title: Розвиток просторового мислення на уроках образотворчого мистецтва

description:
Важко назвати хоча б одну область діяльності людини, де б уміння орієнтуватися в просторі (видимому або уявному) не грало суттєвої ролі. Орієнтація людини в часі та просторі є необхідною умовою його соціального буття, формою відображення оточуючого світу, умовою успішного пізнання та акти

                  вного перетворення дійсності. Вільне оперування просторовими образами є тим фундаментальним умінням, яке об’єднує різні види навчальної та трудової діяльності. В науці і техніці широко використовується графічне моделювання, яке дає змогу більш наочно виявляти досліджувані теоретичні залежності, прогнозувати їх появу в різних областях дійсності. Графічне моделювання тісно пов’язано з математизацією і формалізацією багатьох областей знань. Просторове мислення як різновид образного мислення грає важливу роль не тільки в оволодінні знаннями основ наук, але і в багатьох областях трудової діяльності. Зміст і характер просторового мислення, його функції визначаються умовами, в яких воно формується, з’являється та удосконалюється. Просторове мислення виникає в практичній потребі орієнтації на місцевості, серед об’єктів матеріального світу. Воно виділяється в самостійний вид інтелектуальної діяльності. Просторове мислення в своїй найбільш розвиненій формі оперує образами,, яке є відтворення та перетворення просторових властивостей та відношень об’єктів: їх форми, величини, взаємного положення частин. Під просторовими співвідношеннями розуміють співвідношення між об’єктами простору або між просторовими ознаками цих об’єктів. Вони виражаються поняттями про напрямок (вперед-назад, вверх-вниз, вліво-вправо), про відстань (близько-далеко), про їх відносини (ближче-далі), про місцеположення (в середині) і т. п. Для визначення просторового розміщення об’єктів необхідна система відліку. Так, наприклад, під час опису інтер’єру треба не тільки відтворити склад та ознаки предметів, але і вміти їх правильно розмістити в просторі. Опис одного і того ж інтер’єру може суттєво вар’їрувати в залежності від обраної позиції спостерігача. Учні звикають працювати з готовими зображеннями. Вони губляться, виявляють безпорадність, коли їм пропонується самим вибирати той вид зображення (наочний малюнок в об’ємі, схематичне креслення, символічний запис), який, на їх думку, облегшив би вирішення завдання. Можливість підпорядкувати своє сприйняття поставленої навчальної задачі розглядається психологами, як важливий показник розумового розвитку. При цьому доступ учнів різного віку до того чи іншого виду графічного зображення залежить не від особливостей мислення, а від організації навчання. Просторове мислення формується в системі знань, які підлягають засвоєнню. Кожен навчальний предмет своїм змістом визначає вимоги до розвитку просторового мислення. Просторове мислення спочатку формується в системі наочно-дієвого мислення. Потім в своїх найбільш розвинених і самостійних формах виступає в контексті образного мислення. По мірі оволодіння предметною діяльністю, графічною культурою, визначеною системою знань, умінь та навичок формуються більш теоретичні форми просторового мислення. Оволодіваючи світом речей та явищ, діти пізнають їх просторові ознаки шляхом виділення в першу чергу відносин порядку, тобто шляхом розташування об’єктів по відношенню одне до одного, через виділення їх контуру, аналіз його особливостей. Виділення контуру дає можливість заново уособити об’єкт, обмежити його від інших, дослідити його предметні ознаки. Саме такі уявлення служать основним джерелом формування просторового мислення в ранньому дитинстві. Однак залучання до образотворчої діяльності знаменує собою той факт, що діти починають оперувати просторовими ознаками та відношеннями в системі не тільки трьох, але і двох вимірів, тобто не тільки в просторі, але і на площині; постійно перетворювати трьохмірні образи в двомірні і навпаки, одночасно використовувати і те, і інше. В процесі занять образотворчим мистецтвом майбутній учні вчаться бачити та розуміти прекрасне як безпосередньо в оточуючому житті, так і в творах мистецтва. В учнів формується емоційно-естетичне ставлення до об’єктів пізнання та явищ, і що особливо важливо, за допомогою олівця та пензля він сам навчається створювати прекрасне. Завданням курсу є: розвиток художнього мислення, творчої уяви, здорової пам’яті, просторових уявлень, образотворчих здібностей. Образотворче мистецтво – це мистецтво, яке створює на площині або в просторі наочне та політичне зображення видимого світу. Образотворче мистецтво, як і будь-який вид мистецтва, - це яскраво виражена творча діяльність, в процесі якої створюються художні образи конкретно-чуттєві образи, які відображають дійсність та втілюють естетичне ставлення до неї людини. Важливе значення в образотворчій діяльності, в творчості художника, який створює свої твори за допомогою ліній, форми та кольору, а також під час подальшого сприйняття цих творів, мають закономірності відчуття кольору (відчуття хроматичних та ахроматичних кольорів, кольорове коло, теплі та холодні кольори, закони змішування кольорів, явища кольорового контрасту, колорит тощо). Твір образотворчого мистецтва створюється на основі та з урахуванням особливостей здорового сприйняття форми, конструктивної будови предметів, їх просторового розташування, законів лінійної та повітряної перспективи, з урахуванням зорових ілюзій та таких закономірностей сприйняття, як цілісність, осмисленість, вибірковість, константність. Без запасу вражень, уявлень, знань, отриманих завдяки спостереженням, неможливо правдиво та виразно передати в малюнках всю складність реального світу: прояв людських почуттів, зміни в природі, зв’язок простору та форми, конструкції предметів. Постійні спостереження за предметами та явищами дійсності приводять до розвитку спостережливості. Процес художнього зображення оснований на активній роботі думки, тобто він не може здійснюватися без активної участі мислення. Мислення забезпечує постійний аналіз, синтез, порівняння, узагальнення різних особливостей предметів. П. П. Чистяков говорив: "Рисовать – значит соображать. Никогда не рисуйте молча, а всегда задавайте себе задачу". Активну, перетворюючу роль переводу життєвих спостережень, вражають, творчих "задумок" в художні образи грає уявою Разом з уявленням в творчому процесі бере участь зорова пам’ять. Багаточисленні спостереження дійсності, активна робота думи, уяви, зорової пам’яті, участь емоційно-вольової сфери дитини в образотворчому процесі дадуть позитивні результати тільки за умови теоретичних основ зображення та методом малювання різних об’єктів та явищ навколишнього світу. Будь-який малюнок виконується за допомогою ліній та тону. Передача зображає мого предмета здійснюється завдяки знанням закономірностей перспективи та світлотіні. Перспектива – наука, яка вивчає закономірності зображення предметного світу у відповідності з його зоровим сприйняттям. Леонардо да Вінчі писав: "Перспектива, поскольку она распространяется на живопись, делится на три главные части: первая из них – это уменьшение, которое претерпевают величины тел на различных расстояниях; вторая часть – это та, которая трактует об уменьшении цветов этих тел; третье – это та, которая уменьшает отчетливость фигур и границ этих тел на разных расстояниях". Для правильної передачі глибини простору необхідно знати і явища повітряної перспективи, яке заключається в тому, що чим далі віддаляється предмет від глядача в глибину простору, тим менше чітким стає контрастність світлотіні та яскравість кольору. Тобто на великій відстані ми бачимо предмет не тільки зменшеним, але і менш чітким. Це пояснюється етапом атмосфери – повітряне середовище не зовсім прозоре, в ній багато частинок пилу та вологи. Доречі, при віддалені предмети зорово зменшуються як по висоті так і поширені, так і в третьому (глибинному) вимірі, тобто виглядають більш плоскими. При вивчені основ зображення пейзажу треба навчати дітей розрізняти декілька планів, які характеризують явища повітряної перспективи в конкретному випадку та, в свою чергу, зумовлених цими явищами. На передньому плані предмети видно більш об’ємними, з контрастною світлотінню. На наступному плані, при незначному віддалені тіні здаються набагато світлішими, а яскраво освітлені місця – більших тьмяними. По мірі подальшого віддалення та наближення до горизонту контрасти темного і світлого все більше пом’якшується та на більшому віддалені "зливаються" в світлій думці. З метою вивчення повітряної перспективи добре ознайомити учнів з творами І. І. Шишкіна, Ф. О. Васильєва, І. І. Левітана, Кюїнджи та інших. Необхідно мати на увазі, що явища повітряної перспективи треба враховувати не тільки при зображенні далей в природі, але і при зображені невеликих, близьких до рисувальника "фрагментів" природи, при зображенні інтер’єрів, і навіть натюрмортів. Юон вказував: "Подробно тому как музыка оперирует двенадцатью звуками с полутонами к ним, лишь повторяющимися в высоких и низких октавах, так и живопись слагается по существу, из пяти главных элементов. Никакое самое сложное содержание, никакая тематика этого не изменяют. Эти пять элементов заключаются в передаче: формы предметов, их цвета, освещающего их света, того материала, из которого они состоят, пространства, в условиях которого они находятся. Казалось бы, что и музыка и живопись – простые вещи. Однако как музыка охватывает этими двенадцатью звуками всю звуковую стихию, всю ее динамику, как и живопись, охватывает этими пятью элементами весь сложный зрительный мир. В мире нет ничего, находящегося вне каких-либо условий пространства; нет ничего, не состоящего из какого либо материала; нет ничего без формы, без цвета". В образотворчому мистецтві велика роль належить таким поняттям, як "колорит", "тон", "тембр", нюанс", "світло", "простір у живописі". Колорит розуміється як переважаючий перебір тонів в картині. Кожна робота може бути колористичною багатою або колористичною бідною. Тип – переданий живописом складний результат спостереження за якістю предметів або явищ природи. Тембр - поняття, яке визначає унікальність кольорової настройки всього твору живопису або його частини. Нюанс – уточнюючий відтінок кольору, який зображується. Важливим, основним елементом живопису є світло. Простір в живописі грає таку ж пов’язуючу роль як і світло. Єдність простору та атмосферного середовища, як і єдність світла, є головним фактором в живописі, який об’єднує та пов’язує. Під передачею простору необхідно розуміти не менш мас штивні та перспективні зміни предметів, не лише їхню кубатуру та квадратуру, а і сам стан повітряного середовища, яка оточує предмети; це середовище має вирішальне живописне значення під час передачі відстані між предметами, між першим, другим та далекими планами картини. Однією з першооснов образотворчого мистецтва є композиція. Є. Делакруа підкреслював необхідність художника бачити органічний, штучний зв’язок предметів в оточуючому світі та передавати його в своїх композиціях. Він писав: "Когда мы смотрим на окружающие нас предметы, будь то пейзаж или интерьер, мы замечаем, что между ними есть нечто связующее, являющееся следствием окутывающей их атмосферы и всякого рода рефлексов, которые, если можно так выразится, вовлекают каждый предмет в некую общую гармонию. Она дает своеобразное очарование, без которого, думается, живопись не может обойтись, и однако же, большая часть художников, даже большие мастера, не обращали на это внимания. Большинство, по-видимому, вовсе не замечало в природе этой необходимой гармонии, устанавливающей в живописном произведении единства, которого нельзя создать одними линиями, даже при самом удачном их расположении". До виразних засобів композиції відносяться: ритм; сюжетно-композиційний центр; симетрія або асиметрія; розташування головного на другому просторовому плані; образотворчі графіки, живопису та скульптури (лінія, тон, колір, колорит, мазки). До прийомів композицій відносяться: передача уявлення монументальності; виділення та передача просторових планів; використання горизонталі та вертикалі; використання діагональних напрямків. За допомогою просторових планів показуються простори, велич природи, грандіозність міських будівель тощо. Виконання малюнків починається з визначення на папері загального просторового та композиційного розташування основних форм предметів. Одночасно з цим визначаються і пропорційні співвідношення форм предметів. Просторові особливості кольору виражаються в тому, що одні кольори в колі здаються начебто виступаючими вперед (жовтий, оранжевий), а другі відступаючими (синій, фіолетовий) неоднаково світлота хроматичних кольорів визначає суттєві просторові особливості сприйняття кольору. Предмети, які мають жовтий та оранжевий колір, наче наближаються до нас, а синій та фіолетовий віддаляються. Важливо навчити дітей це враховувати. Наприклад, щоб зорово збільшити довжину коридору, можна його торцову стінку пофарбувати в голубій колір, щоб зорово скоротити довжину – пофарбувати стінку в оранжевий або жовтий. Слід враховувати, що воно неоднаково сприймає хроматичні кольори в просторі. По мірі віддалення жовті, оранжеві та червоні кольори втрачають яркість, набуваючи холодні зеленуваті та фіолетові відтінки, голубі, зелені та сині кольори на відстані сприймаються добре. Тому все предметне, які далеко розташовані, набувають голубуваті відтінки, а віддалі кольори стають повітряними та прозорими. Ці явища використовуються художниками під час передачі простору. Перші плани картин пишуть яскравими та насиченими фарбами, а віддалення передають більш холодними. Засвоєння перспективи, передача конструкції та пропорції предметів, їх об’єму, світлотіньових відносин, кольору, фактури, просторових положень, розвиток та закріплення образотворчих навичок відбувається на уроках малювання з натури. Одночасно в учнів розвивається спостережливість, увага, працелюбність. Вони вчаться бачити красу в оточуючій дійсності. Учням подобається уважно спостерігати, розглядати предмет, порівнювати пропорції. Вони із задоволенням виконують завдання – передати форму, пропорції, конструктору, об'єм, колір тощо. Учитель повинен приділяти увагу формуванню поняття фіксованої точки зору. На малюнку з натури предмет зображають таким, яким його бачать. Тому глядачеві необхідно демонструвати різну видимість людей з різних точок зору. Кожен учень визначає свою лінію горизонту. У одних учнів предмет, який вони мають розташований нижче горизонту, в інших верхня частина попадає на горизонт. Аналізуючи виконані роботи, вчитель питає: - Хто скаже, чому так вийшло? Після деяких роздумів та помилкових припущень знаходиться правильна відповідь: - Тому що один учень вище другого, тобто лінія горизонту у нього вища. Учитель може продемонструвати різне положення молоді та пояснити, як можна по зображенню визначити точну зору того, хто малює. Проведення таких вправ допомагає формуванню просторових уявлень, готує учнів до курсу геометрії та креслення. Практичні рекомендації щодо методики малювання з натури книги (олівець або вугіль) Обирається три – чотири книги, бажано з яскравими обкладинками. Книги ставляться на натуральні підставки. Потім учні повинні уважно розглянути їх, проаналізувати співвідношення пропорцій (співвідношення довжини та ширини). Поступово засвоюється поняття "пропорція" - співвідношення предмета та його частин до величини. Під час аналізу пропорцій книги, яка має форму прямокутника, можна використати прийом відкладання однієї сторони (меншої на другу, подумки поділяючи на квадрати. Процес малювання ділиться на декілька основних етапів. Перший етап - вибір величини просторового розміщення листа паперу. Далі тонкими, з легким натиском лініями окреслюються на листі паперу загальні (габаритні) розміри книги. Важливо на цьому етапі правильне композиційне розміщення зображення, тобто малюнок не повинен бути дуже мілким або занадто крупним, не повинен буди зсунений до одного країв листа паперу. Наступний етап роботи над малюнком – уточнення основних пропорцій. Після цього прорисовуються літери та основні елементи оформлення обкладинки книжки. Завершується робота над малюнком тональною пробкою малюнка книги, відповідній тональному розподілу королькового забарвлення обкладинки книги. При цьому треба пам’ятати про те, що гумкою зловживати не можна. Будь – яка найм’якіша гумка псує папір. До того ж часте використання гумки заважає уважно розглядати та визначати пропорції, окреслення зображаємих об’єктів. Сподіваючись на гумку, той, хто малює, як правило, поспішає під час проведення ліній, що також заважає виробленню в нього точності у визначенні та зображенні ліній, пропорцій. З першого ж завдання важливо добре засвоїти поняття "натура", "рисунок з натури". Під час малювання треба пригадати про те, що книга необхідна людині, у кожного з нас є своя улюблена книга. За допомогою книги ми вчимося: не випадково книги називають мудрими. В багатьох книгах зміст передається наочно - в малюнках, ілюстраціях. Використана література 1. Якиманская И. С. Развитие пространственного мышления школьников. -Науч. -исслед. ин-т общей и пед. психологии Акад. пед. наук СССР. -М.: Педагогика, 1980. 2. Кузин В. С. Изобразительное искусство и методика его преподавания в начальних классах: Учеб. пособие для учащихся пед. учи-щ по спец. № 2001 "Преподавание в нач. классах общеобразоват. шк." - М.: Просвещение, 1984. 3. Медведев Л. Г. Формирование графического художественного образа на занятиях по рисунку: Учеб. пособие для студентов худ. -граф. фак. пед. ин-тов. - М.: Просвещение, 1986.

