картофель, груж-ая углём баржа. Тиснё-ая сумка, жаре-ый картофель, ране-ый солдат. Определить правильность её выбора (Н, НН), используя составленный алгоритм. Краткая или полная форма? Не заканчивается ли слово на - ованный, - ёванный? Определить вид глагола, от которого образовано причастие. Преподаватель должен контролировать ход выполнения задания, своевременно выявляя ошибку в рассуждениях и действиях студентов, корректировать её, а алгоритм в свою очередь обеспечивает самоконтроль и на каждом этапе даёт студенту подтверждение в правильности действий. Таким образом, научившись составлять алгоритмы, студенты не только становятся грамотнее, но и приобретают навык размышлять, планировать свои действия, способность предусматривать различные обстоятельства и поступать соответственно с ними, то есть у них формируется профессиональная компетентность в обучение алгоритмам своих будущих учеников. Таким образом, научившись составлять алгоритмы, студенты не только становятся грамотнее на письме, но и приобретают навык размышлять, планировать свои действия, способность предусматривать различные обстоятельства и поступать соответственно с ними, а также учиться применять их в процессе педагогической практики и затем в самостоятельной работе в школе Алгоритм дает возможность "собрать" в единое целое изученный материал, дать его в обобщенном виде и в то же время конкретизировать каждое орфографическое и пунктуационное правило. Такой подход особенно важен при подготовке учителей начальных классов, поскольку он одновременно дает возможность наглядно продемонстрировать будущим специалистам возможности анализа проблемы, что, несомненно, повысит уровень их лингвистической и профессиональной компетенции. Библиография 1. Аксенова Л. А. В поисках методики, способствующей повышению орфографической грамотности учащихся// Русский язык: Приложение к газете "Первое сентября". - М. - "Первое сентября", 2003. - №29. -С. 12-16. 2. Алгазина Н. Н. Методика изучения орфографических правил. - М. - 1982. - С. 4. 3. Баранов М. Применение графической наглядности в процессе обучения орфографии: начинающему учителю // Русский язык в школе. - 1991. - N2. - С. 35-41. 4. Богоявленский Д. Н. Психологические принципы обучения орфографии // Русский язык в школе. - 1976. - N4. - С. 5-12. 5. Буслаева М. А. Использование метода наглядности на уроках русского языка. - Издательский дом "Первое сентября", 1983. - 18 с. 6. Виноградов В. В. Вопросы русской орфографии / В. В. Виноградов – М.: Просвещение, 1985. –258 с. 7.. Габитова Ю. В. Схемы при обучении орфографии: методическая почта // Русский язык в школе. - 1991. - N1. - С. 32 - 34. 8. Гвоздев А. Н. Об основах русского правописания. В защиту морфологического принципа. - М. Издательство Академии педагогических наук, РСФСР. - 1960. – 63с. 9. Жиленко АХ. Использование алгоритмов при изучении орфографии // Русский язык в школе. - 1986. - N5. - С. 53-55. 10. Иванова В. Ф. Трудные вопросы орфографии. – М.: Просвещение, 1975. - 62 с. 11. Коваль А. П. Методика преподавания русского языка в школах с украинским языком обучения. – Киев. Вища школа, 1989. - 310 с. 12. Ладыженская Т. А., Зельманова Л. М. Практическая методика русского языка: Кн. для учителя. – М.: Просвещение, 1992. –228 с. 13. Лаури Н. М. Алгоритмы по орфографии // Русский язык в школе. - 2009. – N4. - С. 26-32. 14. Львов М. Р. Обучение орфографии в начальных классах // Начальная школа. - 1986. - N10. - С. 35-41. 15. Меженко Ю. С. Опорные конспекты по русскому языку. Пособие для учащихся – М., 1992. –42 с. 16. Меженко Ю. С. Принципы повторения в методической системе Шаталова В. Ф. //Русский язык и литература в средних учебных заведениях УССР. - 1991. - №3. - С. 21-26 17. Меженко Ю. С. Опорные конспекты на уроках русского языка// Русский язык и литература в средних учебных заведениях УССР. -1990. - №1. - с. 3-8 18. Разумовская М. Оценка орфографической грамотности учащихся: консультация // Русский язык в школе. - 1993. - N1. - С. 80-85. 19. Сухих Л. В. Роль алгоритмов в повышении практической грамотности. - Издательский дом "Первое сентября", 1984. –22 с. 20. Текучев А. В. Методика русского языка в средней школе. – М.: Просвещение, 1980. - 182 с. 21. Фролова Т. Я. Технология интенсивного обучения правописанию - Симферополь, 2004. –252 с. 22. Фролова Т. Я. Мы пишем без ошибок. Курс практической грамматики ч. 1 и 2, 2-е издание, переработанное и дополненное. – Симферополь, 1998. –103с.


title: Елементи ораторського мистецтва під час проведення лекцій із математики

description: У матеріалах відображено теоретико-методичні та практичні аспекти мистецтва публічних виступів під час проведення лекцій із математики завдяки систематизації досвіду викладання математичних дисциплін


title: Жінка - одвічна загадка природи

description: Розробка виховного заходу, що присвячений образу жінки в історії, мистецтві та літературі у формі літературно-музичної вітальні для студентів перших курсів


title: Батьківські збори як чинник підвищення ефективності навчально-виховного процесу студентів ДВНЗ І-ІІ рівня акредитації

description:
Вдосконалення системи виховання особистості в студентському колективі спрямоване на формування людини, відповідальної за свою власну долю та небайдужої до соціуму, в якому їй доведеться жити і працювати на протязі чотирьох років навчання. На період навчання в коледжі припадає один з найбільш важл

