title: Індивідуалізоване навчання як стратегія в навчанні: від мінімальної модифікації у груповому навчанні до повного незалежного навчання

description:
Диференціація в перекладі з латинського "difference" означає розподіл, розпластування цілого на різні частини, форми, ступені. Диференціація навчання – форма організації навчального процесу, при якій учитель працює з групою учнів, що складається з врахуванням наявності в них будь-яких знач

                  ущих для навчального процесу спільних якостей. Його орієнтація зводиться до навчання на рівні кожного на рівні його можливостей і здібностей та адаптації навчання до здібностей різних груп учнів [1, 81]. Загальні вікові особливості в кожного учня виявляються по різному. Це пов’язано, по-перше з тим, що дитина народжується з тільки їй властивими задатками, типологічними особливостями нервової системи, визначеними якостями органів чуття і мовлення; і по-друге, із своєрідними умовами соціального оточення, в якому відбувається її розвиток і виховання. Особистісно - орієнтована модель навчання, сутнісними ознаками якої є здійснення навчального процесу на засадах індивідуалізації, створення умов для саморозвитку і самонавчання учнів, осмислене визначення ними своїх потенційних можливостей і життєвих цілей вимагає глибокого осмислення і розуміння педагогами необхідності побудови нової педагогічної системи на основі принципів індивідуального та диференційованого підходів у навчанні. Однак ці принципи не широко втілені в практику сучасної школи. Сьогодні можемо говорити тільки про елементи індивідуального і диференційованого навчання в умовах класно – урочної системи. Індивідуалізація процесу навчання передбачає вибір такої стратегії, яка максимально сприяла б розвитку особистості. Педагог повинен шукати ті специфічні для кожного не схожі, неповторні умови, які вплинули б на формування визначальної риси характеру, на розвиток якостей особистості, життєвої активності. Більшість авторів розглядають поняття "диференційований підхід" як дидактичне положення, що передбачає поділ класу на групи, наприклад, за інтересами та ін. Диференційований підхід — пристосування форм і методів роботи до індивідуальних особливостей учнів (Є. С. Рабунський); особливий підхід учителя до різних груп учнів, який полягає в організації навчальної роботи, різної за змістом, складністю, методами, прийомами (А. О. Кірсанов); спосіб оптимізації, який передбачає оптимальне поєднання загальнокласних, групових та індивідуальних форм навчання (Ю. К. Чабанський). У дослідженнях В. А. Крутецького, М. В. Ляховицького, С. Ю. Ніколаєва індивідуалізація навчання трактується як максимальне наближення процесу навчання до оптимальної моделі, коли кожен учень працює у зручному для нього темпі, манері, що відповідають його загальній підготовці, здібностям, обсягу оперативної пам'яті, рисам характеру та емоційному стану. Індивідуалізоване навчання слід розглядати як стратегію в навчанні: від мінімальної модифікації в груповому навчанні до повного незалежного навчання. Отже, диференційований підхід справді є умовою реалізації індивідуального підходу до учнів, що є одним з основоположних принципів педагогіки. Саме дотримання цього принципу забезпечує процес індивідуалізації навчання. У процесі трудового навчання індивідуальні відмінності учнів виявляються дуже широко. Вони відзначаються рівнем і динамікою розвитку теоретичного і практичного мислення, сенсомоторних (чуттєво-рухових) якостей, координацією рухів, точністю рухових дій і м'язових зусиль, окоміром тощо; творчою кмітливістю, здатністю до нестандартних дій і пошуку оригінальних технічних рішень, вибірковим ставленням до тих чи інших трудових завдань і технічних задач. Зрозуміло, що в реальному навчальному процесі врахувати всі можливі варіанти індивідуальних особливостей учнів неможливо. З методичної точки зору для спрощення індивідуального підходу доцільно скористатися групуванням учнів за схожими параметрами їхніх здібностей [2, 23]. Необхідність диференційованого навчання вже ні в кого не викликає сумніву. А оскільки в структурі процесу навчання зміст навчання – один з основних елементів, то в диференційованому навчанні основним його компонентом також має бути зміст. Він повинен відрізнятися в роботі з різними групами учнів, а іноді й окремими учнями, обсягом, складністю навчального матеріалу, характером запропонованих дій з навчальним матеріалом тощо. Різнорівневі завдання є одним найефективнішим найпоширенішим методом здійснення диференційованого завдання в школі [3, 68]. Проблема диференційованого підходу пов’язана з підвищенням якості навчання, переорієнтацією навчального процесу на особливість школяра. Особливо гостро стоїть питання про врахування індивідуальних відмінностей учнів при засвоєнні ними техніко-технологічних відмінностей, оскільки це відбувається в умовах обмеженого часу із орієнтацією як правило на можливості середнього учня. Індивідуального підходу вимагає і контроль засвоєних знань, а також вмінь застосовувати їх при розв’язуванні технічних задач і використанні трудових завдань. Індивідуальний різнорівневий добір спеціальних контрольних знань сприяє усуненню формалізму оцінці знань і вмінь учнів, дає змогу оптимально організувати їх самостійну роботу [4, 49]. Формою письмового контролю може бути тест. Для перевірки знань учнів доцільно використовувати тести 4 рівнів. Аналіз досвіду ряду вчителів показали, що одним з ефективних засобів реалізації індивідуального підходу до учнів на уроках трудового навчання, так як ми вже згадували вище, можуть бути також різнорівневі завдання, тобто поділені на якісно різноманітні групи залежно від їх складності. Остання визначається сукупністю таких показників: обсягом завдання, типом розумової діяльності, необхідної для його виконання наявністю чи відсутністю програмованих відповідей, підказок [ 5, 7]. Різнорівневі завдання можна застосовувати для рівня засвоєння нового матеріалу, а також практичних робіт. В останньому випадку увагу слід приділяти питанням правильного добору таких завдань, від того значною мірою залежить не тільки інтерес учнів до запропонованого виду діяльності, а й темпу його розвитку. Виходячи з намічених завдань, специфіка пізнавальної діяльності, потреб оптимізації навчально-виховного процесу розглянемо далі. Працюючи над поставленими завданнями, учні повинні відкривати для себе щось якісно нове, досі невідоме. Таке, що не зустрічається в їхній практиці. Навчальна новизна поставленого завдання є важливим і суттєвим стимулом діяльності [6, 12]. Без глибокого інтересу до об’єкта праці неможлива творча діяльність індивіда. Саме інтерес виступає важливим мотиваційним стимулом навчально-трудової діяльності учнів, особливо під час виконання ними різнорівневих завдань. Варіативність завдань щодо створення умов для конструювання, відбору найбільш доцільних та оптимальних у даних умовах варіантів, ставить учнів перед необхідністю аналізувати, робити відповідні технічні розрахунки, оцінювати реальні умови з точки зору технологічності пропонованого варіанта, вибрати оптимальні значення параметрів. Такі завдання як правило належать до вищого рівня. Завдання, відібрані для роботи учня на уроках трудового навчання, мають бути посильними та доступними. Ця вимога прямо впливає з загально дидактичного принципу доступності, який полягає в такому співвідношенні складності поставленого завдання з практичними можливостями учнів, яке б стимулювало активні розумові і трудові зусилля, спрямовані на його вирішення, давало б розвивальний ефект. Принцип посильності вимагає врахування індивідуальних особливостей учнів: віку, рівня розвитку, фактичного рівня знань, трудових умінь, навичок, особливостей сприйняття та уваги, наявності позитивних мотивів діяльності, сформованості інтересів, здібностей. Потрібна підготовка до сприйняття учнями як самого завдання, так і методики його вирішення. В іншому разі таке завдання негативно впливає на інтерес. Розглянуті принципи беруться за основу під час складання різнорівневих завдань для вирішення навчально-дидактичних проблем трудового навчання. Завдання з технічним змістом, які найчастіше використовуються на уроках трудового навчання, поділяються на такі основні типи: графічні, технологічні, конструктивні, розрахункові, контрольно-тренувальні. Такий перелік різноманітних за змістом, структурою, методами розв’язування задач створює ряд труднощів під час складання завдань, основою яких є вибір ступеня складності відповідних рівнів та віднесених відповідних конкретних задач до того чи іншого рівня. Можна виявити 3 чи 4 основні рівні організації дидактичного матеріалу у форму конструктивно-технологічних задач. Ми пропонуємо використання трирівневої організації дидактичного матеріалу, тобто трирівневі картки-завдання на уроках трудового навчання. Рівень "А" — шаблонно-тренувальний — включає в себе: контрольно-тренувальні запитання і задачі, графічні — на читання зображення, на розмічання заготовки; технологічні — на пояснення технологічного процесу; задачі на пояснення конструкції вибору за готовими зразками. Рівень "В" — розрахунково-технологічний — усі інші технологічні задачі, розрахункові задачі на знаходження параметрів технологічних процесів. У разі потреби можна диференціювати задачі цього рівня окремо на розрахункові та технологічні, складаючи дидактичний матеріал не за трьома, а за чотирма окремими рівнями. Рівень "О — конструктивно-технічний (творчий рівень) — конструкторські задачі, графічні задачі на складання документації технологічного процесу виготовлення виробу пропонованої конструкції [22,12]. Виходячи з вищесказаного, можна зробити висновок про значимість задач різних рівнів для розвитку творчих здібностей особистості. Задачі рівня "А" дають змогу вчителеві проконтролювати або закріпити рівень засвоєння на уроці програмового матеріалу, забезпечити можливість виникнення "ілюзії знання", а значить, пов'язаних з цим позитивних емоцій та стійких мотивів навчальної діяльності учнів з низьким рівнем загального розвитку та розвитку здібностей. Рівень "В" створює умови для забезпечення переходу від простого споглядання навчального процесу до активної участі в ньому, а отже, і до активної пізнавально-пошукової діяльності. Якщо рівень "А" не забезпечує розвитку творчих здібностей (хіба що орієнтацію учнів у фактичному матеріалі), то рівень "В" створює передумови для творчого застосування набутих знань, умінь, навичок, ознайомлює з методологією їх практичного використання, дає необхідне розуміння суті технологічних процесів. Рівень "С" дає можливість учням перейти від шаблонно-споглядального чи пошуково-пізнавального до творчого використання здобутих знань, тобто безпосередньо використати їх для вирішення конкретного технічного чи практичного завдання. Література Рябченюк Г. С., Степанчук Н. В. Сучасний урок в інтерактивних технологіях навчання. – К.: Видавництво ТОВ фірма "Юлат", 2007. - 120с.Сігула Т. Диференційовані завдання як засіб індивідуального підходу до учнів // Трудова підготовка в закладах освіти. – 2004. – №4. – с. 23-24.Тхоржевський Д. О. Методика трудового і професійного навчання та викладання загально технічних дисциплін. -3-є видання, перероб. і доп. -К.: Вища школа, 1992. -334с., іл.Братинич О. Реалізація диференційованого навчання в умовах комбінованого уроку // Рідна школа. – 2000. – №11. - с. 49-52.Терещук Г. В. Диференційовані завдання як засіб індивідуального підходу до учнів // Трудова підготовка в закладах освіти. – 1998. – №4 (11). – с. 7-12.Якубовський Т. Розвиток творчих здібностей учнів за допомогою різнорівневих карток-завдань // Трудова підготовка в закладах освіти. – 2001. – №3. – с. 11-12.

