title: Використання ІКТ на заняттях із математики як засіб підвищення мотивації та активності студентів

description:
Створення і розвиток інформаційного суспільства передбачає широке вживання інформаційно-комунікаційних технологій (ІКТ) в освіті, що визначається рядом чинників. По-перше, впровадження ІКТ в освіту суттєво прискорює передачу знань і накопиченого технологічного і соціального досвіду людства не лиш

                  е від покоління до покоління, але і від однієї людини до іншої. По-друге, сучасні ІКТ, підвищуючи якість навчання і освіти, дозволяють людині успішніше і швидше адаптуватися до навколишнього середовища і соціальних змін, що відбуваються. Це дає кожній людині можливість отримувати необхідні знання як сьогодні, так і в майбутньому постіндустріальному суспільстві. По-третє, активне і ефективне впровадження цих технологій в процес навчання є важливим чинником створення системи освіти, що відповідає вимогам інформаційного суспільства і процесу реформування традиційної системи освіти у відповідності до вимог сучасного індустріального суспільства. У "Всесвітній доповіді по комунікації і інформації 1999 – 2000 років", підготовленій ЮНЕСКО і виданої в кінці минулого тисячоліття міжнародними експертами, наголошується важливість і необхідність впровадження ІКТ в процес навчання. У передмові до доповіді Генеральний директор ЮНЕСКО Федеріко Майор вказує, що новітні технології повинні сприяти "створенню кращого світу, в якому кожна людина зможе користуватися досягненнями освіти, науки, культури і зв'язку". ІКТ задіяні у всіх названих сферах, але чи не найбільшим сильним позитивним чином вони сприяють розвитку освіти, оскільки "відкривають можливості абсолютно нових методів викладання і навчання". Будь-яка педагогічна технологія – це інформаційна технологія, оскільки основу технологічного процесу освіти складає отримання і перетворення інформації. Вдалішим терміном для технологій навчання, що застосовують комп'ютер, є комп'ютерна технологія. Комп'ютерні (нові інформаційні) технології навчання – це процес підготовки і передачі інформації від викладача до студента, засобом здійснення яких є комп'ютер. Розвиток комп’ютерних технологій та їх впровадження в різноманітні галузі діяльності, формування комунікацій та автоматизованої інформаційної середи сприяють швидкому перетворенню системи освіти і стають першим кроком до формування інформаційного суспільства. Загальна комп’ютерізація суспільства вимагає нових підходів до викладання. Освіта повинна стати більш ефективною, функціональною та спрямованою на особистість. В своїй діяльності сучасний викладач прагне, щоб студенти розвивали творчі здібності, мали навички ведення діалогу, достатньо володіли інформаційними технологіями та були здатні до самовизначення та самоосвіти. На перше місце виходить придбання особистісного та професійного досвіду. Це, в свою чергу, вимагає від викладача відмінного володіння ІКТ, креативності, нестандартності та комунікативних здібностей. Пріоритетні компетенції розглядаються як готовність студентів використовувати засвоєнні знання, вміння та способи діяльності в реальному житті для розв’язання практичних задач. Придбання цих компетенцій базується на досвіді діяльності студентів в певних ситуаціях. Оволодіння основними компетенція ми дозволяють людині бути успішною та значущою у суспільстві. Інформаційні технології в освіті традиційно розглядаються в таких аспектах: як предмет дослідження; як засіб навчання; як інструмент автоматизації навчальної діяльності. Метою застосування ІКТ є створення оптимальних умов для розвитку потенційних можливостей студентів, формування самостійності, здатності до самоаналізу, самоосвіти та самореалізації. Використання інформаційних технологій в навчальному процесі дозволяє покращити рівень використання наочності під час викладання предмету, підвищити інтерес та мотивацію до його вивчення. Це дозволить реалізувати цілі та задачі по формуванню головних компетенцій студентів. На заняттях математики комп'ютер в основному використовується як засіб навчання і як інструмент автоматизації учбової діяльності. Його корисно застосовувати на різних етапах заняття: при поясненні нового матеріалу, закріпленні, повторенні, контролі. При монотонному використанні лише одного засобу вчення виникає гальмування сприйняття матеріалу, тому необхідно чергувати різні способи включення ІКТ в процес викладання. Також корисно чергувати напружену розумову працю і емоційну розрядку, всілякі прийоми і методи, використовувати вправи для зняття напруги і стомлення при роботі з комп'ютером і для поліпшення мозкового кровообігу. Застосування ІКТ на заняттях з математики сприяє: активізації пізнавальної діяльності студентів; розвитку варіативної мислення, математичної логіки; спрямованості розумовій діяльності студентів на пошук і дослідження. За даними досліджень, в пам'яті людини залишається 25% почутого матеріалу, 33% побаченого, 50% побаченого і почутого, 75% матеріалу, якщо людина залучена в активні дії в процесі навчання. Технологія вживання засобів ІКТ в наочному навчанні ґрунтується на використанні можливостей комп'ютера для створення умов доступності і наочності викладання матеріалу. Комп'ютерна графіка дозволяє непомітно засвоювати учбовий матеріал, маніпулюючи різними об'єктами на екрані дисплея, міняючи швидкість їх руху, розмір, колір і т. ін. Комп'ютер може використовуватися на всіх етапах процесу навчання: при поясненні нового матеріалу, закріпленні, повторенні, контролі, при цьому для студента він виконує різні функції: викладача, робочого інструменту, об'єкту вивчення, колективу. Комп'ютер дозволяє підсилити мотивацію навчання шляхом активного діалогу студента з комп'ютером, різноманітністю і барвистістю інформації (текст, звук, відео, колір), шляхом орієнтації вивчення на успіх (дозволяє довести рішення будь-якої задачі, спираючись на необхідну допомогу), використовуючи ігровий фон спілкування людини з машиною і що важливо – витримкою, спокоєм і дружністю машини по відношенню до студента. Програмне забезпечення для викладання математики дуже різноманітне: програми-підручники, програми-тренажери, довідники, енциклопедії, відеоуроки, бібліотеки електронних наочних посібників. Оскільки електронні носії містять в собі учбову, наочну інформацію, тренажери, засоби діагностики і контролю, то вони слугують для формування образного уявлення про об'єкт, що вивчається, і для індивідуальної роботи зі студентами. Навчальні тести використовую з метою тренування і відпрацювання знань і умінь учнів по темі, що вивчається. Такі тести призначені для вироблення навички вживання отриманих знань при виконанні певних завдань, студент одразу бачить свої помилки і має можливість їх виправити з іншою спробою. Контролюючі тести призначені для перевірки знань, здобутих під час вивчення темі. Тестування дозволяє організувати самоатестацію студентів (перевірити свої знання без участі викладача). Серед технічних новинок, що приходять сьогодні до системи навчання, особливе місце займають інтерактивні дошки. Інтерактивна дошка – унікальне навчальне устаткування, що є сенсорним екраном, приєднаним до комп'ютера, зображення з якого передає на дошку проектор. На відміну від звичайного мультимедійного проектора інтерактивна дошка дозволяє не лише демонструвати слайди і відео, але і малювати, креслити, наносити на проектоване зображення позначки, вносити будь-які зміни, і зберігати їх у вигляді комп’ютерних файлів. Крім того, стає динамічним процес викладання матеріалу. Робота з інтерактивними дошками передбачає творче використання матеріалів. Підготовлені тексти, таблиці, діаграми, картинки, музика, карти, тематичні диски, а також додавання гіперпосилань до мультимедійних файлів і інтернет-ресурсів заощадять час на написання тексту на звичайній дошці або перехід від екрану до клавіатури. Всі ресурси можна коментувати прямо на екрані і зберігати записи для майбутніх занять. Файли попередніх занять можна завжди відкрити і повторити вивчений матеріал. Результати впровадження ІКТ в процес викладання математики наступні: створені сприятливі умови для розвитку самостійності студентів. Студент вирішує ті або інші завдання самостійно (не копіюючи рішення з дошки або у одногрупника), при цьому підвищується його інтерес до предмету, упевненість в тому, що він може засвоїти предмет; знизилась трудомісткість процесу контролю і консультування; індивідуалізований навчальний процес за рахунок надання можливості студентам як поглиблено вивчати предмет, так і відпрацьовувати елементарні навики і уміння, адже у групах, що складаються з 20-23 студентів, зазвичай, навчаються студенти, що володіють неоднаковим розвитком, знаннями і уміннями, темпом пізнання і іншими індивідуальними якостями; покращилась якість наочності в учбовому процесі (презентації, побудова перетинів многогранників, побудова складних графіків тощо); значно полегшився та прискорився процес використання комп’ютера для звільнення студентів від рутинних обчислень тощо. Отже, інформаційні технології підвищують інформативність занять з математики, ефективність вивчення та засвоєння, додають уроку динамізму і виразності. Підсумком впровадження ІКТ в освітній процес є позитивна динаміка зміни мотивації студентів. За даними анкетування, що проводиться щорічно, за останні роки спостерігається позитивна динаміка зміни рівня мотивації та зацікавленості у вивченні предмету.

category: Методика та технологія


title: Використання сервісів Web 2.0 мережі Інтернет для розвитку інформаційної культури викладача коледжу та впровадження онлайн-навчання в навчальний процес

description: У статті розглянуто досвід використання технологій Web 2.0 у підвищенні ділової кваліфікації викладачів щодо створення максимально гнучкого навчального середовища, що дозволяє повністю контролювати навчальний процес і наочно продемонструвати можливості цієї технології

category: Методика та технологія


title: Матеріали творчої групи

description: Подано добірку уроків, позакласних заходів, медіапрезентацій та інших методичних матеріалів із географії

category: Методика та технологія


title: Семінар-практикум для класних керівників „Соціально-психологічні проблеми насильства в сучасному суспільстві”

description: Розробка семінару у формі практикуму на заявлену тему, мета якого - ознайомити учасників семінару з актуальністю проблеми насильства в дитячому середовищі; сфокусувати увагу на більш поширених проявах цього явища; допомогти учасникам знайти своє місце в розв’язанні проблеми насильства серед дітей

category: Методика та технологія


description:
Актуальність теми "Сучасний стан міжнародних зв’язків України, її вихід до європейського та світового простору зумовлюють розглядати іноземну мову як важливий засіб між культурного спілкування, - визначено в Державній програмі з іноземних мов для загальноосвітніх закладів.

