title: Стаття «Формування ключових компетентностей молодших школярів у контексті викликів сьогодення»

description:
Перед сучасною школою постає завдання виховати особистість, здатну до життєтворчої діяльності. Така особистість зуміє правильно обрати свій шлях у житті зважаючи на власні можливості; буде ставити перед собою завдання самовдосконалення й саморозвитку, що стане запорукою успіху в різних сферах дія

                  льності. Сучасний світ пред’являє високі вимоги до діяльності людини, конкурентоспроможною може бути лише по-справжньому компетентна особистість.
Основною метою початкової загальної освіти є всебічний розвиток та виховання особистості через формування в учнів бажання і вміння вчитися, формування повноцінних мовленнєвих, читацьких, обчислювальних умінь і навичок, умінь і навичок здорового способу життя. За роки навчання в початковій школі учні мають набути достатній власний досвід культури спілкування і співпраці у різних видах навчальної діяльності, самовираження у творчих видах завдань.
Набуття загально навчальних та цільових компетентностей діяльності є фундаментом подальшого успішного навчання школяра в основній школі.
У вступі до "Програми для середньої загальноосвітньої школи.
(1-4 класи) зазначено, що до складу життєвих навичок молодших школярів входять:
організаційні навички (опанування школярами раціональних способів організації власного навчання);
загальнопізнавальні навички (уміння спостерігати, розмірковувати, запам’ятовувати й відтворювати матеріал);
загальномовленеві навички (основні елементи культури слухання і мовлення);
контрольно-оцінні навички (засвоєння учнями способів перевірки та самоперевірки, оцінювання одержаних результатів).
Молодший шкільний вік є визначальним у подальшому розвитку особистості та формуванні базових компетентностей.
Спираючись на закони розвитку дитини 6-10 років, стратегічне завдання школи створити умови для повноцінного цілісного розвитку дитини та її самоактуалізації.
Усім відома істина – діти початкових класів люблять учитись, але часто забувають діти люблять учитися добре! І тому головне завдання вчителя – створити умови, що забезпечать дитині успіх у навчанні, відчуття радості від того, що "я знаю", "я вмію".
Учителеві потрібно організовувати навчальну діяльність таким чином, щоб кожен (обов'язково кожен) відчув силу успіху, що надихає. Адже саме невдачі у навчанні призводять до того, що учень починає втрачати віру в себе, в свої можливості. І педагог повинен вчасно підтримувати учня, похвалити навіть за не значимий крок до пізнання.
Створити ситуацію успіху для кожного школяра можливо через формування ключових компетентностей. І саме нам, учителям, не слід забувати слова В. О. Сухомлинського: "Є успіх, є бажання вчитися. Особливо важливо це на першому етапі навчання – в початковій школі, де дитина не вміє долати труднощі, де невдача приносить справжнє горе".
"Школа радості" В. О. Сухомлинського стала для мене прикладом, як потрібно вести по сходинках дитину, щоб вона не відчула втоми, хотіла вчитись творити.
Працюю за формулою "Вчитись легко, коли вчитись цікаво".
Провідні ідеї:
урок має бути цікавим, з необхідним дидактичним матеріалом;
виклад матеріалу доступний;
пошук істини;
розвиток здібностей;
використання інтерактивних технологій,
розвиток зв’язного мовлення.
Часто проводжу нестандартні уроки:
урок - подорож, урок - конкурс, урок - вікторина,
брейн - ринг, пошук, урок – казка,
підсумкові уроки "Самий, розумний".
Кожна дитина має усвідомлені (і неусвідомлені) природні духовні потреби, які вимагають негайного або поступового задоволення, втілення в якійсь сфері переживань, почуттів чи діяльності. Але щоб духовна потреба змогла реалізуватися, доводиться вчитися, аби стати компетентним у жаданій сфері. Так виникає необхідність у формуванні певних компетентностей. Саме на успішність задоволення природних потреб учнів, що зробить їх компетентними та Створення ситуації успіху породжує радість. І якщо дитина усміхнена протягом дня, це є свідченням того, що вона відчуває свою значимість як особистість, як потребу в ній всього колективу і все це спрацьовує на позитивний результат у досягненні поставленої мети. Адже, якщо до радості учня додати радість батьків, утвориться сімейна радість. А вона є підґрунтям для творчої співпраці вчителя з учнем, з батьками. Ця радість, створена ситуацією успіху, є запорукою успіху дитини, досягнення високих результатів і застосуванні цих знань в подальшому житті дитини.
Формування ключових компетенцій реалізується в освітніх галузях і навчальних предметах. При цьому кожний предмет забезпечує реалізацію тих складових змісту ключових компетенцій, для формування яких має необхідні умови.
Значні можливості у початковій школі, особливо в перших-других класах, є для проведення ігор-занять та ігор-вправ. Так, на уроках навчання грамоти, наприклад, за допомогою гри-вправи "Чарівний мішечок" (варіанти "Чарівний глечик". "Чарівна скринька" тощо) я закріплюю різноманітні вміння та навички. Набір предметів у мішечку, звичайно, різний, залежно від теми і мети навчання. Це можуть бути іграшки, у назвах яких є літери чи склади, що вивчаються; маленькі предмети, які необхідно описати, та ін.
Працюючи творчо на уроках використовую елементи змагання: хто більше назве слів, відгадає загадок, найкраще виконає завдання, швидше обчислить тощо.
Ознайомлюючись із навколишнім середовищем, діти охоче грають у сюжетні ігри ("Ми прийшли до театру", "Я збираюся в гості", "На дні народження" та ін.), які розвивають уяву, спостережливість, спонукають до самоконтролю. Адже учні діють у ситуаціях, близьких до їх життєвого досвіду.
Таким чином, використання дидактичних ігор на уроках робить процес навчання не лише цікавим, а й сприяє швидкому формуванню у молодших школярів загальнонавчальних навичок та вмінь. Адже граючись, діти вчаться, а навчаючись – граються
Аби підсумок уроку не був важким для сприймання і щоб дітям було цікаво, під час вивчення теми "Розвиток уявлення про текст, його тему і мету. Добір заголовка" (Рідна мова), я використовую гру "Будь уважним".
Учні повинні прослухати текст і сказати, чи відповідає заголовок темі та меті тексту.
Курличуть в небі журавлі
У кінці вересня-жовтня птахи відлітають на південь. Відлітають вони по-різному. Зграї шпаків і граків летять на великій висоті. Журавлі прямують правильним трикутником. Гуси летять вервечкою, а качки – прямою шеренгою. Зозулі відлітають поодинці.
Вивчаючи тему "Зв’язок між реченнями в тексті. Спостереження за різними засобами зв’язку. Частини тексту", підсумок уроку подаю у формі ось такої гри "Віднови прислів’я":
Вірний друг-то… друзями.
Птах сильний крильми, людина… найбільший скарб.
Друзі пізнаються… у біді.
Цікавою для дітей є й гра "Будівельник" (тема: "Споріднені (спільнокореневі) слова. Корінь слова"):
Матеріал для гри: магнітна дошка, картки з морфемами (хат, – к, – н, очк, – оньк).
Завдання: з поданих морфем збудуйте слова. (Хата, хатка, хатиночка, хатонька).
Підводячи підсумок своєї роботи, хочу зазначити, що надія на успіх живе в кожній людині. Але, на жаль, не кожна надія справджується, тому що успіх гарантований лише для тих, хто прикладає для його здійснення власні зусилля. Я з впевненістю можу сказати, що я, інші вчителі, учні й батьки докладаємо великих зусиль, щоб успіх кожного й успіх всіх був гарантованим, життєпридатним.
Література
Жорник О. Використання дидактичних ігор у навчанні //. Рідна школа. – 2000. – №4. – С.  63–64.
Дідух М. В. Ігрові прийоми навчання читати // Початкова школа. – 1991. – №1. – С.  10–13.
Життєва компетентність особистості: від теорії до практики. Науково-методичний посібник / За наук. ред., І. Г. Єрмакова. – Запоріжжя: Центріон, 2005.
Новікова Т. Розвивальне навчання та формування ключових компетентностей учнів // Початкова освіта. – 2008. - №41.
Можаєва О. М. Формування і розвиток основних компетентностей особистості в початковій школі // Початкова освіта. – 2009. - №32.
Ібряшкіна Н. Формування у дитини емоційно-позитивного ставлення до шкільного навчання // Початкова освіта. – 2007. - №42.

category: Методика та технологія


title: Стаття «Використання елементів медіа в освіті та вихованні учнів»

description:
Світ навколо нас змінюється щохвилини. Змінюється все. Такі ж зміни відбуваються і в освіті, і в сприйнятті наших учнів. Якщо 100 років тому вчитель мав авторитет людини, яка знала майже все, то зараз він може тільки скерувати на потрібний шлях. Учителі так само, як усі інші, губляться в різноман

                  ітті гаджетів: смартфонів, айфонів, електронних книжок, дошок, мультимедійних пристроїв - та хащах Інтернету.
Але для того, щоб залишатися цікавим для учнів, вчителю необхідно крокувати в ногу з часом. В останні роки з’явилося поняття "Медіаосвіта" та використання її елементів в освітньому та виховному процесах. Давайте спробуємо розібратися, що це та яким чином застосувати їх на уроках.
У Вікіпедії (вільна енциклопедія Інтернету) поняття ме́діа  (англ.  media — засоби, способи) визначається як канали та інструменти, що використовуються для зберігання, передачі і подання інформації або даних. Воно часто згадується як синонім мас-медіа або новинних медіа, але у ширшому користуванні означає єдине середовище, яке використовується для передачі будь-яких даних з будь-якою метою.
Тож використання медіа в освіті ніколи і не припинялося. Для учнів у школі – це підручник, дошка, вчитель, вдома – батьки, книга, телевізор, Інтернет. Діти змушені сприймати увесь потік інформації, який за останні роки збільшився у багато разів, та ділити її на корисну і некорисну, цікаву і нецікаву. Завдання вчителя на уроці подати інформацію так, щоб зацікавити учня, переконати його в її корисності, а з кожним роком зробити це все складніше.
Добре відомо, що в наш час трирічна дитина достатньо легко сама може увімкнути телевізор, комп’ютер, знайти цікаву гру у мобільному телефоні. Діти змалечку сприймають світ через яскраві рухомі картинки, що потім накладає свій відбиток на їхню здатність вчитися. Приходячи до школи, маленькі учні неохоче читають або пишуть, а от співи, перегляд фрагментів мультфільму або рухливі ігри викликають у них захоплення. Учні дорослішають, але сприйняття інформації через візію тільки міцнішає. Вчитель не в змозі це змінити, але, володіючи цим знанням, чому б не використати його для освіти та розвитку дитини?
У молодших класах школи учні охоче засвоюють інформацію, яку, окрім вчителя, несе їм магнітофон, смартфон або DVD-програвач.
Будучи вчителем англійської мови, я часто використовую ці пристрої на своїх уроках. Учити нові слова, просто повторюючи їх, учням швидко набридає, але якщо включити магнітофон з веселою пісенькою, яка містить ті ж слова, то учні не втомлюються співати її ще довгий час, радісно повторюючи потрібну лексику.
Те ж саме відбувається і зі смартфоном. Зазвичай я включаю його, коли діти малюють. Це допомогає не тільки повторити ті слова, які ми вже вивчили, а й уникнути галасливих розмов у процесі малювання. Також я часто використовую звуки тварин, для того щоб пригадати їхні назви. Це завжди цікавіше, ніж просто "слово – переклад". Учні не тільки називають тварин, а й імітують їхні звуки, що дає змогу відволіктися та відпочити.
Корисним є й використання на уроці DVD-програвача. Під час вивчення коротких розмовних фраз є доцільним перегляд невеликих фрагментів мультфільмів, у яких ці фрази використовуються. Це дає можливість не тільки зацікавити дітей, а й поставити правильну вимову. Крім того учні швидше запам’ятовують та охоче використовують ці фрази в спілкуванні між собою. Без сумніву, зробити руханку з героями мультфільму також цікавіше ніж робити її самому.
Ці прийоми не тільки допомагають ефективніше вивчати іноземну мову, але й створюють маленьким учням психологічний комфорт на уроці.
Доцільним є використання елементів медіа і серед учнів середньої школи. Це можуть бути таблиці, мультимедійні пристрої, DVD-програвачі та деякі сайти Інтернету.
На мою думку, з появою у дітей мобільних телефонів трохи змінився і їхній спосіб мислення. Вся інформація повинна бути чіткою, невеликою, логічно пов’язаною між собою як меню мобільного телефону. На своїх уроках я використовую цю особливість при вивченні часових форм дієслова. Я майже не даю інформацію як лекцію, а намагаюся подати її таблицею - чітко та нічого зайвого. Учні легше так її сприймають та краще запам’ятовують. До того ж складати власні речення, спираючись на таблицю, учням простіше, ніж переглядаючи увесь поданий матеріал. Крім цього не раз звертала увагу на те, що учні вчать правила напам’ять, але зовсім не розуміють, як використати їх при складанні своїх речень. А таблиця зазвичай легко запам’ятовується і використовується.
Цікавим для використання на уроці є мультимедійний пристрій. З його допомогою можна створювати презентації та демонструвати фрагменти цікавих фільмів. Використання презентації на уроці не тільки допоможе вчителю чітко спланувати хід уроку, а й зацікавить учнів, дасть змогу побачити те, про що йде мова, а значить зробить інформацію більш корисною. Те саме стосується і фрагментів фільму. Можна не тільки дізнатися щось про Англію, а й побувати там, не виходячи з кабінету.
Якщо добре подумати, з появою Інтернету можна побувати дезавгодно і побачити що завгодно, навіть не виходячи з приміщення. Для освіти учнів це є дуже важливим. Не всі вчителі можуть скористатися цим на уроці, але робота над проектами вдома може дати гарні результати. Зі своїми учнями так я вивчаю свята, традиції та культуру інших народів. Усі намагаються знайти цікавий та незвичний матеріал. У таку роботу зазвичай включаються навіть ті учні, які з неохотою працюють на звичайному уроці. До того ж така робота дає змогу отримати найвищий бал із задоволенням.
Стосовно старшої школи, крім таблиць, DVD-програвачів, мультимедійних пристроїв та Інтернету, можуть бути використані соціальні мережі. Цей незвичний спосіб діяльності виявився дуже дієвим. Загальновідомо, що більшість часу підлітки проводять спілкуючись саме там. Чому б не стати частиною їхнього світу у кіберпросторі? Якось я почула від підлітків фразу, що змусила мене замислитись: "Якщо тебе не існує в Інтернеті, тебе не існує взагалі". Це реалії нашого життя. Хочеш бути почутим підлітками – спілкуйся з ними їхньою мовою. Тому так важливо мати свій сайт, блог, сторінки в соціальних мережах, електронну пошту. Створивши спільноту зі своїми учнями, учитель присутній у їхньому житті, легко доносить потрібну інформацію, може побачити мрії та сподівання своїх дітей. Я вже давно маю електронну пошту та листуюся із старшокласниками не в зошиті, а справжньою поштою. Це стимулює учнів, збуджує їхню цікавість. Сподіваюся, це допоможе нам навчитися корисного у подальшому.
Отже, використання елементів медіа в освіті та вихованні учнів є дуже важливим. Щоб збільшити цікавість учнів та допомогти їм пристосуватися до реалій життя, учитель повинен користуватися усіма можливими формами і методами викладання. Адже від нас, учителів, залежать життя та успіх учнів.