                  ивих і водночас складних періодів в житті юнацтва, коли змінюється звичне шкільне середовище існування та з’являється новий начальний колектив, в якому необхідно знайти своє місце. Вихід з зони комфорту для будь-якої людини є складним періодом. Ця закономірність особливо стосується старших підлітків, для яких трансформація життєвого простору співпадає з виникненням нових реальних цілей, пов’язаних з отриманням професії. При цьому значно зростає значення співпраці куратора групи з батьками студентів з метою покращення успішності та формування особистості студента в нових умовах. Одною з основних форм зв’язку навчального закладу і сімей студентів, а також основною формою спільної роботи батьків є батьківські збори, на яких обговорюються і приймаються рішення щодо найбільш важливих питань життєдіяльності студентського співтовариства і виховання студентів в навчальному закладі і вдома. Найважливішим призначення батьківських зборів є узгодження, координація і інтеграція зусиль навчального закладу і сім'ї в створенні умов не тільки для отримання обраної професії, а й для розвитку духовно багатої особистості. З другого боку батьківські збори - це школа виховання батьків, з метою підвищення їх педагогічної культури, ролі в житті дітей, відповідальність за виховання. Власний багаторічний досвід роботи куратора показує, що найкращі результати дає наскрізне планування співпраці з батьками на весь чотирьохрічний період навчання студентської групи. При цьому слід враховувати, що проблеми, які виникають в процесі виховної роботи є різними в різні періоди становлення особистості юнацтва. Так, наприклад, якщо на першому курсі основною проблемою є проблема адаптації студентів до нових умов навчання, то на другому або третьому курсах часто виникають конфлікти типу "батьки – діти" і при цьому самі батьки часто потребують допомоги в налагодженні стосунків з власними дітьми та досягненні взаєморозуміння, без чого важко отримати блискучі успіхи в навчальній діяльності навіть для найбільш здібних студентів. На старших курсах основною проблемою співпраці батьків і навчального закладу є післядипломне професійне спрямування студента, для вирішення якої потрібно застосовувати широке інформування як студентів, так і їхніх батьків з метою здійснення оптимального вибору професії. Основними умовами, що сприяють підвищенню ефективності проведення зборів є ретельна їх підготовка, розширення тематики зборів та включення батьків в активну діяльність в ході проведення зборів. Основними етапами підготовки батьківських зборів є: Вибір теми зборів та визначення мети. Вивчення науково – методичної літератури. Визначення виду зборів. Проведення мікродослідження. Підготовка рішення зборів, рекомендацій батькам. При підготовці батьківських зборів необхідно до вибраної чи запропонованої керівництвом теми зборів чітко визначити мету. Обрана тема повинна бути не випадковою, а випливати з проблем життєдіяльності навчального колективу, особливостей протікання процесів навчання і виховання. Доцільним є підведення підсумків спільної діяльності батьків і викладачів в навчальній роботі студентів, аналіз психологічного клімату в навчальній групі, пропаганда родинного виховання, профілактика правопорушень, вироблення колективних рішень. Глибокий і детальний аналіз питань, які винесені на батьківські збори не можливий без детальної теоретичної підготовки і вивчення досвіду набутого колегами з вирішення схожих проблем. Доцільно також запропонувати батькам фахову літературу, до якої можна звернутися для вирішення загальних проблем виховання. В залежності від поставленої мети вибирають вид зборів, які можуть бути тематичними, поточними, підсумковими тощо. В коледжі батьківські збори доцільно проводити один раз в семестрі, в проміжках між якими застосовувати індивідуальну роботу із студентами і їхніми батьками за потребою. Мікродослідження в співтоваристві студентів і батьків необхідне для здобуття додаткової інформації про характер і причини виникнення тієї або іншої проблеми, можливих шляхах і способах її вирішення. Дуже важливо привабити батьків до організації і аналізу результатів дослідження. Найчастіше використовують експрес – методики, які не вимагають великих затрат часу для підготовки та проведення досліджень, обробки та аналізу результатів. Добре зарекомендували себе тести і анкети з невеликою кількістю питань і завдань, які рекомендуються психологом навчального закладу. Діагностичний матеріал, отриманий батьками на батьківських зборах дуже часто допомагає віднайти втрачене взаєморозуміння і довіру батьків і дітей. Про проведення батьківських зборів студентам слід оголошувати за два чи навіть три тижні до проведення зборів, наголосивши на необхідності відвідин батьками цього заходу. Оскільки в вищих навчальних закладах одним з найбільш важливих завдань зборів є інформування про стан успішності і відвідування занять, то для батьків потрібно підготувати інформаційні листівки – табелі успішності та дані про пропущенні заняття. Такі листівки повинні мати єдине оформлення і, окрім переліку оцінок навчальних дисциплін і інформації про пропущені заняття, містити розділ, в якому батьки засвідчать свою інформованість про успішність студента та про можливість відвідати збори. Окрім простого інформування, таке завчасне оголошення зборів спонукає абсолютну більшість студентів до активізації навчальної діяльності, ліквідації незадовільних оцінок шляхом відвідання консультацій, сприяє покращенню успішності. Вдруге запрошення батькам слід надіслати за три – чотири дні до дати проведення зборів та отримати підтвердження про присутність на зборах. Якщо з якоїсь причини батьки не можуть бути присутніми, то вони повідомляють дату свого відвідання куратора окремо. Необхідно з першого курсу навчання дотримуватися обов’язковості зустрічі з куратором з приводу батьківських зборів, адже це надзвичайно дисциплінує студентів, створює психологічний настрій на обов’язковість відвідин. Завчасна інформованість має і важливий психологічний аспект, адже не виникає почуття тривожного очікування зборів ні в студентів, ні у батьків і є високою вірогідність того, що батьки відвідають не тільки перші батьківські збори, але й усі наступні. В день проведення батьківських зборів батькам надаються нові інформаційні листівки – табелі успішності, в яких батьки можуть побачити, як змінилася ситуація з успішністю їхніх дітей протягом останніх двох тижнів. Ця інформація дозволяє вчасно встановити спад інтересу до навчання та виявити його причини. В цих листівках можна також розмістити запрошення окремим батькам для індивідуальної бесіди, або інформацію, яка стосується лише конкретного студента і є конфіденційною. Кількість таких бесід може бути не більше ніж чотири. Готуючись до батьківських зборів куратору групи доцільно скласти перелік проблем, що обговорюються. Це допоможе уникнути зайвих питань з боку батьків і заощадить час для висвітлення більш важливих тем. Батьківські збори не повинні бути тривалими за часом, а бути чіткими, лаконічними, системними Батьки повинні переконатися, що збори мають значення: вони проходять оперативно і закінчуються певним результатом. Інформацію слід подавати дозовано, послідовно і чітко, виступ куратора має бути емоційним і доброзичливим. До основної частини зборів належать: аналіз успішності, оцінка психологічного клімату в колективі, психолого-педагогічна освіта, організаційні питання. Виступ куратора повинен починатися з розповіді про позитивні факти з життя групи, містити аналіз негативних явищ і включати реальні пропозиції, які створили б у батьків налаштування на можливість виправлення даної несприятливої ситуації. На зборах можна доводити до відома всіх батьків тільки такі факти (позитивні і негативні) щодо студентів, відносно яких у куратора є повна ясність. Не можна постійно згадувати одні й ті ж прізвища в позитивному і негативному сенсі. Куратор повинен не вичитувати батьків, а спілкуватися з ними, давати їм можливість висловлювати свою думку і точку зору під час зборів, а не після них. Якщо куратор стане для батьків авторитетом, якщо вони побачать, що поруч з їхніми дітьми знаходиться не байдужа офіційна особа, а людина, що враховує у вихованні індивідуальні особливості студентів, застосовуючи методи прямого та опосередкованого впливу та метод переконання, як вплив на свідомість і поведінку, то потрібний для справи виховання контакт між куратором і батьками буде досягнутий. Останнім обов’язковим етапом зборів є прийняття рішення. Рішення – це необхідний елемент батьківських зборів, адже дуже важливо, щоб кожні збори мали післядію, спрямовану на вдосконалення спільної виховної роботи сім’ї та навчального закладу. В іншому випадку важко отримати бажаний ефект від зборів навіть якщо вони пройшли з високою явкою і зацікавленою участю батьків. Куратор повинен за 2-3 дні до зборів скласти проект його рішення. Рішення може бути подано у вигляді переліку запланованих заходів, а також у формі рекомендацій батькам, при розробці яких доцільно скористатися допомогою психолога коледжу. Отже, ефективність батьківських зборів, як важливого засобу формування особистостей в студентському середовищі є прямо пропорційною зусиллям на їх детальну і продуману підготовку. Лише спільні дії батьків та педагогів можуть дати такі бажані результати у спільному виховному процесі. Література 1. Алексюк А. М. Педагогіка вищої освіти України. Історія. Теорія. – К.: Либідь, 1998. – 560 с. 2. Педагогіка / За ред. М. Д. Ярмаченка. – К.: Вища школа, 1986. – 543 с.


title: Україно! Доки жити буду - доти відкриватиму тебе

description: Розробка виховного заходу у формі літературно-музичної композиції до річниці пам’яті В. Симоненка для студентів другого курсу


title: Модульні контрольні роботи з вищої математики

description: Розробка контрольних робіт з вищої математики для студентів другого курсу, де представлено дві модульні контрольні роботи, кожна з яких має 8 варіантів. До кожного варіанту входить по три завдання, що є достатнього рівня, рівноцінні за складністю та обсягом


title: Матеріали до проведення „круглого столу” за темою „Проблеми видобування сланцевого газу в Україні”

description: Розробка позакласного заходу на заявлену тему, мета якого - навчити учнів аналізувати поставлену проблему; розвивати науковий світогляд учнів, логічне мислення, зв’язне мовлення; викликати інтерес до вивчення фізики, бажання пізнавати науковий світ


title: Створення та показ комп’ютерних презентацій

description: Методична розробка комбінованого заняття з інформатики для вищих навчальних закладів І-ІІ рівня акредитації на заявлену тему


title: Методика використання проектів на уроках математики в малокомплектних класах

description:
Постановка проблеми у загальному вигляді… На сучасному етапі розвитку освіти необхідно, щоб дитина навчальну задачу усвідомлювала як вільно вибрану, приймала її на основі бажання. Пізнавальна потреба дитини гасне, коли її змушують учитися. Поняття освіти потрібно трактувати як сукупність н