                   Основне призначення іноземної мови як предметної галузі шкільного навчання – сприяти в оволодінні учнями уміннями і навичками спілкуватися в усній і писемній формах відповідно до мотивів, цілей і соціальних норм мовленнєвої поведінки у типових сферах і ситуаціях. Головна мета навчання іноземної мови у загальноосвітніх навчальних закладах полягає у формуванні в учнів комунікативної компетенції, базою для якої є комунікативні уміння, сформовані на основі мовних знань і навичок. Основними комунікативними уміннями є: уміння здійснювати усно мовленнєве спілкування (у монологічній і діалогічній формах); уміння розуміти зі слуху зміст автентичних текстів; уміння читати і розуміти автентичні тексти різних жанрів і видів із різним рівнем розуміння змісту, розглядаючи їх як джерело різноманітної інформації і як засіб оволодіння нею; уміння здійснювати спілкування у писемній формі відповідно до поставлених завдань; уміння адекватно використовувати досвід, набутий у вивченні рідної мови, розглядаючи його як засіб усвідомленого оволодіння мовою іноземною; уміння використовувати у разі необхідності невербальні засоби спілкування за умови дефіциту наявних мовних засобів". Отже, вищезазначені складові комунікативної компетентності загалом становлять комунікативний потенціал особистості, який характеризує її комунікативні можливості та визначає якість, успішність її спілкування в різних сферах життєдіяльності. Певні досягнення в трактуванні дефініції терміну "комунікативна компетенція" зробили такі вчені, як Є. Верещагін, О. Гаврилюк, Л. Жумаєва, В. Костомаров, Н. Присяжнюк, Н. Шмарова та ін. За Н. Хомським "комунікативна компетенція" - це здібність, необхідна для виконання певної мовленнєвої діяльності як рідною, так і іноземною мовами. Перехід до компетентісного підходу дозволяє орієнтуватись на результат навчальної діяльності, сприяє формуванню й розвитку в учнів здатності практично діяти, застосовувати досвід успішних дій в конкретних ситуаціях. Оскільки принцип свідомості навчання розглядається як загально методичний принцип, з опорою на який здійснюється навчально-виховний процес на уроці іноземної мови, робота вчителя над педагогічною проблемою "Мотивація навчальної діяльності як засіб розвитку пізнавальної активності учнів" є актуальною. Основна ідея досвіду Чому одні учні охоче йдуть до школи, а інші відмовляються вчитися й прогулюють уроки? Чому хтось успішно вписується в шкільний соціум, а в когось у школі суцільні проблеми? Мотивація, її формування і корекція лежать в основі шкільних успіхів та негараздів. Є. Ільїн під мотивом навчальної діяльності розуміє всі фактори, що обумовлюють виявлення навчальної активності: мотиви, мета, настанови, почуття обов’язку, інтереси. Г. Розенфельд визначає такі фактори мотивації навчання: навчання заради навчання, без задоволення від діяльності або без інтересу до предмета викладання; навчання без особистих інтересів та користі; навчання для соціальної ідентифікації; навчання заради успіху або страху невдач; навчання з примусу або під тиском; навчання, що ґрунтується на поняттях і моральних зобов’язаннях або на загальноприйнятих нормах; навчання, що ґрунтується на соціальній меті, вимогах та цінностях. Щодо навчальної діяльності, то зовнішніми факторами стають усі види підкріплення, які ми використовуємо як заходи педагогічного впливу (покарання, заохочення, похвала…) Дитині пообіцяли купити те, про що вона уже давно мріяла, за умови, що вона стане краще вчитися. Ймовірно, що успішність в такому випадку значно поліпшиться, дитина старанніше виконуватиме домашні завдання, виявлятиме активність на уроках, перестане запізнюватися до школи. Однак такі позитивні зміни можуть відбуватися лише до моменту одержання обіцяного. Найзначущім, найдієвішим і найефективнішим внутрішнім стимулом є прагнення до пізнання нового, що ґрунтується винятково на інтересі до предмета пізнання. Якщо за можливості вибору певного навчального предмета дитина не обирає той предмет, який обрала більшість її друзів, а йде на урок, який їй самій цікавий, то таким чином вона демонструє яскравий приклад внутрішньо вмотивованої поведінки. Яка ж мотивація до навчання є найкращою? Процес формування навчальної діяльності набуває ряду специфічних особливостей відповідно до певного вікового періоду. В початковій школі дитина може досить успішно вчитися, орієнтуючись на оцінку вчителя або думку батьків. Якщо домінуючим мотивом у цьому віці у більшості дітей є прагнення зробити приємність дорослому, що є авторитетним для дитини, порадувати його своїми успіхами або небажання вислуховувати докори, то в старших класах вплив такого мотиву втрачає свою актуальність. На перший план виходить прагнення бути кращим або хоча б не гіршим за інших. Звичайно, і такі мотиви мають місце, але вони не повинні бути основними, визначальними в навчальній діяльності дитини. Такі мотиви мають відігравати вторинні, допоміжні ролі, надаючи шкільному життю учнів яскравості, привабливості. Умовою успішного навчання все ж є мотивація, котра спонукає дитину до певної діяльності з метою розширення і поглиблення своїх знань, підвищення впевненості та незалежності від зовнішніх факторів. Наукові та практичні дослідження, використані в роботі Проблема дослідження мотивації навчальної діяльності як засобу розвитку пізнавальної активності учнів знайшла широкий відгук в дослідженнях науковців, методистів, вчителів-практиків, серед яких найбільший вплив на діяльність справили: праця Є. Ільїна "Мотив як складне психологічне утворення" (дає ґрунтовну характеристику мотивації як ключового елементу освітнього процесу та науково розроблені способи підвищення внутрішньої мотивації в навчальному процесі); дослідження В. Чиркова, які гостро ставлять проблему вивчення внутрішньої мотивації і всебічного аналізу факторів, що як сприяють, так і перешкоджають її виявленню; дослідження Є. Дісі, Ф. Денера і Є. Лонкі, Д. Мак-Малліна і Дж. Стефена, які вивчали вплив на внутрішню мотивацію таких факторів, як: уникання покарання, призи й нагороди, матеріальне заохочення, нав’язування мети, ситуація змагання; робота О. Пометун "Сучасний урок. Інтерактивні технології навчання", яка містить основи теорії та методики навчання на основі поєднання особистісно орієнтованого компетентісного, діяльнісного підходів з використанням значної кількості практичного матеріалу; робота Н. Гальскова "Сучасна методика навчання іноземним мовам", стаття Е. Полат "Метод проектів на уроках іноземної мови" які висвітлюють основні етапи, особливості особистісно орієнтованого уроку тощо. Поєднання наукових надбань попереднього періоду і сучасності сприяють формуванню і реалізації нової освітньої парадигми: цілісна, не розпорошена, гармонійна особистість учнів народжується в умовах гуманістичних відносин і творчої самореалізації внутрішніх сил підростаючої людини – перш за все її компетентностей – інтелектуальних, комунікативних, рефлексивних, мотиваційних тощо. Технологія реалізації головної ідеї досвіду у навчально-виховному процесі Великий французький письменник Анатоль Франс сказав: "Мистецтво викладання є ніщо інше, як мистецтво збуджувати цікавість юних душ, а потім задовольнити її". Викладання є мистецтво, а не ремесло – у цьому суть учительської справи. Перепробувати десятки методів і вибрати свій, переглянути десятки підручників і не додержуватися жодного з них неухильно – це єдиний можливий спосіб живого викладання. Саме такий підхід рекомендується застосовувати в роботі, щоб уникнути штампів, стереотипів, повторів та одноманітності в навчанні. Великим досягненням сучасної системи освіти є право вчителя іноземної мови на вільний вибір засобів навчання. Не можна досягти головної мети в навчанні іноземних мов – оволодіти іншомовним між культурним спілкуванням через формування і розвиток між культурної комунікативної компетенції, використовуючи один підручник. Наблизити навчальну ситуацію на уроці до реального спілкування – таке завдання кожного вчителя іноземної мови. Це нелегка справа, оскільки не секрет, що починаючи з 7–8-х класів, погіршується ставлення багатьох учнів до вивчення іноземної мови. Чи є зниження мотивації з усіма її наслідками об’єктивним процесом? Чи можна цьому процесові протистояти? Досвід показує, що можна, хоча це доволі складний процес, оскільки мотивація – аспект суб’єктивного світу учня, вона визначається його власними мотивами і упередженням. Тому викликати мотивацію можна тільки зацікавленим навчанням, де вчитель і учні є партнерами в спілкуванні. Зацікавлене навчання має місце там, де враховуються вікові та психологічні особливості учнів. Оскільки для кожної вікової групи характерний свій вид провідної діяльності. Згідно з даними сучасної вікової психології для учнів 5 – 6 класів ведучою є ігрова діяльність, у 7–9-х – найважливішою є пізнавальна і цілісно-орієнтована діяльність, у старших класах, крім цього, великого значення набуває комунікативна діяльність. Усі види діяльності тісно пов’язані з таким поняттям, як "пізнавальний інтерес" - надійний і реальний чинник мотивації навчання. У своїй роботі необхідно приділяти велику увагу формуванню і розвитку пізнавальних інтересів учнів. Для цього розробляється шкала ознак наявності пізнавальних інтересів кожного учня, сформованих в результаті індивідуального підходу до нього: активність учня на конкретному уроці; точність і повнота відповідей; кількість доповнень до відповідей однокласників з власної ініціативи; кількість звертань за консультацією до вчителя; участь в олімпіадах; загальна ерудиція учня. Ця шкала допомагає вчителю досліджувати коливання мотивації кожного учня в позитивний чи негативний бік. Виходячи з цього добираються відповідні тексти, вправи і завдання для того, щоб зацікавити учнів і підтримувати мотивацію на достатньо високому рівні. При цьому вчитель дотримується трьох принципів, які рекомендуються молодим вчителям: Формування завдань уроку має імпонувати учням, відкривати перед ними чітку мовленнєву перспективу. Учитель повинен вносити в урок живу конкретику, привабливу для учнів. З метою якісного засвоєння матеріалу потрібно не "відбувати" навчання, а "проживати" його, щоб воно мало життєвий зміст для учнів, тобто були особистісно значущими. Учитель повинен добре уявляти собі, чим живуть його учні, які їхні хобі, смаки, ціннісні орієнтації. На уроці повинна панувати атмосфера довіри та співпраці. Переступивши поріг класу, вчитель перетворюється на партнера по спілкуванню, "першого серед рівних" і одночасно організатора, що перетворює живі враження дійсності у предмет спілкування на уроці. Урок був і залишається основним елементом навчального процесу, але в системі особистісно орієнтованого навчання змінюється його функція, форма. Робота на уроці з суб’єктивним досвідом учня вимагає від учителя не просто вміння викладати свій предмет, а й вміння аналізувати зміст того, чим із запропонованих завдань уже володіє учень. Усвідомлюючи це, вчитель у практичній діяльності намагається створити на уроці атмосферу постійної співпраці в режимі діалогу, полілогу, висловлювань власних думок, обговорення запропонованого. Учитель повинен іти в ногу із життям, відчуваючи всі зміни, які відбуваються в освіті. Не применшуючи ролі традиційних технологій навчання, на сучасному етапі не обійтись без інноваційних технологій. Важливе місце в роботі вчителя займає інтерактивна модель навчання. Інтерактивна технологія – це взаємодія, за якої і вчитель і учень само реалізуються у спільній праці, у творчому пошуку, коли одна творча особистість (учитель) творить іншу творчу особистість (учня). З інтерактивних технологій кооперативного навчання найширше використовує парну та групову роботу. Ще одним варіантом кооперативного навчання, похідним від парної роботи і ефективним для спілкування в групі, є варіант "два-чотири-разом". При цьому учням ставиться запитання для обговорення, дається 1-2 хвилини для продумування можливих відповідей індивідуально. Потім учні об’єднуються в пари і обговорюють один із одним. Після досягнення консенсусу об’єднуються в четвірки для обговорення попередньо досягнутих рішень. Четвірки, при потребі, можна об’єднувати в групи. Технології колективно-групового навчання, які передбачають одночасну спільну роботу всього класу, займають певне місце в роботі. Застосовуються такі методи роботи, як "мікрофон". "снігова куля", "павутинка", "мозковий штурм", "не закінчене речення"... Часто використовується технологія ситуативного моделювання. При такій моделі навчання учням дається максимальна свобода інтелектуальної діяльності, яка обмежується лише визначеними правилами гри. Учні самі обирають роль у грі, висуваючи припущення про ймовірний розвиток подій, створюють проблемну ситуацію, шукають шляхи розв’язання. Вчитель тут виконує роль інструктора, тренера, ведучого. Важливе значення в роботі вчителя має використання різноманітних ситуативних вправ: і чим цікавішою для учнів буде запропонована ситуація, тим більше бажання, з яким вони готуються до цього спілкування. Наприклад, одна справа просто поставити завдання шестикласникам описати погоду, а інша – виступити в ролі ведучої телепрограми "Погода". Оголошується конкурс. Учні працюють в малих групах, а потім "делегують на телебачення свого ведучого", завдання якого розповісти про погоду "телеглядачам". Вчителька вважає, що школярам подобаються ситуації, які відображають реалії сучасного життя, тому роль телекоментатора захоплює і старшокласників. Їм пропонуються складніші завдання, наприклад: Ви – ведучий клубу мандрівників. Розкажіть "телеглядачам" про географічне положення, клімат Великої Британії (США, Канади). Велике значення на уроках відводиться організації і проведенню самостійної роботи дітей, яка привчає їх до пізнавальної діяльності, формує самостійність як рису особистості. На початковому етапі навчання особлива увага приділяється ігровій діяльності. Саме гра значною мірою сприяє створенню на уроках сприятливого психологічного клімату, атмосфери розкутості та спілкування. Однак, гра не є самоціллю. Необхідно проводити такі ігри, які мають навчальну функцію, сприяють закріпленню в пам’яті учнів мовного матеріалу. В процесі гри діти змагаються один з одним, мобілізуючи свої знання, вміння і навички, проявляють кмітливість, винахідливість, волю до досягнення поставленої мети. Гра, на думку педагога, дозволяє зняти напругу, втомлюваність, що теж дуже важливо. Ось кілька прикладів таких ігор: Гра "За словом слово". Клас ділиться на дві команди. Гравці обох команд сідають по колу так, щоб чергувалися представники різних команд. Завдання: кожен учасник гри має назвати слово із запропонованої теми (метод "мікрофон"). Якщо учень не назвав