category: Методика та технологія


title: Стаття «Вправи з ключами як засіб мотивації та формування правописної компетентності учнів на уроках української мови»

description:
У матеріалі на заявлену тему з досвіду роботи авторка пише, що одним з найдієвіших прийомів, які сприяють вступній мотивації на уроках української мови, є вправи з ключами. Вдало дібраний мовний матеріал таких вправ значно розширює ефективність його використання. Пошук ключів сприяє концентрації ува

                  ги, активізує мислення, дає змогу вчителю чітко окреслити мету заняття, використати виховний потенціал вислову

category: Методика та технологія

grade: 5 клас


title: Стаття «Соціально-педагогічні умови збереження репродуктивного здоров’я молоді як основи формування здорової нації»

description:
В умовах становлення та розвитку державності важливе значення має стан фізичного, психологічного та соціального благополуччя нації. Держава несе відповідальність перед людиною за свою діяльність і зобов’язана ефективно розв’язувати завдання виховання підростаючого покоління — від цього залежить с

                  оціально-економічний розвиток суспільства і країни загалом. За підростаючим поколінням — майбутнє, це творчий потенціал, який неодмінно призведе до змін у суспільстві. Ефективність використання даного потенціалу залежить від рівня здоров’я молодого покоління та його способу життя.
Кожний народ у найскладніших ситуаціях завжди дбає про найдорожче – про дітей, про продовження життя, збереження роду. Слід урахувати той факт, що починаючи з 1991 року Україна знаходиться в глибокій демографічній кризі, оскільки приріст населення є від’ємним. Тому проблема збереження загального та репродуктивного здоров'я, формування здорового способу життя є актуальною в умовах сьогодення. Зокрема, одним із головних завдань Національної програми "Репродуктивне здоров'я 2006-2015" [5] є формування в осіб репродуктивного віку, у тому числі й в учнівства, безпечної сексуальної поведінки, яка розглядається цією програмою як необхідна умова збереження репродуктивного потенціалу нації. У Постанові Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2006 р. № 1849, робиться наголос, що проблеми, які виникають у сфері репродуктивного здоров’я, зумовлені [4]: незадовільним соціальним становищем громадян, недостатньою увагою до ролі інституту сім’ї, високим рівнем штучного переривання вагітності, незадовільним станом здоров’я підлітків, негативний вплив на яке має поширення порнографії, пропаганда сексуального насильства, широке рекламування шкідливих звичок (тютюнокуріння, вживання алкоголю, наркотиків).
Аналіз літературних джерел свідчить, що сексуальність людини тісно пов’язана з її способом життя і здоров’ям. Так В. Подольський звертає увагу на те, що збільшення кількості позашлюбних статевих стосунків в однієї особи викликає посилення стресових ситуацій[1]. В. Кришталь доводить, що відсутність доброзичливого морально-психологічного клімату в сім’ї та нерегулярне статеве життя призводить до погіршення та різноманітних функціональних розладів системи репродукції людини [3].
Окрім того, на наш погляд, існує ще одна серйозна проблема молодіжного середовища – формування у юнаків і дівчат адекватних установок щодо культури міжстатевих стосунків. "Нове" бачення жіночих і чоловічих ролей у суспільстві ускладнюється пропагандою насилля і розпусти, яку несе в собі реклама сексуальних послуг.
Не можна не погодитися з Л. Животовською у тому, що лібералізація та надмірна увага до інтимних відносин між чоловіком і жінкою зумовлює у підлітків підвищений інтерес до цієї сфери і як наслідок - випадкові або передчасні сексуальні стосунки.
Метою нашої статті є показ значення репродуктивного здоров’я та шляхів його підтримки у формуванні здорового способу життя молоді. При цьому особливе занепокоєння викликають показники здоров’я молоді (у першу чергу дівчат), які ведуть до формування замкнутого кола: хвора дівчина, хвора жінка, хвора мати — хвора дитина. Тому важливе завдання медиків, соціальних педагогів у співпраці з батьками розірвати це коло.
Хочеться наголосити, що сутність формування відповідального ставлення до здоров’я в особистості є процесом отримання достовірної, актуальної інформації для усвідомлення цінності здоров’я й особистої відповідальності за нього; формування системи особистих цінностей, у якій цінності здоров’я належатиме найбільш значуще місце; формування значущих, стійких мотивів, які не тільки безпосередньо спонукають до дій, але і надають сенс виконуваній діяльності; змістових інтересів, які стимулювали б активну діяльність особистості, спрямовану на збереження та розвиток свого та громадського здоров’я; напрацювання життєвих умінь і навичок, які сприяють досягненню успіху, підтримці та вирощуванню свого благополуччя.
Вважаємо, що у реалізації заходів покращення здоров’я, у тому числі репродуктивного здоров’я молодого покоління, особлива роль належить діяльності соціального педагога. Соціально-педагогічна діяльність включає співпрацю з педагогами, батьками, медичними працівниками, психологами та громадськістю. Перед даною командою стоїть завдання так організувати роботу, щоб вона була спрямована на підвищення поінформованості, обізнаності, а також сприяла формуванню в підлітків відповідального ставлення до особистого здоров’я.
У сучасних умовах відбувається цілеспрямований процес створення системи профілактики тютюнокуріння, вживання алкоголю, наркотичних речовин, попередження захворюваності на СНІД та захворювань, що передаються статевим шляхом. Проте, вважаємо, що всі вони носять розрізнений фрагментарний характер. Тому необхідна систематична робота з молоддю щодо формування моральності і ціннісного ставлення до свого здоров’я, ведення здорового способу життя. Таку роботу необхідно починати в сім’ї, продовжувати в школі і вищому навчальному закладі.
Доречно відмітити цікавий досвід Тернопільського національного економічного університету. На його базі з 1999 року введено в навчальний процес дисципліну "Проблеми сексуальної і репродуктивної поведінки молоді", створені навчально-методичні матеріали: посібник "Духовність і здоров’я" (авт.. В. М. Оржеховька, 2004), посібник "Превентивна педагогіека" (авт.. В. М. Оржеховька, 2006), курс лекцій "Соціологія молоді" (авт. М. Ф. Головатий), посібник з грифом МОН України "Репродуктивна культура особистості" (авт. С. В. Лукашук-Федик, 2004), посібник "Проблеми сексуальної та репродуктивної поведінки молоді" (авт. С. В. Лукашук-Федик, 2007). Серед комплексів заходів, спрямованих на формування відповідального ставлення до здоров’я, особлива роль належить просвітницькій діяльності. Зміст навчального матеріалу про здоров’я повинен бути представлений у вигляді взаємозв’язаних компонентів знань, способів дії, емоційно-ціннісних відносин і досвіду діяльності з підтримки здоров’я.
Основна увага повинна приділятися таким питанням, вирішення яких має: формувати відповідальне ставлення до свого тіла, приймати усвідомлені рішення в міжстатевих стосунках; сформувати правильне сприйняття виявів людської сексуальності, сприяти правильному осмисленню своїх репродуктивних функцій і обов’язків; навчити безпечної сексуальної поведінки у звичайних й екстремальних (насильство) життєвих ситуаціях, уключаючи профілактику інфекцій, які передаються статевим шляхом, і небажаної вагітності; формувати прагнення мати міцну, дружну сім’ю, яка відповідає сучасним вимогам суспільства: рівноправність батька й матері в сім’ї, народження декількох дітей; свідомого й відповідального ставлення до виховання їх як до свого обов’язку перед суспільством загалом, своїми батьками й дітьми [4, с. 110].
Таким чином, просвітництво як напрямок соціально-педагогічної роботи зі збереження та зміцнення репродуктивного здоров’я молоді важлива складова системної діяльності зі сприяння покращенню здоров’я. До перспективних напрямків наукових розробок належить удосконалення соціально-педагогічного інструментарію реалізації, моніторингу й оцінювання соціально-педагогічної діяльності зі сприяння покращенню репродуктивного здоров’я молоді.
Література
1. Вакуленко О. В. Здоровий спосіб життя як соціально-педагогічна умова становлення особистості у підлітковому віці/О. В. Вакуленко. -К.,
2. ЖивотовськаЛ. Кроки Міністерства освіти і науки України на шляху збереження і зміцнення здоровя молоді/Л. Животовська//Освіта України. -2006, -№34
3. Зимівець Н. Соціально-педагогічна діяльність зі збереження та зміцнення репродуктивного здоров’я підлітків/Н. Зимівець //Гуманітарний вісник, 2007. - №24. – С. 109-112
4. Могилевкина И. А. Некоторые аспекты репродуктивного здоровья в Украине // Здоровье женщины, 2006. — № 1 (25). — С. 162 — 166.
5. Про затвердження Державної програми "Репродуктивне здоров’я нації" на період до2015 року: Постанова Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2006 р. № 1849. — http://www.kmu.gov.ua.

category: Методика та технологія


title: Стаття «Розвиток мовленнєвої компетенції на уроках англійської мови як умова соціалізації учнів»

description:
Інтеграція українського суспільства до Європейського та міжнародного соціально-економічного, культурного, інформаційного простору, ринку праці зумовлює потребу в ефективній дидактичній технології, що забезпечувала б неперервну взаємодію співучасників навчання, вмотивоване залучення їх до навчальн