                  авчання, виховання, самовиховання. Тобто як єдність усіх процесів, що розвивають, пристосовують, формують - ″утворюють″ особистість. Формування цілей статті… Метою написання статті - формування в учнів здатності до самоусвідомлення, самооцінки, самовизначення та самореалізації. Виклад основного матеріалу…. Запровадження компетентнісного підходу в освіті має на увазі розвиток ключових компетентностей. До їх переліку ввійшли сім надпредметних компетентностей, перше місце з яких займає уміння вчитися. В основу методу вчителя Іванни Степанівни Кульчицької, (учителя малокомплектних класів - с. Полоничі, Буський район, Львівська область, директор Богдан Кульчицький) покладено ідею, що становить суть поняття "проект", тобто спрямованість на практичний результат, який можна одержати, розв'язуючи проблему. Цей результат можна осмислити, побачити, застосувати в своїй діяльності. Метод проектів як зазначає вчитель став популярним завдяки сполученню теоретичних знань і практичного застосування для розв'язання конкретної проблеми у спільній діяльності учнів. Метод проектів як педагогічна ідея, технологія і практика, переносить нас у першу третину ХХ сторіччя, пов'язуючи сучасні дослідження й експерименти з тими часами. У цьому методі відбився підхід до освіти американського філософа й педагога Дж. Дьюї. Він виходив з того, що роль дитинства не обмежується підготовкою до майбутнього дорослого життя. Освіта має давати не тільки знання, що знадобляться в майбутньому, а й знання, уміння і навички, що можуть уже сьогодні допомогти дитині розв'язати її нагальні життєві проблеми. Щоб домогтися цього, навчання повинне орієнтуватися на інтереси і потреби учнів і ґрунтуватися на їх особистому досвіді. Основним завданням освіти стає актуальне дослідження навколишнього життя. Учитель і учні йдуть цим шляхом разом, від проекту до проекту. Проект, який виконують учні, має викликати в них ентузіазм, захоплювати їх, йти від серця. Будь-яку дію, що виконується індивідуально, у групі, за підтримки вчителя, діти повинні самостійно спланувати, виконати, проаналізувати й оцінити, чітко розуміючи при цьому мету проекту. Для виконання кожного проекту (дитиною, групою, класом, самостійно чи за участі вчителя) необхідно розв'язати кілька цікавих, корисних і пов'язаних із реальним життям завдань. Учні повинні вміти координувати свої зусилля з зусиллями інших. Ідеальний проект той, для виконання якого необхідні знання з різних галузей. Розв'язуючи конкретні життєві задачі, будуючи разом з учителем І. С. Кульчицькою, стосунки один з одним, пізнаючи життя, діти одержують необхідні для цього життя знання, вчаться самостійно вчитися. Працюючи над проектами вчитель Кульчицька прийшла до висновку, що метод проектів має велике значення для розвитку життєвої, соціальної, інформаційної, предметної компетентностей учня. Цей метод дозволяє: забезпечити продуктивний зв'язок теорії та практики у процесі навчання; перевірити та закріпити на практиці теоретичні знання; розвивати вміння аналізувати, систематизувати, узагальнювати, здійснювати пошукову, дослідницьку роботу в ході роботи в групах; навчити учнів самостійно працювати над творчими завданнями, з додатковою літературою; підвищувати інтерес учнів до математики; формувати навички співробітництва, спілкування, вміння працювати в колективі; формувати власну життєву позицію; набути життєвого досвіду. Учитель Іванна Степанівна, вважає, що застосування методу проектів багато в чому допомагає розв'язати такі болючі проблеми як недостатня мотивація учнів, їх відстороненість від проблем і цінностей освіти, відірваність знань від життя. При роботі з методом проектів вчитель користується однією з інтерактивних технологій навчання - робота в малих групах. Робота в таких групах надає всім учасникам можливість діяти, практикувати навички співробітництва, спілкування, відпрацювання прийомів активного слухання, прийняття спільного рішення. Роботу в групах слід використовувати тоді, коли треба розв'язати проблему, з якою важко впоратись індивідуально та коли одним з очікуваних результатів є набуття навичок роботи в команді. Учитель Кульчицька об'єднює в групи від 2 до 7 учасників. У такій групі достатньо учасників для розгляду різних думок і обміну інформації. Завдяки роботі в групах можна розв'язати складні проблеми, що потребують колективного розуму. У групі повинні бути розділені ролі, кожен має відповідати за свою частку роботи. Існує багато способів формування груп: заздалегідь скласти списки груп; попросити учасників порахуватись на перший – другий і т. д. сформувати групи в залежності від рівня навчальних досягнень учнів; сформувати групи за бажанням учасників; визначити капітанів, які самостійно набирають собі групи. Під час роботи в групах учням потрібно дотримуватись правил роботи в групі: Кожний учасник має можливість висловитися. Всі поважають цінності і погляди кожного. Обговорюються тільки ідеї, а не люди, що їх висловили. Зауваження робити коротко і по суті. Після закінчення роботи результати мають бути представлені іншим групам. Групова навчальна діяльність учнів на уроках має значні переваги в порівнянні з іншими методами, а саме: допомагає створювати на уроках умови для формування позитивної мотивації навчання школярів; дає можливість здійснювати диференцію навчання; сприяє виробленню вмінь співпрацювати з іншими учнями; забезпечує високу активність всіх учнів; реалізує їх природне прагнення до спілкування, взаємодопомоги і співпраці; підвищує результативність навчання та розвиток школярів. Робота в групах може бути проведена на різних етапах уроку. При вивченні нового матеріалу, вчитель п. Іванна організовую самостійну роботу учнів за підручником. Ця робота дозволяє ставити і досягати навчальні цілі (формувати систему математичних знань, умінь і навичок), виховні (формувати самостійність, навички навчальної праці) і розвиваючі (формувати прийоми розумової діяльності). Підручники з математики містять теоретичний і практичний матеріал. Друкований текст відрізняється від живого слова вчителя. Текст підручника, як правило, не враховує різниці між рівнями розвитку учнів, рівнями їх навчальних досягнень. Разом з тим підручник як джерело інформації має ряд переваг: наявність заголовків, виділень, рисунків, графіків, полегшує учням можливість виділяти основні ідеї. При роботі з підручником учитель Іванна Степанівна ставить перед учнями різні завдання: відповісти на запитання; скласти таблицю, схему, пояснити дане твердження тощо. Виконуючи ці завдання в учнів активізується розумова діяльність, що сприяє поглибленню розуміння матеріалу, його запам'ятовуванню. Ефективною і цікавою формою закріплення результатів самостійного вивчення учнями теоретичного матеріалу є дидактичні ігри. Наприклад, "математичний футбол", "теоретики і експерти" і т. д. Факти, отримані в результаті самостійної експериментальної роботи, довше утримуються у пам'яті і в потрібний момент допомагають засвоїти склад ний теоретичний матеріал. Під час проведення уроків-проектів процес організації пошуково-дослідницької роботи можна будувати за таким планом: 1. Підготовчий етап (вибір теми, дослідження "історії питання"). 2. Пошуково-дослідницький етап: проблема; експериментування; результати експериментування; первинна обробка інформації. 3. Презентація результатів дослідження. Для того, щоб все вище сказане мало результат при проведенні уроків ми дотримуємося деяких правил: створюємо позитивний настрій на роботу всіх під час уроку; проводимо мотивацію навчання та створюю проблемну ситуацію для активізації навчання. Не розповівши дітям історичних відомостей, пов'язаних з метою, не показавши практичного застосування, важко домогтися зацікавленого ставлення до матеріалу, що буде вивчатися. Цей етап уроку дуже відповідальний, оскільки необхідно створити ситуацію, яка примусить дитину замислитись над проблемою, що лежить в основі теми, усвідомлено побачити кінцевий результат навчання; обов'язково проводимо актуалізацію знань; стимулюємо учня до вибору, самостійного використання різних способів виконання завдання; працюємо від простого до складного; використовуємо різнорівневі типи завдань; забезпечуємо зворотній зв'язок практично на кожному етапі уроку; дотримуюємось традицій уроку; домашні завдання даємо по рівнях і детально пояснюємо як організувати свою діяльність під час його виконання. Висновки …. Вивчаючи протягом одного року, досвід роботи вчителя Полоницької загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів, Кульчицької Іванни Степанівни, можна сказати, що у системі її роботи малокомплектних класів є чимало набутків, та ще, нажаль, багато невирішених проблем. Та увагу вчитель зосереджує на найважливіших, життєво необхідних питаннях, зокрема потрібно: Працювати над удосконаленням стилю керівництва малокомплектними класами. Здійснювати заходи щодо підвищення компетентності керівників класу. Удосконалювати організацію навчально-виховного процесу і активніше впроваджувати співпрацю учнівського та педагогічного колективів. Підвищувати педагогічну майстерність учителів (особливо тих, яким доводиться викладати по 2-3 навчальні предмети). Збагачувати навчально-матеріальну базу. Виявляти, вивчати, впроваджувати і поширювати кращий педагогічний досвід і вдосконалювати керівництво малокомплектними школами (класами) та методичне забезпечення життєдіяльності з боку відділів освіти. У навчально-виховному процесі враховувати вплив географічного середовища, способу господарювання, звичаїв і традицій на розвиток дітей. Список використаних джерел і літератури Макаренко А. С. Книга для батьків. – К.: Радянська школа, 1982.Савченко О. Я. Дидактика початкової школи: Підручник для студентів педагогічних факультетів / О. Я. Савченко. – К.: Абрикос, 1997. – 416с.Сірант Н. П. Актуальні проблеми підготовки майбутніх учителів початкової школи в умовах гуманізації вищої освіти: матеріали міжвузівської науково-практичної конференції – Хмельницький:ХмЦНІІ, 2013. – С. 77-79.Стельмахович М. Г. Українська родина педагогіка. – К.: ІСДО, 1996Сухомлинський В. О. Батьківська педагогіка. – К.: Рад. школа, 1978.Формування педагогічної культури батьків в сучасних умовах//Інформаційний збірник Міністерства освіти і наук України. – 1998.