слова, то вибуває з гри. Перемагає та команда, чий представник залишився сам. Можна ускладнити гру, запропонувавши починати наступне слово із кінцевої букви попереднього слова. Гра "Впізнай друга". Один учень виходить до дошки, вчитель зав’язує йому очі і викликає іншого учня, не називаючи його. Перший учень повинен за допомогою запитань, адресованих класу, визначити, кого викликала вчителька після нього. Важливим завданням для вчителя є свідоме засвоєння учнями лексики. Для цього є система роботи при вивченні лексики, особливо на початковому та середньому рівнях. Використовуються такі форми роботи: усне введення лексики за допомогою наочності; відповіді на загальні запитання в режимі Т-СІ; читання слів із підручника методом "снігової кулі"; читання слів із підручника, даючи переклад; вибір із групи слів тих, що належать до запропонованої теми; заповнення пропущених літер у словах; утворення словосполучень із вживанням кожного з поданих слів лише один раз: a pretty/ a round/ a white/ a thin/ ribbon/ boy/ girl/ face/. Одна з найважливіших проблем у викладанні англійської мови – опанування учнями граматичного матеріалу. Без знань основних граматичних явищ не можна здійснювати інші види мовної діяльності. Навчання граматики необхідно будувати за систематичним принципом, тобто іти від простого до складнішого, з одночасним аналізом зв’язків між елементами системи, постійно виконувати граматичні вправи з обов’язковим поясненням граматичних моментів, домагатися, щоб учні відповідали на запитання: "Чому так? Чи може бути щось інше? Яка різниця між певними граматичними явищами?" Необхідно стимулювати постановку питань до будь-яких граматичних явищ, які вже зустрічалися в тексті, діалозі, постійно повторювати уже вивчені граматичні явища. Після того, як чергове граматичне явище вивчено, його аналіз треба переносити на роботу з текстом для читання. Як правило, використовуються тексти для домашнього читання. Вагоме значення у розвитку і монологічного, і діалогічного усного мовлення, на думку вчительки, відіграють прислів’я і приказки. Вони збагачують словниковий запас учнів, розвивають пам’ять, прилучають до народної мудрості. Робота з прислів’ями проводиться поетапно: спочатку учні шукають український еквівалент, потім – намагаються пояснити, як вони його розуміють; наступний крок – аудіювання. Вчителька зачитує чи розповідає текст, а учням необхідно пригадати з відомих прислів’їв те, що підходить за змістом до тексту. Гра "Знайди свою пару" цікава для учнів тим, що вони ходять по класу і шукають кінцівку свого прислів’я. Останніми роками комп'ютерні інновації стрімко входять у життя сучасної людини, змінюючи не тільки стиль, а й формуючи особистість нового покоління. Сучасна школа покликана, передусім, надавати учням глибокі та змістовні знання, випробовуючи нові форми й методи, особливо при вивченні іноземних мов. Безсумнівно, що в умовах доби технізації, завдання вчителя — активізувати пізнавальну діяльність учнів, залучаючи сучасні педагогічні технології — інформаційні, а саме комп'ютерні інновації, Інтернет-ресурси. Докорінні зміни, що відбулися з людством за останні 10 років, наперед визначили роль і місце персональних комп'ютерів та інформаційних технологій. Людина, що вміло та ефективно володіє технологіями та інформацією, має інший — новий стиль мислення, по-іншому підходить до оцінки проблем, до організації своєї діяльності. У сучасній школі інформатизація є найважливішим механізмом реформування освітньої системи, яка спрямована, по-перше, на підвищення якості, доступності, по-друге, ефективності освіти. Учитель сьогодні, як ніхто інший, повинен рухатися в ногу з часом, а інколи й випереджаючи його, саме він творить майбутнє своїх учнів. Усвідомлюючи, що сучасна школа не встигає перебудовуватися до вимог часу, в якому вже існують учні, постала проблема — упровадження комп'ютерних технологій. Доводячи тезу, що висуває час та новий стиль життя: без нових інформаційних технологій вже не можливо уявити сучасну школу й бути вчителем сучасного учня. Поступово, крок за кроком, з пересторогою починала свій шлях в упровадження комп'ютерних технологій при вивченні іноземної мови. Для цього, насамперед, чітко окреслила мету: формування комунікативної культури учнів, навчання практичним навичкам іноземної мови для подальшого активного спілкування і використання її на практиці. Завдання полягає в тому, щоб створити такі умови для практичного володіння мовою, вибрати такі методи навчання, які допомогли б кожному учневі проявити свою активність та творчість, що не можливо без залучення комп'ютера. Сучасна дитина — це дитина технізованого суспільства, яка існує в комп'ютерному просторі зазвичай більше, ніж у світі книжок. Це факт, з яким стикаються сучасні батьки. Одних це лякає, інші — усвідомлюють неможливість існування у світі без умінь працювати з комп'ютером. І саме тут життя ставить нові проблеми як перед батьками, так і перед учителями: виховати й сформувати культуру користування комп'ютером, що є чи не найважливішим на сьогодні. Отже, інформаційні технології в освіті сприяють не тільки розкриттю й розвитку індивідуальних здібностей учнів, активізації пізнавальної діяльності, а й формуванню інформаційної культури. Комп'ютерні технології дають можливість: забезпечити високу наочність навчального матеріалу; впроваджувати як колективну, так і індивідуальну роботу учнів; накопичувати методичні матеріали; підвищувати рівень інформаційної культури й освіти людини інформаційного суспільства; охоплювати більший за обсягом матеріал, оцінювати й аналізувати його завдяки Інтернету; використовувати унікальні джерела інформації, що дає змогу легко входити в інформаційно-освітній простір, "розсуваючи стіни класу"; зберегти диференціальний підхід як в освоєнні матеріалу, так і в проблемних завданнях для їхнього вирішення; залучати навички самоосвіти, "перетворюючи навчання на радість відкриття"; сприяти самоорганізації, саморозвитку, самоперевірці, творчості учнів. Останніми роками зросли вимоги щодо рівня оволодіння іноземною мовою учнями загальноосвітньої школи. Значне зростання інтересу до вивчення іноземної мови, зокрема англійської та німецької, в Україні викликане перебудовою вектора зовнішньоекономічної діяльності підприємств, застосуванням нових форм співробітництва. Для задоволення цього запиту зроблено не мало: учні загальноосвітньої школи починають вивчати другу іноземну мову з п'ятого року навчання, створено сучасні підручники, процес навчання інтенсифікується з урахуванням досліджень з педагогіки, психології, лінгвістики, методики навчання іноземної мови й інформатики. Відтоді, як Інтернет у 90-і роки знайшов своє застосування у вивченні іноземних мов, він використовується, передусім, для різного виду пошуку, для створення текстів, для роботи з сучасними й оригінальними матеріалами на мові, що вивчається, для аудіозавдань з використанням справжніх звукових документів, для граматичної роботи, для роботи з онлайн-словниками, для роботи з інтерактивними вправами і вправами для заучування, які постійно використовуються на уроках іноземної мови. Поява електронної пошти, робота в групах новин і чатах, відеоконференції і онлайн-курси зробили можливим знайомство з культурою країни мови, що вивчається. Поява інноваційних інформаційних технологій у педагогіці не є випадковістю. Наука вже давно шукає шляхи досягнення якщо не абсолютного, то високого і стабільного результату в роботі з класом у школі. У декого є заперечення філософського або практичного характеру. Однак усі згодні з тим, що певна адаптація школи до комп'ютерного століття необхідна. Єдиної ж думки про те, якою вона повинна бути, на сьогоднішній день не існує. Новітні мультимедійні засоби навчання відкривають учням доступ до нетрадиційних джерел інформації, підвищують ефективність самостійної роботи, дають цілком нові можливості для творчості, знаходження і закріплення усіляких професійних навичок, допомагають реалізувати принципово нові форми й методи навчання. Перевага роботи з комп'ютером полягає в тому, що значно розширює можливості самих учителів, сприяє індивідуалізації навчання, активізації пізнавальної діяльності учнів, а також дає змогу максимально адаптувати процес навчання до індивідуальних особливостей учнів. Тобто кожен учень отримує можливість працювати у своєму режимі, вибрати такий темп, при якому пройдений матеріал саме ним оптимально засвоюється. Мультимедійні технології навчання дають можливості вчителю для досягнення дидактичної мети застосовувати як окремі види навчальної роботи, так і будь-який їхній набір, тобто спроектувати навчальне середовище. Орієнтовані на вчителя інструментальні засоби дають змогу йому оперативно поновлювати зміст навчальних і контролюючих програм відповідно до появи нових знань і технологій. Учитель одержує додаткові можливості для підтримки і спрямовування розвитку особистості учня, творчого пошуку й організації їхньої спільної роботи. Комп'ютерні програми мають неоднозначні переваги як додаткові засоби навчання німецької мови. Вони допомагають застосовувати індивідуальний підхід до учнів, враховуючи зацікавлення та можливості окремих дітей, виховуючи й навчаючи людину інформаційного суспільства. Застосування комп'ютерних технологій на уроках іноземної мови дає змогу: прослухати діалоги, тексти, пісні, радіопередачі німецькою мовою; здійснити заочну подорож містами, музеями, галереями тощо Німеччини; розвивати практичні навички швидко змінювати граматичну структуру речення; віднайти необхідні морфологічні елементи в запропонованому тексті; деталізувати структуру тексту за заданими параметрами (сконструювати послідовність тексту, вилучити й поновити частини мови, відновити речення тощо). Переваги використання інформаційних технологій на уроках іноземної мови: Ілюстрація матеріалів з високою якістю картинки, а саме: репродукціями, діаграмами, фото, а також аудіо та відеоматеріалами. Інформація привабить учнів, допоможе їм створити свої, індивідуальні асоціативні відповідності тому ілюстративному матеріалу, який учитель підібрав. Презентації "по кліку" дають можливість пристосувати темп подачі матеріалу до потреб учнів безпосередньо в процесі демонстрації і залишать час для можливих пояснень та уточнень, узагальнень, чого не дає, наприклад, перегляд фільму. Створивши презентацію один раз і зберігши її на електронних носіях, учитель зможе використовувати, доповнювати або змінювати її будь-коли. Створюєте таку презентацію, що відповідає саме вашим вимогам, потребам учнів та стилю подачі матеріалу. Створивши власну презентацію відповідно до вимог саме цього класу, учитель надає її у користування учням для самостійного опрацювання вдома як зразка для створення учнівських презентацій. Незважаючи на те, що комп'ютерні технології мають колосальні інформаційні можливості і не менш вражаючі послуги, а все ж таки первинними залишаються дидактичні завдання, особливості пізнавальної діяльності учнів, обумовлені певною метою освіти. А отже, комп'ютер — суто засіб для реалізації мети й завдань, який дає унікальну можливість користуватися автентичними текстами, слухати й спілкуватися з носіями мови, тобто він створює природне мовне середовище. Сучасна дитина — дитина технізованого суспільства — аксіома, що не потребує доведення. Але у вербальному світі учень зазвичай користується тільки "стрілялками", "бродилками", багаторівневими іграми (від 6 до 12 років, а то й у подальшому житті), тому, наприклад, робота з комп'ютером на більш професійному рівні для більшості учнів абсолютно не знайома. По-перше, я, як учитель англійської та німецької мов, перебираю на себе функції, на першочерговому етапі, вчителя інформатики: ознайомлюю з технікою створення відео- та аудіопрезентацій, використанням програми PowerРоіnt роботою  "по кліку" тощо. А по-друге, враховуючи те, що такі методи роботи для сучасної школи залишаються все ж маловикористовуваними, а навички несформованими, то на підготовчому етапі доводиться приділяти позаурочний час для відпрацювання комп'ютерної грамотності з т. зв. "чайниками". І тут на допомогу приходять "ґакери", які зазвичай є у кожній групі (до процесу навчання, або ролі вчителя, залучаються самі ж учні, що для них є не тільки корисним, а й виховує здатність взаємодопомоги, реалізації тощо). Процес використання комп'ютерних технологій на уроці через низку вище окреслених проблем потребує від учителя кропіткої, зосередженої роботи, яка ні в якому разі не приносить миттєвих результатів — вона тривала у часі, — але вже на другому році навчання вражає своїми результатами, які на закладеній ґрунтовній базі здатні розвивати такі творчі здібності учнів, що стрімко набирають обертів і стають для вчителя співорганізаторами, співтворцями навчально-виховного процесу, що робить уроки інтерактивними. Варто пам'ятати що навчати мовленнєвій діяльності можна лише в спілкуванні, живому спілкуванні, для чого необхідним є партнер. Комп'ютерні програми, СD-RОМ-диски, якими б інтерактивними вони не були, можуть забезпечити тільки квазіспілкування, тобто спілкування з машиною, а не з живою людиною. Виняток складають комп'ютерні телекомунікації, коли учень вступає в живий діалог (письмовий або усний) з реальним партнером — носієм мови. Отже, система навчання повинна бути вибудувана так, щоб учню була надана можливість знайомства з культурою країни-носія мови, першочергово навчити його поважати прояви іншої культури, підготувати до міжкультурного діалогу. Попри всі колосальні можливості комп'ютера, навіть використання відео конференцій, мультимедійних засобів, варто пам'ятати, що це лише засоби вирішення певних методичних завдань, що стоять перед сучасним учителем. Література Беспалько В. П. Освіта та навчання з участю комп'ютерів (педагогіка третього тисячоліття). — М.: Видавництво психолого-соціального інституту; Воронеж: Видавництво НВО "МОДЕК", 2002.Вєдєніна Л. Г. Теорія міжкультурної комунікації і значення слова // Іноземні мови в школі. — 2000. — № 5.Debbie Candau и др. Іntel® "Обучение для будущего" (при поддержке Місrosoft). — М., 2002.Інтернет-технології в середній школі. (Практичне керівництво). Під редакцією РудаковоїД. Т., Силаева А. Г. — М.: Проект Гармонія, Інк., 2001.Ефременко В. А. Применение информационных технологий на уроках иностранного языка // Иностр. языки в школе. - 2007. - № 8. - С. 18-21.Ольховская Л. И., Рудакова Д. Т., Силаева А. Г. Золотая рыбка в "Сети" Интернет-технологии в средней школе. (Практическое руководство). — М., Прожект Хармони, Инк., 2001. —168 с.Форми та методи використання Інтернет-ресурсів на уроках іноземної мови // Іноземні мови в школі. — 2001. — №№ 2, 3. Стаття Полат Є. С. "Інтернет на уроках іноземної мови".