                  о-виховного процесу, бажання здійснювати самоосвіту та подальшу освіту у вищих навчальних закладах. Основною метою навчання іноземним мовам у загальноосвітній школі стає розвиток здібностей учнів використовувати іноземну мову як інструмент у діалозі культур і цивілізацій сучасного світу. Формування в учнів умінь і навичок іншомовного спілкування передбачає досягнення ними такого рівня комунікативної компетенції, який був би достатнім для здійснення спілкування в певних комунікативних сферах [1]. З позицій державної мовної політики навчання іноземних мов є одним із пріоритетів сучасної освіти.
Розвиток комунікативної компетенції залежить від соціально-культурних і соціолінгвістичних знань, умінь і навичок, які забезпечують входження особистості в інший соціум і сприяють її соціалізації в новому суспільстві. Головною метою будь-якої системи освіти є розвиток особистості учня. Навчання виступає як основа та засіб психічного і в цілому особистісного розвитку людини.
Саме на уроках іноземної мови викладач повинен формувати в учнів уміння і навички іншомовного спілкування, передбачити досягнення ними такого рівня комунікативної компетенції, який був би достатнім для здійснення спілкування у певних комунікативних сферах, орієнтуватися у соціокультурних аспектах країни, мову якої вивчають.
Комунікативна компетенція формується на основі взаємопов’язаного мовленнєвого, соціокультурного і мовного розвитку учнів відповідно до їхніх вікових особливостей та інтересів на кожному етапі оволодіння іноземною мовою.
Комунікативно орієнтований підхід до навчання учнів англомовному спілкуванню ми будемо розглядати через розвиток чотирьох видів мовленнєвої діяльності: аудіювання, читання, говоріння, письма, які передбачають уміння здійснювати усне спілкування, розуміти на слух основний зміст автентичних текстів, читати й розуміти тексти різних жанрів і видів, передавати письмово необхідну інформацію.
Мовленнєва компетенція є однією з провідних складових характеристик особистості, що формується в процесі її розвитку.
Під мовленнєвою компетенцією ми розуміємо вміння адекватно й доречно, практично користуватися мовою в конкретних ситуаціях (висловлювати свої думки, бажання, наміри, міркування тощо), використовувати для цього як мовні, так і позамовні засоби (невербальну знакову систему) та інтонаційні засоби виразності мовлення.
Психологічні аспекти проблеми формування мовленнєвої компетенції відображені в працях Л. Щерби, Л. Виготського, М. Жинкіна, І. Синиці. Педагогічні і методичні питання її формування розробляли й сучасні вчені: В. Бадер, О. Біляєв, Ю. Караулов, Л. Мацько, Т. Ладижинська, Н. Пашківська, М. Пентилюк, Л. Мацько, Г. Шелехова, В. Мельничайко. Концепції вивчення мови у процесі мовленнєвої діяльності відображені в працях І. А. Бодуен де Куртене, Ф. І. Буслаєва, Т. І. Панько, Г. Є Пассова, О. О. Потебні, Л. В. Щерби.
За І. Зимньою, мовленнєва діяльність – це активний, цілеспрямований, опосередкований мовою та зумовлений ситуацією спілкування процес прийому і видачі мовленнєвого повідомлення у взаємодії людей між собою [2].
Проблема розвитку мовленнєвої компетенції дитини займає одне з провідних місць у сучасній педагогіці, саме цим обумовлюється необхідність цілеспрямованої, систематичної роботи щодо мовленнєвої підготовки учнів у школі.
Отже, мета даної статті визначити складові чинники успішного мовленнєвого розвитку учнів як умови їх соціалізації.
Урок іноземної мови є основною організаційною одиницею навчального процесу. Перша і основна вимога - його мовленнєва спрямованість. Для реалізації мовленнєвої спрямованості кожен урок повинен мати конкретні практичні цілі, спрямовані на формування мовленнєвих навичок та вмінь; мовленнєва спрямованість означає комунікативний характер вправ. Виконуючи комунікативну вправу, учень вирішує задану вчителем мовленнєво-розумову задачу. Мовлення учня пов’язане з конкретною природною або створеною ситуацією спілкування. Комунікативна атмосфера повинна бути на кожному уроці, починаючи з його початку і закінчуючи підсумком уроку, коли вчитель оцінює комунікативну діяльність учнів.
Але на уроці неможливо однаково розвивати усі види мовленнєвої діяльності. Їх навчання відбувається інтегровано. Завдання учителя полягає у залученні учнів до активної внутрішньої розумової та зовнішньої мовленнєвої діяльності і підтриманні її протягом уроку. Для його успішної реалізації необхідно:
1. Використання змістовного та інформативного навчального матеріалу, що відповідає інтелектуальному розвитку учнів.
2. Постановка цілей та завдань, що спонукають учнів до вирішення комунікативних завдань, до висловлювання власних думок.
3. Застосування таких прийомів навчання, які дають можливість кожному учню брати участь у мовленнєвій діяльності та максимально збільшувати їх активний час на уроці.
В умовах особистісно-орієнтованого навчання перевага належить колективним формам роботи. Це робота в парах із змінною або без змін партнерів, робота в малих групах від трьох до п’яти учасників, хорове реплікування в режимі група - група, група - один учень, один учень – група. Колективні форми роботи є перспективними для спілкування. Вони збільшують активний час діяльності учнів, допомагають подолати боязнь помилок, формують в учнів почуття колективізму.
Важлива складова - мотиваційне забезпечення навчальної діяльності.
На уроці іноземної мови мотивація забезпечується:
цікавим навчальним матеріалом, який відповідає смакам та уподобанням учнів. Це може бути і цікавий текст, і сучасна пісня, і поезії, гумор тощо;
прийомами роботи з навчальним матеріалом. Колективні форми роботи, навчальні ігри, проблемні завдання до вправ;
успішністю учнів у вивченні іноземної мови, яка викликає задоволення, відчуття прогресу в учінні. Вона досягається посильними та доступними навчальними завданнями, їх оцінкою з боку вчителя та учнів. Оцінки можуть бути вербальними та невербальними;
сприятливим психологічним кліматом на уроці. Взаємна довіра, рівноправність, партнерство у спілкуванні викликає в учнів задоволення від навчального процесу, бажання брати в ньому участь.
Мотивації сприяють також моменти релаксації: фізкультхвилинки, музичний фон, які знімають втому учнів, підвищують їх загальний тонус, перешкоджають спаду мотивації.
Успішним розв’язанням задачі по соціалізації учнів має бути добір цікавих, відповідних віку учнів, країнознавчих матеріалів [5]. Обов'язковим компонентом такого матеріалу повинна бути його новизна: саме невідома інформація спонукає до пізнання, викликає бажання прокоментувати її, висловити свою думку.
До такої інформації можна віднести опис деяких визначних місць англомовних країн, які не вивчаються в курсі шкільної програми; місця, пов'язані з життям видатних особистостей; історичні події, які підводять учнів до вивчення програмних тем, наукових відкриттів сучасності, досягнення в мистецтві, спорті тощо. Для того, щоб сприймання цього матеріалу було ефективнішим, його подачу слід організувати у вигляді сформульованої проблеми, незакінченого тексту чи тексту з пропущеними місцями з метою його доповнення у вигляді ілюстративної наочності, яка потребує розгорнутого соціокультурного коментарю.
Наш досвід свідчить, що успішній реалізації вимог сучасного уроку сприяє використання комунікативно орієнтованих навчально-методичних видань: Oxford University Press ("New Streetwise" Intermediate, Upper Intermediate), Longman Pearson ("Challenges" Level A2, B1), Macmillan Publishers Ltd. ("WayAhead" Level 1, 2, 3). Завдання та вправи цих підручників мотивуючі й реалістичні, стосуються широких освітніх і соціальних тем, викликають зацікавленість школярів, містять достатню кількість автентичного матеріалу.
Для навчання школярів аудіюванню підручники пропонують серію завдань для виконання на уроці – передтекстові, після-текстові, та ті, що виконуються під час аудіювання. Виконуючи мовленнєві вправи, учні оволодівають уміннями передбачати зміст, виділяти головне, знаходити другорядні деталі, встановлювати причинно-наслідкові зв’язки, зосереджувати увагу на діях і характеристиках персонажів, простежувати логічну послідовність подій і дотримуватися її при передачі змісту. При цьому, проводячи вправи, важливо враховувати взаємозв’язок аудіювання і говоріння як двох сторін усного мовлення, та аудіювання і читання як двох видів рецептивної діяльності [4].
Отже, навчаючи аудіюванню вчителі паралельно розвивають уміння сприймати інформацію на слух і говорити.
Читання англійською мовою як комунікативне уміння та засіб спілкування є важливим видом мовленнєвої діяльності та найбільш розповсюдженим способом комунікації, яким учні мають оволодіти під час навчання в школі.
Навчання читанню, як виду мовленнєвої діяльності, передбачає такі види: читання з розумінням основного змісту тексту (ознайомлювальне), з повним розумінням тексту (вивчаюче), з метою пошуку необхідної інформації (вибіркове). Процес читання передбачає не лише сприймання змісту текстів, він завжди пов’язаний з певним завданням і визначається як дія з текстом, спрямована на розв’язання комунікативного завдання [6].
Підручники Oxford University Press і Longman Pearson містять комунікативно орієнтовані завдання для навчання різним видам читання. Уміння учнів у читанні розвиваються за допомогою реалістичних, мотивованих навчальних завдань, які забезпечують максимум практичних можливостей для використання англійської мови.
З метою виявлення розуміння основної інформації ці підручники пропонують вправи такого характеру:
Прочитати заголовок тексту і сказати, про що може розповідатися у тексті.
Вибрати з кількох запропонованих заголовків найбільш прийнятний.
Прочитати твердження і визначити правильні (true) та хибні (faulse).
Співставити (match) запитання та відповіді.
Коротко передати зміст тексту.
Вправи, які виконуються з метою формування умінь повного розуміння тексту або пошуку необхідної інформації наступні:
Підібрати запропоновані заголовки до поділеного на смислові одиниці тексту.
Дати відповіді на запитання.
Скласти запитання до тексту та дати відповіді (парна робота).
Скласти план до тексту.
Виконати тест множинного вибору або поєднувальний тест (matching).
Висловити власну думку.
Переказати текст.
Сама необхідність у читанні несе комунікативне завдання, яку повинен розв'язати учень після завершення читання. Наприклад, інформація з тексту сприймається для того, щоб на неї відреагувати, висловити свою думку, взяти до уваги. Таким чином, запроваджуючи комунікативно орієнтований підхід до навчання читанню, педагоги стимулюють у школярів інтерес до змісту повідомлення, що створює комунікативну готовність до сприйняття інформації.
Наступним видом мовленнєвої діяльності, яка забезпечує усне спілкування англійською мовою є говоріння, яке представлено двома формами: діалогічне та монологічне. Як і будь-яка інша діяльність, говоріння завжди має певну мету, мотив, в основі якого лежить потреба [4].
Спілкуючись рідною мовою, ми думаємо про те, що сказати і в якій послідовності, оскільки мовленнєві вміння автоматизовані і здійснюються миттєво. Якщо під час говоріння англійською мовою в учнів виникають певні труднощі, це свідчить про недостатню сформованість у них автоматизмів або мовленнєвих навичок та умінь. Методисти та лінгвісти Є. І. Пасов, Н. І. Жинкін, С. Ю. Ніколаєва вважають, що мовленнєві уміння мають такі характеристики: цілеспрямованість, продуктивність, самостійність, динамічність та інтегрованість [3].
З вищевикладеного можливо зробити висновок: навчання англомовному спілкуванню неможливо без підключення усіх сфер особистості учнів. Тому, ефективним підходом до навчанню говорінню в школі є комунікативно орієнтований. Реалізувати цей підхід можливо через серію вправ, завдань комунікативного характеру, представлених у підручниках, які відповідають віковим особливостям учнів, наближені до реальних ситуацій, цікаві, мотивовані, тому створюють можливості для ефективного спілкування як між собою, так й з учителем.
Завдання для розвитку говоріння представлені різними типами імітаційних вправ (послухай і повтори, імітація на швидкість, зверни увагу на інтонацію). Менш контрольовану практику забезпечують такі комунікативно орієнтовані завдання як: склади запитання за текстом і дай відповіді, прочитай список завдань і скажи, що буде виконано до кінця дня, а що ні.
Трансформація запитань – адаптація запитань з підручника до особистого досвіду учнів – забезпечує корисну додаткову практику і мотивацію через особистісний підхід. Такий вид запитань рекомендується використовувати якомога частіше.
Таким чином, розвиток мовленнєвої компетенції на уроках англійської мови є комплексним процесом, який має бути безперервним, активним, цілеспрямованим та зумовленим ситуацією спілкування. Успішність його реалізації залежить від правильного вибору навчально-методичного забезпечення; використання релевантних форм, методів і режимів роботи, які, в свою чергу, сприятимуть формуванню покоління молоді, здатного робити особистісний духовно-світоглядний вибір, набувати необхідних знань, навичок та компетентностей для інтеграції в суспільство на різних рівнях.
Література
Державний стандарт базової і повної загальної середньої освіти з іноземної мови // Книга вчителя іноземної мови: довідково-методичне видання / упоряд. О. Я. Коваленко, І. П. Кудіна. – Х.: ТОРСІНГ ПЛЮС, 2005. – 240 с.
Зимняя И. А. Психология обучения иностранным языкам в школе / И. А. Зимняя. – М.: Просвещение, 1991. – 522 с.
Ніколаєва С. Ю. Методика навчання іноземних мов у середніх навчальних закладах: Підручник для студентів вищих навчальних закладів освіти. – К.: Ленвіт, 1999.
Пассов Е. И. Коммуникативный метод обучения иноязычному говорению: Пособие для учителей иностранного языка. – М.: Просвещение, 1985.
Програми для спеціалізованих шкіл з поглибленим вивченням іноземних мов. Іноземні мови, 1–11 класи. – К., 2010. – 128 с.
Фарина О. З. Комунікативний підхід до навчання англійської мови в спеціалізованій школі з поглибленим її вивченням // Англійська мова і література. – 2011. – №22-23. – С. 7-24.