title: Структура таблиці та основні типи даних. Обчислення в таблицях. Абсолютна та відносна адресація

description: Методична розробка практичного заняття з інформатики та комп’ютерної техніки на заявлену тему для студентів другого курсу, навчальна мета якого - формування умінь і практичних навичок створення електронних таблиць, використання числових форматів даних, форматування таблиць


title: Євген Сверстюк у контексті доби

description: Методична розробка заняття з української літератури на заявлену тему, мета якого - простежити долю поета в контексті літературно-мистецького життя України доби шістдесятників і сьогодення, дослідити особливості поетики, визначити своєрідність жанрової палітри та індивідуального стилю митця


title: Прославлення історичної величі українського народу у творчості Т. Г. Шевченка

description: Статтю присвячено розкриттю історичної величі українського народу у творчості Т. Г. Шевченка. Акцентується увага на новаторство письменника в реінтерпретації історичних подій, пов’язаних із Коліївщиною, по-новому прочитуються його твори з погляду державницьких прагнень українського народу


title: Використання інтерактивних технологій на заняттях з української літератури

description:
У сучасному інформаційному просторі змінюється вимога до підготовки спеціаліста і, відповідно, студента, який збирається згодом стати спеціалістом. Тому інформаційний підхід до навчання, на якому базується традиційна методика викладання, є застарілим. Ще десять років тому викладач був носієм, пер