category: Методика та технологія


title: Завдання для контролю знань із тем курсу біології. 7 клас.

description: Подано систему оцінювальних тематичних завдань у двох варіантах у формі тестів. Відповіді на завдання додаються

category: Методика та технологія


title: Формування комунікативної компетенції засобами інтерактивних технологій на уроках англійської мови

description: Подано медіапрезентацію на заявлену тему

category: Методика та технологія


title: Енциклопедія дидактичних матеріалів з української мови. (Матеріали для проведення уроків розвитку зв’язного мовлення, дидактичний матеріал для розвитку ділового мовлення учнів)

description:
Збірка має на меті допомогти учням, учителям у правильному вживанні в документах мовних засобів, застерегти від типових помилок, навчити знаходити найдоцільніші лексико-граматичні засоби. Тексти для редагування, які теж подаються у збірці, вплинуть на формування навичок роботи з текстом, аналізу скл

                  адених висловлювань

category: Методика та технологія


title: Проектна технологія в сучасній школі

description: У матеріалі на заявлену тему (медіапрезентація додається) авторка наголошує, що метод проектів завжди орієнтований на самостійну діяльність учнів: індивідуальну, парну, групову, яку учні виконують протягом певного відрізку часу. Цей метод органічно поєднується з груповими методами

category: Методика та технологія


title: Інтерактивний підхід до словникової роботи на уроках української мови в початкових класах

description: У матеріалі на заявлену тему авторка вказує, що словникова робота є однією зі складових різноманітної роботи з розвитку мовлення учнів. Оволодіння словниковим складом літературної мови стає необхідною умовою вивчення учнями української мови

category: Методика та технологія


title: Стимули й антистимули навчальної діяльності учнів. (Рос. мова)

description:
Обновленная украинская школа, используя опыт отечественной педагогики, руководствуясь принципами гуманизации и демократизации образования, рассматривает ребенка, прежде всего, как жизненное явление, а не педагогическое, видит в нем не столько объект, который требует воздействия, сколько личность,

                   которая интенсивно развивается. Исходя из гуманистического направления образования, идея стимулирования предусматривает, что учитель не должен рассматривать воспитанника как способ достижения определенных педагогических целей, т. к. такой подход исключает возможность реально воздействовать на него и в большинстве случаев вызывает протест. Термины "стимул, стимулирование" находят более широкое и частое применение в работах по теории педагогики. Авторы пытаются как можно точнее и полнее раскрыть сущность процессов активизации, повышения эффективности обучения и воспитания. Стимул определяется как способ, который побуждает ученика к усилению деятельности. От мастерства учителя, педагогического опыта и психологического настроения зависит то, сможет ли он использовать такие формы и методы работы с учениками, при которых в них будут сформированы постоянные положительные мотивы в приобретении знаний, умений, навыков. Мне пришлось столкнуться с неприятной и, на мой взгляд, сложной ситуацией, когда мой сын пошел в 1-й класс. Учительница, преследуя положительные мотивы, пытаясь заинтересовать учеников в чтении книг, пообещала за наибольшее количество прочитанных книг поощрить победителя. У первоклассников появился мотив деятельности. Мой ребенок и еще несколько человек вышли "победителями" в этом конкурсе. Как дети ждали обещанной награды! Но учительница сделала вывод, что нечестно будет награждать победителей, т. к. "могут обидеться побежденные". В итоге, результат оказался совсем неожиданным (точнее, его можно было предугадать, зная психологические особенности детей): интерес читать утратил силу мотива, ребенка невозможно было усадить за чтение. Данная ситуация подтвердила еще и значение роли учителя как личности в активизации учебной деятельности. Уважение, доверие к учительнице сменились обидой, недоверием, что и отразилось на интересах первоклассников. Я преподаю биологию и экологию в 10-11-х классах. Психологические особенности детей этого возраста характеризуются стремлением к взрослости, а вместе с ним и стремлением к самостоятельности. Анализируя влияние самого процесса обучения на активность учащихся, можно выделить две основные причины, влияющие на проявление активности: содержание учебного материала. сам процесс учения, который выступает как процесс организации познавательной деятельности учащихся. Как ни парадоксально, но часто учащиеся, имеющие отличную успеваемость, преобладающим мотивом деятельности имеют не познавательные мотивы, а моральные, социальные, заставляющие их прилагать максимум усилий к добросовестному выполнению всех требований школы, учителей. В силу старательного, ответственного отношения к учебным обязанностям, углубляясь в познавательный процесс, они также испытывают чувство глубокого удовлетворения положительными результатами своей деятельности. Это благоприятно сказывается на проявлении активности учащихся на занятиях. Среди лицеистов 10-х классов был проведен небольшой опрос. Основные вопросы, на которые должны были ответить учащиеся: Что влияет на формирование вашей активности на занятиях? Какие формы работы на занятиях вас больше всего заинтересовывают? На одно из первых мест по силе влияния на формирование активности учащихся на занятиях лицеисты поставили учителя. Ни на одном уроке нельзя учителю забывать об этом, грамотно, умело подбирая формы работы по активизации учебной деятельности. Причины повышения активности лицеистов на занятиях были расставлены в такой очередности: Проблемность и исследовательский характер обучения. Выполнение практических работ. Эмоциональность учителя. Многообразие форм работы. Соревнование. Причины, влияющие на снижение активности на занятиях, лицеисты расставили в следующем порядке: Несоответствие материала, изучаемого на уроке, жизненному опыту. Слабая организация самостоятельной работы. Отрицательный эмоциональный фон на занятии. Смысловой барьер между учителем и учащимися. Бедность учебной нагрузки. Основные формы работы, которые привлекают учащихся – это: беседа с учителем, объяснение учителем материала. Работа с учебником выделена только несколькими учащимися. Это можно объяснить еще и тем, что наши учащиеся, в основном, не приучены и не научены работать с учебником. Проведенные исследования причин активности учащихся на занятиях не только помогают нам в определении направлений нашей дальнейшей работы, но и еще раз подтвердили, что, сколько бы ни было много учеников в классе, всегда нужно учитывать их индивидуальные особенности. Из выше сказанного можно сделать вывод, что мотивы обучения не должны быть пассивными, они должны, насколько это возможно, основываться на активном интересе к тому, что изучается. Литература Бруновт Е. П., Бровкина Е. Т. "Формирование приемов умственной деятельности учащихся". М., "Педагогика", 1981.Гебос А. И. "Психология познавательной активности учащихся", Кишинев, 1987.Концепція загальної середньої освіти // "Освіта України", №33, 26 серпня 2000.Коротаева Е. В. "Обучающие технологии в познавательной деятельности школьников", М., "Сентябрь", 2003.Національна доктрина розвитку освіти / Освіта України, "33, 23 квітня 2002.Рубинштейн С. Л. "Основы общей психологии" в 2 т. Т. -2 – М. "Педагогика", 1989.

category: Методика та технологія


title: Елементи компаративного аналізу на заняттях української літератури вищих навчальних закладів І-ІІ рівня акредитації

description: Методичні рекомендації вчителям-словесникам і студентам-філологам спрямовані на компаративний аналіз творів: повісті М. Коцюбинського „Тіні забутих предків” і трагедії В. Шекспіра „Ромео та Джульєтта” (медіапрезентація додається)

category: Методика та технологія


title: Особистісно-орієнтоване навчання як умова успішного розвитку та саморозвитку особистості студента

description:
Державна національна програма "Освіта" (Україна ХХІ ст.), Закон України "Про освіту" проголошують освітні пріоритети забезпечення гармонійного та різнобічного розвитку людини як особистості та найбільшої цінності суспільства, формування у неї цілісної картини світу, розвиток її талантів, розумови