category: Методика та технологія


title: Стаття «Досвід роботи з науково-методичної проблеми “Формування творчої компетентності молодшого школяра”»

description:
Якщо хочеш виховати в дітях сміливість розуму,
інтерес до серйозної інтелектуальної роботи,
самостійність як особистісну рису, вселити
в них радість співтворчості, то створюй такі умови,
щоб іскорки їхніх думок утворювали царство думок,
дай можливіс

                  ть їм відчути себе в ньому володарями.
Ш.А. Амонашвілі
Нині ми є свідками і учасниками процесів, які безпосередньо пов’язані з реформуванням змісту освіти - впровадження Державних стандартів початкової та базової повної середньої освіти. Умови сучасного життя, зростаючий об’єм інформації вимагають, щоб школа готувала учнів, які уміють самостійно добувати знання, виділяти головне, швидко орієнтуватися у конкретній ситуації.
Інформаційна цивілізація потребує людину, яка не лише володіє знаннями, а спроможну оптимально орієнтуватися у потоці нової інформації, вибрати з неї потрібну й оперативно застосувати її на практиці, адаптивну, здатну творчо вирішувати проблеми. Отже, у сучасності продуктивно, повноцінно та щасливо може вибудувати власне життя творча компетентна особистість. Ураховуючи сутність понять "творчість", "компетентність особистості" вважаю, що вони взаємопов’язані. Насамперед, компетентність є основою, підґрунтям здатності особистості творити на вищому рівні творчої діяльності. У той же час творчість є складовою сукупності компетентностей, якими повинна володіти сучасна людина для оптимального самовияву, самореалізації у суспільстві.
Велику роль у вирішенні цих завдань відіграє початкова ланка школи. Фундаментальність початкової освіти – не лише у формуванні знаннєвої сфери, а й у формуванні ключових компетентностей, які є найважливішим надбанням розвивальної шкільної освіти. З точки зору реалізації основних засад компетентнісного підходу вчитель початкових класів має спроектувати стратегію організації діяльності молодших школярів з домінуючим акцентом на пізнавальну активність з метою досягнення її найвищого рівня – творчості. Я переконана, що творчість дає людині можливість актуалізувати свої потреби, інтереси, здібності, знаходити форми прояву індивідуальної активності. У зв`язку з цим все більшої теоретичної і практичної значущості набуває залучення учнів до творчої діяльності, створення необхідних умов для формування творчої компетентності школярів.
Розвиток кожного учня як творчої особистості у навчально-виховному процесі, є можливим та оптимальним на основі активної творчої діяльності школярів. Значущими в розглядуваному аспекті є твердження філософа
М. І. Алексєєва, який вважає, що творчій діяльності людину можна навчити, оскільки вона не є генетично запрограмованою, тобто даною від народження.
Але вчений зазначає, що їй вчаться не теоретично, не шляхом засвоєння науки про творчість, а практично, на досвіді. З цією метою "потрібно з перших кроків діяльності ставити людину в такі складні (неоранжерейні) умови, за яких вона вимушена долати труднощі, вести боротьбу з протиріччями...". Водночас така активна освіта не лише сприятиме розвитку учня як всебічно розвиненої, творчої, компетентної особистості, а допоможе глибокому, усвідомленому засвоєнню ним учбового процесу.
Вивчивши теоретичні положення наукових досліджень педагогів і психологів, можна зробити висновок, що творча активність найчастіше розглядається у двох аспектах:
як стихійний процес творення нового;
як сукупність властивостей особистості, які забезпечують її залучення у цей процес.
Особливу увагу науковці акцентують на самостійності мислення учня, тому що тільки у творчій активності найбільш яскраво виявляється його індивідуальність.
Творчу активність необхідно розглядати у єдності двох сторін. Перша (пов`язана з поняттям «творчість») – комплекс якостей і властивостей особистості, який сприяє повній реалізації її творчого потенціалу і виражається в оригінальному, своєрідному мисленні й емоційності. Друга (пов`язана з поняттям «активність») – ініціативність, енергійність, самостійність творчих дій і поведінки, мотивом яких служить потреба у самореалізації. Зважаючи на загальноприйняту психолого-педагогічну думку та власний досвід, творчу активність тлумачимо як найвищий рівень пізнавальної активності особистості, що виражається у здатності активізувати свої природні задатки і здібності, вмінні нестандартно мислити, генерувати ідеї за умови відповідної мотивації та високого розвитку психічних процесів.
Актуальність проблеми зумовила мій вибір науково-методичної теми – «Формування творчої компетентності молодшого школяра». Технологія формування та розвитку творчої компетентності – є однією з інноваційних педагогічних технологій, що відповідає вимогам Національної доктрини розвитку освіти України щодо переходу до нового типу гуманістично-інноваційної освіти, увага переноситься на процес набуття учнями знань, умінь, навичок, життєвого досвіду, які трансформуються в компетенції.
Застосування технології формування творчої компетентності під час вивчення навчальних дисциплін, як на уроках, так і в позакласній роботі, створює додаткову мотивацію до навчання. Учні добре засвоюють матеріал, тому що це їм цікаво. Зазначена технологія стимулює загальну активність учнів, сприяє створенню плідного освітнього середовища, й утвердження системного характеру навчання та самонавчання. За своєю сутністю технологія формування творчої компетентності має інноваційний характер: вимагає від учнів застосовувати нові знання, спираючись на засвоєний раніше матеріал; виробляє вміння діяти і приймати рішення самостійно чи в складі команди та розв’язувати конфлікти; шукати, компонувати і застосовувати нову інформацію з різноманітних джерел, використовуючи сучасні технології для виконання конкретних завдань; розвиває критичне мислення і прагнення до творчості та саморозвитку; формує бажання і здатність самостійно вчитися.
Системне запровадження цієї технології в школі призводить до того, що всі учні поступово опановують її не тільки як навчальну технологію, вміння самостійно вчитися, критично мислити, але і використовувати свої знання у повсякденному житті.
Початкова ланка є фундаментом формування творчої компетентності, як пріоритетного напрямку виховання особистості сучасної молодої людини. Справа педагога – створити для цього всі необхідні умови. Учень, вважають психологи, повинен визначитись як творча особистість (можливо, з допомогою вчителя), повірити у власні можливості, а потім їх творчо реалізувати під час навчання, одержуючи відповідну підтримку.
В історії вітчизняної та зарубіжної педагогічної думки визначенню понять "творчість", "творча особистість", "творчі здібності" значну увагу приділяли науковці В. Андреєв, Д. Богоявленська, Р. Грановська, В. Кан-Калик, С. Сисоєва, Я. Пономарьов, О. Матюшкін та ін. Ще в епоху Київської Русі у "Повчанні Володимира Мономаха дітям" вперше було обґрунтовано необхідність зв’язку освіти з потребами, можливостями життя особистості. При цьому особлива увага зверталася на важливість розвитку в дітей ініціативності у нестандартних ситуаціях.
Аналізуючи проблему розвитку творчих здібностей в учнів молодшого шкільного віку, я визначила, що школярі, у яких є задатки до креативності, дуже часто випереджають однолітків у своєму розвитку: мають чудову пам’ять, яка базується на ранньому мовленні та абсолютному мисленні; рано починають класифікувати інформацію; мають великий словниковий запас, вони із задоволенням читають словники, енциклопедії; можуть займатися кількома справами відразу; дуже допитливі, активно досліджують навколишній світ; у ранньому віці здатні простежувати причинно-наслідкові зв’язки, робити правильні висновки; легко справляються з пізнавальною невизначеністю, із задоволенням сприймають складні довгострокові завдання; старанно працюють над вирішенням поставлених завдань; можуть тривалий час концентрувати свою увагу на одній справі; їм властиве надто розвинуте почуття справедливості; добре розвинуте почуття гумору; вони постійно намагаються вирішувати проблеми, які їм поки що "не під силу", й у вирішенні деяких із них досягають успіху.
Отже, повноцінний розвиток творчих здібностей молодших школярів може забезпечити така організація навчання, яка передбачає залучення учнів до наукового пошуку, діяльності та використання отриманих знань на практиці і дотримання педагогом загальнодидактичних принципів.
Першим моїм кроком реалізації зазначеної проблеми стала відмова від авторитарної педагогіки та перехід до демократичних форм управління навчально-виховним процесом.
Зміна діяльності щодо творчої активності учнів забезпечувалась шляхом оптимального поєднання традиційних (системності та послідовності навчання; свідомості й активності учнів; доступності та науковості; зв’язку навчання з життям та теорії з практикою) та сучасних дидактичних принципів, а саме:
оптимального співвідношення розвитку та саморозвитку;
гуманістичної спрямованості;
творчої терплячості, допомоги дитині у самопізнанні;
оптимізму і відданості у ставленні до дитини;
партнерських стосунків у співпраці з дитиною.
Мене завжди турбувало питання «Як навчати?», а саме зараз, коли я працюю в рамках компетентнісного підходу, хвилює «Як навчати, щоб формувати творчу компетентність учнів?».
Щоб стимулювати творчу активність школярів, я використовую різні види творчо-розвивальних технологій:
технологія проблемного навчання;
технологія навчального дослідження;
проектна технологія;
технології інтерактивного навчання;
технології ігрового навчання.
Технологію проблемного навчання реалізовую шляхом створення проблемних ситуацій і, як наслідок – виникнення проблемного діалогу.
Плануючи організацію навчальної діяльності учнів я визначаю завдання, які виконуватимуться з метою засвоєння нового навчального матеріалу. Їх добираю в такій послідовності:
завдання репродуктивного характеру, які передбачають відтворення засвоєних знань (етап первинного закріплення);
завдання з метою формування вмінь у знайомих та нових умовах (на цьому етапі доцільно планувати проведення самостійної роботи);
завдання творчого характеру, які передбачають формування нестандартного мислення молодших школярів.
Моя роль, як педагога, полягає у тому, що я планую, організовую та здійснюю корекцію навчальної діяльності учнів. Вони не просто слухають розповідь вчителя, а постійно співпрацюють у режимі діалогу, висловлюють свої думки, діляться своїм розумінням змісту, обговорюють те, що пропонують однокласники, з допомогою вчителя ведуть відбір змісту, закріпленого науковим знанням.
На уроках в ході діалогу на етапі створення проблемної ситуації використовую такі прийоми:
Прийом 1.
Про факти: Що вас здивувало? Що цікавого помітили? Які ви бачите факти?
Про теорії: Що вас здивувало? Скільки існує теорій (точок зору)?
Прийом 2. Скільки ж в нашому класі думок?
Прийом 3. Ви спочатку як думали?
Прийом 4. Ви змогли виконати завдання? У чому проблема?
Прийом 5. Ви змогли виконати завдання? Чому не виходить? Чим це завдання не схоже на попереднє?
Завдяки участі в дискусії діти вчаться відбирати необхідне для розкриття задуму, групувати його, аргументувати свої висловлювання, продумувати смислові зв’язки між частинами діалогу, знаходити їх словесне вираження.