category: Методика та технологія


title: Інноваційні можливості проектування в підготовці майбутніх вчителів початкової школи в галузі «Технології»

description:
Для теперішнього стану освіти характерні радикальні зміни в змісті і формах передачі навчального матеріалу, що обумовлено, в першу чергу, переглядом цілей і пріоритетів в програмах підготовки педагогічних фахівців. Ці програми передбачають підготовку спеціалістів нового покоління, які здатні проф

                  есійно управляти процесами виховання і навчання дітей в умовах, що постійно змінюються. В умовах сьогодення ефективним засобом підготовки студентів ВНКЗ "Білгород-Дністровське педагогічне училище" Одеської області до професійної діяльності на заняттях освітньої галузі "Технології" є метод проектів, що дозволяє майбутнім педагогам розкривати та розвивати свій творчий потенціал. Використання методу дає змогу реалізувати особистісно-діяльнісний і особистісно-орієнтований підходи в освіті студентів. Ці підходи базуються на використанні знань і вмінь, отриманих у процесі навчання, що забезпечує позитивну мотивацію і диференціацію в навчанні, активізує творчу діяльність студентів під час виконання проекту. Успіх проектної діяльності залежить від вибору теми проекту – наскільки вона цікава студентам, наскільки актуальні проблеми, які вона вирішує, наскільки вона відповідає професійним потребам майбутніх вчителів початкових класів, чи бачать студенти сенс в її розробці. Тому важливо, щоб студенти брали активну участь у виборі теми проекту. Завдання викладача на цьому етапі – активізувати пізнавальну активність студентів, показати цікаві аспекти досліджень навколишнього світу з врахуванням їх професійної спрямованості. З цією метою активізується розумова діяльність студентів у певному напрямку: педагогічна практика, ВНЗ, навчальна майстерня, мистецтво, працевлаштування після закінчення ВНЗ. Для вибору напрямку проектної діяльності використовується мозкова атака, яку можна почати з питань: Який вид народного українського мистецтва вас більше всього цікавить? Які методи та прийоми найбільш ефективні в реалізації творчих проектів в початковій школі? Який вид сучасного мистецтва вас цікавить? Яка нестандартна форма проведення уроків праці в початковій школі вас цікавить? Процес навчання проектування студентів ВНКЗ "Білгород-Дністроське педагогічне училище" на заняттях освітньої галузі "Технології" будується таким чином, щоб студенти могли порівнювати та узагальнювати матеріал, який вивчається, пов’язати його з вивченим, вичленити зі всієї суми теоретичних зв’язків та використовувати ті дані, які необхідні для виконання проекту. Під час роботи над проектом з’являється спрямованість до пошуку нових знань – орієнтиру для наступної самостійної роботи. Наприклад, під час виготовлення творчих колективних проектів в техніці аплікації з фольги, студенти представляли орнаменти певної країни, включали в презентацію проектів історичну довідку, тобто здійснювали пошукову діяльність в результаті якої розробляли власний орнамент з традиційних елементів певної країни. В проектній діяльності студентів з’являється потреба самостійно знаходити нові проблеми в уже відомому навчальному матеріалі, які потребують самостійного творчого пошуку можливостей їх розв’язання, ставити особисту мету при вивченні конкретної теми чи розділу, розвивається потреба у пошуковій активності щодо їх реалізації, гнучкість при використанні знань у нових умовах, рішучість і впевненість під час зустрічі з проблемами, що мають декілька варіантів розв’язання. Так цікаві результати представили студенти 3-А курсу при розробці проектів уроку на тему "Конструювання іграшок на основі конусів." Міні - групи розробили та представили чотири різних уроки для других та третіх класів початкової школи із застосуванням різноманітних інноваційних методів та прийомів, різних інструктажів, розробкою цікавих лабораторних робіт, з включенням прислів’їв на різних етапах уроку, з обов’язковим застосуванням ТЗН, нестандартних фізхвилинок. Виконання студентських проектів створює умови, сприятливі для розвитку пізнавальних інтересів, позитивних змін у знаннях, навичках і вміннях, оскільки вимагає нового погляду на них з різних точок зору. Досить часто на заняттях методики трудового навчання застосовуються групові проекти, які передбачають створення виробу, що об’єднує індивідуальні роботи кожного члена групи. Наприклад, під час роботи над проектом "Персонажі настільного театру" поєднувались індивідуальні роботи студентів в спільний об’єкт проектування, варіанти якого спочатку обговорювались в міні - групах. При цьому логіка побудови діяльності студентів відповідала спільній структурі проектування, при якій уся група колективно вирішувала одну проблему, разом опановуючи загальну тему. Такі проекти дають змогу виявити комунікативні здібності, розвивають ініціативу і самостійність кожного студента, відповідальність за загальну справу. Після ознайомлення студентів з теоретичними засадами методу проектів, демонстрації різних етапів проектування, знайомства з досвідом роботи вчителів початкових класів майбутні вчителі самостійно розробляють і проводять уроки праці за проектними технологіями. У практиці початкової школи в трудовому навчанні широко використовуються творчі короткотривалі проекти. Наприклад, тема проекту "Виготовлення одягу для ляльки" (лялька з паперу) проведеного в 4 класі. Студентка поділила учнів на групи по 4 особи з чітко визначеними ролями: дизайнер, майстер, робітники. Дизайнер відповідав за пошук та підбір відповідного виробу, виготовлення його ескізу. Ескіз одягу створювався з окремих елементів способом, підбору. Від дизайнера залежав теоретичний старт проекту і успіх загалом. Чіткий опис технологічного процесу, можливість вибору виробу, наявність фотографій, карток та ескізів одягу, полегшували свідомий вибір та виконання проекту учасниками групи. Роботу координувала студентка. Майстер відповідав за відбір матеріалів та виготовлення виробу. Йому необхідно було визначити матеріали (тканину, папір) та інструменти; способи обробки матеріалів; спланувати технологічний процес. Робітники виконували трудові операції, передбачені технологічним процесом. Досить складно було дітям здійснювати самоконтроль своєї діяльності. По закінченню роботи був проведений захист проекту: дизайнер пояснив призначення даного одягу, представив його елементи та особливості виконання. Захист роботи проходив перед спеціальною експертною комісією у складі студентки та двох учнів. Для оцінювання проекту були запропоновані такі критерії: оригінальність моделі, вдале поєднання різних матеріалів, складність і обсяг виконаних робіт, охайність виконання, композиційна завершеність, кольорове рішення, відповідність задуму, оригінальність захисту, естетична привабливість. Уроки з розробки творчих проектів як правило проходять цікаво, жваво. Теми проектів, проведених майбутніми вчителями в початкових класах найрізноманітніші: "Виготовлення емблеми захисників природи" (3 клас), "Проект рекламного плакату" (4 клас), "Народна лялька" (4 клас), "Моделі автомобілів різного призначення" (3 клас), "Місто майбутнього" (4 клас), "Карнавальні маски" (3 клас), "Іграшкова майстерня" (3 клас), "Ми-конструктори космічного корабля" (4 клас) … Досвід роботи над проектами в початковій школі показав, що майбутнім вчителям виступати в ролі керівника проекту значно важче, ніж викладати заздалегідь розраховані порції знань за підручниками та програмою. В процесі організації та застосування проектної діяльності в початковій школі на уроках праці у майбутніх педагогів розвиваються організаторські здібності, інтелектуальні здібності, підвищується рівень активності і свідомості, рівень творчої діяльності, підвищується мотивація для отримання необхідних знань, підвищується практична готовність до професійної діяльності, готовність аналізувати і оцінювати результати власної діяльності. У процесі проектно-технологічної діяльності важливо, щоб студенти усвідомили необхідність оволодіння алгоритмом організації проектів, формування в них елементів технологічної культури і розвиток здатності до генерації ідей, їх аналізу, самостійного ухвалення рішень, формування власної думки, позиції, взаємодії і діалогу в процесі розв’язування спільних задач, розробки та виготовлення проектів. Використання методу проектів робить навчальний процес творчим, стислим, а студента ВНЗ відповідальним і цілеспрямованим. Використання методу проектів у педагогічному процесі сучасного вищого педагогічного закладу є досить ефективним, оскільки він передбачає пошуково – дослідницьку діяльність студентів, участь в ньому сприяє розвитку творчості, ініціативи, критичного мислення, самостійності, самоконтролю, персоналізації навчання, сприяє подоланню відчуження студентів від освітнього процесу. Спираючись на досвід роботи за проектними технологіями на заняттях освітньої галузі "Технології" з впевненістю можна стверджувати, що завдяки правильній організації навчального процесу, проекти поряд із традиційними формами навчання можуть вирішувати проблеми професійної підготовки майбутніх вчителів початкової школи, залучаючи їх до практичного вирішення професійно-значущих завдань.

category: Методика та технологія


title: Рухливі ігри на уроках фізкультури та в режимі навчального дня

description: У статті з досвіду роботи автор пише, що народна педагогіка вимагає, щоб батьки, учителі, вихователі піклувалися про фізичний розвиток дитини, всіляко заохочували її до рухів. Чим більше дитина рухається, тим краще росте та розвивається

category: Методика та технологія


title: Методические рекомендации к проведению экологических чтений, посвященных 150-летию Вернадского

description:
Учнівський науково-дослідницький проект із теми „Біосферно-ноосферні ідеї В. Вернадського - основа сучасної екології”. Академік В. Вернадський був останнім ученим ХХ століття, який зміг охопити своєю думкою основні галузі знань як природничих, так і гуманітарних наук. Ним були розглянуті ключові про