                  х і фізичних здібностей, виховання високих моральних якостей, що спонукає до реалізації особистісно-орієнтованого підходу в навчанні. Учительство - це покликання, служіння, місія. Викладач передає через себе послання студенту, передусім - ставлення до світу, до людей, до країни, до життя в колективі. В умовах гуманізації й демократизації освіти викладач і студент змінюються, взаємодіють і разом беруть учать в оновленні навчального процесу. Дуже часто причиною невстигання старшокласників та студентів є нерозуміння викладачем індивідуальних, у тому числі і психологічних особливостей або невірне їх трактування. В результаті цього при традиційній системі навчання такі студенти рідко можуть почуватись гідно та бути успішними. Звідси низька самооцінка, негативні думки щодо власних розумових здібностей, впевненість у тому, що вони не можуть досягати успіху, несформовані повною мірою життєві компетенції. Мрія будь-якого педагогічного колективу і вчителя - це найбільш повне розкриття можливостей і здібностей кожного студента, розвиток його неповторної індивідуальності. Шляхом до здійснення цієї мрії є особистісно-орієнтоване навчання. Головним принципом розробки технології особистісно-орієнтованого навчання є визнання індивідуальності дитини, створення необхідних і достатніх умов для її розвитку. Особистісно-орієнтоване навчання має забезпечити розвиток і саморозвиток особистості, виходячи з виявлення його індивідуальних особливостей. Технологізація особистісно-орієнтованого процесу передбачає спеціальне конструювання навчальних текстів, дидактичного матеріалу, методичних рекомендацій до його використання, типів навчальних діалогів, форм контролю за особистим розвитком студентів у ході оволодіння знаннями. Види завдань на заняттях за особистісно-орієнтованого навчання: Завдання на створення можливостей самопізнання ("Пізнай себе!"): за поданим викладачем планом, схемою, алгоритмом студент перевіряє виконану ним роботу, робить висновки про те, що вдалося, де були помилки; аналіз й оцінка характеру своєї участі в навчальному процесі; ступінь активності, ініціативності, позиція у взаємодії з іншими студентами; "дзеркальні завдання" — знаходження особистих якостей або навчальних характеристик у навчальному матеріалі. Завдання на створення можливостей для самовизначення ("Обирай себе!"): включають аргументований вибір різного навчального матеріалу, способу виконання завдань (з ким і як виконувати завдання), форми звітності про виконання завдання. Завдання на "включення" самореалізації ("Перевіряй себе!"): ці завдання вимагають творчості в змісті роботи, творчості в способі виконання роботи (перетворення змісту на схеми, опорні конспекти, постановка не за зразком дослідів, практичних робіт); вибір студентом різних видів завдань (науковий звіт, інсценування, газета та ін.). Завдання, які орієнтовані на спільний розвиток студентів ("Створюй разом!"): "мозковий штурм", театралізація, групові проекти, інтелектуальні командні ігри; творчі спільні завдання з (або без) розподілом викладачем організаційних ролей у групі (керівник, лаборант, експерт, перекладач та ін.); спільний аналіз процесу й результату роботи. Завдання й група методів організації спільної роботи, які спрямовані на розвиток намірів змінити себе ("Змінюй себе заради себе!"): завдання, які дозволяють добровільно обрати вид навчальної роботи, проаналізувати на добровільних засадах результати роботи самим студентом (добровільне самооцінювання); завдання на опрацювання своїх навчальних перспектив); завдання на вияв особистих якостей (ці завдання не оцінюються в балах). Педагог, який використовує особистісно-орієнтований підхід у навчанні: знає індивідуальні особливості своїх студентів, такі як: темперамент, якість нервової системи, особливості домінуючої модальності, розвитку тощо; визнає, що кожен студент розвивається у власному темпі і має індивідуальні особливості; використовує знання індивідуальних особливостей студентів для планування навчальних завдань, очікуваних навчальних результатів; організовує навчальне середовище, яке відображає індивідуальні особливості студентів у групі; планує навчальні цілі, враховуючи зону найближчого розвитку для кожного студента; використовує різні форми навчання (робота в малих групах, робота в парах тощо) для застосування індивідуального підходу; приймає рішення стосовно навчальних завдань не лише за рекомендаціями державних навчальних програм, а й на основі спостережень за дітьми та їх оцінці; володіє та використовує навички спостереження для моніторингу індивідуального прогресу кожного студента. Основні характеристики діяльності успішного педагога: Педагог націлений на успіх кожного студента. Педагог створює позитивну навчальну атмосферу, в основі якого - цінності та принципи демократії. Педагог використовує індивідуальний підхід у навчанні та виявляє повагу до особистості. Педагог заохочує до навчання, під час якого студенти навчаються на засадах співпраці та самоуправління. Педагог пов'язує психологічні особливості особистості з навчальним процесом. Хороший викладач, володіє мистецтвом мотивації. Опанувати його можна в результаті кропіткої роботи, майже завжди самотужки. Саме наше ставлення до студентів і передусім визначатиме невдачу чи успіх мотивації. Я впевнена, якщо діти знають, що ми чекаємо від них добра і націлені на успіх кожного, то найчастіше зроблять усе можливе, щоб виправдати наші сподівання. Тому правило номер один правильної мотивації – сподівайтеся на найкраще від студентів, яких навчаєте. Викладач, який переконаний, що більшість студентів ліниві, негативно впливає на них. Наголошення на слабкостях нагадує людям про їхні вади, і тому їхня поведінка погіршується. І навпаки, позитивне ставлення і зосередження на сильних рисах нагадує людям про їхні переваги, і тому їхня поведінка поліпшується. Кожен, хай яким недбалим не був би, хоче вірити, що в нього є якнайкращі наміри, і бажає, щоб інші також у це повірили. Людей надихають труднощі, студенти часто відчувають нудьгу, коли їм не до вподоби уроки, на яких надто мало вимагають від них. Проте не варто спонукати дітей долати надто високі вершини. Ніхто не зможе виконувати роботу без краю, не досягши хоч малого успіху. Наполягаючи на досконалості, ми повинні дбати про те, щоб цілі були реальні та посильні. Водночас студентам необхідне постійне задоволення через власну здатність досягати короткочасної цілі. Вони можуть розширювати власні можливості, але потребують регулярного успіху. Будь-яку справу, в тому числі й навчання, супроводжують невдачі. Одних дітей вони пригнічують, інших спонукають до ще більшої рішучості. Перед викладачем стоїть важливе завдання навчити дітей давати собі раду після невдач. Це може мати велике значення і в їхньому подальшому житті. Найважливіший урок, який діти мають засвоїти, полягає в тому, що невдачі - це точильні камені успіху. Якщо викладач починає сподіватися на більше від деяких студентів, то вони самі починають сподіватися на більше від себе. Інтонація, вираз обличчя, дотик і ставлення можуть стати засобами, якими - часто несвідомо - викладачі повідомляють про свої сподівання студентам. Таке спілкування може допомогти дитині змінити думку про себе. Тому викладач повинен бути щирим у ставленні до своїх студентів. Якщо він спиратиметься лише на методичні принципи, то на підсвідомому рівні студент не відчує викладача, а викладач студента. Від нас залежить, чи підносити переваги дитини чи повсякчас нагадувати про їхні слабкості. Якщо ми обираємо позитивне ставлення до людини, починають виявлятися її приховані таланти. Студенти потребують атмосфери, в якій вони можуть удосконалюватися, шліфувати свої навички, розвиватися. Важливо зрозуміти, що люди мають набагато більший потенціал, ніж ми зазвичай вважаємо. Ми дуже і дуже рідко бачимо всю складність людської особистості під час звичайних соціальних взаємодій. Кожен із нас змінюється щодня на гірше або на краще. Ми можемо певною мірою вплинути на те, як люди змінюються. У кожного глибоко в душі є бажання чогось досягти, кимось стати. Завдяки цьому викладач отримує чудову точку опори. Якщо він скористається нею і продемонструє, що вірить у майбутнє студентів, то вони зроблять майже все, щоб виправдати сподівання наставника. Фома Аквінський, який знав чимало про виховання і мотивацію, одного разу сказав, що переконати людину у своїй правоті можна тоді, коли піти до неї, узяти її за руку і повести правильним шляхом. На неї не слід кричати здалеку, не слід називати її недотепою, треба прийти до неї. Починати слід звідти, де вона стоїть. Це єдиний спосіб зрушити її з місця. Якщо пристосувати це висловлювання до вчительської роботи, то пояснюючи новий матеріал, викладач не стоїть за вчительським столом, а перебуває у класі, між студентами. Вони чують слова підбадьорення, чекають підтримки, схвалення. Адже дуже важко піднятися навіть, на найменшу гірку, якщо тебе постійно обсмикують. Надзвичайно важливо бачити рух кожного студента і надавати кожному саме ту допомогу і саме тоді, коли вона потрібна. Це надзвичайно складно, але саме у цьому і полягає майстерність викладача в особистісно-орієнтованому навчанні. Дуже важливо виявити повагу до людської особистості, навіть якщо не подобається поведінка. Цього можна досягти, якщо уважно слухати співрозмовника. І якщо ми виробимо у собі правило спочатку вислухати людину, почути її, а потім судити, то це стане нам у нагоді як у роботі, так і в житті. Часто ми стикаємося з такою поведінкою і вчинками студентів, яких не можемо зрозуміли. У такому разі можливо потрібно зазирнути в їхнє минуле. Найчастіше, це дасть нам ключі до розуміння дитини і допоможе надати ту підтримку, якої вона потребує, навіть не усвідомлюючи цього. Слід пам’ятати, що потреби людей, а особливо дітей змінюються. Те, що мотивує дитину цього року, може виявитися цілком неефективним наступного. Діти ростуть, дорослішають, змінюється система їхніх цінностей та авторитетів. Тож і викладач, знаючи психологічні вікові особливості студентів, спілкуючись із ними, повинен змінювати своє ставлення, вимоги, методи схвалення і осуду. Студенти реагують на заохочення, а не нарікання. Це фундаментальна людська потреба - мати поряд того, хто заохочує нас і спонукає до нових висот. Мистецтво похвали, яке називають позитивним заохоченням, - це вкрай важливий засіб, яким має володіти викладач. Одним із способів може бути так звана однохвилинна похвала. Протягом уроку "спіймати" студента на чомусь позитивному, а тоді негайно зробити комплімент. Ці прямолінійні дії видаються достатньо легкими, але це добрий спосіб заохотити до праці та навчання. Похваливши студента за активну роботу на занятті чи добре виконане домашнє завдання, участь у позакласному заході, навіть за гарне чергування в аудиторії чи роботу на ділянці, ми забезпечуємо примноження таких зусиль. Отже, наше завдання полягає в тому, щоб допомогти студентам обернути свої малі досягнення на ще більші. І один із способів допомогти їм - помічати і схвалювати досягнення. Педагог пов'язує психологічні особливості особистості з навчальним процесом. Успіх навчання залежить не тільки від зовнішніх факторів (зміст, методика, майстерність учителя тощо), але й від внутрішніх умов, тобто індивідуально-психологічних особливостей особистості. Психологічними особливостями особистості є: тип темпераменту; якість нервової системи (сила - слабкість, рухливість - інертність); особливості домінуючої модальності; особливості домінуючої мозкової півкулі. Розуміння викладачем вищевказаних психологічних особливостей та ознайомлення з більш глибинними їх ознаками, вивчення їх впливу на поведінку та відношення з оточуючими сприяє формуванню компетентісно-орієнтованого підходу до здійснення професійних обов’язків. Отже, важливою складовою особистісно-орієнтованого навчання є його психологічна мета, стиль уроку, організація пізнавальної діяльності студентів, врахування їх вікових та психологічних особливостей. Для того, щоб педагог міг встановити конструктивні стосунки зі студентами, важливо, щоб він зрозумів, у який спосіб вони сприймають оточуючий світ, як вони думають і відчувають. Хоча спостережливий педагог знає, що частина студентів краще засвоює аудіальну інформацію, частина - коли читає, однак наша школа розрахована переважно на аудіалів. Вчені ж пропонують розвивати усі сенсорні модальності, використовуючи різноманітні стилі навчання надавати інформацію для різних вхідних каналів, що значно збільшує ефективність навчального процесу. Вважається, що розвитку всіх типів сприйняття сприяють інтерактивні методики, тому необхідно використовувати їх у роботі. У роботі з кінестетами слід пам’ятати, що вони краще навчаються в іграх, інших активних формах, частіше їх викликати до дошки писати, працювати з таблицями. КВН, брей-ринги, ток-шоу саме для них. У роботі з аудіалами необхідно намагатися проводити конкурси ораторів, міні-конкурси на кращі формулювання висновків до теми, підвищувати престиж студентів, які володіють словом; пам’ятати, що вони балакучі, часто розмовляють самі з собою, промовляють слова при читанні, легко повторюють почуте, люблять музику, краще пам’ятають те, що обговорили. Вони є учасниками дискусій, диспутів, прес-конференцій. Для візуалів слід пропонувати відшукувати в параграфі терміни, визначення, формули, відповіді на поставлені запитання; давати завдання намалювати ілюстрацію, діаграму, графік; пам’ятати, що вони організовані, дисципліновані, спостережливі, спокійні, обережні, погано запам’ятовують вербальні інструкції, мають розвинену уяву, краще пам’ятають те, що бачили. Випуск стінгазет, оформлення фотоальбомів, таблиць, рефератів приносить їм задоволення та користь одночасно. Але, незалежно від того, яка сенсорна система превалює в людини та як вона впливає на вибір людиною майбутньої професії, для того щоб стати фахівцем своєї справи та бути соціально зрілою особистістю, необхідно гармонійно розвиватися, набувати нових знань, умінь і навичок. Важливою детермінантою індивідуальності людини є темперамент. І. П. Павлов вважав темперамент однією з головних характеристик індивідуальних особливостей людини, яка здійснює вплив на його поведінку та діяльність. Будь-який темперамент за І. П. Павловим характеризують три фактори: сила та рухливість нервових імпульсів, врівноваженість між процесами збудження і гальмування. Подолання недоліків, притаманних тому чи іншому темпераменту, здійснюється за рахунок вироблення цілеспрямованого стилю індивідуальної діяльності. Дослідженнями щодо впливу індивідуальних типологічних особливостей на характер тих чи інших видів навчальних дій займався Н. С. Лейтис. Було доведено, що представники різних типів здатні досягти максимально ефективної продуктивності за рахунок різних засобів, сукупність яких і складає відповідний стиль діяльності. Вважається, що сангвінікам і холерикам (як високо реактивним) притаманні такі загальні ознаки щодо процесу діяльності: вони менш ефективно працюють в умовах чітко регламентованої діяльності; при наявності регламентації швидше втомлюються; віддають перевагу нечітко позначеній кінцевій меті і мінімуму додаткових вказівок; ефективно працюють тривалий час без перерв, з малою кількістю помилок за умови, що від них вимагають неоднорідні, різноманітні дії з можливостями їх довільних змін, припинення або чергування; підвищують ефективність роботи при зміні об'єкту спілкування, ритму життя, задач щодо розв'язання при завданнях вище середнього рівня складності; здатні до змінення стратегії діяльності, більш оптимально працюють при зниженні зайвої стимуляції; Флегматикам і меланхолікам (низько реактивним типам) притаманні такі особливості: ефективно і продуктивно працюють в умовах чіткої регламентації діяльності; віддають перевагу більш простим, стереотипним способам дій, пунктуальності, діям зі статичними позами, нескладними, плавними рухами; з метою забезпечення необхідного рівня мотивації потребують (особливо меланхоліки) завдань з більшою вірогідністю успіху у розв'язанні; характеризуються значною реалістичністю рівня домагань. При організації групової діяльності студентів викладач має враховувати формули взаємодії з кожним типом темпераменту своїх студентів: Сангвінік - "Довіряй, але перевіряй". "+": життєрадісність, захопленість, комунікабельність, чуйність. "-": схильність до хвалькуватості, безладність, легковажність, нерозбірлива дружелюбність, ненадійність. Холерик – "Ані хвилини спокою". "+": енергійність, пристрасність, рухливість, цілеспрямованість. "–": запальність, агресивність, нестриманість, гарячкуватість, конфліктність. Флегматик - "Не підганяй". "+": тривкість, сталість, активність, терпеливість, самовладання, надійність. "–": загальмованість, байдужість, "товстошкірість", сухість. Меланхолік – "Не нашкодь". "+": висока чутливість, м’якість, людяність, доброзичливість, здатність співпереживати. "–": відносно низька працездатність, підозрілість, вразливість, замкненість, сором’язливість. Як бачимо, для того, щоб стати успішним викладачем, треба знати не лише дидактику й методику викладання обраного предмету, адекватно оцінювати свої професійні можливості, але й поповнювати знання про індивідуальні і психологічні особливості студентів та систематично використовувати ці знання в педагогічній діяльності. Список використаної літератури Гільбух Ю. З. Темперамент і пізнавальні здібності школяра: Діагностика, педагогіка. -К., 1992.ДичківськаІ. М. Інноваційні педагогічні технології: Навчальний посібник: К.: Академвидав, 2004. – 352с.Личностно – ориентирований поход в работе педагога: разработка и использование/ Под ред.. Е. Т. Степанова. - М.: ТЦ Сфера, 2003. – 128с.Лозниця В. С. Психологія і педагогіка: основні положення. Навчальний посібник для самостійного вивчення дисципліни. - К.: Ексоб, 2006. – 304с.Мерлин В. С Очерк теории темперамента. – М.: Просвещение, 1964.Пометун О. І. Енциклопедія інтерактивного навчання. – К.: 2007. – 144с.Софій Н. З. Інноваційні методи навчання та викладання: теоретичне підґрунтя та методика використання. Навчально-методичні матеріали. - Київ. 2008. – 60с.