category: Методика та технологія


title: Використання проектної технології в початковій школі

description:
Проектна діяльність – нині одна з найперспективніших складових освітнього процесу, тому що створює умови творчого саморозвитку та самореалізації учнів, формує всі необхідні життєві компетенції, які на Раді Європи були визначені як основні в ХХІ столітті: полікультурні, мовленнєві, інформаційні, п

                  олітичні та соціальні. Самостійне здобування знань, систематизація їх, можливість орієнтуватися в інформаційному просторі, бачити проблему і приймати рішення відбувається саме через метод проекту. У сучасній школі можна виділити чотири основні напрями ефективного використання проектної технології: проект як метод навчання на уроці; проектні технології дистанційного навчання; для формування дослідницьких навичок школярів у позаурочній роботі; як метод організації дослідницької діяльності вчителів. Метод проектів знаходить все більше поширення у системі освіти різних країн світу. Причини цього явища, як вважають дослідники, криються не тільки у сфері педагогіки, але й у сфері соціальній, а саме: необхідність не стільки передавати учням суму тих чи інших знань, скільки навчити їх здобувати знання самостійно, використовувати їх для вирішення нових пізнавальних і практичних задач; актуальність розвитку в учнів комунікативних навичок, умінь працювати в різноманітних групах, виконувати соціальні ролі (лідера, виконавця, посередника і т. ін.), долати конфліктні ситуації; необхідність широких людських контактів, точками зору на одну проблему, знайомства з різними культурами; значущість для діяльності людини умінь користуватися дослідницькими методами: збирати необхідну інформацію, аналізувати її з різних точок зору, висувати гіпотези, робити висновки. Особливості втілення проектної технології у початковій школі Використання проектної технології у початковій школі має свою специфіку: слід враховувати вікові та психологічні особливості учнів. Усі етапи проектної діяльності повинні ретельно контролюватися вчителями, оскільки і теоретичних, і практичних знань та вмінь у молодших школярів ще мало. Проекти для початкової школи у більшості випадків мають бути короткотривалі. Залучення молодших школярів до проектної роботи сприяє формуванню в них таких компетентностей: уміння працювати в колективі; уміння розділяти відповідальність; аналізувати результати діяльності; відчувати себе членом команди; навички аналітичного погляду на інформацію; здатність до адекватної самооцінки. Проект – це індивідуальна, частіше групова або колективна діяльність школярів, яка спрямована на створення певного унікального кінцевого продукту. Проект розглядають як "п’ять П": проблема, планування, пошук інформації, продукт, презентація. Шосте "П" проекту – його портфоліо, тобто папка, у яку зібрані всі робочі матеріали (чернетки, плани, звіти тощо). Особливості проектної діяльності молодших школярів: Робота у проекті розпочинається із чіткого формулювання мети проекту, завдань та планування дій. Найбільш важливою частиною плану є покрокова розробка проекту, в якій вказаний перелік конкретних дій з вказівкою виходів, термінів, відповідальних. Обирається форма проектної діяльності: індивідуальна, групова, колективна. Робота у проекті передбачає пошук інформації, яка потім буде оброблятися, систематизуватися, узагальнюватися, адаптуватися для подальшого використання. Результатом роботи над проектом є якийсь певний кінцевий продукт. Наприклад: газета, книга, листівка, виставка малюнків, колективне панно, твір, комп’ютерна презентація, стаття у газету, реклама, віртуальний музей, фотоальбом, збірка власних творів, вистава, свято, концерт, рольова гра, екскурсія, тематична міні-збірка, сценка, дослідницька робота тощо) Робота у проекті закінчується презентацією його кінцевого продукту. Основні етапи роботи у проекті 1 етап – Організаційний Учитель повідомляє учням тему, мету, кінцевий продукт проекту, завдання, план роботи. Усе це обговорюється в класі, учні вносять свої пропозиції. 2 етап – Підготовчий Відбувається збір матеріалу, ознайомлення з навчальною інформацією, виконання тренувальних вправ. 3 етап – Проектна робота Починається проектування "макета", опрацювання зібраної інформації, її коригування. На цьому етапі учні звертаються до довідників, словників, до вчителя для одержання додаткової інформації. 4 етап – Оформлювальний На цьому етапі відбувається остаточне оформлення кінцевого продукту (малювання, складання, розфарбовування, оформлення презентації тощо). Це може відбуватися як у школі, так і вдома. 5 етап – Презентація проекту Учні розповідають про свою роботу у проекті, демонструють кінцевий продукт, захищають ідею, зміст, відповідають на запитання опонентів. 6 етап – Підбиття підсумків На цьому етапі вчитель (координатор проекту) та учні (учасники проекту) аналізують виконану роботу, виявляють її переваги та недоліки, оцінюють свою участь у проекті, складають плани на майбутнє. Типи проектів В основу типології проектів можна покласти різні ознаки. Наприклад, залежно від кількості учасників, проекти можуть бути індивідуальними, груповими (2–6 осіб), колективними; залежно від часу, витраченого на реалізацію, проекти можуть бути короткотривалими (1–3 уроки), середньої тривалості (до місяця), довготривалими (кілька місяців). За тематичною спрямованістю проекти бувають дуже різноманітними: мовні, екологічні, етнографічні, країнознавчі, з прав людини, соціологічні тощо. Не завжди легко визначити тип проекту за тематичною спрямованістю, адже більшість із них за своєю сутністю є міждисциплінарними. Частіше тип проекту визначається за характером діяльності, що в ньому є провідною. Розглянемо такі основні типи проектів: дослідницькі, інформаційні, творчі, ігрові, практичні (практично орієнтовані). Особливу групу складають телекомунікаційні проекти. Вони вимагають обов’язкового використання телекомунікаційних технологій. Дослідницькі проекти. В основі проекту знаходиться дослідження певних явищ та процесів. Дослідницькі проекти потребують добре обміркованої структури, визначеної мети, актуальності предмета дослідження, продуманості методів. Вони повністю підпорядковані логіці дослідження і мають відповідну структуру: визначення теми дослідження, аргументація її актуальності, визначення предмета й об’єкта, завдань і методів, висування гіпотез розв’язання проблеми і намічення шляхів її розв’язання. Наприклад. Дослідницький проект "Дитяча книжкова полиця моїх батьків" (4 клас). Тема дослідження: Коло читання моїх батьків у дитинстві. Актуальність. Знайомство з улюбленими книгами батьків – один із можливих способів активізації читання дітей. Об’єкт дослідження: читацька активність батьків у дитинстві. Предмет дослідження: книги, які читали батьки у дитинстві. Мета проекту: сприяти підвищенню зацікавленості дітей читанням. Індивідуальні завдання З’ясувати, чи було читання улюбленим заняттям батьків. Чи відвідували батьки бібліотеку. Як часто? Зробити опитування батьків щодо їхніх улюблених книжок у дитячі роки; з’ясувати, чому саме ці книги їм найбільше подобалися. Скласти окремий перелік улюблених творів мами й тата. Порівняти їхні дитячі уподобання, зробити висновки. Прочитати улюблені дитячі книги батьків. Визначити для себе один найкращий твір із маминого і татиного переліків книг. Виготовити рекламну листівку для однокласників "Прочитай улюблену книгу моїх батьків!" Презентувати свою роботу в проекті. Колективне завдання Організувати книжкову виставку "Дитяча книжкова полиця наших батьків". Підготувати святкову презентацію роботи у проекті, запросити батьків. Методи дослідження: опитування, анкетування, аналіз, порівняння, оцінювання, синтез. Творчі проекти не мають детально опрацьованої структури спільної діяльності учасників. Вона розвивається, підпорядковується кінцевому результату, прийнятій групою логіці спільної діяльності, інтересам учасників проекту. Кінцевим продуктом творчого проекту можуть бути журнал, альманах, виставка малюнків, свято, вистава, сценка тощо. Наприклад, метою творчого проекту "Наш клас має таланти" є підтримка обдарованих дітей класу, створення для них ситуації успіху. Кінцевий продукт проекту – святкове дійство "Наш клас має таланти". Рольові, ігрові проекти. Ігровий проект передбачає виконання ігрових ролей у моделях / ситуаціях, що об’єднуються загальною ідеєю. Це можуть бути ролі історичних постатей, казкових героїв, персонажів літературних творів, соціальні або професійні ролі; можуть бути використані сюжети літературних творів, казок. Ігрові проекти можуть здійснюватися у формі уявної подорожі, конференції, симпозіуму, журналістського розслідування. Наприклад, учням 4-го класу можна запропонувати взяти участь у проекті "Подорожуємо разом із казковими героями" (кінцевий продукт – маршрут екскурсії різними природними зонами України). Інформаційні проекти спрямовані на збір даних про якийсь об'єкт або явище. Вони передбачають ознайомлення учасників з інформацією, її аналіз і узагальнення фактів, призначених для широкої аудиторії. Такі проекти часто інтегруються в дослідницькі і стають їх органічною частиною. Наприклад, інформаційний проект "Мої домашні улюбленці" (збір інформації про особливості догляду за домашніми тваринками; кінцевий продукт – книга "Догляд за домашніми улюбленцями"). Практичні (практико-орієнтовані) проекти відрізняє чітко визначений із самого початку результат діяльності його учасників, який враховує їхні соціальні інтереси. Такий проект потребує ретельно продуманої структури, сценарію діяльності його учасників з визначенням функцій кожного з них, чітких висновків, участі в оформленні результатів кінцевого продукту. Короткий опис практичного проекту "Казкове морозиво" Основна ідея проекту. Працівники фабрики з виготовлення морозива звернулися до учнів четвертого класу з проханням розробити ескізи упаковки до нового морозива "Казковий смак". Учні разом з учителем обдумують та обговорюють таку пропозицію і вирішують виготовити серію упаковок із зображенням епізодів з різних народних та літературних казок. Така учнівська пропозиція подобається виробникам морозива. Практична мета проекту: зробити морозиво "Казковий смак" привабливим для маленьких споживачів. Навчальна мета проекту: узагальнити та поглибити знання четвертокласників з теми "Народна казка" та "Літературна казка". Групи. Учні об'єднуються в групи "Народна казка" та "Літературна казка". Завдання Група "Народна казка" (ролі: керівник групи, літературний редактор, художник, дизайнер) Прочитати 5 народних казок (за переліком, який пропонує вчитель) Обрати найцікавіші епізоди, намалювати до них ілюстрації. Підібрати короткі й влучні цитати до кожного епізоду. Створити 5 упаковок для морозива "Казковий смак". Група "Літературна казка" отримує те ж завдання на матеріалі літературних казок. Кінцевий продукт. Серія із 10 упаковок із зображенням казкових сюжетів для морозива "Казковий смак". Отже, можна зазначити, що системне запровадження проектної технології в школі (починаючи з початкової ланки) призводить до того, що учні поступово опановують її не тільки як навчальну технологію, вміння самостійно вчитися, критично мислити, але також як метод організації та планування своєї подальшої життєдіяльності. Врешті це сприяє підготовці молоді, яка ґрунтує свою діяльність на основі демократичних цінностей, схильна до навчання впродовж життя, здатна бути конкурентноздатною на європейському і світовому освітніх просторах та на ринку праці.