                  блеми вивчення геосфер

category: Методика та технологія


title: Російсько-український термінологічний словник з математики

description: Подано мінімальний російсько-український словник у алфавітному порядку найбільш поширених термінів і понять, що найбільш поширені при викладанні математики в загальноосвітньому навчальному закладі

category: Методика та технологія


title: Повторення курсу алгебри. Розв’язування текстових задач. Підготовка до ЗНО (продовження)

description:
У чинній програмі з математики для загальноосвітніх шкіл приділяється належна увага формуванню вмінь школярів розв’язувати текстові задачі. Розв’язування таких задач складається з етапів: аналіз умови та того, що потрібно знайти; вибір невідомих; складання рівнянь або системи рівнянь; розв’язування;

                   перевірка результатів і запис відповіді

category: Методика та технологія


title: Безпека у школі. Правила поведінки у школі

description: Подано систему творчих завдань з основ здоров'я для учнів 3 класу на заявлену тему

category: Методика та технологія


title: Упровадження інформаційно-комп’ютерних технологій у навчально-виховний процес

description:
Людство неминуче вступає в інформаційну епоху. Фахівці вважають, що у світі розпочалося сторіччя інформатизації. Не стоїть осторонь цього процесу й наша держава, де останніми роками питанням інформатизації суспільства приділяється особлива увага. У глобальному розумінні в процесі формування самод