category: Методика та технологія


title: Методичні рекомендації для вчителів на тему «Як треба готувати дітей до мовних конкурсів. Розбір речення»

description: У методичних рекомендаціях для вчителів початкової ланки авторка пише, що дуже втішає нас, педагогів, те, що в Україні існує такий конкурс, який заохочує дітей до глибокого вивчення своєї рідної мови - грандіозне мовне змагання «Міжнародний конкурс з української мови ім. Петра Яцика»

category: Методика та технологія


title: Занятие по математике с одаренными детьми. (Рос. мова)

description: План-конспект заняття для обдарованих учнів початкової ланки, мета якого - привчити дітей виокремлювати математичні співвідношення в умовах задач; учити розмірковувати, спростовуючи неправильне, та доводити вірність рішення

category: Методика та технологія


title: Упровадження особистісно орієнтованої педагогіки в навчально-виховне середовище ліцею як фактор розвитку закладу та розкриття особистісного потенціалу учасників освітнього процесу

description:
"Якщо Всесвіт дійсно безмежний, а природа не має обчислення в своїй творчості, то єдина модель цієї безмежності і цих багатств є Дитина" Ш. Амонашвілі У наше століття в ряду наростаючих глобальних протиріч одним з найскладніших чинників положення людини в сучасній цивіл

                  ізації є вибух споживання. Нинішній культ споживання - харчового, речового, видовищного - перетворює людину-творця в людину-споживача. Ця нова глобальна загроза особливо небезпечна для молодих поколінь, які ростуть бранцями культу споживання. В умовах вступу суспільства в постіндустріальну епоху розвитку, коли найціннішим товаром стає інформація, змінюється роль освіти, від якої істотно залежить, чи розкриє людина в майбутньому свій природний потенціал, чи знайде вона своє місце в житті. Нам, виконавцям практичної сторони програми "Експериментального майданчика" близька точка зору Дж. Дьюї про те, що "одні розуміють освіту як розкриття вроджених здібностей, що йдуть зсередини, інші - як формування особистості ззовні". Ці слова визначають два основні підходи до організації процесу в школах: один - традиційний, "знаннєвий", другий - гуманістичний, особистісно орієнтований. І тільки другий підхід звертається до особистісно смислової основи людини, сприяє реалізації вродженого потенціалу за допомогою її внутрішніх джерел. Сьогодні відбулося визнання на теоретичному і практичному рівнях адекватності саме особистісно орієнтованого підходу сучасним умовам. У стратегії розвитку нашого ліцею задається новий вектор розвитку освіти. Майбутнє України, наші успіхи залежать від освіти та здоров'я людей, від їх прагнення до самовдосконалення і використанню своїх навиків і талантів так як розвиток людини - це основна мета і необхідна умова прогресу сучасного суспільства. Наш директор, Семанюк М. К. і команда вчителів вважаємо, що інноваційна школа буде в дійсності такою, якщо впроваджуються не тільки окремі освітні методики, технології, але є орієнтація на нову освітню модель в цілому, засновану на гуманістичній, особистісно орієнтованої парадигми. Принципи: Принцип відкритого ліцейного простору є об'ємним і загальним і полягає у формуванні відкритого простору для кожного, хто до нього входить, - ліцеїстів, батьків, педагогів, консультантів, партнерів, представників вузів, науки і бізнесу. Принцип особистісного підходу до всіх учасників навчально-виховного процесу. Принцип гуманності передбачає створення в ліцеї сприятливого морально-психологічного клімату. Принцип науковості передбачає розвиток в учнів сучасного наукового світогляду, розуміння місця і ролі людини в світі і суспільстві, підвищення наукової ерудиції та культури педагогів. Принцип захопливості є одним з важливих чинників формування пізнавально-мотиваційної сфери учня. Принцип диференціації та індивідуалізації передбачає виявлення і розвиток в учнів природних нахилів та здібностей. Принцип інформатизації дозволяє розширити змістовне поле педагогічної системи ліцею за рахунок доступу до світових знаннєвих ресурсів через Інтернет. Принцип інтеграції загальної та додаткової освіти. Принцип ефективності соціальної взаємодії передбачає формування навичок соціальної адаптації, самореалізації. Вивчення педагогічної, психологічної, методичної літератури, досвіду інноваційних навчальних закладів дозволяє виділити для розвитку ліцею наступні ідеї: Ідея реалізації принципу гуманізації освіти, що припускає широке загальнокультурний розвиток учня; Реалізація принципу універсальності, що гарантує максимальний розвиток здібностей і потреб учнів, засвоєння комплексу знань, вивчення загальних принципів пізнання і діяльності, формування цілісної картини світу; Ідея профільної диференціації для якої характерні: створення однорідних груп учнів за здібностями, інтересами, схильностями; організація в цих групах однорідного середовища (вивчення окремих предметів, їх циклів, орієнтація на підготовку до вузу і т. п. Диференційоване навчання не мета, а засіб розвитку індивідуальності. Проектування диференційованого навчання неможливе без знання індивідуальності кожного учня, з притаманними тільки йому особливостями. Вихідний пункт організації диференційованого навчання - це вивчення індивідуальних особливостей кожного учня. Ідея визначення пізнавального профілю учня. Пізнавальний профіль розуміється як своєрідний тип мислення, який повинен бути адекватний предметного змісту наукового знання, але не зводитися тільки до нього. У типі мислення відображаються такі особливості, як способи роботи учня над предметним змістом, стійкість їх вживання, самостійність застосування з власної ініціативи у ситуації, не заданої навчанням, вчителем, вибірковість до змісту, виду та форми навчального матеріалу. Концепція розвивального навчання, згідно з якою розвиваючим є тільки таке навчання, яке спирається на зону найближчого розвитку дитини. Завдання розвитку: Розвиток індивідуальних здібностей кожної особистості. Розвиток стійкої мотивації до навчання та самоосвіти. Розвиток комунікативних і рефлексивних навичок. Завдання навчання: Засвоєння основ наук учнями на базовому і профільному рівні державних стандартів. Формування загальнонавчальних умінь і навичок на рівні, що дозволяє продовжувати освіту після завершення навчання в школі. Підготовка учнів випускних класів до продовження освіти у вищій школі, до творчості в різних сферах діяльності. Формування вмінь і навичок самоосвіти і науково-дослідницької праці. Очікувані результати: Розробка моделі освіти з якісно новим змістом програм і методик, спрямованих на розвиток потенціалу учня і вчителя. Формування та розвиток творчого потенціалу особистості вчителя та учня, орієнтація на особистісно орієнтоване, індивідуальне ефективне навчання учнів і зростання професійної майстерності вчителя через модернізовану модель методичної служби. Ефективний педагогічний вплив на процес розвитку особистості дитини, формування його морального, пізнавального, комунікативного, естетичного, трудового, фізичного потенціалу. Підвищення якості навчання шляхом раціонального використання педагогічних кадрів, що використовують сучасні освітні технології. Якісно новий рівень надання освітніх послуг, відповідний вимогам оновленого стандарту. Створення в навчальному процесі електронних засобів інформаційно-технологічної підтримки та розвитку навчального процесу. Удосконалення системи роботи з обдарованими дітьми. Створення механізму індивідуального психолого-педагогічного супроводу учнів. Адекватне самовизначення учнів старшої ступеню навчання і певна професійна адаптація на основі сформованої професійної компетенції в рамках вибраного профілю навчання. Сформованість в учнів цілісного сприйняття картини навколишнього світу через нові технології та моделі навчання, авторські програми, елективні курси. Виховання інтелектуальної, творчої, талановитої молоді, здатної до самореалізації та професійного самовизначення у відповідності зі здібностями. Найближчим часом ліцей стане місцем, де учні отримуватимуть якісну освіту підвищеного рівня, орієнтованих на різноманітну сферу людської діяльності так як стратегічною метою програми розвитку закладу є створення умов, в яких продукт освітньої діяльності ліцею – випускник. володів би такими якостями: широка соціальна комунікабельність, інтелігентне і відповідальне ставлення до самого себе, оточуючих людей і природі, був би розвиненим, вільним і позитивно налаштованою активною особистістю.