category: Методика та технологія


title: Інженерна графіка. Збірка завдань і рекомендацій

description: Подано методичну розробку у формі збірки завдань і рекомендацій до виконання розрахунково-графічних завдань із дисципліни «Інженерна графіка» для студентів. Зміст включає різні завдання (типові, розвиваючи та творчі), вони спрямовані на формування у студентів графічних умінь і навичок

category: Методика та технологія


title: Ігровий майданчик на уроках української літератури у 5 класі

description: Подано систему дидактичних ігор із розділу «Історичне минуле нашого народу» в 5 класі: дидактичні ігри «Блеф-клуб» і «Упізнай героя»; конкурс на кращого мандрівника сторінками історичних творів; рольова гра «Я - дослідник» тощо

category: Методика та технологія


title: Розвиток критичного мислення школярів на уроках української літератури. Як учити добувати необхідну інформацію з друкованого джерела та критично її осмислювати

description: У статті з досвіду роботи на заявлену тему авторка пише, що технологія розвитку критичного мислення школярів пропонує ряд методів, використання яких дозволяє розвивати вміння учнів опрацьовувати інформацію із друкованого джерела та критично осмислювати її

category: Методика та технологія


title: Організація інструментального виконавства учнів у школі

description:
Гра на дитячих музичних інструментах - один з видів колективної виконавської діяльності учнів. Її призначення на уроці - сприяти прояву й розвитку музичних здібностей учнів, збагачувати художній досвід молодших школярів, розвивати їхній інтерес до виконавської діяльності. При цьому важливо емоцій