Основну увагу спрямовую не на результат засвоєння певних знань, а на процес осягнення нової інформації. Запитання, на які учні повинні дати відповідь, базуються на набутих раніше знаннях. Учні розв’язують проблемну задачу частинами, етапами. Тому кожне запитання є логічним кроком пошуку, вони всі взаємозв’язані, пошук орієнтований на отримання нових знань. Учні можуть творчо використати запас знань, які вони мають, вчаться мислити, аналізувати і синтезувати матеріал, давати логічні формулювання запитанням.
Впровадження технології навчального дослідження здійснюю шляхом використання евристичних методів, що сприяють виявленню раніше невідомого. На мою думку, для початкової школи більше підходять когнітивні та креативні методи .
Серед когнітивних методів я виділяю наступні: метод вживання, метод образного бачення, метод символічного бачення (намалюй символ добра (миру, Масляної, дитинства, здоров’я)), метод смислового бачення (чому виник цей предмет?), метод прогнозування (спрогнозуйте погоду, якщо є такі прикмети…; або спрогнозуйте розвиток подій в оповіданні на основі прочитаного уривка). Найбільш цікавими у моєї практиці серед креативних методів (методи створення дітьми власних освітніх продуктів) стали:
метод придумування (малюємо музику, назвіть бажання квітки);
метод гіпотез (якби зник знак «дорівнює» в математиці, якби зникла вода у природі),
метод образної картини (створення казок, написання віршів),
метод гіперболізації якостей (що відбудеться, якщо знак оклику буде стояти, де йому заманеться? Придумай найдовше слово і поясніть його значення).
метод аглютинації – з’єднання не з’єднаних в реальності якостей (намалюй гарячий сніг, квадратне коло, сумну усмішку, солодку сіль, чорне світло, бігаюче дерево).
Я переконана, що методи евристичного навчання, як і всі розвивальні методи, будуть нести позитивний ефект лише тоді, коли учитель підготує дитину до творчої активності та саморозвитку шляхом створення доброзичливої обстановки на уроці, толерантного настрою всіх присутніх, взаємоповаги та взаємодовіри один до одного.
Використовуючи методи технології навчального дослідження під час різних форм навчальної діяльності, я дійшла висновку, що будь-яке питання базової навчальної програми з різних предметів у початковій школі може бути розглянуте з позицій евристики. Вкрапляючи у традиційну освітню програму евристичні завдання, сприяємо розвитку творчої компетентності, рухаємо вперед інтелектуальні можливості дитини, виводимо її за межі відомого та досягнутого.
В своїй педагогічній діяльності я широко застосовую проектну технологію, тому що вона створює умови творчого саморозвитку та самореалізації учнів, формує всі необхідні життєві компетенції. Самостійне здобування знань, систематизація їх, можливість орієнтуватися в інформаційному просторі, бачити проблему і приймати рішення відбувається саме через метод проекту.
Тип проекту визначаю за характером діяльності, що в ньому є провідною. Організовую дослідницькі, інформаційні, творчі, ігрові та практичні проекти. Наприклад:
Дослідницький проект «Дитяча книжкова полиця моїх батьків».
Тема дослідження: Коло читання моїх батьків у дитинстві.
Актуальність. Знайомство з улюбленими книгами батьків – один із можливих способів активізації читання дітей.
Об’єкт дослідження: читацька активність батьків у дитинстві.
Предмет дослідження: книги, які читали батьки у дитинстві.
Мета проекту: сприяти підвищенню зацікавленості дітей читанням.
Творчий проект «Наш клас має таланти».
Мета проекту: підтримка обдарованих дітей класу, створення для них ситуації успіху.
Кінцевий продукт проекту: святкове дійство «Наш клас має таланти».
Практичний проект «Родом з дитинства»
Основна ідея проекту. Працівники фабрики з виготовлення іграшок звернулися до учнів класу з проханням розробити моделі дитячих іграшок. Разом з учнями обговорити цю пропозицію і виготовити дитячі іграшки з різних матеріалів. Для цього дослідити, звідки з’явилися іграшки.
Практична мета проекту: зробити дитячі іграшки привабливими для маленьких споживачів.
Навчальна мета проекту: узагальнити та поглибити знання з теми «Вироблення об'ємних виробів з різних матеріалів».
Кінцевий продукт. Серія іграшок з різних матеріалів.
Отже, я зробила висновок, що запровадження проектної технології призводить до того, що учні поступово опановують її не тільки як навчальну технологію, вміння самостійно вчитися, критично мислити, але також як метод організації та планування своєї подальшої життєдіяльності.
Застосування технології інтерактивного навчання в педагогічній практиці здійснюється шляхом використання фронтальних та кооперативних форм організації навчальної діяльності учнів, інтерактивних ігор та методів.
Починаючи працювати з 1 класом, я поступово вводжу елементи інтерактивного навчання. Спочатку я навчаю дітей працювати у фронтальній роботі. Групу формую на основі особистих уподобань учнів, обираю консультантів, розподіляю обов’язки між дітьми. Працюючи в групах, діти отримують можливість спілкуватися, порівнювати, вільно висловлювати свою думку, робити спільні висновки.
Часто практикую під час проведення уроків роботу в парах. Люблять мої вихованці гру «Вчитель ― учень» Один виступає в ролі вчителя, а другий ― учня. «Вчитель» задає по вивченій темі питання учню, учень відповідає. Така гра стимулює думку дітей, сприяє кращому засвоєнню навчального матеріалу, учні можуть перевірити знання один одного.
На уроках читання, мови, предмету «Природознавства» використовую такий метод інтерактивного навчання, як складання «Асоціативного куща». Такий метод дозволяє швидко перевірити, узагальнити знання учнів. Так при вивченні теми «У царстві тварин» пропоную дітям пригадати все, що вони знають про тварин і зобразити у вигляді схеми. «Кущ» асоціацій поступово розростається.
Використовуючи метод «Мозкового штурму», підбираю до уроку такі творчі завдання, за допомогою яких можна розвивати пізнавальні процеси: пам’ять, увагу, уяву, швидкість реакції, логічне мислення дітей.
Ще з перших днів навчання в школі вчу дітей вільно висловлювати свої думки. Цьому сприяє технологія «Мікрофон». Даний метод використовую на як на етапі актуалізації знань учнів, так і під час узагальнення навчального матеріалу. Тримаючи в руках символічний «мікрофон» учень швидко і чітко відповідає на поставлене запитання. Далі знову говорить тільки той, у кого в руках мікрофон.
Саме інтерактивні методи дають змогу створювати навчальне середовище, в якому теорія і практика засвоюються одночасно, а це надає змогу учням формувати характер, розвивати світогляд, логічне мислення, зв’язне мовлення; формувати критичне мислення; виявляти і реалізувати індивідуальні творчі можливості. При цьому навчально-виховний процес організовується так, що учні шукають зв’язок між новими та вже отриманими знаннями; приймають альтернативні рішення, мають змогу зробити «відкриття», формують свої власні ідеї та думки за допомогою різноманітних засобів; навчаються співробітництву.
Для формування творчої компетентності учнів застосовую технології ігрового навчання.
Найбільше дітям цікаве навчання у грі, тобто побудова навчального процесу за допомогою залучення учнів у гру. Дітям також подобається потрапляти в так звані «ігрові оболонки». З цією метою розробила й провела уроки − ігри: «Подорож у казку», «Польоти в сні й наяву» ( 1 клас, математика по темі «Склад чисел»). У грі дитина починає відчувати себе членом колективу, справедливо оцінювати дії та вчинки своїх товаришів.
Щоб заохотити дітей до навчання використовую на уроках математики цікаві розминки, але обов’язково пов’язані з основною темою уроку. Деякі з них беру з методичних посібників, а деякі «народжуються» під час підготовки до уроку.
Дітям завжди подобаються і віршики про дні тижня, і віршовані задачі, і лічилки. Дуже важливо, що в учнів такі завдання розвивають гнучкість мислення, ділову активність.
Багато дидактичних ігор будую на матеріалі різного ступеня складності. Наприклад, даю самостійну роботу у вигляді гри «Хто перший?». Якщо це гра, то учні почувають себе вільно, тому впевнено й з інтересом починають працювати. Це дає можливість здійснювати індивідуальний підхід, забезпечити розвиток творчої компетентності.
Аналізуючи свій педагогічний досвід, вважаю, що технологія ігрового навчання допомагає мені подолати байдужність і відчуженість дітей, згуртувати й підбадьорити, активізувати творчу діяльність учнів.
Як показали результати, після системної роботи над проблемою «Формування творчої компетентності молодшого школяра», можна констатувати зростання здібностей школярів.
Завдяки цьому, спостерігається поліпшення результативності у навчальній та позакласній роботі.
Так, наприклад, учні мого класу із задоволенням складають вірші, пишуть казки, створюють проекти, вчаться використовувати комп`ютерні технології, презентації.
Мій клас завжди бере участь у всіх загальношкільних заходах. З радістю діти брали участь у «Міс Дюймовочка», «Годівничка для птахів», «Суд над казковим героєм», тижнях початкових класів.
В самоосвітній діяльності використовую не тільки фахову та спеціальну літературу, але велику увагу приділяю сучасним новітнім інформаційним технологіям.
На засіданнях шкільного методичного об`єднання вчителів початкових класів я презентую свій досвід з проблеми: «Інтерактивні технології формування творчої компетентності», «Формування творчої компетентності через ігрову технологію».
Мій педагогічний світ - це світ творчості, за допомогою якого я можу реалізувати будь-яку навчальну або виховну задачу, максимально наблизившись до життєвих ситуацій, а в таких умовах розвиток творчих компетентностей учнів досягає найвищого результату.
Бібліографія
Закон України «Про освіту»
Державний стандарт початкової загальної освіти . 2011
Волобуєва Т. Б. Розвиток творчої компетентності школярів. Харків. Вид. група. Основа. 2005
Дівакова І. І. Інтерактивні технології навчання у початковій школі. Тернопіль. Мандрівець. 2010
Дідик О. В. Компетентнісно-орієнтоване навчання у процесі формування творчої особистості молодшого школяра. Харків. Вид. група. Основа.2010
Енциклопедія педагогічних технологій та інновацій. Харків. Вид. група. Основа. 2011
Коваленко С. Колективні творчі справи в початковій школі. Київ. Шкільний світ. 2006
Ковальова В.І. Творча майстерня. Становлення та розвиток творчої особистості молодшого школяра. Харків. Основа. 2010
Ліннік О. О. Творче проектування в організації життєдіяльності шестирічок. Луганськ. Альма-матер. 2005
Проектна діяльність у школі. Київ. Шкільний світ. 2007
Родигіна І.В. Компетентнісно орієнтований підхід до навчання. Харків. Основа. 2006
Савчук Л. М. Дидактичні та інтелектуальні ігри на уроках української мови 2-4 класи. Харків. Вид. група. Основа. 2009
Стребна О. В., Соценко А. О. Інтерактивні методи навчання в практиці роботи початкової школи. Харків. Вид. група Основа.2009
Сучасний урок у початковій школі. Традиції та інновації. Тернопіль. Мандрівець. 2013
Химинецъ В., Кірик М. Інновації в початковій школі. Тернопіль. Мандрівець. 2010
Шопіна М. О. Розвиток творчого потенціалу дітей шкільного віку. Луганськ. 2011

category: Методика та технологія


title: Методична розробка «Від креативного вчителя до успішного учня»

description:
Мета проекту - сприяти підвищенню рівня викладання природничих дисциплін, вихованню творчої особистості педагога, якого характеризує високий рівень професійної культури; показати теоретичні та практичні обґрунтування проектної технології, яка забезпечить формування синтетичного типу мислення вчителя