                  едавачем інформації. Сучасний студент може знайти інформацію швидше за викладача, бо вміє працювати з електронною енциклопедією, шукати матеріал в Інтернеті, і йому зовсім не обов'язково бігти до бібліотеки по книжки. Але, як не дивно, інформація стала доступнішою, а інтерес до навчання взагалі, і зокрема до читання, різко знизився. Тому сьогодні викладач має замислитися не над тим, як знайти якомога більше інформації і подати її в цікавій, доступній формі, а над тим, як привернути інтерес студента до навчання, до свого предмета, як домогтися, щоб студент, який не виконує домашні завдання і "відсиджує" заняття працював. Сучасна молодь повинна думати, розуміти суть речей, осмислювати ідеї і концепції і вже на основі цього вміти шукати потрібну інформацію, трактувати її і застосовувати в конкретних умовах. Тому досить актуальним на сьогоднішній день є впровадження у навчальний процес інтерактивних технологій, особливості та використання яких і будуть об'єктом нашої статті. Орієнтація сучасного навчального літературознавства на діалогізм як принцип аналізу художнього тексту, а в педагогіці - на діалог двох суб'єктів навчального процесу - студента і викладача робить інтерактивні технології особливо привабливими і корисними для викладача-словесника при плануванні та проведенні занять. Сучасна система навчання чекає від викладача охоплення великого обсягу інформації й орієнтована на "знання" і "розуміння". Це підштовхує педагога на використання в основному пасивного навчання. У середньовіччі використання пасивних методів було виправдано. Учитель мав можливість передати весь обсяг відомої на той час інформації з будь-якого предмета своєму учню. У сучасному світі ситуація кардинально змінилася. Неможливо одній людині знати все навіть у якійсь вузькій галузі знання. До того ж, як відомо, численні факти добре запам'ятовують комп'ютери. Сучасні студенти ж повинні мати інші навички: думати, розуміти суть речей, осмислювати ідеї і концепції і вже на основі цього вміти шукати потрібну інформацію, трактувати її і застосовувати в конкретних умовах. Цьому саме і сприяють інтерактивні технології, які ми використовуємо на заняттях з української літератури у ВНКЗ "Білгород-Дністровське педагогічне училище" Одеської області. На нашу думку, таке заняття має бути ефективним (досягти поставленої мети) і оптимальним за структурою (складатися з таких навчальних ситуацій, містити такий матеріал і подаватися такими методами і прийомами, які постійно зацікавлювали б студентів, не переобтяжували їх, давали б змогу досягти найкращих результатів). На такому занятті студенти емоційно і вдумливо сприймають твір мистецтва слова, здобувають якісні, системні, сучасні знання, вільно оперують ними в нових умовах. Ще одна вимога до сучасного заняття літератури – інтеграція знань з різних предметів, яка передбачає, що викладач вводить літературознавчі знання в історичний і світовий літературний та загальномистецький контексти. А ще на кожному занятті потрібно давати студентам час для роздуму, переживання, вибору позиції і обов'язково словесного озвучення своїх думок під час діалогів: читача з текстом, викладача і студента, одногрупників між собою. Отже, на перший план ставляться потреби дитини в пізнанні, самоствердженні, творчості, емоційній насолоді, спілкуванні, праці, самостійності, теоретичній і практичній озброєності, грі, тобто самореалізації. Але запорукою ефективності таких занять є обов’язкова копітка попередня самостійна робота студента з різноманітним матеріалом і багатьма літературними джерелами за раніше оголошеною викладачем проблемною темою. Тоді такі заняття будуть особливо цікаві (Додаток). Інтерактивне навчання - це й застосування фронтальної та кооперативної (групової) форм організації навчальної діяльності студентів. Доцільніше використовувати невеликі групи (до 5 осіб). Робота в малих групах дасть змогу набути навичок спілкування та співпраці. Після того, як викладач об'єднає у малі групи, студенти отримують завдання, яке за короткий час (3-5 хв.) повинні виконати та подати результати своєї роботи. Пропонуємо правила роботи в малих групах (ці рекомендації можна роздати студентам на перших заняттях) 1. Швидко розподіліть ролі в групі. Визначте, хто буде головою, посередником, секретарем, доповідачем. Намагайтесь виконувати різні ролі. Голова (спікер, керівник групи): зачитує завдання; визначає порядок виконання; встановлює послідовність, у якій учасники групи будуть висловлюватися: заохочує всіх до роботи: підбиває підсумки; за згодою членів групи визначає доповідача. Секретар: коротко й розбірливо записує результати роботи своєї групи; має бути готовим висловити загальну думку групи під час підбиття підсумків, допомогти доповідачеві. Посередник ("хранитель" часу): стежить за часом; відповідає за регламент. Доповідач: чітко висловлює думку, до якої дійшла група; доповідає про результати роботи групи. 2. Висловлюйтеся спочатку за бажанням, а потім по черзі. 3. Дотримуйтеся правил активного слухання, головне - не перебивайте один одного. 4. Обговорюйте ідеї, а не особи студентів, які висловили цю ідею. 5. Утримуйтеся від оцінок та образ учасників групи. 6. Намагайтеся дійти спільної думки, хоча в деяких випадках у групі може бути особлива думка, яка має право на існування. Відповідно пропонуються і методи інтерактивних технологій, які є достатньо ефективними під час викладання української літератури: Аналіз художнього тексту з використанням знань з інших гуманітарних галузей - філософії, естетики, історії, мистецтвознавства, народознавства. Бесіда за Сократом (Студенти ставлять проблемні питання і шукають шляхи їх розв'язання). Ділова гра (Відтворюється поведінка і робота конкретних працівників: викладача, редактора, журналіста, перекладача). Дискусія (Висловлюються різні погляди під час обговорення складної проблеми і пошуку істини). Мікродискусії (Те саме, лише з мінімальною кількістю дискусантів). Творча лабораторія (Учасники мікрогрупи подають свої творчі здобутки: власні вірші, міні-твори, новели, сценарії). Мозкова атака (Група ділиться на дві частини: генератори ідей і критики. Першими виступають генератори, потім - критики). Саморозвиток (Після виступу студент критично оцінює себе й аналізує недоліки). Проблемний семінар (Студенти доходять істини, пройшовши шлях суперечок і дискусій, застосовуючи форми групової роботи). Акваріум (Кілька студентів з групи сидять у центрі кабінету в оточенні інших і ведуть дискусію. Кожен з тих, хто спостерігає, закріплений за кількома учасниками дискусії, уважно стежить за нею, а потім висловлює свої зауваження і коментарі). Але найбільш цікавими і доцільними з нашого погляду є такі технології, як "Мозаїка", "Коло ідей", "Акваріум", "Мозковий штурм", "Мікрофон". Технологія "Мозаїка" дає змогу значний обсяг інформації вивчити за короткий проміжок часу, а також спонукає студентів допомагати один одному, вчитися навчаючи. "Мозаїку" доцільно застосовувати під час опрацювання оглядових тем, скажімо "Літературний процес 70-90-х років 19 століття" або "Літературний процес 1917-1930 рр.", "Рух шістдесятників". Спочатку студенти працюють у "домашніх" групах, де всі мають однакове завдання: засвоїти матеріал підручника з української літератури. На наступному занятті викладач об'єднує студентів у 4 "експертні" групи відповідно до чотирьох розділів теми: "Суперечності літературного процесу", "Художній світ поезії", "Новаторські пошуки прози", "На ниві драматургії". (Групи тому називаються "експертними", що їхні члени стають експертами, тобто вивчають якесь питання поглиблено.) Експерти мають добре осмислити зміст розділу і продумати, як краще подати матеріал у "домашніх" групах: порядок висвітлення теми, використання схем, таблиць тощо. (Важливо, щоб кожен студент усвідомив, що від його старань залежить рівень підготовки всієї групи!) Повернувшись у "домашню" групу, студент подає свою частину інформації відповідно до розроблених в "експертній" групі рекомендацій. Матеріал вважається опрацьованим, якщо його засвоїли всі студенти групи. Треба сказати, що групові технології можуть практикуватися на всіх етапах заняття з літератури: на початку замість опитування, одразу після викладу викладачем нового матеріалу, під час повторення та узагальнення. Так, на початку заняття з літератури на 1-му курсі, коли вивчається роман Ю. Яновського "Вершники", а новела "Подвійне коло" вже прочитана, доречно використати технологію, яка має назву "Коло ідей", згідно з якою всі групи виконують одне й те саме завдання, що складається з кількох питань: Як можна пояснити використане декілька разів в новелі автором прислів’я "Тільки тому роду немає переводу, в якому браття милують згоду"? Чи є моральне виправдання братовбивству? Чи правий Оверко, коли говорить: "Рід переведеться, а держава стоятиме"? Коли малі групи завершили виконувати завдання, викладач запитує всі групи по черзі поки вичерпаються ідеї. Як варіант можна запропонувати кожній групі записати сказане у зошити. "Мозковий штурм" - це ефективний метод колективного обговорення, пошуку рішень, що спонукає учасників до творчості, сприяє вільному вираженню думок всіх учасників і допомагає розв'язувати конкретні проблеми. Викладач називає проблему і запрошує вас узяти участь у її обговоренні шляхом колективного обдумування - мозкового штурму, який організовується за такими етапами: Обрана вами проблема або проблемне питання записується на дошці чи папері, щоб під час роботи цей запис був перед очима. Усі учасники штурму висувають ідеї щодо розв’язання проблеми. Вони можуть бути будь-якими, навіть фантастичними. Учень записує на дошці всі пропозиції однокурсників. Коли присутні вважатимуть кількість поданих ідей достатньою, їх висування припиняється. Після того, як майже всі ідеї зібрано, їх групують, аналізують, вдосконалюють. Вибирають ті, які, на думку групи, допоможуть розв'язати поставлену проблему. Правила поведінки під час "Мозкового штурму": зібрати якомога більше ідей щодо розв'язання проблеми; зосередитися, змусити працювати свою уяву, не відкидати ідею тільки тому, що вона суперечить загальноприйнятій думці; приймати всі ідеї, хоч би скільки їх було, розвивати їх; не обговорювати, не критикувати висловлювання інших, не намагатися давати оцінку запропонованим ідеям. Таку технологію можна використати під час опрацювання драми-феєрії "Лісова пісня" Лесі Українки (проблема соціальної нерівності), роману-хроніки "Марія" Уласа Самчука (проблема голодомору 32-33 років, проблема життєвих стосунків головних персонажів – Марії, Корнія і Гната), роману у віршах "Маруся Чурай" (проблема зради в усіх її проявах) та інше. Доречною є також організація роботи базисних груп допомоги викладачеві: Група "Літературний ексклюзив" (3-4 чол.). До неї входять студенти, котрі претендують на пошук виняткової інформації, виклад невідомих фактів біографії письменника, складної долі видання творів, відомостей про ще не надруковані матеріали, архівні документи (Наприклад, взяти підготовку інформації про Симоненка "Симоненкова любов"). Група "Авторська лабораторія" (3-4 чол.). Кільком здібним студентам, які мають творче мислення, естетичний смак, володіють художнім стилем мовлення, даються завдання: доповнити авторський текст, написати свою версію твору на задану тему, зробити власний портрет-опис героя тощо. Це можна використати під час опрацювання поезії П. Тичини "О, панно Інно". Група "Пошук мемуарів" (2-3 чол.) Члени групи розшукують і наводять мемуарні свідчення самого автора або думки про нього відомих діячів. Використання на уроці таких матеріалів зацікавлює студентів, допомагає правильно трактувати певні дискусійні питання, логічно узагальнювати гострі полеміки. (На прикладі творчості О. Довженка та О. Вишні) "Експертна група" (3-4 чол.) Члени групи здійснюють контроль за регламентом, стежать за висловленням оригінальних ідей, розкриттям проблем, допомагають викладачеві об'єктивно оцінити роботу на занятті, підбити його підсумок. Можна організовувати групи іншого характеру: І група "Історики". Чи можна вважати драму І. А. Кочерги "Свіччине весілля" історичним твором? II група "Біографи". Як пояснити факт 16 річного "мовчання" Ліни Костенко? III група "Літературні критики". Чим співзвучний історичний роман у віршах Ліни Костенко "Маруся Чурай" з народною піснею "Ой не ходи Грицю та й на вечорниці"? Розглянувши особливості використання інтерактивних технологій на заняттях з української літератури, ми дійшли висновку, що процес навчання – не автоматичне вкладання навчального матеріалу в голову студента, а напружена розумова робота і його власна активна участь в цьому процесі. Пояснення і демонстрація, самі по собі, ніколи не дадуть справжніх, стійких знань. Усе сказане вище, звичайно, не означає, що потрібно використовувати тільки інтерактивне навчання. Для навчання важливі всі рівні пізнання і всі види методик та технологій. Тому що сучасні студенти повинні вміти думати, розуміти суть речей, осмислювати ідеї і концепції і вже на основі цього вміти шукати потрібну інформацію, трактувати її і застосовувати в конкретних умовах. В той же час, можна сказати, використання таких технологій не тільки сприяє ефективності розвитку студента, а й викладача, дає можливість для фахового росту, для зміни себе, для навчання разом із студентами. Зробити перший крок допоможе сам новий підхід до навчання та його цілей, за якого викладач відверто може визнати себе не спеціалістом і одержати "право" не знати відповіді на ті чи інші запитання. З іншого боку, після кількох старанно підготовлених занять викладач зможе відчути, як змінилося ставлення до нього студентів, а також сама атмосфера у аудиторії — і це послужить додатковим стимулом до роботи з інтерактивними технологіями. Треба тільки пам'ятати, що демократичність інтерактивного навчання, його особистісна орієнтованість потребують обов'язкового залучення студентів до організації їхньої діяльності, тобто обговорення з ними можливого складу груп, процедур групової діяльності, її очікуваних результатів і досягнення демократичної згоди між студентами і викладачем на всіх етапах навчально-виховного процесу. При цьому необхідно заздалегідь до проведення заняття рекомендувати літературу, забезпечувати знання тексту. На перших заняттях вивчення творчості письменника треба викликати у студентів інтерес до постаті митця – це спонукатиме до інтенсивного пошуку найцікавішого матеріалу про письменника, до читання й аналізу його творів. Викладач зобов'язаний забезпечити системний підхід у викладанні свого предмета, поступовість упровадження нових технологій, дозування завдань за принципом – від простого - до складного. Разом з експертною групою педагог має об'єктивно оцінювати відповіді, ідеї, аргументи студентів, тактовно корегувати і спрямовувати їхні думки. Одне з важливих завдань викладача - створити в аудиторії ситуацію успіху, яка дасть змогу розкритися з'явитися оригінальним ідеям. Впевнені, що дані рекомендації стануть істотною допомогою викладачу при підготовці та проведенні занять з використанням інтерактивних технологій. Загальні рекомендації щодо проведення занять з використанням інтерактивних технологій: Заздалегідь до проведення заняття рекомендується література, забезпечується знання тексту - лише в такому разі дискусія буде ефективною, а доведення істини аргументоване й переконливе. На першому занятті вивчення творчості письменника треба викликати у студентів інтерес до постаті митця – це спонукатиме до інтенсивного пошуку найцікавішого матеріалу про письменника, до читання й аналізу його творів. Викладач зобов'язаний забезпечити системний підхід у викладанні свого предмета, поступовість упровадження нових технологій, дозування завдань за принципом – від простого - до складного. Разом з експертною групою педагог має об'єктивно оцінювати відповіді, ідеї, аргументи студентів, тактовно корегувати і спрямовувати їхні думки. Одне з важливих завдань викладача - створити в аудиторії ситуацію успіху, яка дасть змогу розкритися "замкненим характерам", з'явитися оригінальним ідеям. Література Гончаренко С. Український педагогічний словник. - К., 1997.Інтерактивні технології навчання: теорія, практика, досвід: Метод, посібник / Авт. -уклад.: О. Пометун, Л. Пироженко. - К., 2002.Сухомлинський В. Вибрані твори: У 5 т. - К., 1976. -Т. 1.Крістен А., Хансен Р., Кауфман С. Освіта та культура демократії. - Л., 2001.