                  не відношення дітей до музикування, сприйняття звучання окремих інструментів і засвоєння прийомів гри. Включення в урок гри на музичних інструментах пов'язане з рішенням наступних педагогічних завдань: стимулювати виконавську діяльність дітей на заняттях, у позакласній роботі (на святах, шкільних концертах, у родині, у години відпочинку); сприяти формуванню в них художнього смаку й інтересів; виховати інтерес до гри в оркестрі; розрізняти тембр інструментів, почувати гармонію їхнього звучання; активізувати розвиток музичних здібностей (ладове почуття, почуття ритму. музичної форми, тембровий, гармонійний, мелодійний слух); сприяти формуванню уявлень про виразну сутність елементів; музичної мови й засобів музичної виразності. При виконанні навчально-виховних завдань вирішальне значення належить репертуару, методам роботи. Головна особливість музичного матеріалу - його універсальність. Вона проявляється в тім, що ті самі здобутки є основою формування різних уявлень, умінь, навичок, почуттів. Крім того, музичний матеріал повинен бути доступним для спільного виконання учнів і вчителя й призначений для формування творчих здібностей учнів. По його зразку вони можуть обробляти й складати свої пісеньки, танці. Гра на дитячих інструментах особливо корисна для музично-творчого розвитку учнів зі слабким рівнем координації слуху й голосу, крім того, для всіх це - гарна підготовка до освоєння більш складних інструментів. У результаті занять інструментальним музикуванням школярі повинні: знати назви інструментів і правила їх зберігання; уміти розрізняти на слух тембри інструментів і усвідомлювати їх виразну сутність; опанувати прийомами й способами гри на кожному інструменті; розуміти виразні особливості звукоутворення; усвідомлювати виразність музичних засобів і опанувати способами їхньої передачі в інструментальному виконанні; опанувати навички ансамблевого виконання, підбору по слуху нескладних мелодій, уміти корегувати якість виконання іншими дітьми різних партій у нескладних добре знайомих творах; знати розташування високих і низьких звуків на звуковисотних інструментах, назви нот і їх місце на нотному стані; уміти орієнтуватися в запису нескладних партитур до пісенних і інструментальних мініатюр, а також п'єс для слухання музики. Результати роботи на уроці багато в чому залежать від інструментарію. Тому необхідно враховувати ряд вимог до складу ансамблю чи оркестру, якості звучання окремих інструментів, техніці звукоутворення. Досвід роботи з учнями початкової школи показує, що можуть бути використані, природно, лише найпростіші інструменти. Це музичні інструменти ударної групи як чисто ритмічні, що не володіють певною висотою тону (трикутники, тарілки, бубни, маракаси, барабан, коробочки, ложки й т. п.), так й звуковисотні (дзвіночки, металофони, ксилофони). Всі інструменти повинні видавати чистий і приємний звук, залучати дітей своїм зовнішнім виглядом, тобто бути гарними, легкими, не жадати від граючих на них рішення складних технічних завдань. При грі на будь-якому інструменті необхідно стежити за вільним положенням тіла, шиї, голови. Доцільно з перших занять одночасно використовувати інструменти простих типів: ритмічні й звуковисотні. Засвоєння навичок гри на звуковисогних інструментах іде паралельно з ладовим розвитком. Поступово засвоюючи лад через його характерні інтонації, учні повинні не тільки їх чути, по можливості чисто інтонувати, імпровізувати голосом на ступенях, що утворять конкретний ладовий осередок, але й музикувати на них. Для цього необхідні звуковисотні інструменти зі знімними пластинками. Даючи учням творчі завдання можна залишати на інструменті тільки ті пластинки, які відповідають освоюваним ступеням ладу. Варіанти гри різні: виконання нескладних мелодій пісень, наприклад української народної пісні "По дорозі жук", російської народної пісні "Лисиця"; музикування в ігровій формі, наприклад в іграх "Луна", "Переклик птиць". Гри, казки, музичні історії гармонійно вписуються в заняття інструментальною діяльністю. Їх правила й зміст служать зручним орієнтуванням для учня у творчих діях. Ладові й ритмічні подання учнів розвиваються при виконанні різноманітних творчих завдань у роботі над піснею: твір ритмічного супроводу, вступу, вибір відповідних інструментів, звучання яких найбільше підходить для інструментів, звучання яких найбільше підходить для передачі своєрідності твору, обґрунтування свого вибору й задуму. Завдання такого роду можуть виконуватися за допомогою ритмічних інструментів, а також із залученням звуковисотних. Розучувати партитуру треба, використовуючи різні прийоми: за допомогою нотного, ритмічного запису; по ручних знаках-символам, запозиченим із системи відносної сольмізації; по слуху або, нарешті запам'ятовуючи гру виконавця. Прискорити процес запам'ятовування партій ударних інструментів допомагає усний аналіз загальних і різних моментів ритмічного малюнка кожної партії. Наприклад, важливо розібратися, чи дублює конкретна партія ритмічний рух мелодії або побудована на самостійній (можливо - остінатній) ритмічній фігурі, чи передає інструмент пульсацію всіх долей або підкреслює тільки сильну. Завдяки такому аналізу учні швидше запам'ятовують партитуру й у процесі гри на інструментах закріплюють важливі музичні подання. Важливо те, що отримані поза інструментальною практикою такі подання освоюються краще. Велике значення має дитяче музикування і як діяльність, що активізує й поглиблює сприйняття музики. Так, при виконанні найпростіших ритмічних партитур учні одержують і закріплюють поняття про засоби музичної виразності, їх використання відповідно до художнього образа конкретного твору. Цьому сприяє самостійне або спільне із учителем виконання супроводу до п'єс. У такий спосіб (у грі партитур, запропонованих учителем або складених дітьми самостійно) школярі здобувають елементарні знання про будову музичної форми, о принципах розвитку музики. Навчаючи грі на інструментах, уже з перших занять можна давати учням художньо - пошукові завдання й активно формувати у всіх музично-творче мислення. Примітивність дитячих творів не повинна насторожувати, тому що якість їх залежить від музичного досвіду школярів і згодом стає більше високим. Для вчителя важливо те, що в процесі цієї діяльності в учнів формуються музичні творчі здібності. Розвиток ладового почуття, почуття ритму й форми в процесі гри на дитячих музичних інструментах Розвиток у школярів ладового почуття, почуття ритму й форми в різних видах музичної діяльності є важливим для їх музичного виховання. Розглянемо послідовність формування кожного з них у процесі найпростішого музикування дітей. Розвиток ладового почуття в процесі гри на інструментах Використання інструментів з метою розвитку ладового почуття обумовлено рядом обставин. Серед молодших класів, що вчаться, є чимало дітей зі слабко розвиненим музичним слухом, поганою координацією між слухом і голосом. Для них засвоєння ладових подань тільки в співочій діяльності становить певні труднощі. Гра ж на дитячих музичних інструментах з використанням різноманітних наочних прийомів і методів емоційного стимулювання надзвичайно активізує музичний розвиток дітей. На уроці учням пропонується музично-дидактичний матеріал, що вони можуть грати й співати. На його основі діти послідовно знайомляться з щаблями мажору й мінору та їхніх характерних інтонацій. Перші пісні й п'єси повинні відрізнятися яскравою образністю й у той же час ясністю й простотою інтонацій, невеликим звуковим діапазоном. Вони будуються на чергуванні й повторах V і Ш або V і VI сходах мажору. Далі можна включати завдання, що сприяють закріпленню понять, що вчать про окремі фрагменти ладу. Їх мелодіям властиво поступовість та рух по стійких звуках. Сутність ладового розвитку полягає в тім, щоб діти на власній практиці переконалися й відчули, що будь-яка мелодія складається із сукупності ладових інтонацій. Формуванню цих понять сприяє гра на дитячих музичних інструментах. Вона зосереджує увагу дитини на ладовому значенні звуків мелодії. Це відбувається завдяки: а) конструкції звуковисотних інструментів; б) принципу побудови кожного твору й усього матеріалу в цілому; в) використовуваним методам. Останні повинні бути спрямовані на те, щоб учні не тільки чули характерні ладові співвідношення, грали, прагнули чисто інтонувати, але й використовували їх у своїй, нехай поки примітивній, творчості. На музичному матеріалі учні знайомляться з конкретним елементом ладу. Перші подання про інтонацію мажору й мінору діти здобувають у процесі сприйняття, співу й слухового аналізу мелодії пісні. Як тільки вони зможуть неї довідатися в нотному записі, можна запропонувати їм зіграти мелодію на звуковисотних інструментах. На першому етапі використовується прийом гри мелодії на повному звукоряді інструмента, так: як "музичні сходи" металофонів і ксилофонів сприяють формуванню подань про співвідношення ладових сходинок, на яких вона побудована. За результатами таких завдань можна судити про розвиток слуху в дітей, особливо у неспіваючих. У період закріплення музично-слухових уявлень роль звуковисотних інструментів складається в тім, щоб активізувати й направити увагу учнів на слухове запам'ятовування осередків ладу, на аналіз висотних співвідношень. Дуже важливо, щоб поряд із придбанням нових знань учні паралельно закріплювали те, що довідалися раніше. З обліком цього будуються звуковисотні партії супроводу деяких пісень. Досить важливими є інструментально-творчі завдання, які спрямовані на закріплення понять про характерні ладові інтонації, про тоніку як кінцевій крапці мелодії. У той час як вокальна імпровізація представляє для багатьох першокласників і другокласників певні труднощі, з інструментально-творчими завданнями хлопці успішно справляються вже із другого-третього уроку. Наприклад, досвід, придбаний дітьми в процесі знайомства з вихідною інтонацією (V, Ш сходинки мажору), може бути використаний ними при творі заклику зозулі. Причому діти із задоволенням виконують його з різними значеннями, відтінками: суму,, радості й т. п. Уже в цій елементарній творчості першокласники одержують уявлення про ладову інтонацію як носії образної характеристики. Говорячи про педагогічну цінність творчих завдань, відзначу, що найбільш доцільна форма постановки їх перед учнями пов'язана з ігровою ситуацією, тому що творчі можливості дітей набагато повніше розкриваються в невимушеній обстановці, захоплюючої для першокласників ситуації. Розвиток почуття ритму Почуття ритму особливо важко піддається розвитку. Ритмічні можливості дітей недостатньо активізуються, якщо музичне виховання включає тільки спів і слухання. Формування почуття ритму вимагає активного освоєння музично-ритмічних співвідношень. Цьому сприяють музично-ритмічні рухи, гра на найпростіших ритмічних інструментах, використання позначень, закріплених за кожною ритмічною одиницею. Педагогічний досвід показує, що елементарне музикування значно активізує ритмічне почуття учнів. Воно розвивається в процесі гри знайомих пісень на металофонах й ксилофонах, при виконанні ритмічного акомпанементу до вокально-хорового репертуару й творів для слухання. Виконуючи такі завдання, школярі активно стежать за ритмічним розвитком музики, емоційно переживають, "пропускають" його через себе. Для розвитку ритмічного почуття дітей не можна використовувати тільки вправи у відриві від '"живої" музики. У той же час недоцільно пропонувати ті або інші інструментально-ритмічні завдання до творів, які діти не можуть охопити цілком. Тому як первісний матеріал для послідовного формування ритмічного почуття рекомендується використовувати доступні дітям інструментально-пісенні мініатюри, п'єси, інструментування творів для слухання музики. Гра на найпростіших музичних інструментах особливо ефективна на початкових етапах музичного виховання, тому що сприяє формуванню музично-слухових уявлень, розкриттю емоційної сутності ритму. Інструментальний супровід необхідно пристосовувати до можливостей дітей. Партитури можна спрощувати або, навпаки, ускладнювати, а також пропонувати їх як приклад для складання подібного ритмічного супроводу до інших творів. Крім того, вони можуть служити зразками у творчих завданнях. Для послідовного формування почуття ритму, ритмічних навичок використовуються невеликі й нескладні за формою твори, освоєні учнями в співі, грі на звуковисотних інструментах або в процесі слухання музики. Розвиток почуття ритму йде паралельно в декількох напрямках. Воно дає дітям розуміння співвідношення різних тривалостей. Інше - забезпечує засвоєння різних ритмічних фігур і через їх запам'ятовування - розвиток внутрішнього ритмічного слуху. Третє закріплює подання про сильні й слабкі долі завдяки відтворенню їхньої пульсації. Четверте сприяє формуванню подання про емоційну сутність ритму через інструментальний супровід. Подання учнів про емоційну сутність ритму підсилюються своєрідністю звучання інструментів (їхнім фарбуванням), для яких написана та або інша партія, кожна повинна яскраво передавати особливості художнього образа, наприклад цокання годин, зозулю або стукіт дощових крапель. Активізація музично-ритмічного почуття учнів здійснюється в ігрових ситуаціях за допомогою залучення асоціативних зв'язків між елементарними ритмічними поданнями й спостережуваними життєвими явищами. Перші завдання, у ході яких діти повинні відчути пульсацію, будуються на основі творів, що мають однаковий темп. Потім у роботу - можна включати п'єси з контрастними темпами. Відчуття різних швидкостей руху, долей такту, активізує в учнів музично-ритмічне почуття, допомагає їм усвідомити зображальність, виразність ритму в музиці. При виконанні таких завдань школярам пропонується вибирати інструменти для супроводу кожного твору, щоб яскравіше передати художній образ за допомогою певного тембру. Розвиток почуття музичної форми в процесі інструментального виконавства учнів у школі Спеціальні педагогічні дослідження показали, що почуття музичної форми (почуття цілого) найбільше активно формується в дітей в інструментальній співтворчості. Розвиток почуття музичної форми в процесі гри на найпростіших інструментах доцільно будувати на основі спостережень за розвитком елементів музичної мови в мікроформі. У роботі потрібно широко використовувати такі засоби, як ритмічний, нотний запис, гру на звуковисотних і ритмічних інструментах, спеціально підібрані невеликі пісеньки, які діти можуть легко співати й грати; п'єси, призначені для спільного виконання дітей і педагога; партитури різноманітного музичного матеріалу до уроку. Величезна роль у розвитку почуття форми належить інструментально-творчим завданням, розробленим у вигляді ігор, казок, оповідань. Вони повинні бути багатогранними по своїй спрямованості: а) сприяти формуванню й закріпленню елементарних знань про основні принципи музичного розвитку (повторюваність, контрастне зіставлення, варіаційність); б допомогти дітям у визначенні ознак зміни частин у музичній формі; в) забезпечувати засвоєння музичної форми (куплетної, одночастинної, простої двох-, трьохчастинної, рондо, варіацій); г) сприяти усвідомленню розвитку музичного образа, установлюючи  асоціативні зв'язки між будовою знайомих казок, історій, віршованих  текстів і музичною формою. Велике значення інструментальне музикування має у розвитку дитячої творчості на уроках музики в школі. Інструментальне музикування - це насамперед форма творчого самовираження дитини при збагненні їм музичної мови. Важливу роль у розвитку творчих здібностей дітей грає різна імпровізація. Велика увага імпровізації як одному з видів творчої діяльності дітей приділяли у своїх системах виховання закордонні педагоги-дослідники - Э. Жак-Далькроз, Э. Дункан, З. Кодай, К. Орф і інші. Уже в 20-і роки нашого століття Б. В. Асафьев у статтях, присвячених питанням музичної освіти й утворення, писав про необхідність розвитку в школярів здатності до імпровізації. "Творчий інстинкт проявляється у дітей завжди в неодмінному прагненні... самим брати участь і вносити своє в процес пізнання музики... Викликати музичну творчість-це звернути в дітей увагу на те, що вони співають і грають, тобто на музичний матеріал... Найпростіший і елементарний імпульс до творчості. - продовжує вчений, - це зацікавити дітей винаходом підголосків і варіантів наспіву... Останній і самий важкий шлях - імпровізація якої-небудь пісеньки або п'єски - повинен стояти наприкінці, але не слід заважати ранньому прояву такої здатності". Імпровізувати можна з використанням найпростіших музичних інструментів. Якщо в класі є тільки ударні інструменти, то потрібно їх використовувати при підборі вільного ритмічного супроводу до п'єс, пісень, музичних казок, мовним імпровізаціям. Якщо в класі є інструменти із звуковисотною основою, то можна вчити дітей підбирати підголоски до мелодій, пісень, знаходити остинатні повторювані звуки основних гармонійних функцій - тоніки, субдомінанти й домінанти для супроводу деяких творів. Успішність інструментального музикування на уроках музики дає імпульс для продовження цієї роботи в позаурочний час, створення дитячих інструментальних ансамблів, оркестрів, які можуть стати прикрасою й гордістю кожної школи.

category: Методика та технологія


title: Навчання читання молодших школярів англійською мовою

description: Подано медіапрезентацію (всього 28 слайдів) на заявлену тему, що візуалізує та розкриває її сутність

category: Методика та технологія


title: Сучасний урок – кейс-метод «Відсоткові розрахунки. Формула складних відсотків»

description: Розробка методики проведення уроку математики в 9 класі на заявлену тему за допомогою аналітичного кейсу (Case-incident method). Завдання: в який банк міста вигідно вкласти депозит у сумі 5 000 грн. строком на 3 місяці

category: Методика та технологія


title: Додаткові навчальні матеріали для використання на уроках у старших класах як додаток до підручника

description: Подано матеріали для роботи з прислів’ями та приказками; опис роботи з фразеологічними зворотами; завдання для активізації слів, створених за допомогою суфіксів -ful, -able

category: Методика та технологія


title: Формування знань за допомогою магнітоскопії як складової інтелекту

description:
Бажанням вчитись, прикладом своїм вчитель наставляє, в кожній дитині є свій дім, своя програма, якщо їй ніхто не заважає. Вчинок вчителя - сила знань, не вагаючись дитина в урок пірнає без вагань. Підштовхни дитину у її бажання, але не зашкодь,