                  остатнього суспільства значна роль належить інформації, освіті та формуванню практичних навичок. Адже саме вони є дієвими засобами поширення коректної інформації про кращі технології та досвід, що сприяє досягненню ефективності в масштабах суспільства. В системі показників розвитку інформаційного суспільства велике значення має розвиток ІКТ в галузі освіти. Що ж розуміють під ІКТ. Взагалі ІКТ можна визначити як сукупність різноманітних технологічних інструментів і ресурсів, які використовуються для забезпечення процесу комунікації та створення, розповсюдження, збереження та управління інформацією. Під цими технологіями розуміють комп’ютери, мережу Інтернет, радіо- та телепередачі, а також телефонний зв'язок. Впровадження сучасних інформаційно-комунікаційних технологій у роботу ЗНЗ регіону регулюється наступними документами: Законом України "Про освіту", Законом України "Про загальну середню освіту", Законом України "Основні засади розвитку інформаційного суспільства в Україні на 2007-2015 роки", Указом Президента України "Про невідкладні заходи щодо забезпечення функціонування та розвитку в Україні", Концепцію профільного навчання в старшій школі, тощо. Актуальною нині стала фраза "Хто володіє інформацією, той володіє світом". Сучасний стан застосування інформаційних технологій у всіх галузях потребує розширення їх впровадження в освітній діяльності. Кількість показників, що визначають рівень досягнень у цій галузі, достатньо велика і включає в себе такі: Забезпеченість науки і освіти технічними засобами (кількість комп’ютерів на одного учня, процент навчальних закладів і бібліотек, що мають доступ до мережі Інтернет тощо); Показники використання ІКТ (процент учнів та відвідувачів бібліотек, які використають Інтернет в процесі навчання тощо); Інтенсивність використання ІКТ * (середня кількість годин, які проводить учінь за комп’ютером у мережі Інтернет на тиждень або місяць); Показники якості лінії доступу до спеціалізованих освітніх мереж. Особливостями цієї системи показників є акцентування уваги на якості доступу до освітніх мереж. Одним з головних є швидкість надання послуг, які доступні між та у межах національних дослідницьких та освітніх мережах. Крім того, важливим індикатором розповсюдження ІКТ в освіті є частка викладачів, які не пов’язані с інформатикою. Волобуева Т. Б. вважає, що "від рівня інформаційно-технологічного розвитку загальноосвітніх навчальних закладів у значній мірі залежить доступ учнів до якісної освіти, а значить, їх подальше професійне самовизначення та життєвий успіх". З цим можна і погоджуватись, і не погоджуватись… Якщо говорити про початкову школу, впровадження інформаційно-комп’ютерних технологій у навчально-виховний процес є доцільним і перспективним. Розглянемо, що дає впровадження ІКТ для учнів початкової школи. Дитина приходить до школи у 6-7 років. Вона має необхідний для навчання рівень психічного розвитку, що характеризується розвиненою пам’яттю, гостротою і свіжістю сприйняття, допитливістю, яскравістю уяви, умінням керувати увагою тощо. Це об’єктивний бік психологічної готовності. А як щодо суб’єктивної психологічної готовності – бажання і прагнення вчитись школі? З приходом дитини до школи різко змінюється не тільки уклад її життя, але й соціальний статус, ігрова діяльність відходить на другий план, провідною стає діяльність навчальна. Головним обов’язком стає навчання – серйозна і важка справа, яка вимагає від молодшого школяра великих вольових зусиль. На жаль, інтерес до навчальної діяльності в дитини поступово починає знижуватися. Психологи вбачають декілька цьому причин. Вони можуть мати особистісний характер - недоліки в розвитку пізнавальної діяльності або в розвитку особистості (мотивація учіння, самоорганізація, самодисципліна). Та спричинити знищення інтересу до навчання може й обрана вчителем методика навчання. Ще і сьогодні провідне місце у викладанні предметів займають традиційні засоби – дошка, крейда та друковані джерела (підручники, зошити з друкованою основою). Завдяки ж використанню ІКТ навчальне середовище можна доповнити відео, звуком, анімацією. Усе це здійснює значний вплив на емоційну сферу молодшого школяра, сприяючи підвищенню пізнавальної активності, підвищенню інтересу до предмета та навчання взагалі, активізації навчальної діяльності учнів. Тим більше, що молодші школярі уже готові до роботи з ІКТ: вони знають, що таке комп’ютер, у більшості випадків уміють ним користуватися, у них відсутній психологічний бар’єр: діти не бояться, що зламається машина, не вистачить знань упоратися з нею тощо. Вчителю застосування ІКТ дозволяє економити час і максимально ефективно вирішувати повсякденні справи і обов’язки як фахівця: готуватися до уроків (складати конспекти, добирати дидактичні матеріали тощо), батьківських зборів, виховних годин, різноманітних виступів на педрадах, засіданнях МО, семінарах тощо; оформлювати документацію; в оперативному режимі відслідковувати результати навчальної діяльності учнів; налагоджувати спілкування з батьками своїх учнів; обмінюватися з колегами досвідом роботи, власними методичними надбаннями, обговорювати з ними актуальні питання навчання і виховання школярів, швидко отримувати й систематизувати потрібну інформацію. Таким чином, упровадження ІКТ полегшує роботу вчителя, а навчання дітей робить більш цікавим і ефективним. Як показує практика, застосування комп’ютера на уроках у початковій школі має декілька режимів: демонстраційний (демонстрація певної навчальної інформації); індивідуальний (організація індивідуальної роботи учнів); комбінований (застосування на одному уроці і демонстрації, і індивідуальної роботи). Для роботи в демонстраційному режимі вчителю достатньо мати на уроці один комп’ютер і мультимедійний проектор, за допомогою якого потрібна інформація виводиться на екран, як правило, у вигляді слайдів. Розглянемо викладання математики в сучасних умовах, яке є надзвичайно важливим та актуальним в умовах реформування шкільної освіти. Насамперед йдеться про поступове, гармонійне поєднання традиційних та комп’ютерно-орієнтованих методичних систем навчання. Надаючи потужні і універсальні способи опрацювання різноманітної інформації, пов’язані з дослідженням різних процесів, явищ або їхніх моделей, інформаційні технології розкривають широкі можливості щодо надання навчальній діяльності творчого, дослідницького спрямування, що приваблює дитину, результати якої дають задоволення, бажання працювати, відшуковувати нові знання. Найціннішою та характерною особливістю використання сучасних інформаційних технологій у процесі навчання природничих дисциплін є можливість моделювання різноманітних об’єктів і процесів. Динамічні і графічні можливості дозволяють зробити уроки більш змістовними і ефективними. Як показує сучасна педагогічна практика, використання комп'ютера в навчальному процесі спрямоване переважно на розв'язання таких п’яти типів дидактичних завдань. 1. Комп'ютер використовується як допоміжний засіб для ефективнішого розв'язання вже існуючої системи дидактичних завдань. Змістом об'єкта засвоєння в комп'ютерній навчальній програмі цього типу є довідкова інформація, інструкції, обчислювальні операції, демонстрації тощо. 2. Комп'ютер може бути засобом, на який покладено вирішення окремих дидактичних завдань при збереженні загальної структури, мети і завдань без машинного навчання. При цьому сам навчальний зміст може не закладатися в комп'ютер, а формуватися в діалогових навчальних системах. 3. Використовуючи комп'ютер, можна ставити і вирішувати нові дидактичні завдання, не розв'язувані традиційним шляхом. Характерними є імітаційно-моделюючі програми. 4. Комп'ютер може використовуватися як засіб, що допомагає засвоювати складні абстрактні теоретичні поняття. Таке засвоювання досягається шляхом моделювання поняття. 