title: Фізика та НТП

description:
Розробка заняття фізичного гуртка для учнів 9-11-х класів і для студентів перших курсів коледжів, мета якого - дати поняття фізичної картини світу, показати його матеріальну єдність, формувати науковий світогляд студентів і розширити їх уявлення про роль науки в житті суспільства; показати роль фізи

                  ки в науково-технічному розвитку людства


title: Формування компетентності випускника ВНЗ шляхом використання ІКТ у проектній діяльності студентів на уроках фізики

description: У статті на заявлену тему автор наголошує, що навчання - це не автоматичний процес передачі знань від вчителя до учня. Тільки пояснення та демонстрація не дадуть твердих знань. Це процес, який вимагає напруженої розумової праці учня


title: Творча робота по вихованню диригента для роботи з хоровим колективом

description:
Ні з одного із видів музичного мистецтва, мабуть, не висловлюються настільки суперечливі думки, як про диригування. Одні вважають, що диригування – це зовсім не мистецтво; що навчатися йому немає необхідності, а можна, ставши перед хором чи оркестром, обмежитися тактуванням, тобто показом рукою о

                  кремих частин такту музичного твору, що виконується, і на цьому роль диригента закінчується. Інші відстоюють думку, що диригування засноване тільки на інтуїції, доступне лише одиницям, що володіють винятковими, чи ледве не надприродними здібностями, і тому, ніби то, навчитися диригувати неможливо. Немає необхідності доводити помилковість цих і подібних їм думок. Саме життя дає безліч прикладів, що відкидають такі погляди на диригентське мистецтво. У ВНКЗ "Білгород-Дністровське педагогічне училище" Одеської області я працюю з 1983 року викладачем хорового диригування. За цей період часу підготовила багато випускників в роботі з хоровими колективами. В той час у нас існував мішаний хор, яким керував В. А. Демянов, далі цю роботу багато років проводив В. А. Грінченко та жіночий хор, яким керує Воєвода Н. А. та її помічник Лапіна Н. В. З перших років моєї роботи в училищі я працювала з хором шкільного відділення, де теж велась робота з підготовки студентів до хорового диригування. Диригування – це таке ж виконавське мистецтво, як спів, гра на скрипці чи на якому іншому інструменті. І разом з тим диригування достатньо відрізняється від інших видів виконавського мистецтва: якщо музиканти-виконавці мають справу з неживим інструментом (фортепіано, баян, скрипка), на якому вони грають краще, чи гірше в залежності від якості інструмента, чи від своєї майстерності, то диригент має перед собою безліч різних індивідуальностей, хористів чи оркестрантів, яких він повинний об'єднати в одне ціле, в один спаяний колектив так, щоб він зазвучав під його керуванням, як добре злагоджений інструмент. Тому, з огляду на специфіку диригентської справи, складність, що коштує перед керівником чи хору оркестру, задачі, можна затверджувати, що майбутній диригент повинний мати специфічні здібності і широкою музичною теоретичною і практичною підготовкою і знаннями, що дозволяють йому з успіхом віддаватися цьому дуже складному і відповідальному мистецтву. Кожен диригент повинен мати добрий музичний слух, чуття ритму, добру музичну пам'ять і творчу фантазію, тобто всіх тих якостей, якими повинні відрізнятися музиканти-виконавці. Диригент повинен мати ще деякі інші особливості. Це, насамперед, вміння за допомогою доцільних і пластичних жестів рук і відповідного виразу обличчя передавати учасникам хору чи оркестру внутрішній зміст музичного твору. При цьому диригент повинен уміти володіти собою. Гарна орієнтація і швидкість реакції в сполученні з витримкою необхідні диригенту для того, щоб він міг виходити з положення при будь-яких обставинах, що можуть зустрітися при виконанні хором музичного твору перед аудиторією. У диригента повинні гармонійно сполучатися такі якості характеру, як ініціативність, наполегливість, дисциплінованість, організаторський талант і в той же час – стриманість і почуття товариського такту. Виховання хорового диригента потрібно здійснювати в постійному зв'язку з практикою співу в хорі. Диригент повинен мати навички висококваліфікованого співака-асамбліста, знати те, що йому приходиться вимагати від співаків хору, бо не можна навчити інших тому, чого не знаєш сам. Якщо студенту на заняттях по вокалу говорили про дихання і культуру звуку, то в хорі він зустрічається з цим практично. Диригування особливо близько стикається з хоровим класом. Прийоми хороуправління, що застосовуються під час диригування хором, який виконується під фортепіано – недостатньо для засвоєння специфіки хору, особливостей його звучання, розуміння труднощів строю, ансамблю. Не попрацювавши з хоровим колективом, виконавець не сприймає складності його звучання, розуміння труднощів в досягненні строю, ансамблю. Диригент повинен бути емоційним в передачі образу твору. Відомий психолог Б. Н. Тєплов писав: "музика – є засіб спілкування між людьми, щоб говорити музичною мовою потрібно не тільки володіти нею, але і мати, що сказати". Виконуючи хоровий твір, диригент працює лише руками та мімікою, а хор співає. На перший погляд справа здається проста, а тим часом за цією удаваною простотою стоять: організаторські здібності, музично-теоретичне знання, практичні уміння та проведення виразного виконання музичного твору. Досягнувши цього, диригент сам перетворюється в артиста-виконавця, у руках якого колектив робиться гнучким слухняним інструментом. Для досягнення такої влади над хором, його розумом, волею і почуттям диригент повинен змусити всіх співаків повірити в себе. Рухи диригента мають бути настільки чіткими і впевненими, щоб виконавці відчули цю впевненість і, як результат, відобразили їх у виконанні твору. Впевненість диригента, його рішучість і самовіддача є метою єднання колективу і керівника в єдиний злагоджений інструмент. Робота над хоровим твором – цілісний процес, що полягає в поступовому проникненню в художній образ, технічне втілення в літературний текст, аналіз і інтерпретація, виконавська реалізація художнього задуму. Отже перед виконавцями стоїть проблема самостійного трактування твору: необхідно розгадати і відчути намір композитора і довести його до слухача. Тому диригент повинен бути артистом. Він, завдяки художньої інтуїції, може проникнути в композиторський задум і виконанням навіяти слухачам мистецтва. В роботі диригента важливе значення має виразний диригентський жест. Керівник керує колективом за своєю інтерпретацією. Кожен виконавець повинен розуміти ці жести, які одноразово є "розмовою" з колективом, тому зрозумілий диригентський жест стає розмовою виразності виконавського твору. Таким чином, підготовка музиканта-диригента є одним зі складних видів мистецтва, що вимагають від нього великих знань, витримки, емоційності в передачі образа музичного твору. Правильне планування, методично вірна робота зі шкільним хором забезпечує якість вивчення твору, що виконується, і розвиває музичний смак, інтерес до вивченого, їхній кругозір, а саме головне - виховує в них почуття прекрасного, робить усебічно розвинутими людьми нашого суспільства. Список використаної літератури Гуменюк А. Український народний хор / "Музична Україна" 1969рКолесса Н. Основы техники дирижирования / "Музична Україна" 1981р.Пигров К. Руководство хором /Издательство "Музыка", 1964г.Пелевин В. Работа с хором (методика, опыт).Шамина Л. Работа с хором.