                   /> і немає тут змагання, себе навчив, в педагогіку заходь. Так формується світогляд - у майбутнє погляд, дитина виросте в процесі, в силу знань, - розум у прогресі. Вивірений урок не завжди сприймається дітьми, як розвиток з тієї причини, де учень має свій світогляд і свою програму розвитку мозкового навантаження в віковій проекції. Ось тут і випливає, що конспект уроку має досить розпливчатий характер, де кожний урок – це цілісна структура творення сумісно з дітьми, і тільки в кінці уроку можливі висновки, якщо вчитель вчить себе, а не кар’єрист. Справа в тому, що діти розвиваються і кожної секунди іде ростовий процес їх динаміки розумового пропрацювання, де будь-яка канонізована (авторитарна) програма це є насильство над світоглядом дитини. Ось чому кожний урок це нове відкриття для педагога, а через педагога і формується весь світогляд дитини. Ні в якому разі тут немає зухвалості, навпаки витримка і ще раз витримка, де кожна дитина – це творець своєї свідомої програми розвитку, і якщо вчитель підштовхує її в її ж особисті двері, ось тоді викристалізовується характер кожного уроку в сумарну цілісність кожного учня. Невже не зрозуміло, що мова – це є системна програма нації, це і є національне питання, і якщо цей процес відбувається вибірково, тобто дедуктивно, то бачення дитиною такої недоречності і є її світогляд, і ніякий педагог не в змозі знайти відповідь, чому дитина розмовляє іншою мовою. Чим сильніша генна інженерія, де майбутні батько і мати до запліднення володіли мовою своєї країни не вибірково, тим і їх дитя буде мати сильний ген протидії іншому процесу іншомовного розвитку. Вибірковість і є сила не об’єму, а якоїсь частки, і коли цей метод вибірковості спливає в дорослому віці, то ніяка психоаналітична педагогіка вже не в змозі скорегувати розвиток дитини, де її суцільна хвиля розвитку дитячого організму через придатки (полові органи, в яких формуються гени) ввібрала весь цей вибірковий процес, і мозкові звилини все записали у пам’ять, це і є програма цієї особистості до кінця її біологічного розвитку. Якщо педагог досить сильний психоаналітик з власним досвідом вчителя, вихователя, наставника, психолога, де кожний день думка тільки про виховання своєї свідомості, а не кар’єри, то кожний урок і буде його особиста творчість не вичитана, не списана, а скопійована із дитячих світоглядів, і скільки дітей в групі, в класі і т. д., стільки ж уроків на одному і тому ж занятті, і тут не має стандартів, де кожна дитина і є особистість села, міста, краю, країни, Землі. Дуже радіють діти, коли відчувають, що їх висновок справжнє відкриття, не чиєсь авторитарне наносне. Ось тоді урок на славу, де емоції переповнюють і всі задоволені тим, що вони і є творці чогось незвичайного. Позашкільна освіта – це вищий гатунок тих, які цікавляться розвитком якоїсь творчої програми, поза школою. Ось тут педагог повинен володіти сильним гнучким розумом, де дитина сама прийшла, за особистим бажанням, не розважатись, а творити себе саму, і якщо гурток є криниця знань, де всі однодумці, то тоді в такому колективі і формується суспільний процес розвитку на мозкові звилини, тоді слово Батьківщина і буде досить суцільний діамант, де діти будуть схвильовано вирішувати будь-яку програму через працелюбство. Система і ще раз система самоудосконалення педагога і є суцільна низка досить складної програми, де діти вбачають в своєму старшому товаришеві – учителі той самий процес, що і в собі, і тоді суцільна низка їх працездатності і розвиває процес. Ось тут і випливає золоте правило "не зашкодь", і якщо діти в сильному емоційному запалі, це є їх енергетична програма, де тільки можливе стримання, а не розвиток безмірних зауважень, і тоді процес буде самоудосконаленням як педагога, так і його вихованців. Ось тут і вирівнюється напруга в силу толерантної програми ввічливості, де відчуття і є процес свідомості. Існують програми різних видів, але урок є один – це та програма, де кується система самоконтролю над своєю недорозвиненістю і кожний учень по краплині і формує один одного, де педагог і є взірцем їхнього колективу. Важливий штрих – "не заважай", а підштовхуй і досить непомітно, щоб кожний учень бачив себе як творець, а не як ту ідею, де підказав вчитель. Така методологія і є системою магнітоскопії. Це означає, що кожний учень випромінює силу енергій за рахунок розвитку залоз внутрішньої секреції, і ця енергія і є творчою лібідальною силою, і якщо зважати тільки на цей факт, то можливий сильний процес розвитку самоконтролю над своїми вчинками вже в досить молодому віці. Кожна дитина випромінює своє лібідо і якщо урок пройшов в суцільному ажіотажі творчості, де є вигуки, сміх, гумор і т. п., тоді вчитель і вбирає цю динаміку дитячої енергії, і має бажання знову її використати в більш доцільному самоудосконаленні. Це і є метод напрацювання знань, де діти всі до одного значимі і немає відстаючих. Видів уроків є безліч, але розвиток є один – це мозкове навантаження в силу бажання самої дитини. Тут і формується її світогляд до себе, до родини, до товариша, до Батьківщини. Такий розвиток і є система намагнічування дітей вчинками вчителя, і чим сильніша мозкова програма вчителя, тим і вчинки його будуть випромінювати енергію здорового глузду. Методологій є багато, і чим складніший процес саморозвитку, тим досвід і вивільнює свою програму відчуттів, і тоді урок на урок не схожий і його спланувати не можливо, це і є життя в силу відчуттів педагога, а не кар’єриста. Заздалегідь зауважую, що кожний вчитель – це є провідник знань не тільки національної спадщини, а цілого комплексу світової культури, яка і є об’ємом знань всього людства.

category: Методика та технологія


title: Адаптація першокласника до школи

description: Подано медіапрезентацію на заявлену тему, мету якої можна висвітлити так: «Бути готовим до школи - не означає вміти читати, писати та рахувати. Бути готовим до школи - означає бути готовим усьому цьому навчитися» за висловлюванням Л. Венгера

category: Методика та технологія


title: Підготовка до ЗНО: дистанційний курс «Як створити власне висловлювання»

description:
У процесі модернізації освіти все більшу роль відіграє дистанційне навчання, перевагою якого є його продуктивний характер, створення особливої мотивації на саморозвиток і самореалізацію учня, розвиток аналітичного мислення, спрямованість на самостійне оволодіння знаннями. Робота в межах дистанцій

                  ного курсу передбачає суб'єкт-суб'єктні відносини, більшу рівноправність між учнем і вчителем й не лише свободу вибору для учня, а й перенесення відповідальності за результати навчання на його плечі. З'являється можливість у зручний і вільний для вчителя і учня час індивідуально і адресно здійснювати підготовку до олімпіад та конкурсів, до підсумкової атестації у формі ДПА і ЗНО. Дистанційні курси по предмету є потужним засобом для підтримки інтересу до його вивчення і пізнання навколишнього світу в цілому. Мета дистанційного навчання: організувати самостійну роботу учнів, формувати компетенції самоорганізації, самодисципліни, самоконтролю, відповідальності. Дистанційний курс "Як створити власне висловлювання" (http://ukrmova.net/) створено для підготовки старшокласників та абітурієнтів до написання твору на дискусійну тему. Курс носить практичний характер та націлений на відпрацювання навичок створення власного висловлювання, містить матеріали, які можуть слугувати орієнтовними зразками і допоможуть випускникам загальноосвітньої школи в підготовці до ЗНО з української мови та літератури, зокрема в підготовці до виконання завдання з розгорнутою відповіддю. У матеріалах курсу максимально дотримано методичні вимоги чинної програми з української мови та технічних, структурних і змістових вимог Центру оцінювання якості освіти. Після проходження курсу слухачі знатимуть: Основні ознаки тексту; Засоби міжфразового зв’язку; Правила поділу на абзаци; Види помилок; Визначення понять "фігури мови" та "фігури думки"; Визначення тропу та види тропів Особливості твору-роздуму; Алгоритм створення творів-роздумів. Умітимуть: Визначати вид зв’язку речень у тексті; Знаходити в тесті засоби міжфразового зв’язку, використовувати їх для створення власного тексту; Знаходити помилки в абзацному членуванні тексту; Знаходити у запропонованому тесті фігури мови та фігури думки; Використовувати тропи для створення власного тексту; Створювати власний текст, редагувати його, перевіряти написане. Курс розрахований на 5 тижнів + 3 дні на завершення практичних робіт. Сумлінне та повноцінне виконання всіх завдань дозволяє набути досвід створення власного висловлювання. Курс складається з основних частин: Лекційний матеріал та практичні завдання, націлені на розвиток навичок створення власного висловлювання (виконуються послідовно у письмовій формі). Систематичне створення творів на різноманітні дискусійні теми. Тести, що перевіряють володіння необхідною термінологією. Участь у форумах на дискусійні теми, запропоновані викладачем або створеними самостійно. Протягом курсу слухачі (учні) отримують завдання та виконують вправи, що є найбільш ефективними для формування критичного мислення: рецензування своїх і чужих творчих робіт (критичний аналіз тексту); створення власних висловлювань (творів-роздумів) на дискусійні теми з виявленням та порівнянням різних поглядів на ту чи іншу проблему; обговорення помилок, допущених у вирішенні проблем на форумі; формування умінь аргументовано спростовувати висунуті в минулому хибні гіпотези в контексті вирішення сучасних проблем (у процесі проведення дискусій); організація та проведення дискусій з будь-яких актуальних проблем сучасності (в царині суспільного життя, мистецтва, спорту тощо) з подальшим критичним аналізом їхнього перебігу. Застосування технологій розвитку критичного мислення в межах курсу сприяє формуванню мисленнєвих і мовленнєвих навичок слухачів (учнів), розвиткові їхніх творчих здібностей, умінь оперувати мовними категоріями, чітко й логічно вибудовувати усні й письмові висловлювання відповідно до мети й конкретної ситуації спілкування. Сам формат роботи - дистанційний курс передбачає співпрацю слухачів, бо дистанційна освіта - відкрита освіта, а основними перевагами дистанційного навчання є: екстериторіальність, синхронний і асинхронний режими взаємодії учасників навчального процесу: викладач – учень, учень – учень, учень – навчальна група. Курс створено на платформі Moodle. Завдання у системі дистанційного навчання Moodle призначені для організації взаємодії викладача та слухача, формування зворотних зв'язків між ними та спілкування слухачів між собою. Moodle містить широкий спектр засобів, за допомогою яких користувачі можуть як представити свої знання, так і обмінюватися ними. Сама структура дистанційного курсу перетворює процес навчання в активну подорож, яку має здійснити кожен слухач. Форуми курсу стають простором для обговорення та забезпечення загального доступу до мультимедійного наповнення та документів курсу. Глосарій також стає спільно створеним словником та списком визначень, що зустрічаються протягом курсу. Wiki – загально створені сторінки, що використовуються для групової роботи та інших переговорів. За будь-якими індивідуальними та груповими видами діяльності спостерігає викладач, оскільки майже усі модулі курсу фіксують вхід, зміни та ім’я користувача. Завдання у системі дистанційного навчання Moodle призначені для організації взаємодії викладача та слухача, формування зворотних зв'язків між ними та спілкування слухачів між собою. До складу матеріалів, які дозволять забезпечити формування підпроцесів навчання, входять такі елементи: навчальне та методичне забезпечення для проведення практичних занять робіт, поєднані з відповідними розділами теоретичних курсів; контрольні роботи з механізмом перевірки та захисту виконаної роботи; тести з матеріалами тем і модулів для дистанційної перевірки знань. Крім того, до складу інструментальних засобів належать спеціалізовані програмні засоби, які забезпечують: проведення інтерактивних і колективних занять; проведення семінарів, колоквіумів і дистанційних консультацій викладачами; контроль успішності слухачів на основі модульно-рейтингової системи; аналіз успішності слухачів курсів; розсилку наукового, навчального та художньо-публіцистичного матеріалу; спілкування між слухачами курсу; організацію навчального процесу. Навчання на курсі будується за принципом модульного навчання (1 модуль = 1 тиждень). У модулі все вимірюється, усе оцінюється – завдання, робота, відвідування занять тощо. Чітко визначені цілі навчання, завдання й рівні вивчення даного тижня. Слухачі курсу завжди повинні знати перелік основних понять, навичок і вмінь з кожного конкретного модуля, включаючи кількісну міру оцінки якості засвоєння навчального матеріалу. На основі цього переліку складено запитання та навчальні завдання (практичні роботи). Після вивчення матеріалів кожного тижня учні отримують рекомендації тьютора щодо їхньої подальшої роботи. За кількістю балів, набраних учнями з можливих, учень сам може судити про свою успішність. Кожне завдання оцінюється в балах, установлюється рейтинг і строки виконання завдання. Твір – один із найскладніших іспитів. Власне висловлювання – творча робота, однак створюється воно у достатньо жорстких умовах: час письмового іспиту обмежено, не дозволяється користуватися текстами, посібниками, конспектами, записами, виходити з аудиторії не дозволяється більше ніж на п’ять хвилин. Тому один із важливіших засобів добре підготуватися до такого іспиту – постійно писати. Це означає, що протягом 5 тижнів занять в рамках дистанційного курсу слухачі повинні будуть так розрахувати свій час, щоб кожного тижня створювати та надсилати викладачеві на перевірку один твір на запропоновану тему. Робота по написанню творів відбувається в особистому листуванні з викладачем. Після перевірки слухач отримує свій твір, перевіреним у відповідності до з прийнятими стандартами (з виділеними, класифікованими та прокоментованими помилками) та оціненим. До твору додається рецензія, з якої слухач дізнається про переваги та недоліки своєї роботи, яка допоможе правильно зорієнтуватися при створенні наступних робіт. Отже, дистанційне навчання безсумнівно - запорука розвитку особистості: по-перше, учні знайомляться з прийомами і методами сучасної системи освіти, які можуть бути використані і в інших сферах діяльності при отриманні вищої освіти, перепідготовці та підвищенні кваліфікації в їх дорослому житті; по-друге, учні більш ґрунтовно і фундаментально вивчають зміст предмета, що не завжди можливо на уроках через скорочення годин на викладання предмета; по-третє, вони значно розширюють свій науковий кругозір, вивчають складні питання предмета на поглибленому рівні; по-четверте, набувають досвіду самостійної роботи, розподілу часу, планування, досягнення мети, що абсолютно необхідно для будь-якої їх майбутньої професійної діяльності.