5. Вищою формою застосування комп’ютерів є їх використання у науково-дослідницькій діяльності школярів через висунення гіпотез, їх перевірку і різноманітні узагальнення. Ефективність застосування нових інформаційних технологій на уроках обумовлена наступними факторами: різноманітність форм представлення інформації; висока ступінь наочності; можливість моделювання за допомогою комп’ютера різноманітних об’єктів і процесів; звільнення від рутинної роботи, що відвертає увагу від засвоєння основного змісту; можливість організації колективної та індивідуальної дослідницької роботи; можливість диференціювати роботу учнів у залежності від рівня підготовки, пізнавальних інтересів та ін., використовуючи сучасні інформаційні технології; можливість організувати комп’ютерний оперативний контроль і допомогу з боку вчителя; можливості комп’ютера дозволяють учню активно приймати участь у процесі пізнання. При розв’язуванні задач за допомогою комп’ютера у залежності від дидактичних цілей і рівня підготовки класу учні можуть: використовувати готову програму для розв’язування задачі; самостійно складати алгоритм розв’язування задачі; самостійно складати програму для розв’язування задачі. Впровадження інформаційних технологій в освітній процес здійснюється перш за все через комп’ютерно-орієнтований урок, а потім через навчальну комп’ютерну програму. Використання комп’ютерів розширює можливості учителя під час підбору матеріалу до уроку і форм навчальної роботи, робить уроки яскравими та цікавими, інформаційно та емоційно насиченими. При роботі з навчальними програмами, можна побачити переваги цих програм, а саме: діалог з програмою має характер навчальної гри, що у більшої частини учнів підвищує мотивацію до навчальної діяльності; збільшення кількості тренувальних завдань за одиницю часу; скорочення часу для відпрацювання необхідних технічних навичок в учнів; полегшення визначення рівневої диференціації навчання; учень стає суб’єктом навчання, бо програма потребує від нього активного керування; виникає можливість моделювання процесів; з’являється можливість забезпечити урок матеріалами з віддалених джерел, користуючись засобами телекомунікацій. Можна виділити деякі педагогічні завдання нових інформаційних технологій навчання: Інтенсифікація всіх рівнів навчально-виховного процесу, підвищення його ефективності та якості. Розвиток творчого потенціалу учня, його здібностей до комунікативних дій. Розвиток умінь експериментально-дослідницької та пізнавальної діяльності. Формування інформаційної культури учня. Основні напрямки використання Інтернет-технологій: дистанційна освіта; інтерактивне спілкування; використання мережевих методичних ресурсів; співробітництво. Всі напрямки використання Інтернет-технологій мають і переваги і недоліки. Дистанційна освіта має таке застосування при викладанні математики: Робота з обдарованими дітьми. Випереджуюче навчання. Підготовка до ЗНО. Тестування. Застосування при викладанні математики інтерактивного спілкування: Робота з обдарованими дітьми. Робота з дітьми, які обмежені в пересуванні. Організація колективних заходів по схемі один до багатьох (майстер-класів, відкритих уроків); багато до багатьох. Наявні певні результати при використанні комп'ютерної програми "Математика на 200 балів" при підготовці до ЗНО. Надзвичайно великі переваги використання мережевих методичних ресурсів. А саме: незалежність від місця проживання, швидкість доступу до інформації, можливість вибору різних ресурсів та розміщення власних ресурсів, можливість оцінити ресурс та роботу автора. Звичайно, щоб вчитель-предметник загальноосвітнього навчального закладу міг використовувати комп’ютерно-орієнтовані методичні системи навчання у своїй професійно-педагогічній діяльності, потрібні нові підходи у системі підвищення кваліфікації вчителів. Актуальність питання визначається важливістю підготовки педагога до використання комп’ютерно-орієнтованих методичних систем навчання у професійній діяльності; потребою широкого впровадження засобів iнформацiйних технологій у навчально-виховний процес; впливом комп’ютерних засобів на результати навчальної дiяльностi; залежністю відповідно сформованого навчального середовища з результатами навчання і виховання школярів; визначенням місця i ролі комп’ютерних технологій у структурі особистісно-орієнтованого навчального середовища. Етапи формування та застосування ІКТ-компетентностей вчителів математики у системі післядипломної педагогічної освіти наступні: знайомство з вимогами і напрацюваннями з питань використання ІКТ у роботі вчителя математики; короткострокове навчання, яке здійснюють методисти та викладачі інституту з питань використання комп’ютерних технологій; формування мотивації і допомога з боку професорсько-викладацького і методичного складу працівників інституту у оволодіванні базовими навичками користувача і виходу на базовий рівень володіння ІКТ-компетенціями; перехід на предметно-орієнтований (технологічний) рівень володіння ІКТ-компетенціями; самостійне або у співпраці з іншими слухачами курсів та професорсько-викладацьким і методичним складом працівників інституту створення власних матеріалів на електронних носіях; виготовлення презентацій та захист випускних робіт з використанням мультимедійних засобів (комп’ютер, проектор, інтерактивна дошка). Необхідно підкреслити, що впровадження інформаційно-комунікаційних технологій у загальноосвітніх та професійно-технічних навчальних закладах гальмується. У 2010 році закінчився строк дії Державної програми "Інформаційні та комунікаційні технології в освіті і науці" на 2006-2010 роки. Однак багато проблем, пов’язаних з впровадженням у навчально-виховний процес загальноосвітніх навчальних закладів інформаційно-комунікаційних технологій, залишаються нерозв’язаними: слабка матеріально-технічна база; не ефективно використовуються вже наявні електронні інформаційні ресурси, існує проблема технічного обслуговування і ремонту сучасних інформаційно-комунікаційних засобів у навчальних закладах; використовується морально застаріла комп’ютерна техніка; незадовільний стан підключення до Інтернету; недостатній рівень підготовки вчителів загальноосвітніх навчальних закладів з питань використання інформаційно-комунікаційних технологій в навчально-виховному процесі тощо. З метою розв’язання зазначених проблем була розроблена Державна цільова програма впровадження у навчально-виховний процес загальноосвітніх навчальних закладів інформаційно-комунікаційних технологій "Сто відсотків" на період до 2015 року. 1-2 березня 2013 року в Сумах відбулася Всеукраїнська науково-практична конференція "Інформаційно-комунікаційні технології в освіті: досвід, інновації, технічне забезпечення". Зважаючи на необхідність впровадження у НВП загальноосвітніх навчальних закладів інформаційно-комунікаційні технологій, створення умов для поетапного переходу до нового рівня освіти на основі зазначених технологій, конференція рекомендувала: 1. Органам виконавчої влади обласних, районних і міських рад: а. Стовідсотково забезпечити загальноосвітні навчальні заклади сучасними навчальними комп’ютерними комплексами та системами і прикладними програмними продуктами; в. Надати всім загальноосвітнім навчальним закладам швидкісний доступ до Інтернету з використанням сучасних технологій з’єднання для високоефективного доступу до освітніх ресурсів; с. Створити систему ресурсних центрів технічної, інформаційної та науково-методичної підтримки використання інформаційно-комунікаційних технологій у НВП. 2. Закладам післядипломної педагогічної освіти: а. Удосконалити систему підготовки та підвищення кваліфікації педагогічних кадрів у сфері впровадження інформаційно-комунікаційних технологій у навчально-виховний процес, забезпечення стовідсоткового володіння такими знаннями усіма педагогічними працівниками; в. Надати методичну допомогу у створенні системи веб-сайтів всіх загальноосвітніх навчальних закладів для опублікування кращих освітянських надбань, підтримки колективної та індивідуальної комунікації, формування мережних професійних об'єднань; с. Узагальнювати і поширювати досвід використання інформаційно-комунікаційних технологій та впровадження новітнього навчально-наукового обладнання. 3. Науково-дослідним установам: а. Продовжити наукові дослідження, спрямовані на наукове обґрунтування впровадження інформаційно-комунікаційних технологій і новітнього навчально-наукового обладнання у навчально-виховний процес вищої, спеціальної і загальноосвітньої школи; в. Підвищити ефективність взаємодії науково-дослідних установ з навчальними закладами; с. Розробляти полікомпонентні системи засобів навчання, на основі яких можна реалізувати діяльність учнів у навчальних середовищах різного типу (предметно-просторове, предметно-інформаційне та інфокомунікативне навчальні середовища). 4. Навчальним закладам: а. Активніше впроваджувати у навчання та виховання студентів, учнів, вихованців інформаційно-комунікаційні технології; в. Створювати системи дистанційного навчання дітей з обмеженими можливостями та дітей, які перебувають на довготривалому лікуванні. Нажаль реалізація цих рекомендацій справа не одного року. Але ІКТ значно полегшують процес оволодіння знаннями і це неможливо заперечити.