title: Задачі, що приводять до поняття диференціального рівняння. Основні поняття ДР. Диференціальні рівняння першого порядку

description: Методична розробка заняття з математики на заявлену тему у формі двохгодинної лекції, мета якої - формування у студентів поняття найпростіших диференціальних рівнянь та вивчення методів розв’язування


title: Моя сім’я - моя фортеця

description:
Сценарій проведення позакласного курсового заходу на заявлену тему, який розроблено для студентів третього курсу та проведено силами студентів у формі усного журналу. До заходу підготовлено в електронному вигляді відповідні заставки журналу до кожної сторінки, підібрано музичні твори для створення п

                  евної емоційної атмосфери, продемонстровано сімейні родоводи


title: Віконце в чудовий світ інформатики

description:
Методична розробка сценарію інтелектуальної гри-змагання на заявлену тему, мета якої - сприяти зміцненню у студентів теоретичної бази знань з інформатики; забезпеченню формування основ інформаційної культури й інформаційно-комунікативної компетентності; активізувати розумову діяльність; забезпечити

                  активність, зацікавленість


title: Інноваційні методи організації самостійної позаурочної роботи

description:
Те, що я чую, я забуваю, Те, що я бачу – запам’ятовую, Те, що роблю сам – розумію. (Конфуцій) Як відомо, самостійність є найбільш істотною якістю людини як особистості та суб'єкта діяльності. Тому один з основних принципів, на яких побудований увесь навчальн

                  ий процес, говорить, що ніякі знання, не підкріплені самостійною діяльністю, не можуть стати справжнім надбанням людини. Проблема самостійності мислення і діяльності людини прямо пов'язана зі зміною парадигми сучасної освіти. Справа в тому, що за останні десятиліття в системі освіти виникло серйозне протиріччя – між стрімкими темпами росту знань у сучасному світі та обмеженими можливостями їх засвоєння в період навчання. Це протиріччя змушує суспільство переходити від традиційної моделі "освіти на все життя" до нової моделі "безперервної освіти", тобто освіти протягом усього життя. Відповідно, вищі навчальні заклади (ВНЗ) у світлі нової освітньої парадигми повинні в першу чергу формувати у студентів уміння вчитися, потребу в самоосвіті, самовдосконаленні. Мета нової моделі навчання – не стільки підвищення якості викладання, скільки підвищення якості навчання. Згідно з Положенням "Про організацію навчального процесу у вищих навчальних закладах", самостійна робота студента є основним засобом оволодіння навчальним матеріалом у час, вільний від обов'язкових навчальних занять. Життям доведено, що тільки ті знання, які студент здобув самостійно, завдяки власному досвіду, думці і дії, будуть насправді міцні. В процесі викладання навчального матеріалу засвоюється 15 відсотків інформації, що сприймається на слух, 65 відсотків – слух і зір. Якщо навчальний матеріал опрацьовується власноручно, самостійно (індивідуально) виконується завдання від його постановки до аналізу отриманих і результатів, то засвоюється не менше 90 відсотків інформації. Саме тому вища школа поступово, але неухильно переходить від передачі інформації до керівництва навчально-пізнавальною діяльністю, формування у студентів навиків самостійної творчої роботи. Самостійна робота студентів, підходи до якої потребують докорінних змін, на сучасному етапі повинна стати основою вищої освіти, важливою частиною процесу підготовки фахівців. Як складне педагогічне явище, самостійна робота – це особлива форма навчальної діяльності, спрямована на формування самостійності студентів і засвоєння ними сукупності знань, вмінь, навиків, що здійснюється за умови запровадження відповідної системи організації всіх видів навчальних занять. Мета самостійної роботи студентів двоєдина: формування самостійності як риси особистості і засвоєння знань, умінь, навиків. Ефективність цих видів самостійної роботи студентів, на наш погляд, може бути забезпечена тільки шляхом взаємодії багатьох чинників, серед яких особливо відмітимо: наявність сучасної матеріально - технічної та інформаційної бази; повне методичне забезпечення дисципліни, що вивчається; індивідуалізація і варіативність СРС; раціональний розподіл часу між різними видами СРС у ході вивчення відповідної навчальної дисципліни; постійний контроль викладача за якістю СРС, що доповнюється самоконтролем студентів; творчість та майстерність викладача; вироблення навчальними відділами вищих навчальних закладів відповідних нормативів часу для планування та обліку всіх форм СРС, на основі яких повинно формуватися навчальне навантаження викладача. Для організації самостійної роботи велике значення для студента має навчально-методичний пакет, розроблений викладачами. З метою допомоги студентам в оволодінні знаннями самостійно над конкретною темою навчальної дисципліни викладачам слід підготувати методичні рекомендації, основними складовими яких є: тема; план; література; перелік знань і вмінь, набутих студентами після опрацювання теми; конкретні завдання студентові по кожному питанню з методичними порадами щодо їх виконання; перелік контрольних питань для самоперевірки. Сьогодні більшість викладачів мають електронний навчально-методичний комплекс, який допомагає студенту якісніше засвоїти матеріал, вивільняє час для аналізу результатів, вирішує проблему недостатнього забезпечення студентів друкованою навчальною літературою у зв’язку з браком коштів. Ефективній організації самостійної роботи студентів значною мірою сприяє використання Інтернету як джерела інформації, засобу, що підвищує мотивацію у вивченні дисциплін, забезпечує індивідуалізацію, інтерактивність навчання, моделювання особливого навчального середовища і, врешті-решт, підвищує якість навчання. Користуючись послугами мережі Інтернет, студент вчиться вибирати із великої кількості інформаційних джерел потрібну інформацію, аналізувати та систематизувати її. Найбільш поширеною комунікаційною технологією і відповідним сервісом у комп’ютерних мережах є технологія пересилки й обробки інформаційних повідомлень, що забезпечує оперативний зв’язок між студентами. Основними можливостями використання електронної пошти в навчальному процесі є: розсилка навчально-методичних матеріалів студентам; організація консультацій; взаємонавчання під час обміну інформацією між студентами; проведення дистанційних занять в режимі on-line; видача індивідуальних завдань, контрольних робіт та отримання звітів про їх виконання. Така робота особливо ефективна під час карантину, вимушених перерв під час навчання. Самостійна робота як вид навчальної діяльності матиме ефективність, якщо є чітка організація зі сторони навчального закладу, викладача, якщо така робота є систематичною, а не епізодичним явищем, коли здійснюється постійний педагогічний контроль за роботою студентів, а це – відповідь на контрольні або тестові питання, перевірка конспекту, рефератів, перевірка виконаних індивідуальних завдань. Специфіка навчання гуманітарним і суспільним дисциплінам полягає в тому, що не існує єдиних та обов'язкових до використання підручників даного профілю. Як наслідок, жоден із сучасних підручників не містить відповідей на всі 100% екзаменаційних питань. Щоб підготуватися до іспиту, студент повинен використовувати декілька навчальних посібників. Більшість питань у підручниках викладена на багатьох сторінках складного наукового тексту. Традиційно викладач гуманітарних або суспільних дисциплін обмежується мінімальним набором форм: підготовка до лекцій, семінарів, контрольних робіт, написання реферату, підготовка до заліків або іспитів. індивідуальні особливості студентів можуть бути враховані, якщо розширити на альтернативній основі види й форми СРС. Наприклад, для найбільш успішних студентів є сенс передбачити факультативні завдання з додатковим нарахуванням балів, надати їм можливість виступати в ролі консультантів для одногрупників, які не встигають. Замість доповіді на семінарському занятті студент може самостійно дослідити працю будь-якого з видатних мислителів і подати викладачеві письмову роботу із власними міркуваннями з цього приводу. Напевно, варто заохочувати відповідними балами участь студентів у наукових конференціях і різних культурних та суспільно - політичних заходах. Отже, головне у самостійній роботі – розвиток творчої діяльності і самостійності студентів. Реалізація цього принципу відбувається за умов повної поваги, довіри, і вимогливості до студентів, застосування нестандартних форм і методів навчання. активного залучення студентів до пошукової роботи та ділового співробітництва.


title: Превентивне виховання в технікумі як один із пріоритетних напрямків виховної роботи

description:
Превентивне виховання в технікумі - це система підготовчих та профілактичних дій педагога, спрямованих на попередження формування в студентів шкідливих звичок, рис характеру, проявам асоціальної поведінки підлітка та організацію відповідного нагляду за діяльністю студента. Завдяки превенти