category: Методика та технологія


title: Деякі шляхи підвищення пізнавальної активності учнів під час уроків географії

description:
Одна із головних умов розвитку суспільства є формування творчої особистості. Проблеми розвитку творчої особистості нашли своє відображення в національній доктрині "Освіта ХХІ століття". Розвиток творчої особистості неможливий без тієї мети, яку поставить перед собою учень. Одним із актуаль

                  них на сьогодні питань є питання формування різноманітних компетенцій та активізація пізнавальних інтересів учнів під час вивчення географії. Знання, які учні отримали на уроці, вони повинні застосовувати на практиці. Тоді в учнів з’явиться інтерес до географії. Хоча у більшості випадків це стосується старшокласників. До учнів середньої ланки необхідний інший підхід. Серед них часто можна почути таке: "А навіщо воно мені треба?" Викладання навчального матеріалу окреслено навчальною програмою та Держстандартом, який ставить певні вимоги до вчителя по викладанню свого предмета, географії наприклад. Можна подати цікавий додатковий матеріал на уроці, та тоді менше лишиться часу для досягнення навчальної мети уроку. Хоча формувати в учнів пізнавальний інтерес до предмету можна шляхом використання статистичного матеріалу, приведення фактів та окремих деталей із оточуючого середовища, показуючи між предметні зв’язки. Також можливо використовувати самостійні роботи такого плану, як то, наприклад, користуючись підручником скласти схему-опису якого-небудь явища, а за допомогою стрілок показати зв’язки між ними. Учням цікаво виконувати таке завдання. Оскільки складання схеми - це в якійсь мірі самостійна робота, а це спонукає їх до творчого мислення і починає працювати їх творча активність. Дітей необхідно вчити самостійно працювати з підручниками, географічними картами та додатковою літературою - це теж сприятиме їхній активності на уроці. Також учні із задоволенням слухають учителя, коли він розповідає додаткову цікаву інформацію стосовно теми уроку. Але не слід дуже перевантажувати урок цікавими фактами, Не слід тому, що урок – це праця, постійна праця учня, а не свято. Свята не бувають кожен день. Неможливо, та й непотрібно з уроку робити шоу. Дитина повинна зрозуміти – навіщо вона вчиться. І тільки тоді учитель зможе активізувати пізнавальний інтерес своїх учнів. Особливий інтерес в учнів викликає походження географічних назв, пов’язані з цим легенди, прислів’я, унікальні явища в природі та явища які на сьогоднішній день важко пояснити. Цим звичайно, можна зацікавити дітей. Але знову повертаючись до того, що було сказано раніше: не треба переобтяжувати урок надлишковою інформацією. В противному випадку діти стануть лише користувачами готової інформації, а це ніяк не сприятиме їхній активності. Діти втратять здатність аналізувати інформацію та робити висновки, тобто думати. Не слід на уроці забувати і про віковий рівень аудиторії. Якщо перед нами буде знаходиться середній шкільний вік, а це учні 5-9 класів, то й підхід до них, у формуванні пізнавальних інтересів, буде декілька іншим. Якщо у 9 класі мову треба вести про допрофільне навчання, то у 5-7 класах, для того щоб зацікавити дітей, бажано використовувати на уроках ігрові моменти. Важливо не забувати, що перед нами – діти, а всі діти люблять пограти. Гра – це найдавніший захід по вихованню та навчанню дітей. Гра, в поєднанні з іншими видами роботи на уроці сприяє підвищенню активності дітей під час уроку. Як показує шкільна практика, неможна одразу дітям пропонувати складні ігри. Треба починати з легких, поступово переходячи до складних варіантів гри. Діти з великим захопленням приймають участь в іграх, застосовуючи отриманні знання в ситуації, запропонованої вчителем. Під час гри забезпечується високий рівень активності всіх її учасників. Гра – це рух, розвиток активної взаємодії в динаміці явищ і ситуацій. Фактор часу відіграє особливу роль: за короткий проміжок часу треба відповісти на питання, або вирішити нестандартну ситуацію. Це забезпечує елемент новизни на уроці і в якійсь мірі, в залежності від запропонованої гри, спортивний інтерес – як можна найшвидше виконати завдання. Емоції, в такому випадку, є гарним стимулом для розвитку пізнавальних інтересів учнів. Учень вимушений швидко приймати рішення, робити висновки, використовуючи свої надбанні знання та навички. Гру можна використовувати на уроках узагальнення навчального матеріалу. Завдяки грі перевіряються знання всього класу. Учбова гра на уроці – це один із методів активізації самостійної пізнавальної діяльності учня. Ігрову діяльність не можна проводити спонтанно. До неї теж треба готуватися і дотримуватися декількох умов: навчальний матеріал повинен бути закладений у самій грі, мету яка стоїть перед учнями треба їм оголосити у вигляді головного завдання, ввести елемент змагання на уроці. Тільки в такому випадку мета гри буде досягнута. Хоча, якщо у вчителя достатньо досвіду, то він зможе провести гру спонтанно і цікаво з користю для уроку. Географічні ігри: "Географічна дуель" і "Дістанься Говерли" /ігри -авторські – відпрацьовані на уроках географії у 6-8 класах/. "Географічна дуель" На уроках географії можна використовувати декілька варіантів гри. Наприклад: гра з поділом класу на дві команди, Вибираються капітани команд, Капітанам команд ставиться по п’ять питань, на які вони повинні відповісти, Враховується правильність відповіді і той час, за який була надана відповідь, Якщо капітани команд не знають відповідь, то можлива допомога їх команд. За правильну відповідь капітана нарахувати один бал, за допомогу команди 0,5 балів. Інший варіант гри, коли учні виходять "на дуель" парами і задають одне одному до п’яти питань. Обов’язково необхідно враховувати швидкість відповіді. Кожне питання - це "постріл" у супротивника. У ролі "секунданта" виступає вчитель. Він рахує хвилини за які відповів капітан команди, або "дуелянт". У випадку якщо відповідь вірна, але надана невчасно, то вона не зараховується. На роздуми кожному "дуелянту" можна надати по 60 секунд, максимум 90 сек. Інакше тоді дітям буде не цікаво. "Дістанься Говерли". Посеред класу, біля дошки, ставиться зображення гори - воно буде символізувати Говерлу. Обабіч від гори відміряється однакова відстань. По обидва боки від "гори", на однаковій відстані стають учні. Клас поділяється на дві команди. Команди по черзі задають питання лідерам –суперникам. Кожна вірна відповідь – крок вперед. Невірна відповідь - учень знаходиться на місці. Виграє той учень який перший "дістанеться Говерли", тобто перший дійде до середини класу, відповівши вірно на всі питання суперників. Гру "Географічна дуель" - найкраще використовувати у 6 і 7 класах. Гру "Дістанься Говерли" - у 8 класі. Література Державна національна програма "Освіта України ХХІ століття",Держстандарт базової і повної середньої освіти,Програми для загальноосвітніх навчальних закладів 6-11 класи. Географія. Економіка.

category: Методика та технологія


title: Компетентнісний підхід у викладанні фізики

description:
У статті з досвіду роботи авторка пише, що кожна навчальна дисципліна повинна створювати передумови, які за умови їх узагальнення перетворюються в основу формування ключових компетентностей: інформаційних, особистісного самовдосконалення, навчально-пізнавальних, комунікативних, соціально-виробничих

                  і загальнокультурних

category: Методика та технологія


title: Календарно-тематичне планування за НМК «English 1»

description: Розробка авторського календарно-тематичного планування предмету англійської мови в 1 класі (І семестр) за підручником автора Карпюк О. Д. з такими розділами: «Сфера спілкування»; «Мовленнєві функції»; «Розмовні структури»; «Мовний матеріал»; «Письмо»; «Аудіювання»; «Повторення»

category: Методика та технологія


title: Стежкою орфографічних вправ до країни знань

description: У статті з досвіду роботи авторка пише, що одним із найважливіших завдань уроків рідної мови є формування у школярів орфографічної грамотності. Найбільш поширені серед учнів помилки на правопис ненаголошених голосних в корені слова

category: Методика та технологія


title: Складання плану уроку виробничого навчання

description: Розробка практичного заняття для молодих і малодосвідчених майстрів виробничого навчання на заявлену тему з методичними додатками, мета якого - формувати практичні навики із планування уроків виробничого навчання; формувати досвід роботи з плануючою документацією та методичними рекомендаціями

category: Методика та технологія


title: Інтерактивні методи навчання

description:
Учні мають розповідати один одному та світові про те, що вони знають, для того, щоб виявити, що саме вони знають. Розповідаючи всім іншим, вони тлумачитимуть світ так, як його бачать. Джудіт Рен’ї Інтерактивні технології на уроках української мов