category: Методика та технологія


title: Читацький сад, або як виховати в молодших школярів любов до книжки

description:
Без високої культури читання, наголошував В. О. Сухомлинський, немає ні школи, ні справжньої розумової праці. Читання є основою опанування всіх наук, розвитку людського інтелекту. У цьому складному процесі беруть участь зір, мислення, мовлення, сприйняття, пам’ять, уява, слухові та зорові аналіза

                  тори. Дійсно, справжнє читання – це співпереживання. Як важливо нам, вчителям, молодших класів, підготувати дітей до сприймання художнього образу, зуміти створити відповідний настрій, оскільки емоційне хвилювання, радість чи сум, захоплення чи подив, викликані яскравим, повнокровним словом учителя, живим образом з твору письменника — ті найтонші душевні рухи, які ми пробуджуємо в дитині, — це й є серце того організму, що його ми називаємо переконанням. Уміти донести до дитини емоційне осереддя художнього твору чи життєвої історії, — значить відкрити перед очима учнів вікно в багатий, безмежний світ високих ідей. Як повести кожного учня у світ книжок, виховати любов до книжки, зробити книжку провідною зіркою в інтелектуальному житті? Це питання мене хвилювало вже тоді, коли мої учні були ще "першачками". З часом прийшла до висновку: щоб виховати справжнього читача, вчителю необхідно: донести до свідомості учнів значення читання в житті людини; знати читацькі інтереси своїх вихованців; сформувати коло читання для учнів різних класів; продумати види і форми роботи з книжкою у школі; керувати позакласним читанням дітей. У класі створила бібліотечку "Банк усіляких цікавинок", передплачую дитячі журнали "Барвінок" і "Джміль", але для сучасних дітей цього мало. Інтерес до літературних джерел учні виявляли поверхово. Так з’явилася ідея створити "Читацький сад". На великій стіні розмістила зелені дерева, на стовбурах дерев написала прізвище кожної дитини. Познайомила учнів із "садом читачів" у нашому класі. Сад буде плодоносити, якщо діти розповідатимуть кожного дня прочитані оповідання. Якщо учень розповідає, то на його яблуньку приклеюю барвисте яблуко. Це зацікавило моїх учнів. Дерева яскравіли червонобокими яблуками, а в учнів з’явився інтерес до читання. Раз у місяць підвожу підсумок читання, визначаю найкращого читача, нагороджую грамотами. Коли ж на маленьких деревцях гілля гнеться від плодів, то тоді поруч "виростає" велика яблуня, а поруч – фотографія дитини-читача. Записую у щоденник подяку за найбільшу кількість прочитаних оповідань. Але і це ще не все. Поряд стенд яблуня-велетень. Це – "Куточок читача". Тут розміщую дерево найкращого читача. В кінці навчального року присвоюю звання "Кращий читач року". Роботу по прищепленню в учнів любові, інтересу до книги проводжу щоденно. Немає читання – немає і духовної єдності вчителя і учня. Коли я все більше придивлявся до того, що читають діти, то в мене виникло бажання допомогти зрозуміти їм, що справжнє читання – вдумливе проникнення в смисл книги, гра розумових сил. Розумна, натхненна книга нерідко вирішує долю людини. Так часто мрію, щоб мої другокласники в майбутньому виросли хорошими людьми і допоможуть їм в цьому ми, вчителі, і мудрі порадники – книги.