category: Методика та технологія


title: Развитие жизненных компетентностей учащихся средствами русского языка. (Рос. мова)

description:
Реформирование общего среднего образования в соответствии с Законом Украины "Про загальну середню освіту" предполагают реализацию принципов гуманизации образования, его демократизацию, методологическую переориентацию процесса обучения на развитие личности учащегося, формирование его основных комп

                  етентностей. Учебная деятельность на уроках в конечном итоге должна не просто дать человеку сумму знаний, умений, навыков, а сформировать его компетентность как общую способность, которая основывается на знаниях, опыте, ценностях, способностях, полученных благодаря обучению. Одним из путей формирования жизненных компетентностей учащихся на уроках русского языка является активная организация их речевой деятельности на основе коммуникативно-ситуативных упражнений, цель которых – включение школьников в активный диалог. Уроки русского языка занимают особое место в становлении личности учащихся, в формировании его нравственности. Они предоставляют большие возможности для совершенствования у школьников жизненно необходимых умений и навыков осмысленного чтения. Ни для кого не секрет, что школьники сейчас мало читают, нередко не умеют извлечь из прочитанного выборочную информацию, отделять главное от второстепенного, новое от известного, устанавливать связи между частями целого и т. д. Эти умения формируются в процессе логико – композиционного анализа текста. Эффективную работу в этом направлении можно организовать при чтении материала учебника, где в боль9шинстве случаев легко просматриваются план и логическая структура текста. Не следует забывать также, что само изучение языковых явлений дает возможность развития таких логических операций, как определение общего и частного, сравнение и обобщение, группировка и классификация, лежащих в основе анализа и смысловой переработке любого текста. Наиболее существенной для предмета "Русский язык" задачей является развитие умений и навыков письменной речи, так как большинство других учебных предметов эту задачу перед собой не ставят. Письменная речь включает в себя несколько компонентов: каллиграфию, грамотность, соблюдения норм литературной речи. Нельзя недооценивать значение каждого из этих компонентов письменной речи для будущей трудовой деятельности школьников. Примеры недоразумений, связанных с нарушением при письме графических правописных норм, широко известны. Среди многих проблем, связанных с формированием навыков грамотного письма, одна из главных – научить учащихся применять знания на практике. Для этого важно так организовать работу, чтобы постоянно оттачивались ведущие умения и навыки, которые являются базой для формирования навыков правописания. Среди них необходимо выделить прежде всего следующие умения: видеть орфограммы, различать морфемный состав слова, различать части речи, видеть грамматическую основу предложения, видеть связи слов в предложении. В процессе работы над умениями и навыками при правильной ее организации у учащихся формируется привычка контролировать свою деятельность в ходе письма и после его завершения. Работа над навыками самоконтроля имеет принципиальное значение для формирования жизненной (социальной) компетентности школьников. Компетентность базируется на знаниях, опыте, ценностях, способностях, приобретенных в результате обучения, и принадлежит к сфере сложных умений и качеств личности. Поэтому очень важно на уроках русского языка правильно организовать учебный процесс, в котором ученик должен быть активным участником, деятелем. В любом виде деятельности важное значение имеет мотивационная сторона. Для формирования мотивов деятельности от учителя требуется длительная и систематическая работа, включающая и методы убеждения и упражнения. Для усиления мотивационной стороны деятельности учащегося большое значение имеет правильная методика изучения нового материала, в частности, использование интересных фактов, создания проблемных ситуаций и др. Так, например, при изучении в 6 классе лексики учитель может поразить воображение учеников, продемонстрировав на уроке Толковый словарь С. И. Ожигова, содержащий около 57 тысяч слов, и сообщив при этом, что в обычной речи на бытовые темы человек использует лишь небольшую часть этого богатства (4- 5 тысяч слов). Затем можно дать учащимся задание подсчитать по словарю, сколько значений имеет, например, глагол идти и какие из этих значений известны ученикам. Можно также предложить составить несколько предложений, в которых это слово употребляется в разных значениях. Для переориентации процесса обучения на развитие личности ученика, формирование его основных компетентностей очень важным является аспект повышения личной ответственности ученика за результаты своего труда. В соответствии с этим изменяются и подходы к оцениванию учебных достижений школьников. В решении этой важной задачи особое место принадлежит опросу как одному из средств контроля за состоянием знаний, умений, навыков учащихся. Совершенствование опроса должно идти по пути усиления его воспитывающей и обучающей функции. В повышении качества опроса большое значение имеет соблюдение общедидактических требований, обеспечивающих действенность контроля. Это такие требования как четкость и конкретность задания, посильность и подготовленность его предшествующей работой, достаточный уровень трудности, обеспечивающий продвижение учащегося в определенной области знаний и приобретение практических умений и навыков. Нередко в практике обучения можно наблюдать нарушение дидактических требований. Например, учитель спрашивает: "Расскажи все, что ты знаешь обо имени существительном". В этом вопросе нет ясной установки для ответа, такая формулировка не предсказывает ученику план его построения. При формулировании же вопроса в таком виде: "Расскажи о существительном как о части речи" - в нем содержится внутренняя задача ответа: построить ответ, учитывая особенности характеристики любой части речи, т. е. на базе общего значения, морфологических и синтаксических признаков. В соответствии с задачей усиления жизненных компетентностей учащихся рекомендуется чаще давать вопросы и задания, которые связывают теорию с практикой, проверяют прежде всего умения применять знания на практике, а не только знание теории. Например: "По каким признакам можно найти однородные члены?"; "Докажи, что данное слово является глаголом"; "Каким приемом нужно воспользоваться, чтобы правильно написать – тся - ться?" др. В этих вопросах – заданиях внимание ученика сосредотачивается на способах оперирования грамматическим материалом для решения практических задач. И в этом их ценность. Не следует увлекаться фронтальным опросом. Конечно, этот вид опроса должен иметь место на уроке. Но, используя его, учитель должен знать его слабые стороны: при таком опросе оценивается не результат учебы, а главным образом активность ученика, возникают условия для получения случайной оценки, а это порождает со стороны некоторых учеников иждивенчество. Поэтому на уроках русского языка следует чаще использовать индивидуальный опрос. Устный монологический ответ при индивидуальном опросе дает возможность глубже оценить эффективность труда конкретного ученика, что способствует воспитанию личной ответственности за результат своей работы. Кроме того, устный монологический ответ ученика при опросе развивает умение говорить перед аудиторией, мыслить в процессе устного выступления и при этом тут же контролировать себя, т. е., как ни один другой вид опроса, он укрепляет умственную, психическую и волевую сферу ученика, способствует воспитанию таких личностных качеств, которые необходимы в реальной жизни. Очень важно для учителя русского языка научить ребят работать самостоятельно, обращаться к словарям – справочникам, работать с дополнительной литературой, информацией, получаемой из прессы, радиол и телепередач. Развитие речи учащихся – одна из сложнейших задач учителя – словесника. Ее значение не вызывает сомнений, разработкой этой проблемы педагоги занимаются с давних времен. Обучение связной речи – главнейшая задача курса русского языка, поскольку свободное владение языком способствует полноценному общению, развитию познавательной и творческих способностей учащихся. Единицами связной речи в условиях обучению русскому языку в украинской школе с пятого класса являются: развернутые ответы на вопросы учителя, разнообразные тематические диалоги, устные и письменные изложения, сочинения – миниатюры, инсценизация прочитанных басен, рассказав, сказок. Целью обучению связной речи является формирование у учащихся умений осознано и правильно строить устные и письменные высказывания, которые способствуют формированию умений воспринимать текст, передавать его содержание, делать собственные выводы, высказывания. В современной методике развития связной речи наиболее распространенным является коммуникативный метод. Коммуникативный метод дает предпочтение природным языковым ситуациям. Приемы коммуникативного метода: создания языковых ситуаций или подбор их из жизни, ролевые игры, экскурсии, походы, картины живописи. Специально организованные наблюдения, разнообразные игры, которые побуждают к высказываниям. Упражнениями этого метода являются отзывы о прочитанном, составление писем, поздравлений, пожеланий, приглашений. Развивать коммуникативно-языковые способности учащихся возможно лишь при условии создания на каждом уроке возможностей общения: составление диалогов, монологов на разные темы, с разными целями. Развитие активного словаря учащихся способствует правильному и уверенному изложению мыслей. Работа над предложениями является одной из важнейших составных частей развития речи. Работая над предложениями, необходимо обратить внимание на развитие умений ориентировать речь на слушателя. Учитывать ситуацию. Тему, цель сообщения, использовать этические речевые формулы: употребление обращений, слов, с помощью которых выражают просьбу, пожелания. Для развития диалогической речи целесообразно широко использовать работу в парах, в небольших группах. Пересказ способствует выработке навыков устно и письменно высказываться правильно, последовательно, логично, выразительно. Общение с литературой как видом искусства удовлетворяет природную потребность учащихся в эмоциональных переживаниях. Составление сочинений требует опоры на дополнительный материал: план, словосочетания, ключевые слова. Предложения. Начало или конец высказывания. Таким образом, развитие связной речи – необходимое условие для языковой компетентности личности. Уроки русского языка способствуют развитию жизненных компетентностей учащихся: формируют у них правильные взгляды на роль и назначение человека в обществе, воспитывают качества личности которые необходимы для дальнейшей жизни и деятельности. Вооружают школьников умением применять полученные знания на практике, вырабатывают потребность в постоянном приобретении знаний.

category: Методика та технологія


title: Використання на уроках географії літературних творів та фотографії

description: У статті з методичними додатками авторка пише, що допомогти розвитку пізнавальної діяльності, активності учнів можуть нестандартні прийоми на уроках. Педагог за допомогою мистецьких творів може акцентувати увагу на подіях, явищах природи

category: Методика та технологія


title: Комплекс ОРУ для укрепления мышц, участвующих в поддержании правильной осанки. (Рос. мова)

description: Подано систему загальнорозвивальних вправ на заявлену тему

category: Методика та технологія


title: Корекційно-розвивальна робота з учнями з вадами фізичного й (або) розумового розвитку

description: У доповіді на заявлену тему (медіапрезентація додається), авторка пише, що для підвищення ефективності психолого-педагогічної та соціальної реабілітації учнів із ЗПР, вадами психофізичного розвитку у школі ведеться медико-психолого-педагогічний супровід кожного учня

category: Методика та технологія


title: Активізація пізнавальної активності учнів на уроках математики

description:
Як досягти посилення пізнавальної активності учнів на кожному з етапів уроку: при первинному сприйнятті нового матеріалу, при засвоєнні ними нового матеріалу, при засвоєнні основного, головного у вивчаємому матеріалі, при формуванні практичних умінь і навичок? Як забезпечити підвищення інтересу д