                  и є важливим складником особистісно-зорієнтованого розвивального навчання. Суть інтерактивного навчання полягає в тому, що навчальний процес відбувається за умови активної взаємодії всіх учнів у процесі співнавчання та взаємонавчання , де учні розуміють, що вони роблять і для чого. Основними формами роботи на інтерактивному уроці є групові, у ході яких учні спілкуються. Правила роботи в малих групах передбачають розподіл ролей і чітке виконання обов’язків учасниками, до складу яких входять: головуючий, секретар, доповідач, посередник. Спікер зачитує завдання групі, організовує порядок його виконання, пропонує учасникам висловитися по черзі, заохочує до роботи, підбиває підсумки роботи, за згодою призначає доповідача. Секретар веде записи результатів роботи групи, допомагає доповідачу готувати повідомлення. Посередник стежить за часом, заохочує членів групи до роботи. Доповідач висловлює думку, до якої дійшла група, доповідає про результати роботи. Учень і вчитель є рівноправними, рівнозначними суб’єктами навчально-виховного процесу. Вони спільно визначають мету діяльності, об’єкт, суб’єкт, засоби діяльності, результати навчання. Під час такого спільного пошуку здійснюється обмін думками, знаннями, способами діяльності, внаслідок чого відбувається рефлексія, оцінювання здобутих результатів. Учні усвідомлюють, чого вони досягли на певній сходинці пізнання, що вони знають, уміють, як виражають своє емоційне ставлення до об’єкта навчання, як володіють оцінними судженнями, як збагатився їхній особистісний досвід творчої діяльності. Активність учня як співтворця навчально-виховного процесу забезпечується (це обґрунтував видатний дидакт А. Хуторський )на всіх його етапах. На першому етапі учень, використовуючи способи пізнання, вивчає певний об’єкт дійсності, знаходить і створює знання про нього, конструює суб’єктивні образи, власне знання,одержує особистісний освітній продукт. На другому етапі створюється можливість кожному учневі зіставити власний освітній продукт з освітніми продуктами своїх однокласників та історико-культурними продуктами людства в певній галузі. З цією метою вчитель пропонує дітям на уроці різні форми й методи інтерактивного навчання ( уявна екскурсія, огляд-конкурс творчих робіт, хвилинка ерудита, уявне засідання гуртка тощо). Третій етап є узагальнювальним: він дає змогу кожному учневі на основі даних зіставлень, проведених на попередньому етапі, створити сукупний освітній продукт виучуваного. Визначальною умовою ефективного застосування інтерактивного навчання на уроках рідної мови є сукупність чотирьох методичних підходів, які програмують позицію учня як активного співтворця уроку. Через формування умінь висловлювати думку – узагальнених способів сприйняття, відтворення та побудови тексту. Якщо мова вивчається не багатократним повторенням, а через зіставлення, встановлення міжпонятійних зв’язків; способом розв’язання мовленнєвих завдань; використанням системи проблемних та пізнавальних завдань. Якщо формується здатність до інтелектуальної діяльності та словесної творчості шляхом розширення кругозору, збагачення словника і граматичної структури мовлення учнів; створенням системи спостережень за довкіллям та дослідницької діяльності; системним використанням між -предметних зв’язків та міжпредметної інтеграції. Якщо створюються умови для успішної інтелектуальної діяльності та словесної творчості через трансформацію типології та структури уроку мови; оптимальне поєднання колективної, парно-групової та індивідуальної діяльності. Створюючи навчальні групи учнів із певною дидактичною метою, виходимо із законів групового розвитку людей, закономірностей спілкування і взаємовпливу в малих групах, установлених соціальними психологами. Прагнемо, аби малі навчальні групи були діяльними, аби індивідуальні дії кожного учасника інтегрувалися в єдину діяльність групового суб’єкта навчання. До прийомів інтерактивного навчання належать такі: 1. Акваріум Учасники об'єднуються у групи по 4-6 осіб та ознайомлюються із завданням. Одна з груп займає місце в центрі класу, отримує інструкцію щодо проведення групової дискусії:” Прочитайте завдання вголос, обговоріть його в групі, за 3-5 хвилин дійдіть спільного рішення або підсумуйте дискусію “. Після завершення відведеного часу група повертається на місце. Коротке обговорення того , що почули всім класом: чи погоджуєтеся ви з думкою групи ? Чи була ця думка достатньо аргументованою ? Потім інша група займає місце в центрі кола. Наступна група може обговорювати інше питання або іншу проблему. Рефлексія: для чого ми це робили ? 2. Навчаючи – учусь Прийом, що дозволяє передавати свої знання іншим. Учням роздаються аркуші з конкретною інформацією. Вони повинні ознайомитися з її змістом і передати одному з учнів класу, при цьому отримати також інформацію від іншого учня. Після спілкування учнів у парах представник від кожної групи повідомляє класу те, про що дізналися учні під час спілкування. 3. Ажурна пилка Прийом, що заохочує до навчання один одного, дає змогу засвоїти значну кількість інформації за обмежений час. Учні повинні підготуватися до роботи в різних групах: домашній, члени якої отримують завдання, вдома добирають інформацію, засвоюють та обговорюють її у групі; експертній, утвореній у класі вчителем із учнів – представників із кожної домашньої групи, що розробляла певну тему. Завдання полягає в тому, що кожному представнику домашньої групи треба повідомити присутнім про свою тему, з членом групи обговорити всі доповіді, узагальнити їх і зробити висновок. 4.Мікрофон Дає змогу кожному висловити свою думку з приводу чогось. Правила проведення такі: говорити має тільки той, у кого символічний мікрофон, висловлені думки не коментуються, під час виступу ніхто не має права перебивати, перепитувати. Кооперативне навчання. Полягає в постійній взаємодії та взаємопідтримці учнів через взаємоперевірку самостійних робіт, спільне виконання домашніх завдань, переказ одне одному вивченого матеріалу, спільну підготовку до заліку та ін.. Метод командної підтримки індивідуального навчання. Суть методу полягає в наданні можливості малим групам просуватися в засвоєнні навчального матеріалу індивідуальним темпом. Групам пропонуються індивідуальні завдання з окремих тем програми, у ході виконання яких учні можуть звертатися один до одного за допомогою та консультацією. Вони можуть також перевіряти роботи один у одного , виправляти помилки. Якість виконання завдань перевіряється вчителем або його помічниками із застосуванням листків-відповідей. Порівнюючи відповідь учнів із шаблоном, учитель може швидко провести оцінювання результатів виконання завдання. У кінці теми, що включає декілька уроків, підбивається підсумок результатів. Література 1. В.Д.Шарко Сучасний урок // Технологічний аспект // Посібник для вчителів та студентів – Київ, 2007. С. 176-180 2. Л. Варзацька, Л. Кратасюк Інтерактивні методи навчання: лінгводидактичні засади // Дивослово // 2005- №5

category: Методика та технологія


title: Вправи для розвитку творчих здібностей учнів 5-8 класів

description: Розробка системи вправ і завдань для учнів 5-8-х класів із метою розвитку їх творчих задатків. Вправи подано у формі творчих п’ятихвилинок

category: Методика та технологія


title: Использование художественного слова для выражения научных фактов. (Рос. мова)

description: Надано реалізацію творчого проекту „Досліджуємо разом” у формі медіапрезентації, основна мета якого - формування в учнів естетичних смаків, розвиток їх емоційної сфери, прищеплення любові до читання, до літератури, до фізики (всього 26 слайдів до різних тем із фізики)

category: Методика та технологія


title: Види вправ щодо відпрацювання навичок способу читання, швидкості, правильності та виразності

description:
У матеріалі з досвіду роботи авторка пише, що сформованість навички читання є однією з найважливіших умов успішного навчання дитини у школі та самостійного пізнання нею світу за допомогою книги. Формування окремих характеристик цієї навички вимагає поєднання на уроці роботи з текстом із спеціальними

                   вправами

category: Методика та технологія


title: Інструмент для видалення бур’янів в саду, на городі. Учнівський проект

description:
Розробка учнівського проекту на заявлену тему, мета якого - підібрати об’єкт праці; підібрати матеріали для виготовлення виробу; підібрати інструменти й обладнання для даної роботи; підібрати матеріали для оброблення; скласти технологічну карту виготовлення виробу; розрахувати економічне обґрунтуван

                  ня проекту

category: Методика та технологія


title: Створення на уроці умов для підвищення пізнавальної активності учнів

description: У статті на заявлену тему авторка пише, що формування пізнавального інтересу - необхідна умова шкільного навчання. Не випадково, інтерес образно порівнюють із каталізатором, який полегшує та прискорює розумові реакції, з ферментом, що дає змогу учням асимілювати основами наук

category: Методика та технологія


title: Учимся интересно, говорим правильно. (Рос. мова)

description:
У статті на заявлену тему авторка пише, що для того, щоб робота над формуванням правильної мови була ефективною, необхідна чітка установка вчителя на те, що учні мають оволодіти нормами російської мови, бо це є не менш важливим, ніж засвоєння норм правопису. У свідомості учнів мають відбитись понятт

                  я культури, культури мови, культури людини

category: Методика та технологія


title: Дидактичні картки з читання «Стежинками країни Букварії»

description: Дана публікація містить добірку матеріалів для розвитку навички читання в першокласників на уроках і в позаурочний час. Картки призначені для індивідуальної та групової роботи, а матеріали підібрано на основі диференційованого підходу до навчальних досягнень учнів

category: Методика та технологія


title: Индивидуальная образовательная траектория по русскому языку и литературе в 6 классе. (Рос. мова)

description: У статті з досвіду роботи авторка пише, що існує думка щодо труднощів вивчення російської мови, через що навчити всіх дітей грамотно писати дуже непросто. Грамотність пов’язана з читанням, сучасні діти читати не люблять. Тому актуальною є ідея реалізація індивідуальної навчальної траєкторії учнів

category: Методика та технологія


title: Як плекати креативність у початковій школі

description:
У статті з досвіду роботи авторка пише, що діти мислять образами. Чому б не використати цей невичерпний потенціал у вивченні математики та природознавства, читання й письма? Матеріал посібника дасть змогу поєднати складні обрахунки з життям лісу, поля, річки, моря, розв’язати важливі життєві проблем

                  и

category: Методика та технологія


title: Використання ігрового матеріалу при вивченні та засвоєнні нових термінів на уроках етики у 5 класі

description: У статті з досвіду роботи авторка пише, що використання в педагогічній практиці ігрових моментів - це лише один із можливих шляхів отримання учнями знань із предмета, реалізації своїх можливостей, здобуття не тільки гарних оцінок, але й задоволення від уроку

category: Методика та технологія


title: Інтелектуальна гра як одна із форм роботи з обдарованими учнями. (Рос. мова)

description: У статті з досвіду роботи авторка пише, що інтелектуальна гра має зайняти у практиці навчання чинне місце, бо, на відзнаку від традиційних прийомів, більш орієнтована на формування значущих якостей особистості. У грі відбувається осмислення нових соціальних ролей дитини

category: Методика та технологія


title: Иностранцы в твоем ранце. Матеріали до уроків з російської мови. (Рос. мова)

description: Матеріали до уроків із теми „Лексика”, що мають формувати інтерес учнів до вивчення російської мови та іноземних мов, збагачувати мовленнєве мислення учнів, формувати навички роботи з додатковою літературою, у тому числі і словниками

category: Методика та технологія


title: Суть і структура проектно-технологічної діяльності учнів

description: Подано доклад на засіданні РМО вчителів французької мови на заявлену тему, де наголошено, що поняття про „технологічну діяльність школярів” знаходить свій зміст на стику двох основоположних гуманітарних дисциплін - педагогічної та психологічної науки

category: Методика та технологія


title: Групи та типи простих задач. Заняття з методики навчання математики

description: План-конспект заняття з методики навчання математики для студентів педагогічних училищ, мета якого - узагальнити знання студентів із теми; учити аналізувати, добирати, складати прості задачі; розвивати вміння користуватися додатковими матеріалами

category: Методика та технологія


title: Календарно-тематичне планування з англійської мови для 1 класу за підручником Несвіт А. М. (ІІ семестр)

description: Подано погодинне календарно-тематичне планування з курсу англійської мови у ІІ семестрі для 1 класу за такими розділами: № з/п, дата, тема уроку (тематика спілкування), лінгвістичні компетентності (лексика, граматика, фонетика), мовленнєві компетентності (аудіювання, говоріння, читання, письмо)

category: Методика та технологія


title: Календарно-тематичне планування з української мови для 8-го класу

description:
Подано календарно-тематичне планування з української мови у 8 класі з поглибленим вивченням (140 годин на рік, 4 години на тиждень), де передбачено проведення контрольних робіт – 8, уроків розвитку зв’язного мовлення   46 годин за такими параметрами: № уроку, зміст навчального матеріалу, дата провед

                  ення та примітка

category: Методика та технологія


title: Комбінування традиційних та інноваційних методів навчання та виховання під час занять із запобігання торгівлі людьми

description:
Державна політика України у сфері протидії торгівлі людьми орієнтована на активізацію профілактичної роботи, а саме на захист прав людини шляхом розвитку її правосвідомості, формування у покоління, що підростає, вміння об’єктивно оцінювати суспільну небезпеку цього явища. Будуючи заняття і