                   й учня

category: Методика та технологія


title: Стаття «Використання інтелект-карт (mind maps) на уроках у початковій школі»

description: Карти пам’яті, інтелект-карти, карти розуму, карти мислення - порівняно новий спосіб графічного запису інформації. Інтелект-карта - це спосіб зображення процесу мислення за допомогою схем і образів, а також засіб для вирішення завдань і підвищення якості навчання

category: Методика та технологія

grade: 1 клас


title: Методична розробка «Музейна педагогіка. Музейні уроки»

description: Мета музейної педагогіки - створення умов для розвитку особистості, сприяння вихованню у дітей та учнів патріотизму, формування національної самосвідомості та високих моральних якостей громадянина України

category: Методика та технологія


title: Розробка «Моделювання науково-методичної роботи закладу відповідно до науково-методичної проблеми»

description: Науково-методичну роботу необхідно розглядати лише у зв’язку зі змінами та динамікою головних результатів усього процесу в школі, а також із позитивними змінами в рівні цих показників протягом обраного періоду вивчення узагальнення перспективного педагогічного досвіду для конкретного вчителя

category: Методика та технологія


title: Стаття «Технологія тестування»

description:
У матеріалі на заявлену тему з досвіду роботи авторка пише: "Оскільки як педагоги, так і учні відрізняються між собою за здатністю навчати і навчатися, то наміри забезпечити однаковий освітній рівень учнівської молоді є не більш як декларативними. Забезпечення рівності в освіті - це надання однакови

                  х можливостей для здобуття освіти"

category: Методика та технологія


title: Стаття «Розвиток технічної творчості учнів»

description:
Творчість людини у будь-якій сфері її діяльності часто буває пов’язана не лише зі створенням чогось принципово нового, а й може проявлятися на виконавчому рівні, тобто в новому переосмисленні й новому баченні вже існуючого об’єкта чи образу. Для того щоб успішно реалізувати завдання, що виникають

                   у процесі планування і створення об’єкта, необхідно не лише чітко усвідомити мету розробки того чи іншого об’єкта, мету тієї чи іншої проблеми, а й оволодіти методами їх виконання. У роботах Ю. Столярова, Д. Камського [1, с. 217] всі педагогічні знахідки різноманітні і традиційні, методи розвитку здібностей та інтересу учнів до технічної творчості і техніки об’єднані в групи, кожна з яких найпродуктивніша на певному етапі роботи.
Методи, які використовуються у практиці трудового навчання для розвитку творчої активності і технічної діяльності учнів, а також засоби, які їх забезпечують. Кожен із цих методів може бути використаний у різних формах: масовій, груповій, індивідуальній. При цьому засобом впливу цих методів може виступати як слово, так і дія. Використання будь-якого з методів, передусім підпорядковане єдиній меті: розвитку технічно-творчих здібностей, які включають у себе розвиток творчого мислення, вміння у кожному конкретному випадку ставити передумову, обирати серед них проблему, розв’язувати її, робити висновки.
Саме технічна творчість і розвиває у підлітка ці риси. Технічне мислення є складним технічним явищем. Від звичайного поняття "образне мислення", технічне мислення відрізняється тим, що воно, насамперед, завжди пов’язане з практикою [2, с. 240]. Тому для розвитку технічного мислення необхідно добирати такі проблемні завдання, що пов’язані з реальними об’єктами. Цій вимозі підпорядковані завдання на проектування об’єктів праці, завдання технологічного й організаційного характеру.
Розглянемо докладніше методи розвитку технічної творчості. Пояснювально-ілюстративні методи досить часто використовуються на заняттях з трудового навчання з виховною метою. Це лекції, розповіді з демонстраціями слайдів, фотографій та інших ілюстративних матеріалів, захист учнями розроблених ними проектів, екскурсії на виробництво тощо. Використання цих методів не лише спрямоване на повідомлення учням нових відомостей, а й на створення певного емоційного мікроклімату, робить зі школярів активних співучасників процесу пізнання. Досвід роботи вчителів трудового навчання показує, що технічна творчість дає учням не тільки практичні знання, а й зацікавлює їх тайною пізнання, показує, що на сучасному рівні технологічних процесів є різні підходи до вирішення проектно-технологічних завдань. Успіх цих методів часто визначається не лише ерудицією вчителя, а головним чином, наявністю чудових наочних посібників, систематизованих ілюстрацій, що показують шляхи формування та розвитку змісту тих чи інших понять та уявлень про технологічні процеси.
У роботі вчителя трудового навчання ілюстрації мають розкривати найцікавіші та конкретні питання, які виникають в учнів. Але треба пам’ятати, що учні відчувають потребу не лише в консультації, а й у використанні необхідної літератури. Застосовуючи пояснювально-ілюстративний метод, у трудовому навчанні, важливо дотримуватися наступного: не вводити нових понять формально, спиратися лише на прийняті класифікації, широко використовувати ілюстративні матеріали, заохочувати учнів до роботи з технічною літературою, формувати вміння захищати власні судження та проекти, допомагати учням чітко й точно формулювати висновки, стежити за правильним використанням технічних термінів та понять [3, с. 246].
Репродуктивні методи. У психології поняття репродукції включає в себе відтворення утриманого в пам’яті. Стосовно роботи на уроках трудового навчання репродуктивні методи включають спільні дії вчителя та учнів у відтворенні технологічного процесу, необхідного для отримання об’єкта праці. Репродуктивні методи найчастіше використовуються на початку засвоєння певної теми [4, с. 276]. Ефективним засобом розвитку технічно-творчих здібностей, зокрема молодших школярів, є їх робота зі збирання іграшок із набору "Конструктор".
Алгоритмічні методи пошуку технічних рішень. Формулюючи завдання в загальному вигляді, школярі часто пов’язують їх із необхідністю, наприклад, підвищувати продуктивність праці тощо. Тому необхідно допомогти учням перейти від загального завдання до конкретного, тобто до елементарних складових, виконання яких не викликає особливих утруднень.
Такий підхід до розв’язання різного роду завдань дозволяє чіткіше планувати послідовність виконання певних робіт на уроках трудового навчання. Головна методична ідея при цьому полягає у виробленні певного стереотипу у "стратегії поведінки" учня, який виконує проектно-технологічне завдання. Розробка того чи іншого виробу здійснюється "зверху-вниз", технологія виготовлення проводиться "знизу-вверх". При цьому не йдеться про повне відокремлення проектних завдань від технологічних, що забезпечує потребу у виготовленні технологічних карток на окремі деталі, потім виготовлення, складання, регулювання та інші операції – до повного конструювання готового зразка виробу.
Дослідницькі методи. На основі творчої діяльності професійних конструкторів розроблено низку спеціальних методів, які можна рекомендувати для розвитку технічно-творчих здібностей учнів на уроках трудового навчання. Ці методи поділяються на дві групи: перші пов’язані зі змістом роботи, другі – із загальною стимуляцією і виробленням у дитини якостей, необхідних для успішної роботи в умовах, наближених до виробництва.
Метод пошуку аналогів. Загальновідомо, що людині властиве наслідування: сам розвиток і навчання дитини – це процес довгострокового наслідування дорослих. Наочно цей метод виявляється і в процесі трудового навчання. Метод пошуку аналогів ґрунтується на тому, що в основу нової конструкції може бути покладена вже існуюча конструкція. Якщо проаналізувати метод аналогів, то він складається з таких етапів: спочатку пропонується повний, а потім частковий пошук аналогів форм або операцій. У процесі трудового навчання потрібно якомога більше використовувати наочні засоби, тобто діючі моделі, механізми, навчальні фільми, плакати, тому що власний досвід учнів може бути ще не досить великим і їм ніде брати аналоги.
Метод реконструкції. Цей метод протилежний попередньому і базується на внесенні змін до існуючого об’єкту у його структуру та функції. Використання цього методу пов’язане з пошуком нових оригінальних розв’язань. Учням пропонується відома конструкція, і вони повинні створити нову, протилежну за структурою чи функцією. При використанні цього методу головним є дати дітям повну свободу. Зате на підсумковому етапі роботи кожен варіант необхідно проаналізувати й оцінити згідно з вимогами науки й техніки.
Метод комбінування – це створення моделей за допомогою поєднання деталей або окремих функцій з інших конструкцій. Цей метод тісно пов’язаний з двома попередніми і спрямований на пошук нових підходів. У техніці дуже багато об’єктів побудовано саме за допомогою комбінування елементів вузлів, блоків із різних конструкцій, а в результаті одержується зовсім нова конструкція.
У повсякденному житті часто бувають ситуації, коли застосовувати якийсь певний метод не можливо. Тоді використовують метод цільового експериментування. Психологи, які вивчають творчу особистість, установили, що у багатьох винахідників конструктивні ідеї часто виникають при "контакті" з думками інших.
Поряд із цим існує евристичний метод розвитку процесу технічної творчості. Суть цього методу полягає у використанні при пошуку розв’язання проблемних завдань завчасно підготовлених запитань. Винахідник відповідає на ці запитання і в зв’язку з ними аналізує своє завдання [5, с. 293].
Аналіз винахідницької діяльності дозволяє прийти до висновку, що в методі контрольних запитань виникає потреба, коли інші методи при виконанні пошукових завдань не дають результатів. Досліджуючи творчу діяльність учнів, що ґрунтується на базі трудового навчання, ми маємо справу зі специфічною формою практичної діяльності. За характером – це експеримент, за спрямуванням – виробнича діяльність, за завданням – навчання і виховання.
Експеримент такого роду є для учнів засобом впровадження у своїй діяльності їх власних практичних знань, що наочно обґрунтовують шляхи переходу від пізнання законів натуральної природи до пізнання особливостей їх дії в умовах техніки і матеріального виробництва. Навчально-виробничий технічний експеримент, виступаючи як результат засвоєння теоретичних знань і трудових навичок, є потужною єдиною ланкою теорії та практики в політехнічній освіті школярів. Він вочевидь демонструє взаємозв’язок науки і виробництва. Навчально-виробничий експеримент як процес технічно-творчої діяльності вимагає від учнів, крім знань основ природничих наук, трудових умінь і навичок, ще й ґрунтовного ознайомлення з характером і специфікою виробництва, стосовно якого здійснюється експеримент.
Застосування будь-якого із перерахованих методів у діяльності учнів з метою розвитку технічно-творчих здібностей на уроках трудового навчання залежить від матеріально-технічної бази, тобто наявності демонстраційних стендів, технічних засобів навчання, різноманітних наочних посібників, установок, діючих моделей, технологічного устаткування.
Література
1. Ю. С. Столяров. Техническое творчество школьников: педагогіка / Ю. С. Столяров Техническое творчество школьников: - М.: Педагогика, 1989. – 217 с.
2. В. А. Поленов. Общая методика трудового обучения в старших классах: / В. А. Поленов – М.: Просвещение, 1985. – 240 с.
3. А. М. Дворенкина. Методы синтеза и технических решений / А. М. Дворенкина. – М.: Наука, 1977. – 246 с.
4. С. П. Катилова. Техническое моделирование и конструирование / С. П. Катилова – М.: Просвещение, 1983. – 276 с.
5. А. В. Андрианова. Техническое творчество учащихся / А. В. Андрианова. – М.: Просвещение, 1987. – 293 с.

category: Методика та технологія


title: Стаття «Розвиток мовленнєвої творчості молодших школярів засобами творів мистецтв»

description:
У матеріалі на заявлену тему з досвіду роботи з’ясовано, на яких педагогічних ідеях ґрунтується досліджувана проблема, описано педагогічні технології, розкрито зміст методів і прийомів. Досліджено розвивальний і виховний вплив творів мистецтв на дитину. Розглянуто важливість емоційного напряму в роб

                  оті як головного стимулу творчої активності учнів

category: Методика та технологія


title: Стаття «Потенціал інформаційно-комунікаційних технологій для підвищення якості навчання і виховання учнів»

description: Актуальність роботи визначається тим, що в Україні існує необхідність у зміні процесу освіти за допомогою застосування інформаційних технологій. Стаття розглядає процес упровадження інформаційно-комунікаційних технологій в освіту та проблеми, які виникають при цьому

category: Методика та технологія


title: Розробка семінару для вчителів «Труднощі вивчення лексики» з англійської мови

description: Цикл мультимедійних презентацій для вчительського семінару на заявлену тему

category: Методика та технологія


title: Стаття «Чітке формулювання мети заняття в ДНЗ як чинник сприяння його творчості та ефективності»

description:
У матеріалі з досвіду роботи авторка пише, що сучасне заняття - це форма навчання дошкільнят, яка передбачає роботу педагога з усією групою, підгрупою або індивідуально у визначений режимом час, що полягає в організації та спрямуванні пізнавальної діяльності вихованців з урахуванням індивідуальних,