                  о вивчаємого матеріалу, подолати бар’єр між природнім потягом дітей до знань і складністю сприйняття цих знань? Ці питання постають постійно перед учителям, змушуючи його удосконалювати власні знання, вивчати досвід своїх колег, опановувати новітні педагогічні технології, створюючи свій власний досвід роботи. В своїй практичній діяльності спираюсь на провідні положення вікової психології про загальні закономірності засвоєння навчального матеріалу на всіх взаємозумовлених стадіях: сприйняття, осмислення, запам’ятовування і застосування знань. Враховую відомі ідеї діяльнісної теорії навчання, яка має свій початок ще в працях А. Дістервега і детально розроблена у ХХ столітті видатними вченими Л. С. Виготським, Л. Н. Леонт’євим, П. Я. Гальперіним та іншими. Беручи до уваги, що діяльнісний підхід має такі структурні елементи: мета-мотив-засоби-результат будую урок так, щоб навчальна робота не тільки забезпечувала результат, а й позитивно впливала на почуття, думки учнів, збагачувала їх життєвий досвід. Найкращій результат у навчанні досягається, коли виконуються такі умови: формування активного відношення до навчання у учня; подача навчального матеріалу у певній логічній послідовності; демонстрація і закріплення при виконанні справ різних прийомів розумової і практичної діяльності; використання знань на практиці. Для активізації пізнавальної діяльності учнів, розвитку їх мислення використовую задачі, котрі демонструють зв'язок математики з життям. Наприклад, вивчаючи у курсі алгебри 8 класу тему "Лінійна функція, її властивості і графік" знайомлю учнів з прикладами залежностей, математичною моделлю яких є лінійна функція Це: залежність довжини стрижня від сили струму і опору провідника залежність швидкості руху тіла від його початкової швидкості, прискорення й часу /V=Vo+at, а – стала величина/ залежність напруги від сіли струму й опору провідника /И=IR/ Аналогічні приклади залежностей, пов’язаних з оточуючим середовищем, з життям людини можна наводити при вивченні таких тем курсу алгебри і початків аналізу 10 і 11 класів як "Гармонічні коливання", "Показникова функція та її властивості". Наведені приклади розширюють знання учнів, активізують навчальну діяльність на уроці. Активізувати розумову діяльність учнів при вивченні теоретичного матеріалу допомагає продумана система питань, які дозволяють спрямовувати думки учнів у необхідному напрямку, зробити їх активними учасниками у відкритті для себе нового. Кожен етап уроку дає вчителю можливість для розвитку і активізації пізнавальної діяльності. Так, на уроках математики у 5,6 класах ефективні такі види робіт як математичні диктанти. Вони можуть охоплювати не тільки новий, а й раніш вивчений матеріал. Інколи завдання для математичного диктанту пропоную підготувати заздалегідь учням. Такий вид роботи розвиває увагу, забезпечує ґрунтовне знання навчального матеріалу, активізує пізнавальну діяльність. Велику роль відіграють усні завдання, а також завдання, в яких пропонується знайти помилку. Схильність учнів до активної діяльності формується на уроках через запровадження інноваційних технологій, серед яких важливу роль відіграють інтерактивні методи роботи. Учень виступає "суб’єктом" навчання, вступає в діалог з учителем або учнями, вчиться висловлювати і відстоювати власні думки, вести дискусію. На уроках математики дієвими є такі прийоми: "Карусель" коли відповідь одного завдання стає даним у другому завданні. Відповіді кодуються, це дає змогу швидко перевірити правильність виконання самими учнями. "Ромашка" - (можна використовувати при усній лічбі, або як творче завдання чи змагання). В пелюстках квітки записати приклади, щоб в результаті вийшло число, яке записане в центрі квітки. Приклади із завданими властивостями може запропонувати вчитель або підготувати учні. Відома всім інтерактивна вправа "Мікрофон" успішно використовується на різних етапах уроку: при перевірці домашнього завдання, актуалізації знань, підведенні підсумку уроку. Під час проведення уроків використовую різні форми роботи: індивідуальні (учням пропонуються картки з індивідуальними завданнями, які носять диференційований характер); групові. Частіше – це робота в малих групах (по 4 учня) та парна робота. Інтерактивні прийоми "незакінчені речення", "зміни позицію" "акваріум" розвивають в учнів уміння давати аргументовані відповіді, у стислій формі висловлювати думки, співпрацювати у парах, малих групах. Серед традиційних методів навчання особливої уваги заслуговують евристичні бесіди, методи проблемного навчання. Активність учнів на уроці тісно пов’язана з самостійною діяльністю, з роботою власного розуму. В практиці моєї роботи використаються різні види самостійних робіт. Це – короткочасні роботи з одночасним розв’язанням вправ на дошці для перевірки їх учнями і подальшим аналізом припущених помилок, самостійні роботи з використанням дидактичних матеріалів, завдання – тести; самостійна робота з підручником. Інколи самостійна робота учнів, узагальнення її результатів підводить учнів до сприйняття нового матеріалу. При розв’язанні задач пропоную учням розглянути всі можливі способи. Пошук нових способів розв’язання задач змушує учнів постійно мислити, зіставляти, порівнювати, виявляти творчість. У учнів підвищується інтерес до математики, виникає відчуття захопленості, віри у власні сили. Окрім того, такий підхід сприяє формуванню пізнавальної компетентності учнів, зміцнює їх знання. Підвищує інтерес до математики складання учнями задач або інших завдань до теми уроку, котрі пропоную для домашньої роботи. Такі завдання учні виконують за власним бажанням. Пам’ятаючи слова видатного німецького педагога Ф. А. Дістервега: "Розвиток і освіта жодній людині не можуть бути дані або повідомлені. Кожний, хто до них долучається, має досягти цього власною діяльністю, власними силами, власним напруженням", кожний урок математики намагаюсь будувати так, щоб учні були не пасивними слухачами, а активно працювали на посильному для рівні, а знання їх відзначились динамічністю та дієвістю.

category: Методика та технологія


title: Рольова гра як засіб удосконалення культури спілкування в майбутній професійній діяльності фахівців сфери обслуговування

description:
Однією з якостей духовно багатої й розвиненої людини, готової до професійної діяльності, є високий рівень мовної культури. Сучасний спеціаліст сфери ресторанного господарства повинен володіти досконало рідною мовою. Важливе місце у розвитку культури професійного спілкування студентів вищих

                   освітніх закладів сфери сервісу має правильний вибір методів і прийомів навчання, серед яких особливої уваги заслуговують методи інтерактивного навчання. Свою реалізацію вони знаходять в різноманітних формах, однією з них є рольова гра, яка, безумовно, сприяє активізації мисленнєво-мовленнєвої діяльності студентів, формуванню в них умінь самостійної передачі думок та навичок спілкування. Застосування рольової гри в практиці навчального процесу є науково обґрунтованим. Головними ознаками рольової гри є виконання студентами ролей у запропонованій грі, імітація реальної дійсності, наявність моделюючих ситуацій, комунікативна спрямованість. Обов'язковим елементом ігор є розв'язування проблемної ситуації. Це покращує мотивацію висловлювань, робить їх більш аргументованими. Рольова гра, що базується на вирішенні тієї чи іншої проблеми, забезпечує максимальну активізацію комунікативної діяльності студентів. Пошук розв'язування поставленої задачі зумовлює природність спілкування. Розігрування ролей дає змогу студентам набути навичок професійного спілкування. В процесі ігрової діяльності студент може найбільш повно виразити себе, сформувати певні типи соціальної поведінки й оволодіти умінням прогнозувати ситуації професійного спілкування, що є важливим при формуванні й удосконаленні комунікативних умінь. Можна стверджувати, що ситуацією, якій найбільш повно відповідають цілі удосконалення професійних комунікативних умінь, повинна бути рольова ігрова ситуація. Рольові ігри покликані, в першу чергу, імітувати реальну ситуацію, у їх проведенні передбачається активна діяльність мислення, оскільки кінцевою метою їх є активно-творче володіння засвоєними знаннями, вміннями і навичками спілкування. Існують такі правила проведення рольових ігор: студент повинен уміти поставити себе в ситуацію, яка може виникнути в реальному житті; студент має адаптуватися до своєї ролі в запропонованій ситуації, при цьому в одному випадку він може грати самого себе, в іншому - взяти на себе уявну роль; учасникам рольових ігор необхідно поводити себе так, якби це все відбувалося в реальному житті, їх поведінка повинна відповідати їх ролі. Залежно від мети навчання й рівня підготовки студентів рольові ігри можуть проводитися в парах і в групі. Рольова гра в парах - простий вид рольових ігор. Рольові ігри в групах можуть проводитися по-різному: вся група повинна грати одночасно, а викладач - контролює їх роботу; інший варіант передбачає розподіл на підгрупи, які грають по черзі, а в період очікування слухають і оцінюють гру. Заслуговують на увагу і так звані "рольові картки". Кожен студент отримує картку, одна її сторона однакова для всіх, на ній розміщується інформація про рольову ситуацію, проблему, яку треба вирішити. Зворотна сторона картки містить інформацію про діючу особу, вказує можливу лінію поведінки. Наприклад, якщо студентам пропонується спілкування згідно ролей "офіціант - відвідувач", то додатковою інформацією на зворотній стороні може бути наступна: постійний відвідувач, прискіпливий відвідувач, самовпевнений, дуже поспішає і т. д. Така додаткова характеристика може спрямувати спілкування в інший напрямок. Можливості технологічних дисциплін для розігрування ролей безмежні, в першу чергу це рольове спілкування в парах "шеф-кухар - кухар", "керуючий рестораном - шеф-кухар", "кухар - офіціант", "офіціант - адміністратор", "офіціант - гість закладу", "керівник ресторану - претендент на роботу офіціантом або кухарем". Проблема, що сформульована на початку гри, дає можливість змоделювати виробничі завдання - розв'язати конфлікт з незадоволеним гостем, відреагувати на скаргу, представити своє резюме, обговорити технологію приготування страви, розподілити обов'язки перед проведенням бенкету, провести інструктаж з певних питань і т. ін. Тема заняття, на якому застосовуються рольові ігри, повинна бути цікавою і дискутивною в своїй основі. Частота застосування рольових ігор визначається змістом дисципліни, її професійною спрямованістю, рівнем підготовки конкретної групи. Краще проводити рольові ігри після того, як студенти побували на виробничій практиці і уявляють функціональні обов'язки і коло завдань, що розв'язує той чи інший працівник, роль якого потрібно імітувати на занятті. Можна стверджувати, що рольова гра - це навчання в дії, яке підвищує його якість, мотивуючий фактор, оскільки гра викликає інтерес у студентів, особливо в плані непередбачуваності розв'язки. Вона дає студентам опору: підказує, якими мовленнєвими моделями можна висловлювати ту чи іншу думку в конкретній ситуації. Рольова гра є засобом формування й вдосконалення культури професійного спілкування майбутніх фахівців сфери ресторанного господарства, вона супроводжується емоційним піднесенням, а це, в свою чергу, позитивно впливає на якість навчання, підвищує його ефективність.

category: Методика та технологія


title: Творчий пошук нових шляхів і умов засвоєння учнями знань і навичок з української мови

description: У статті з досвіду роботи на заявлену тему (додається розробка уроку української мови) авторка відзначає, що, проголошуючи думку „Культура мови - загальна культура людини”, дбає про такі морально-етичні категорії, як любов до рідної мови, мовно-національна самосвідомість

category: Методика та технологія