                  з запобігання торгівлі людьми, доцільно комбінувати традиційні та нетрадиційні методи навчання: [1;2;3] бесіди, дискусії і цільові диспути, лекції та реферативні повідомлення, семінари, усні та письмові колоквіуми, "круглі столи", вечори запитань і відповідей, обговорення злободенних матеріалів із ЗМІ щодо запобігання торгівлі людьми, вивчення проектів офіційних державних документів, перегляд програм навчального характеру, самостійне рецензування. Не завадить придумати невелику п’єсу чи обіграти життєву ситуацію. Тим, хто бажає взяти у ній участь, слід надати час для обміркування варіантів відповідей. Діти повинні вміти прокоментувати доповідь чи ситуацію, вигадану однокласниками, ставити запитання, підключатися до гри, якщо це допоможе справі. Слід стимулювати колективне обговорення проблем за повної свободи висунення проектів рішень. "Мозковий штурм" – метод стимулювання ідей усіх учасників стосовно певної теми протягом обмеженого відрізка часу. Після презентації (оголошення та роз’яснення), теми, поняття, проблеми учасникам пропонується висловити свої ідеї, асоціації, коментарі, фрази, пов’язані з даною темою. Для сприяння активності учасників важливо дотримуватись певних правил проведення: пропозиції записуються без коментарів та засуджень; приймаються всі пропозиції; присутні не можуть коментувати пропозиції інших; заохочення кількості ідей, а не їх якості. Перелік ідей використовується в подальшій роботі, яка може проходити у формі дискусії з розподілом пропозицій за категоріями. Даний метод може бути сприятливим початком роботи над новою темою чи проблемою. Він має за мету заохочувати вільне висловлювання ідей та утвердження відчуття відсутності цензурних обмежень. Рольова гра – навчальна гра, в ході якої учасники імітують реальну ситуацію через виконання призначених ролей. Мета рольової гри полягає у набутті досвіду поведінки чи ставлення, а також певних навичок. Кожний учасник повинен знати ідею ролі та мету рольової гри взагалі. Важливо дати групі вийти з ролі по закінченні вправи – сказати кілька слів про почуття, враження чи думки. Рольову гру використовують як найбільш ефективний засіб наочного висвітлення основ змісту та суті прав людини. Моделююча гра – навчальна гра, в ході якої учасники створюють певні моделі, алгоритми дій. На відміну від попереднього типу, дана гра не вимагає від учасників входження в роль, вона потребує аналізу певної життєвої ситуації чи проблеми та визначення кроків на шляху до її вирішення. Під час проведення занять із запобігання торгівлі людьми доречно створювати моделі безпечної поведінки після розгляду конкретних ситуацій. Аналіз конкретних ситуацій (case study) – метод роботи з реальними життєвими ситуаціями, спрямований на визначення певних проблем, недоліків та пошук шляхів їх уникнення. Даний метод дає змогу пересвідчитись у реальності існування проблеми, проаналізувати причини її виникнення та визначити можливі шляхи запобігання. Для занять із запобігання торгівлі людьми можна використовувати історії потерпілих. Історії для розгляду мають бути невеликими за обсягом та містити основну суть проблеми. Робота в малих групах – обговорення певного питання, в якому беруть участь 4–6 учасників з метою вироблення певних рішень, рекомендацій, порад. Така форма роботи дає можливість всім учасникам висловлюватись та брати активну участь в обговоренні, а також ближче поспілкуватись. Усі напрацювання малих груп обговорюються пізніше серед усіх членів групи. Навчання через навчання інших – метод, сутність якого полягає в тому, що об’єкт процесу навчання перетворюється на суб’єкта, виконуючи тимчасово його функції та обов’язки. Даний метод спрямований на отримання інформації та розповсюдження її серед інших учасників групи. Отримана інформація не читається, а переказується, іноді по декілька разів, таким чином забезпечується її краще запам’ятовування. Прикладом застосування даного методу можуть бути ситуації, коли учасники виступають у ролі експертів, радників, консультантів, учителів. "Криголам" ("рухавки", "енерджайзери") – вправа, головна мета якої створення сприятливої робочої обстановки, знайомство учасників, стимулювання діяльності. Основне завдання вправ – спонукати до діяльності учасників заходів. "Криголами" також використовують, щоб зняти напруженість та створити атмосферу відвертості та співробітництва. Основні вимоги до таких вправ: перевірені та дієві; цікаві; позитивні та безпечні; легкі для розуміння та пояснення; короткі (5–10 хв.); пов’язані з темою (по можливості). Технологія соціального проектування - метод, який дозволяє успішно формувати ключові компетентності особистості, необхідні у подальшому житті: комунікативні, інформаційні, соціальні, компетентності пов’язані з життям в багатокультурному суспільстві, з навичками вчитися все життя; а головне, спрямована на реалізацію творчого потенціалу учнів. ІКТ - метод, що дозволяє формувати та розвивати у учнів такі компетентності: саморозвитку та самоосвіти, інформаційної, комунікативної, полікультурної, а за умови залучення прикладних комп’ютерних програм, ще й компетентності продуктивної творчої діяльності. "Портфоліо" - метод, який дозволяє кожному учню побачити рівень зростання його компетентності, адже наочно презентує учня як частину соціуму; демонструє: підвищення його культурного рівня, вміння спілкуватися, добувати та використовувати інформацію з різних джерел, узагальнення та удосконалення знань, умінь та навичок, вміння знаходити рішення, зростання творчих здібностей. "Жива бібліотека" - це методика роботи з громадськістю, яка полягає у виборі групи учасників, які володіють певними знаннями, інші учасники підходять по черзі до кожного з учасників, "обраної групи зі знаннями", отримують нову інформацію і презентують її для учасників третьої групи. "Відкрита кафедра" - тренінгова методика, під час якої учасники тренінгу по черзі висловлюють своє ставлення до проблеми, потім ведучий підводить підсумки усього почутого. "Проблема на долоні" - тренінгова методика, яка полягає у тому, що учасник ставить на долоню предмет, який символізує проблему і виражає своє ставлення до проблеми, потім передає цей предмет на долоню іншому учаснику для обговорення проблеми, ведучий підводить підсумки. З різноманітних форм та методів роботи педагог обирає ті, що найбільш відповідають меті, завданням соціальної профілактики та віку учасників. Результативність впровадження інноваційних технологій в організації інформаційно-просвітницької роботи щодо запобігання торгівлі людьми підвищується шляхом широкого використання наочності. Візуальність посилює і зосереджує увагу учасників. Серед роздаткових матеріалів можуть бути будь-які схеми чи таблиці, різноманітні бланки, тексти та картки для виконання завдань, які ви знайдете в посібниках. Відомо, що найбільший відсоток знань (90%) людина засвоює у процесі навчання інших. Тому важливо готувати завдання, де б учасники виступали в ролі консультантів, експертів, тощо. Відеоматеріали з даної проблеми допомагають розвивати пізнавальний інтерес та сприяють кращому засвоєнню матеріалу. На сьогодні уже є ряд фільмів, які можна використовувати в ході висвітлення теми запобігання торгівлі людьми. Серед них слід визначити навчальний відео додаток "Запобігання торгівлі людьми"; документальні: "Замки на піску", "Куплені та продані", "У пошуках втраченого щастя", "Український експорт", "Жертви мовчання"; художньо-публіцистичний фільм "Жертва"; художні фільми: "Якщо я не повернусь", "Ліля назавжди". До числа ефективних форм організації навчання належить групова діяльність. Працюючи у складі групи, діти та молодь на власному досвіді переконуються в корисності спільного планування, розподілу обов’язків, спілкування. Вони згуртовуються між собою, привчаються діяти узгоджено, відчуваючи колективну відповідальність за результати спільної діяльності. До групових видів належать парна, бригадна і ланкова навчальна робота. Аналіз підтверджує, що діти, як правило, намагаються сісти за одну парту з тим, з ким цікаво обмінюватися думками, інформацією, ділитися переживаннями. Працюючи поряд, вони дають взаємну оцінку діям і вчинкам один одного, вільно або мимовільно проявляють інтерес до того, як реалізуються навчальні завдання сусідом. Дитині небайдуже, як товариш виконує завдання, які його результати. Виявляючи відмінності в способах розв’язання задачі, в отриманих відповідях, діти намагаються з’ясувати, чим пояснюються ці відмінності, ким і де допущена помилка. Ця форма спілкування дає можливість включати в активну творчу роботу значну частину учасників, організовувати роботу групи, спираючись на найбільш активних, які подають приклад іншим. Відповідаючи на запитання, наводячи різноманітні приклади, самі учасники сприяють більш широкому, ґрунтовному аналізу запропонованого матеріалу. Така спільна творча діяльність являє собою вид колективної роботи, в якій кожний відповідно до своїх здібностей, інтересів, фонду дійових знань може зробити внесок у загальну справу. У колективній творчій роботі, взаємно доповнюючи один одного, учасники ґрунтовно вивчають матеріал, глибоко проникаючи в його суть. Розв’язуючи колективні завдання, швидко просуваються до поставленої мети. Складнощі, які виникають у пізнавальній діяльності, вирішуються зусиллями всього колективу[6]. Готуючи завдання, важливо пам’ятати про принцип креативності та індивідуального підходу, тому слід продумувати декілька варіантів з урахуванням можливості проявити свої творчі здібності кожної дитини. Контролювати виконання дітьми завдань або перевіряти ці завдання можна таким чином: якщо завдання виконувалося в групах, один або декілька її учасників можуть представити результати роботи, написавши або намалювавши їх на дошці/аркуші для фліпчарту, можливе інсценування деяких завдань; після виконання завдання – бажано проводити короткий аналіз того, що відбулося. Ознайомлення з темою профілактики торгівлі людьми мусить мати позитивне спрямування. Численні приклади порушення прав людини і нехтування ними можуть породити відчуття зневіри та безсилля, а тому необхідно акцентувати увагу на успіхах і прогресові у справі забезпечення основних прав людини. Для цього необхідно добирати історії для розгляду в класі з позитивним завершенням, де людям удалося уникнути небезпеки, злочинці покарані або ті, хто постраждав, отримали необхідну допомогу і повернулися до звичного життя. Можна також скористатися загальною або обласною статистикою кримінальних справ, порушених за ст. 149 Кримінального Кодексу України. Школа як суспільний інститут має адекватно реагувати на зміни, що відбуваються у суспільстві, та пропонувати шляхи розв'язання проблем, які виникають сьогодні. Отже, виховання учнів - свідомих громадян України, активних членів громадянського суспільства набуває особливої значущості [5]. Під час добору матеріалу необхідно пам’ятати, що головна мета – інформувати, давати необхідні знання для подальшого їх опрацювання до рівня умінь та навичок та формувати уявлення про свої обов’язки і права, а також можливості їх захисту. Використана література Соціально-педагогічна та психологічна робота з дітьми трудових мігрантів: Навч-метод. Посібник /За ред. Левченко К. Б., Трубавіної І. М., Цушка І. І. – К.: ФОП "Купріянова". – 2007. – С. 126-131.Соціальна профілактика торгівлі людьми: Навчально-методичний посібник / За ред. К. Б. Левченко, І. М. Трубавіної. – К.: ТОВ "Агентство "Україна", 2007. – 352 с.Соціально-педагогічні основи протидії торгівлі людьми та експлуатації дітей: навч. -метод. посіб. / К. Б. Левченко, Л. Г. Ковальчук, О. А. Удалової / [та ін. ].; [ "Агентство "Україна"" ]. – К., 2011. – 292 с. – Бібліограф: с. 222-246.Шебаніц В. Г. Використання інформаційно-комунікаційних технологій як сучасного методу формування суб’єктності соціально-компетентного випускника. //Теоретичні та методологічні проблеми сучасної педагогіки та психології. Матеріали міжнародної науково-практичної конференції (м. Одеса, Україна 27- 28 січня 2012 року). Одеса, ГО "Південна фундація педагогіки", 2012. -С. 59-60.. ББК 74.00+88 УДК 37.01+159.9 Т-33Шебаниц В. Г. Вопросы формирования толерантного сознания учащейся молодёжи. //Противодействие ксенофобии, экстремизму и терроризму в современном обществе: Научные труды Международной научно-практической конференции / Под общ. ред. Игнатова А. Н.; Институт экономики и права (филиал) ОУП ВПО "Академия труда и социальных отношений" в г. Севастополе. — Симферополь: КРП "Издательство "Крымучпедгиз", 2012. –С. 500-505. На русском и украинском языках. УДК 32/34 (063) ББК 66/67я5 П83 ISBN 978-966-354-485-4В. Г. Шебаниц. Использование проективных технологий в системе превентивного воспитания. Привлечение волонтеров к проведению выездных и уличных акций, автобусных кампаний. Альманах передовых технологий профилактики торговли людьми: практика и перспективы. Издание 2-е, исправленное и дополненное. / общ. ред. К. Б. Левченко, Л. Г. Ковальчук. – К., 2011. -С. 111-117. ISBN 978-966-2157-72-7 ББК 67. 312.1 А 57

category: Методика та технологія