                  вікових можливостей та освітніх потреб кожного з них

category: Методика та технологія


title: Розробка «Методика розв’язування задач складанням рівнянь» з математики

description:
Розробка містить методику розв’язування текстових задач складанням рівнянь в основній школі. У ній, крім загальних питань, висвітлено методику розв’язування найважливіших типів задач з курсу алгебри, зокрема задач на змішування, задач на роботу. Щоб забезпечити наступність у викладанні математики, а

                  налізуються також способи розв’язання задач, характерні для V-VI класів

category: Методика та технологія


title: Методична розробка «Робота з обдарованими: інноваційний пошук і перспективи» з фізики

description:
У матеріалі на заявлену тему з досвіду роботи авторка пише, що головною проблемою сучасного навчання є виховання всебічно розвиненої особистості із власним механізмом орієнтації і саморегуляції в сучасному інформаційному просторі - людини з інтегративним мисленням. А це можливо зробити лише за умов

                  інтегрованої освіти

category: Методика та технологія


title: Стаття «Розвиток активної пізнавальної діяльності учнів на уроках фізики з використанням міжпредметних зв'язків як основи вдосконалення навчального процесу»

description: У матеріалі на заявлену тему з досвіду роботи авторка пише, що реалізація міжпредметних зв'язків допомагає формуванню в учнів цілісного уявлення про явища природи і взаємозв'язок між ними, а отже робить знання більш значущими і застосовними

category: Методика та технологія


title: Стаття «У пошуках педагогічних інновацій при підготовці учнів до олімпіад з географії»

description:
Однією з головних проблем освітньої системи сучасності – є розвиток творчих здібностей учнів. Оновлення освіти підростаючого покоління потребує нетрадиційних методів і форм організації навчального процесу. Мабуть у кожного вчителя в процесі роботи виникають певні питання, а саме: як пробудити в у

                  чня пошуковий інтерес? Як виховати вміння працювати самостійно? Так як основна мета сучасної школи є не тільки дати учням певну систему знань, а навчити їх самостійно набувати знання, використовуючи для цього всі можливості, і застосовувати набуті знання в певних ситуаціях. Саме одним із методів досягнення даної мети є підготовка учнів до участі в олімпіадах.
Із значної кількості різноманітних форм роботи при підготовці до олімпіад зупинитись на конкретних неможливо. Тому, на власному досвіді, впевнилась в тому, що навіть незначні зміни в організації навчальної діяльності, а саме створення проблемних ситуацій, введення ігрових моментів позитивно впливають на процес навчання. Але головним стимулом підготовки залишається пізнання невідомого, і це є основною мотивацією руху. І якщо в учня викликати зацікавленість, то в нього починають розвиватись і здібності. При цьому включати елементи підготовки і в звичайних уроках та в позаурочній і позакласній роботі.
Олімпіадні завдання, як правило відрізняються підвищеним рівнем складності, і тому використовувати їх для перевірки і контролю знань на уроці недоцільно, найбільш ефективними вони є для перевірки вміння учнів логічно мислити, аналізувати та моделювати ситуації.
Організацію роботи найкраще розпочати з учнями 6-х класів, так як саме в даному віці, за аналізом психологів, найяскравіше проявляються здібності до географії, їх цікавить все загадкове, невідоме і вони вже готові до самостійного пошуку. Переможцем в даному змаганні може бути лише той учень, який цікавиться різними галузями даної науки.
Але для успіху необхідною складовою залишається обдарованість учня, так як обдарованим властивою є потреба в нових знаннях. І тому ще одним завданням для вчителя є своєчасно помітити такого учня і створити всі необхідні умови для його розвитку.
Як тільки починається робота в заданому напрямі зазвичай в учнів виникає велика кількість питань, вирішити які в урочний час дуже важко. Тому на допомогу приходять такі види діяльності як географічні зустрічі, конференції, консультації та предметні тижні. Останнім часом значний інтерес учнів різного віку викликають інтерактивні бесіди, з використанням презентацій.
Перевагою комп’ютерних презентацій є збільшення темпу занять, вони практично витісняють традиційні методи навчання такі як дошка і підручник. Ще одним позитивним моментом використання презентацій є постійна наявність інформації у вигляді наочності і при необхідності можливість повернутись до потрібної інформації на будь-якому етапі підготовки, тому інтерактивні бесіди стають цікавими, емоційними і в процесі сприйняття інформації задіяно зір, слух, уяву і це дозволяє глибше проаналізувати матеріал, що розглядається.
Створення презентацій учнями можна розглядати і як творчий процес з елементами проектної діяльності, в даному напрямку виникає інтерес до пошуку необхідної інформації з різних джерел.
Найбільшу допомогу при підготовці до олімпіад надають учні 10-11-х класів. Серед учнів даного віку завжди є такі, що можуть самостійно організувати і провести географічний брейн-ринг, "Що? Де? Коли?", вікторини, конкурси. При проведенні конкурсу "Подорож географічною картою" для учнів 6-7-х класів, створюється група із трьох учнів старших класів, які разом з вчителем розробляють сценарій, підбирають питання та готують завдання різної складності. Саме під час такої роботи відношення "вчитель – учень" переходять на якісно новий рівень, активізується пізнавальна діяльність учнів, розвиваються комунікативні та організаційні здібності, збільшується об’єм засвоєного матеріалу.
Після проведення конкурсу, на так звану розвідку, випробувати свої сили приходять учні 6-7-х класів. Але треба враховувати, що для учнів 6-7-х класів при створенні завдань недостатньо лише цікавого змісту питання, для них необхідним є супроводження малюнком або схемою і розв’язок потребує спостереження або логіки. Ще одним позитивним елементом проведення такого роду конкурсу є колективне обговорення по закінченню на якому звертається увага на недоліки та помилки, які необхідно врахувати наступного разу.
Важливим моментом при підготовці до олімпіадних змагань залишається використання теоретичних знань і практичних вмінь учнів, що визначено навчальною програмою, це необхідно для того, щоб уникнути перевантаження учнів.
Враховуючи тенденції сьогодення важко уявити роботу вчителя географії без використання інформаційних технологій, які допомагають і в плануванні, і в проведенні уроку, позакласної та позаурочної роботи, здійснювати підготовку до участі в олімпіадах, конкурсах, турнірах.
Сучасний учень все більше часу проводе в пошуках потрібної інформації в глобальній мережі, а не в традиційних підручниках, довідниках, енциклопедіях, і тому значно краще сприймають інформацію з використанням ІКТ. Ось чому вчителю, на даному етапі, необхідно володіти не лише сучасними методиками навчання, але і новими інформаційно-освітніми технологіями, саме для того, щоб однією мовою спілкуватися з учнем.
В своїй практиці ІКТ використовую з метою збільшення наочності і мотивації учнів. Але, хочу зауважити, що лише використання комп’ютерного ресурсу не забезпечує стійкого інтересу учня до самостійної діяльності. Необхідно постійно шукати можливості підтримки інтересу в самому змісті навчального матеріалу і удосконаленні методики навчання. Безумовно інформаційні технології повинні не замінити традиційні педагогічні методи навчання, а допомогти їм бути більш результативними. Використання інформаційного ресурсу формує безперервний пізнавальний інтерес у багатьох учнів, який за часту переходе в проектно-дослідницьку діяльність.
Певну продуктивність при підготовці до олімпіад мають і завдання творчого характеру, для розв’язку яких необхідними є логічне мислення та здатність до інтуїтивного рішення проблеми. Саме для розвитку кругозору, логіки та пам’яті учня важливо, як тренувальні вправи, використовувати олімпіадні завдання минулих років.
Всім відомо, що професія вчитель є однією з тих, що потребує найбільшої творчої діяльності. І предметом творчості вчителя є виховання і навчання унікальної і неповторної особистості учня. Відповідно і вчитель повинен бути творчою особистістю, так як постійно знаходиться в нестандартних ситуаціях в процесі живого спілкування з учнями, і кожна така ситуація потребує оригінального рішення.
Педагогічні інновації – зміни, що спрямовані на покращення розвитку виховання і навчання учнів. Інновація будь-якого методу є відносною, як в особистому, так і в часовому відношенні: те, що є новим для одного вчителя, може бути пройденим етапом для іншого. Тому інновації завжди мають конкретний історичний характер, і тому вчителю постійно необхідно слідкувати за прогресивними нововведеннями в освіті і впроваджувати їх в своїй педагогічній діяльності.
Дійсно, ті інновації, які я використовую в підготовці до олімпіад, не є рецептом і панацеєю на тернистому шляху географічної освіти, але реальні успіхи учнів додають оптимізму.

category: Методика та технологія


title: Стаття «Від творчості викладача до творчості студента»

description: У матеріалі на заявлену тему з досвіду роботи авторка пише, що обдарованість - це природний дар, який людина одержує з народження. Обдарованість виражає внутрішні можливості розвитку не організму як такого, а особистості

category: Методика та технологія


title: Стаття «Формування творчої особистості ліцеїста профільного природничо-наукового ліцею засобами науково-дослідницької діяльності»

description:
Мета досвіду: виховання свідомого громадянина й патріота України, формування гуманної, творчої й компетентної особистості, плекання інтелектуала, людини високої культури, інтелігента, повноправного члена соціальної спільноти, готового до свідомого вибору життєвої стратегії, побудови власної професій

                  ної кар’єри

category: Методика та технологія

grade: 8 клас


title: Стаття «Формування й розвиток творчої особистості на заняттях з математики шляхом запровадження в навчально-виховний процес інноваційних освітніх технологій»

description: У статті розглядається проблема формування та розвитку творчого мислення на заняттях з математики. Виокремлюються сучасні освітні технології та наводяться приклади технологій, які сприяють розвитку творчого мислення учнів на уроках математики

category: Методика та технологія


title: Стаття «Формування національної та громадянської самосвідомості особистості в поліетнічному середовищі»

description: У роботі розкрито значення та вплив уроків музики на виховання в підлітків національних цінностей; виділено значення національного фольклору як рушійної сили для формування національних цінностей у підлітків на уроках музики

category: Методика та технологія

grade: 6 клас


title: Стаття «Інтеграція інформатики в уроки математики»

description: У матеріалі на заявлену тему з досвіду роботи авторка пише, що особливої уваги заслуговує встановлення тісних, взаємовигідних зв’язків між математикою та інформатикою - двома освітніми галузями, які є визначальними в підготовці особистості до життя в новому інформаційному суспільстві

category: Методика та технологія


title: Стаття «Розвиток технічної творчості в дітей з вадами слуху»

description:
Коли Україна стала незалежною державою, було визначено нові пріоритети розвитку освіти. На основі прийнятої урядом державної національної програми "Освіта", було розпочато практичне реформування цієї галузі.
Конституція України, закони України "Про освіту", "Положення про загальний навчал