category: Методика та технологія


title: Використання електронного тестування як засобу підвищення ефективності закріплення нових знань

description:
В даний час постала проблема - підготувати учнів до життя в сучасному суспільстві та професійній підготовці в високорозвиненому інформаційному середовищі, до можливості отримання освіти з використанням сучасних інформаційних технологій. Отже, учням, щоб жити і працювати в новому тисячолітті, необ

                  хідно володіти наступними якостями: гнучко адаптуватися до мінливих життєвих ситуацій здобуваючи необхідні знання, вміло застосовуючи їх у практичній діяльності; критично і творчо мислити, чітко усвідомлювати де і яким чином придбані знання можуть бути застосовані до навколишнього середовища; самостійно працювати над розвитком власного інтелекту, моральності, фізичного стану, культурним рівнем; грамотно працювати з інформацією: вміти збирати, аналізувати, зіставляти, узагальнювати, встановлювати закономірності, формулювати висновки, бути комунікабельним, вміти працювати в різних групах. Оцінити діяльність учня, використовуючи класичну систему оцінки знань, умінь і навичок стає все важче і важче. У подібних випадках викладачі та майстри виробничого навчання намагаються застосувати більш гнучку систему оцінювання, використовуючи різні способи оцінки навчальних показників учнів. Це може бути програмований контроль, фронтальне опитування, колективне рішення якісних завдань, самостійна робота, диктант, написання конспекту, виконання домашнього завдання, взаємоконтроль, самоконтроль, контрольна робота, залік по темі тощо. Однією з сучасних технологій оцінки навчальних досягнень учнів є форма контролю у вигляді електронних тестових завдань - тестові технології. Тестовий контроль або електронне тестування як термін означає у вузькому значенні - використання і проведення тесту, і в широкому - як сукупність етапів планування, складання і випробовування тестів, обробки та інтерпретації результатів проведення тесту. Слово "Тест" походить від англійського слова "test" - проба, випробування, досвід. Електронні тести - стандартизовані завдання, за результатами виконання яких судять про знання, уміння і навички випробуваного. За допомогою електронного тестування визначають рівень розумового розвитку (інтелектуальний коефіцієнт) і ступінь обдарованості в найрізноманітніших областях діяльності, а також слугує для підвищення ефективності набутих знань. У поєднанні з іншими видами перевірки, використовуються електронні тестові завдання, які є досить ефективним інструментом. На уроках виробничого навчання я використовую електронне тестування "AD Soft Tester", яке стимулює підготовку учнів до кожного уроку і підвищує мотивацію до досліджуваного предмета. Основними показниками якості електронного тестування "AD Soft Tester" є валідність, надійність, диференційна здатність, практичність та економічність. Валідність - характеристика тесту, яка показує, що саме вимірює тест і наскільки ефективно він це вимірює. Валідність тесту означає його придатність для визначення рівня володіння певними навичками і вміннями. Надійність - це необхідна умова валідності тесту. Надійність тесту визначається стабільністю його функції як інструмента вимірювання. Надійний тест дає приблизно однакові результати при повторному застосуванні. Диференційна здатність - характеристика тесту, яка вказує на здатність даного тесту виявляти встигаючих і невстигаючих тестованих, тобто з достатнім і недостатнім рівнем володіння навичками і вміннями. Практичність - характеристика тесту, яка визначає: доступність та посильність інструкцій тесту і змісту тестових завдань для розуміння тих, хто виконує тест; простота організації проведення тестування в різних умовах; простота перевірки відповідей і визначення результатів та оцінки. Економічність - характеристика тесту, яка передбачає мінімальні витрати часу, зусиль і коштів на підготовку тесту від планування до видання. Ефективним засобом організації контролю у навчанні є електронне тестування. Тестовий контроль може забезпечити успішну реалізацію мети і всіх функцій контролю, а також задовольнити вимоги, що висуваються до якості контролю. Якщо в процесі викладання систематично застосовувати електронні тестування як кількісний метод виміру обов’язкових результатів навчання, то можна: оперативно отримати об’єктивну інформацію про хід навчального процесу; підвищити мотивацію та ефективність навчання; здійснити індивідуально-орієнтований підхід до навчання учнів і, отже, ефективно керувати навчально-виховним процесом. Досвід використання електронного тестування "ADSoft Tester" на уроках виробничого навчання як контролю знань учнів дозволив мені виділити наступні позитивні моменти: по-перше, забезпечує об'єктивність контролю, виключає суб'єктивний фактор (за одну і ту ж роботу учні отримують різні оцінки); по-друге - легко обробляються результати, перевіряти набагато легше, ніж контрольні роботи, відбувається економія часу викладача чи майстра в/н; по-третє - розвивається логічне мислення учнів, уважність. Об'єктивна оцінка навчальних досягнень здійснюється, як правило, стандартизованими процедурами, при проведенні яких учні знаходяться в однакових (стандартних умовах) і використовують приблизно однакові по властивостях вимірювальні матеріали - тести. Найкращий ефект дає поєднання тестів з традиційними формами контролю. Усувається можливість підказок і списування та підвищується об'єктивність оцінки знання. Викладач чи майстер в/н повністю звільняється від перевірки контрольних робіт і може, використовуючи статистичні дані, оперативно отримати об'єктивну картину успішності, визначити, які області курсу учні засвоїли найгірше і своєчасно скоригувати навчальний процес. Але є й негативні сторони у тестування: ускладнена перевірка глибинного розуміння матеріалу, хоча і можлива; неможливо проконтролювати випадкові помилки: неуважність учня, нерозуміння завдання. Тестові технології можуть з успіхом застосовуватися для поточної перевірки знань. Тоді, оперативно перевіривши роботи, викладач чи майстер виробничого навчання зможе своєчасно відкоригувати виклад матеріалу наступного уроку, приділивши більше уваги слабо засвоєним розділам. Відсутність трудомісткої перевірки письмових робіт дозволяє досить часто проводити контрольні заходи, створюючи в учнів відчуття тотального контролю знань. Успішне і ефективне застосування методів електронного тестування "AD Soft Tester" цілком залежить від двох основних чинників. По-перше - це відсутність доступу сторонніх до даних, що містить інформацію про правильні відповіді. По-друге використовувати тестові програми в яких є можливість перемішувати відповіді довільним чином. Оптимальним можна вважати тільки таке навчання, що сприяє оволодінню прийомами самостійного придбання знань і їх застосування. Об'єктивність перевірки знань припускає коректну постановку контрольних питань, внаслідок чого з'являється унікальна можливість відрізнити правильну відповідь від неправильного. Саме електронне тестування "AD Soft