                  вному вихованню, у студентів виробляються навички і звички високоморального поведінки. Педагогічний колектив технікуму проводить значну організаційно-управлінську, методичну роботу з даної проблеми. Педагогічним колективом була розроблена концепція превентивного виховання, яка сприяла підвищенню рівня професійної компетентності педагогів. З метою психологічного забезпечення превентивного виховання студентів у технікумі розроблена система підбору змісту й методичного супроводу процесу різноаспектних превентивного виховання студентів. Мета: свідомий вибір моделей просоціальної поведінки; організація превентивних заходів, нейтралізацію і поступове усунення детермінант, що викликають негативні прояви; індивідуальний підхід до виявлення асоціальних проявів у поведінці особистості; розробка програм соціалізації та корекції девіації; охорона і захист прав особистості, формування правової культури. Принципи: комплексність; системність; науковість; інтегрованість; мобільність; спадкоємність; конкретність; реалістичність; естетичність. Функції: діагностико - прогностична; корекційно-реабілітаційна; освітньо-консультативна; організаційно-методична; просвітницька. Завдання: створення умов для формування високих моральних якостей особистості; забезпечення соціально-психологічної діяльності; надання комплексної психолого-педагогічної і медико-соціальної допомоги неповнолітнім; забезпечення адекватної соціальної реабілітації неповнолітніх, які вчинили протиправні дії або зловживають психоактивними речовинами; сприяння об'єднанню зусиль різних суб'єктів превентивної роботи; формування в учнів активної соціальної позиції; забезпечення подолання окремими студентами шкідливих звичок, які сформувалися внаслідок помилок і недоліків виховання. Рівні превентивного виховання: раннє, або первинне (соціально-педагогічна профілактика); вторинне (превентивна допомога і корекція); третинне (адаптація, реабілітація). Фактори, які впливають на формування особистості студента, що тяжко виховується: соціально-психологічні; джерела педагогічної занедбаності тих моральних відносин, які склалися в сім'ї (мікросередовище); ставлення до навчання; низька громадська активність і неблагополучне середовище в колективі навчальної групи, конфлікти зі студентами, педпрацівниками; вплив негативного макросередовища; беззмістовне проведення вільного часу. Причинами відхилень у поведінці є наступні фактори: втрата інтересу до навчання; надзвичайно ускладнена життєва ситуація; несприятлива мікросоціальне середовище; психопатія або інші патології мозку; труднощі адаптації до ліцейською життя. Важливий також генетичний фактор. Вплив всіх факторів можна пояснити у взаємозв'язку, а не впливом якогось одного фактора. Типи студентів-правопорушників: конфліктно-ситуаційний з переважною позитивною спрямованістю; неврівноважено-ситуаційний з переважаючою негативною спрямованістю; нестійкий з переважаючою негативною спрямованістю; стійкий з негативною спрямованістю. Педагог - наставник повинен вміти розрізнити ці типи, щоб правильно визначити стратегію корекційної роботи. Характер взаємодії педпрацівників технікуму і студента, схильного до девіантної поведінки залежить від особливостей профілактичної роботи технікуму. Студент, який не бачить або не розуміє доцільності та закономірності, комплексності педагогічних впливів на нього, схильний оцінювати такі дії як посягання на його особистість, що цілком природно викликає його протест, опозицію або роздратованість. Прогули занять важковиховуваними відзначаються негативними наслідками. Як показують дослідження, на відміну від педагогічно запущених, важковиховувані мають яскраво визначену мотивацію прогулів занять: це потреба в розрядці, відсутність інтересу до навчання, знижений пізнавальний інтерес до змісту навчальної програми, неприязнь до класного керівника або вчителя, одноманітність і монотонність студентського життя, відсутність зацікавленості у навчальному предметі, підготовка до уроків з інших предметів, пропуски занять "за компанію", відсутність негативної оцінки прогулів з боку одногрупників, намагання утвердити себе серед ровесників, прагнення займатися улюбленою справою замість уроків, заняття особистими справами; бажання подивитися цікавий фільм; сімейні обставини; звичка до прогулів; поганий настрій; втома, як психологічний стан; лінощі; байдужість. Головне, що такий підліток усвідомлює свої вчинки, має відповідну своїй дії мотивацію і постійний механізм її вирішення. Тобто трудновоспитуемый виступає як носій опозиційних до існуючої системи навчально-виховного процесу якостей. Корекція поведінки студентів, схильних до девіантної поведінки у колективі і через колектив відбувається як позитивно спрямоване відтворення системи гуманних стосунків такого студента з оточуючими його людьми і водночас як процес духовного становлення всіх особистостей, що беруть участь в освітньому процесі. Класні керівники, викладачі технікуму встановили, що незаперечним методом є вивчення поведінки студента в спеціально підібраних психологічних ситуаціях, які створюють умови для оптимального, максимального вивчення його моральності, духовності. Педпрацівники технікуму справу особистісного ставлення до вчинків студента доповнюють такими ситуаціями, як "організація успіху у навчанні", "включення в цікаву діяльність", при цьому надають йому можливість відчути особисту відповідальність за свої дії, які у нього асоціюється з такими психічними якостями, як відчуття дорослості, самоствердження. На ці та подібні позитивні особливості характеру студентів, схильних до девіантної поведінки спираються педагоги при проведенні з ним корекційної роботи. У широкому сенсі вона полягає в роз'ясненні студенту його психічних особливостей, залучення до їх самоаналізу, спостереження за власними діями, їх результатом подальшого осмислення і саморегулювання своєї поведінки. Це дає студентам звести до мінімуму помилки у власних реакціях, діях, вчинках, виробити адекватний тип поведінки з однолітками і дорослими. Виховна діяльність класного керівника в цьому напрямку здійснюється за такою орієнтовною програмою: вивчення рівня розвитку групового колективу; вивчення взаємин студентів між собою, з педагогами та батьками; вивчення громадської думки, настроїв і традицій групового колективу; вивчення ступеня впливу на студентів неформальних лідерів і мікрогруп; вивчення індивідуальних психологічних якостей "важких студентів"; анкетування студентів на теми: "Ваша група", "Ви і ваші батьки", "Ви і ваші викладачі"; анкетування студентів з відхиленнями у поведінці на тему: "Важкий підліток"; групове збори на тему: "Морально - психологічний клімат в колективі та шляхи його оздоровлення (за матеріалами анкетування); засідання ради профілактики правопорушень; здійснення активних форм роботи (диспутів, вікторин, літературних і тематичних вечорів, дискусій та інше), спрямованих на формування в студентів рис загальнолюдської моралі; проведення індивідуальної профілактичної роботи зі студентами, які мають відхилення у поведінці, з неформальними лідерами та членами мікрогруп. Деякі класні керівники помилково вважають, що індивідуальний підхід слід здійснювати лише до студентів, що схильні до девіантної поведінки або порушників норм і правил поведінки. Це, безумовно, треба робити, але слід сприяти повноцінному розвитку особистості кожного студента. Дані, які отримав класний керівник про провідних інтересах і нахилах своїх вихованців, дозволяють йому педагогічно правильно організувати їхню активну діяльність (навчальну, трудову, спортивну, художню, образотворчу) у тих видах, де їх результати будуть найвищими. При цьому необхідно відзначити будь-які успіхи студентів, оголошуючи про них у груповому колективі. Щоб досягти успіху в коригуванні окремих негативних проявів, недоліків у поведінці студентів, ми встановлюємо контроль за проведенням їх вільного часу, за ходом засвоєння ними норм і правил поведінки і дотриманням їх у технікумі і вдома. Складний процес виховання здійснюється за допомогою різноманітних форм роботи, вибір яких залежить від змісту та завдань виховної роботи, вікових особливостей студентів з урахуванням основних напрямків діяльності студентів. Педагогам важливо знати належність кожного студента до певних угруповань за межами технікуму, в разі необхідності своєчасно коригувати, а саме, прищеплювати студентам звички доброзичливого спілкування, озброювати їх прийомами саморегуляції, самовиховання.


title: Науково-методичні вимоги до лекції у ВНЗ 1-2 рівнів акредитації

description: Мета даної роботи - проаналізувати роль лекції у сучасному навчально-виховному процесі та показати, що використання інтерактивних методів навчання може стати базисом розвитку пізнавальної активності студентів під час проведення лекційних занять у сучасних умовах вищої школи