                  ьний заклад", державна національна програма "Діти України" визначили, що розвиток українського суспільства значною мірою буде залежний від активності його членів, від їх ініціативи, їх творчості. Щоб успішно реформувати галузь освіти треба створити необхідні умови для розвитку і реалізації творчого потенціалу всього суспільства.
Визначну роль в вирішенні цієї задачі відіграє вчитель початкової школи. Вчитель несе особливу відповідальність перед суспільством, бо йому довіряється дитина, коли вона найбільш піддається впливу.
Встановлено, що найбільш сприятливий період для розвитку здібностей дитини у технічній творчості, це навчання у початковій школі, коли ефективно формується мотивація до навчання, розвивається інтелект, логічне мислення тощо. В цей час необхідно створювати всі умови для виявлення і розвитку здібностей учня, їх технічної творчості.
Ще більша відповідальність по виявленню і розвитку здібностей учня лежить на вчителях спеціальних шкіл-інтернатів для дітей із вадами слуху, бо у дітей, які недочувають виникають проблеми і з вимовою слів, а це в свою чергу сильно заважає їм у спілкуванні в оточуючому середовищі.
В вирішенні проблеми адаптації слабочуючих дітей до сучасного соціуму, велику роль відіграє трудове навчання. Вчитель трудового навчання на уроках повинен не тільки навчити дітей користуватись різними інструментами при виготовленні виробів, а й навчити мислити їх в різних напрямках, приймати правильні рішення в різних ситуаціях які склалися, розвивати оригінальність мислення, Вчитель трудового навчання вчить учнів як аналізувати проблемну ситуацію, яка виникла, як розглядати її з різних точок зору.
В початкові школі, дитині яка в неї прийшла навчатися, вчитель на уроках по трудовому вихованню допомагає учням не тільки отримувати трудові навички, необхідні для подальшої плідної життєдіяльності та адаптації до швидкозмінного світу, а і формує у учнів самостійність у здобутті знань та застосуванні цих знань на практиці. Він формує в неї усвідомлення, що тільки сумлінною працею людина повинна заробляти собі на життя незалежно в якій царині вона буде працювати.
На уроках трудового виховання, вчитель, при виявленні творчих здібностей учнів, повинен задіяти не тільки інтелектуальні, а й моторико-рухові сфери дітей. Треба постійно пам’ятати про різноманітність індивідуальних проявів творчості і не робити швидких негативних висновків на основі нетривалого тестування.
Сучасні діти приходять до школи з великим зацікавленням та бажанням діяти, причому діяти успішно. Їм подобається на уроці не просто слухати, а й бути активними учасниками навчального процесу: ставити запитання, приймати рішення, придумувати, фантазувати. Виходячи з цього вчитель на своїх уроках повинен організувати таку діяльність, котра зробить навчання успішним, а здобуті знання – якісними.
Додатково при роботі зі слабочуючими учнями треба приділяти велику увагу до свободи спілкування дітей між собою, постійно поповнювати їх словниковий запас, слідкувати за правильною вимовою ними слів і речень. На уроках повинна панувати атмосфера творчості, відчуття пошуку, духовної свободи. Навчальний процес слід будувати так, щоб діти мали можливість проявити свою фантазію, могли порівнювати та асоціювати свої дії, спираючись на інтуїцію та підсвідомість.
Все це дитина має проявити за допомогою особливих розумових операцій, таких як аналіз, синтез, абстракція, тощо. Така організація педагогічної діяльності вимагає від вчителя оволодівати новими методами роботи, впроваджувати нові технології і, насамперед, технології розвитку критичного мислення у дитини.
Уроки треба будувати так, щоб вони захоплювали учнів, були для них радісними, пробуджували в них інтерес до праці і життя.
"Подумай над завданням, придумай як краще його виконати, порівняй з подібним виробом, зроби висновок який виріб кращий, доведи свою точку зору" - ось напрямок в якому треба рухатись, прагнучи розвинути інтерес дітей до світу, їхню фантазію, думку. Дітям завжди подобаються ті види навчальної діяльності, які дають їм матеріал для роздумів, можливість проявляти ініціативу та самостійність. Вони потребують розумового напруження, винахідливості та творчості. Треба дати їм це.
Якщо учень "дивиться" але "не бачить" - треба звернути його увагу на те, що його може його зацікавити та на те, що нового в тому, що він робить. Необхідно допомогти йому віднайти зв'язки і відношення між явищами та предметами. В такий спосіб закладаються основи творчого мислення дитини.
Імпульсивність, притаманну дітям цього віку, теж треба спрямувати на розвиток творчості, наприклад, можна запропонувати учням придумати якісь виріб або самостійно віднайти що-небудь цікаве у природі тощо.
Відомо, що діти молодшого шкільного віку дуже цінують думку дорослих, радіють власним і чужим успіхам, тому треба дозволити дитині отримати почуття задоволення від власних досягнень, від власної творчої праці. Для досягнення успіху, треба підтримувати позитивні емоції. Треба організовувати виставки (виставки-продажі) виробів, виготовлених їхніми руками, з відзнакою тих учнів вироби яких найкращі.
Велике значення для дитини з вадами слуху мають вольові риси характеру, такі як самостійність, сміливість, наполегливість, цілеспрямованість, рішучість, здатність піти на ризик. Такі риси характеру для них мають велике значення в їх становленні в майбутньому, їхньої адаптації в соціум, дозволить не стушуватись у будь-якій ситуації. У процесі виховання цих рис характеру, треба широко використовувати штучно створені різноманітні ситуації та ігри.
Важливим завданням вчителя є:
заохотити учнів до формування самостійних точок зору;
дати змогу учням критично оцінювати завдання;
допомогти учням навчитись колективно робити висновки;
координувати свої зусилля при колективній роботі;
навчити доводити правоту власних висновків в дискусіях.
Існують ознаки людини, яка вміє критично мислити:
здатність до діалогу і дискусій;
здатність критично сприймати думки інших;
компетентність;
допитливість;
небайдужість у сприйнятті подій;
незалежність думки.
Вчителю треба використовувати самостійну роботу на уроці для розв`язання спільних пізнавальних завдань, розвитку колективної дослідницької діяльності. Діти одержують завдання і разом починають його виконувати, при цьому учні, у яких є певні прогалини в знаннях, мають змогу заповнити їх не за допомогою вчителя (який тільки контролює процес) а за допомогою більш підготовлених товаришів. Діти висловлюють свої думки, роблять узагальнення, підтримують одне одного. Такий підхід розвиває самостійність, мовленнєве спілкування, формує позитивну мотивацію до співробітництва, бажання вчитися.
Ефективним методом створення співробітництва учнів на уроці, є створення ситуацій вільного вибору учнями виконання навчального завдання. Дієвість цього методу полягає в тому, що навчальне завдання, яке повинен надати учитель, учень сприймає як обране ним самостійно.
Вільний вибір учнями навчального завдання, можна здійснити різними способами, наприклад:
посеред запропонованих різних варіантів під час самостійної роботи;
посеред тих, що мають визначені рівні складності: легке, важке, найважче.
Щоб навчити дітей здійснювати самоконтроль, самоаналіз та самооцінювання, потрібно використовувати групову і парну форму взаємоконтролю і взаємоаналізу. Такий підхід до уроку можливий тільки при комбінуванні різних методів і прийомів навчання, а це відкриває шлях до творчості учнів, дає можливість проводити різні види уроків. Головне, щоб уроки були цікаві і змістовні, щоб в них були присутні самостійний вибір, неординарний підхід до виконання завдання, тощо. Позитивний результат, також, буде неодмінно досягнутий якщо урок буде проведений у формі ігрової ситуації.
Неодноразово доведено на практиці, що як тільки на уроці створюються зовнішні ігрові умови, тоді значно підвищується увага та активність дітей. Це дозволяє учням формувати осмислення операцій, чудово орієнтуватись у логіці завдань, які перед ними ставляться, правильно аналізувати їх, порівнювати та узагальнювати.
Завжди в центрі уваги потрібно ставити проблему розвитку інтелекту дитини і її уміння вчитися. При підготовці уроку із самостійним вибором учнем завдання, треба враховувати рівень їх складності відповідно до індивідуальних можливостей учня. Це дозволить створити умови для вивчення матеріалу уроку, які забезпечать найбільш ефективне його засвоєння не тільки слабкими дітьми а і більш сильними учнями. Завжди треба пам’ятати, що кожна дитина, навіть слабка, повинна отримати міцні знання, що кожна дитина – це неповторна особистість у всьому, що до кожної дитини потрібен суто індивідуальний підхід. І це є принципово важливе, бо дозволить дитині отримувати задоволення від навчання.
Для того щоб учень отримав необхідні теоретичні і практичні навички, всіляко треба пробуджувати в ньому зацікавленість і інтерес до пізнавання нового. Якщо використовувати такі методичні прийоми як дидактичні і сюжетні ігри, створювати ігрові ситуації, то це буде виховувати в нього творчий підхід при виготовленні різних виробів.
Важливе місце в розвитку креативного мислення учня, займає виконання завдань, які його цікавлять, бо це примушує його підходити до виконання роботи з різних боків, спонукає мислити і знаходити різні способи для її виконання, а це, як показує практика, вчить і призвичаює дитину міркувати, доводити свою точку зору, обґрунтовувати свою думку, спонукає її спілкуватись зі своїми однолітками, і не тільки однолітками, незважаючи на свій недуг. З перших кроків в опануванні знань, учень має віднаходити спосіб своїх дій, навчитись користуватись ним, причому користуватись ним успішно доти, доки не постане перед ним необхідність для вирішення нового завдання...
Такі уроки можуть бути індивідуальні, групові та в парах, а поєднання різних підходів, дозволяє навчити дитину слухати не тільки вчителя, а і своїх однокласників, удосконалюючи своє вміння спілкуватися не тільки з однолітками, що набагато простіше для дитини, але і з дорослими.
Отже який висновок можна зробити на підставі всього вище сказаного? А висновок напрошується сам. Отже:
Розвиток творчого, креативного та розумового виховання є найважливішими сторонами підготовки до життя і праці підростаючих поколінь.
Стимулювання інтелектуальної діяльності, можна досягнути керуючись розумовими здібностями учня шляхом його зацікавленості.
Озброєння учня знаннями, методами, та їх пошуком і використанням на практиці.
Прищеплення культури розумової і фізичної праці.
Турбота про виховання розуму підростаючої людини є завданням сім'ї, школи, педагогічної науки на всьому їхньому шляху історичного розвитку.
Що на сьогодні є показником якісної діяльності вчителя? Це уміння його учнів:
Дискутувати, доводити власне твердження.
Здатність висувати гіпотези, знаходити несподівані асоціації.
Володіння достатнім словниковим запасом, уміння працювати з різними словниками та довідковою літературою, здатність вільного спілкування в оточуючим його середовищі.
Перенесення знань, умінь і навичок у нові ситуації.
Прояв критичності і незалежності своїх суджень.
Здатність фантазувати.
Допитливість, винахідливість.
Прояв самостійності.
ЛІТЕРАТУРА
Айзенк Г. Ю. Інтелект: нові погляди // Питання психології – К. – 1995. – №1.
Бех І. Наукове розуміння особистості як основа ефективності виховного процесу // Початкова школа. – К. – 1998. – №1. – С. 2–6.
Варшавський І. А. Основи вікової періодизації // Вікова фізіологія. – Л., 1989.
Кичук Н. В. Активізація навчальної діяльності молодших школярів // Початкова школа. – 1998. – №4. – С. 2–4.
Николаева Е. И. Психология детского творчества. / Е. И. Николаева– СПб.: Речь, 2006. – С. 58;
Яковлева Е. Л. Психология развития творческого потенциала личности. – М., Флинта, 1997.

category: Методика та технологія


title: Стаття «Розвиток ключової компетентності «уміння вчитися» учня початкової школи»

description:
У матеріалі на заявлену тему з досвіду роботи авторка пише, що вчителеві необхідно знати й ураховувати як сприятливі, так і несприятливі умови формування в молодших школярів позитивних мотивів учіння. Треба спиратися на позитивне ставлення до школи більшості першокласників, готовність сприймати й на

                  слідувати, гостру потребу в нових враженнях, природну допитливість

category: Методика та технологія


title: Стаття «Метод проектів на уроках української мови та літератури»

description:
Метод проектів безпосередньо пов'язаний з реаліями життя. Аналізуючи літературний твір, учні відкривають для себе те, що зачіпає інтереси кожного. Особлива увага приділяється визначенню конфліктного підґрунтя розгортання основних сюжетних ліній, проблематики, життєвих прагнень і духовного світу голо

                  вних героїв, ідейно-емоційних оцінок твору

category: Методика та технологія

grade: 9 клас


title: Стаття «Інноваційні підходи щодо виховання підростаючого покоління»

description:
У матеріалі на заявлену тему з досвіду роботи авторка пише, що для досягнення успіху важливим є виникнення в учнів власної мотивації. Для цього необхідно, щоб учні знали, яких результатів від них чекає вчитель і за якими критеріями буде оцінена їх діяльність. Сам учитель зацікавлений у тому, щоб учн

                  і отримали більш високі результати й досягли значного особистого успіху

category: Методика та технологія


title: Узагальнення досвіду на тему: «Соціальний розвиток дітей на уроках англійської мови з використанням проектних технологій» з англійської мови

description:
Проектна робота дозволяє: ефективно реалізувати комунікативний підхід у навчальному процесі з іноземної мови, а саме: вивчення мови через особисту діяльність, оволодіння мовою в процесі спілкування; забезпечити активну практику для кожного учня групи з метою формування необхідних умінь і навичок мов

                  леннєвої діяльності, а також лінгвістичну компетенцію на рівні, визначеному програмою; знайомити з краєзнавчою тематикою і шукати способи включення в активний діалог культур, сприймати мову як засіб міжкультурної взаємодії

category: Методика та технологія