Tester" забезпечує рівні для всіх учнів об'єктивні умови перевірки. Систематична перевірка знань не тільки сприяє ефективності засвоєння нових знань, а й виховує свідоме ставлення до навчання, формує акуратність, працьовитість, цілеспрямованість, активізує увагу, розвиває здатність до аналізу. При використанні тестового контролю забезпечуються рівні для всіх учнів умови перевірки, тобто підвищується об'єктивність перевірки знань. Нарешті, цей метод електронного тестування "AD Soft Tester" вносить розмаїтість у навчальну роботу, підвищує інтерес до предмету. Варіанти завдань індивідуальні для кожного, що дуже важливо для психологічно нестійких учнів. Комплекс тестування "AD Soft Tester" складається з трьох умовно незалежних частин: програми тестування знань, програми створення тестів і адміністрування. Програма тестування дозволяє визначити рівень знань учня в тій чи іншій області. Після проходження тесту учневі виставляється оцінка. Програма адміністрування дозволяє вчителеві чи майстрові в/н створювати, змінювати або видаляти групи користувачів, редагувати картки користувачів, переглядати результати тестування і проводити аналіз відповідей учнів. Програма створення тестів служить для підготовки нових тестів. З її допомогою можна створити тест, включити в нього критерії оцінки, встановити тимчасові рамки, - встановити всі параметри тестування. Програма тестування "ADSoft Tester" має два режими тестування: контроль та навчання. У режимі навчання тестування проходить анонімно, результати тестування не записуються в журнал. У разі невірної відповіді на питання користувачеві видається коментар з короткими поясненнями допущених ним помилок. В режимі контролю перед тестуванням користувачеві пропонується ідентифікувати себе (відкрити вже існуючу картку користувача, або створити нову), всі користувачі розподілені по групах, що полегшує пошук. Далі користувач проходить тест. Виставлена оцінка і вся інформація щодо проходження тесту записується в журнал. У програмі адміністрування можна виділити дві частини: частина управління користувачами і частина перегляду результатів тестування. Частина управління користувачами розташована ліворуч. Всі користувачі розділені на групи. На верхній панелі видно список груп, галочками відзначені групи, користувачі яких будуть відображатися в нижній панелі. Нижня панель - панель користувачів. Будь-яку інформацію з користувачів і груп можна змінити, викликавши відповідний пункт меню. Вчитель може маніпулювати з групами і користувачами, а саме видаляти, створювати та змінювати властивості. Задля забезпечення безпеки вчитель чи майстер виробничого навчання не може переглянути паролі користувачів, проте він може ввести новий пароль замість старого, у разі якщо учень забуде його. Частина перегляду результатів активізується при виборі користувача зі списку. Показуються тести, пройдені цим користувачем. При виборі тесту на панелі "статистика" показується інформація в цілому по змісту: час тестування, кількість набраних балів, виставлена оцінка. На панелі "Звіт" показується детальна інформація по кожному питанню. Питання розташовані в порядку їх проходження при тестуванні. Вкладка "Звіти" допомагає скласти звіт про тестування тієї або іншої групи. Дозволяє вибрати групи і тести задіяні в звіті. Використовуючи додаткові настройки фільтрації можна вивести звіт приміром тільки сьогоднішні тестування або всіх користувачів, що набрали більше 4 балів. З меню "Файл" > "Налаштування" доступні настройки програми. Тут ви можете вказати шлях до програм тестування і створення тестів. Встановити пароль на відкриття програми адміністрування або змінити глобальні параметри тестування. Програма "AD Soft Tester" дозволяє створювати тести. При створенні нового тесту бажано спочатку встановити його властивості: пароль, назва, параметри показу, критерії оцінки. Пароль встановлюється, щоб будь-який користувач не зміг змінити тест або переглянути відповіді через редактор тестів. Параметри показу включають в себе кількість показуваних при тестуванні питань, установку перемішування питань і доступність режиму навчання для даного тесту. Створення мною тесту зводиться до послідовного додаванню нових запитань. В формулювання питання можна включати форматований текст, графіку, таблиці. Можна переносити дані з текстових редакторів (наприклад з Microsoft Word). У варіанти відповідей можна включати тільки текст. Питання можуть бути декількох типів: одиничний вибір, множинний вибір, зіставлення, самостійна відповідь. Одиничний вибір передбачає один вірний відповідь із запропонованого списку. Множинний вибір передбачає кілька вірних відповідей, причому бали учневі зачитаються лише в тому випадку, якщо він відзначить всі вірні варіанти. Питання на зіставлення включає дві половини, елементи в першій половині повинні відповідати елементів у другій половині. Питання з самостійним відповіддю припускає, що учень сам повинен ввести відповідь з клавіатури. У список відповідей укладач повинен включити всі можливі вірні варіанти. Для кожного питання можна встановити свої параметри: коментар - будь-яка текстова інформація. Вона ніяк не враховується в процесі тестування і служить місцем для створення різних позначок для самого укладача тестів; підказка - виводиться тестованому в режимі навчання у випадку невірного відповіді на питання; вага питання - вказує скільки балів потрібно нарахувати користувачеві за вірну відповідь. Більш вагомими можна відзначити питання підвищеної складності. Після формування бази питань слід вказати параметри оцінки знань. Шкала оцінки може містити від 2 до 100 пунктів. Кожен пункт характеризується оцінкою, верхній і нижній кордон правильності всього тесту (у відсотках). Оцінка - довільний текст, виведений користувачеві після закінчення тестування і зберігається в якості результату тестування в базу даних (якщо задіяний режим контролю). Готуючись до уроків в/н я не залишаюся байдужою до своєї методичної проблеми і намагаюся підвищувати ефективність закріплення нових знань за допомогою електронного тестування "AD Soft Tester". Рекомендую своїм колегам проводити уроки з використанням тестових технологій.

category: Методика та технологія


title: Підвищення педагогічної майстерності учителів літератури в системі післядипломної освіти

description:
У процесі розвитку суспільства зростає роль кваліфікованих фахівців у будь-якій галузі виробництва, зокрема – і в освіті, оскільки, як зазначав М. П. Драгоманов, "планова перебудова освіти потребує майстра і не виконується сліпим інстинктом" [1, с. 14]. Завдання вчителя – не лише навчити читати і

                   писати, рахувати, тобто дати певні знання, його мета набагато вища – розвинути і сформувати особистість. Як це зробити найкраще? У Національній доктрині розвитку освіти в Україні у ХХІ столітті наголошено, що суспільство без високого рівня освіти не має майбутнього. Актуальність проблеми полягає також у тому, що нова ситуація в суспільстві диктує нові завдання, насамперед культурно-освітні. Тому, вважаємо, не випадково головною метою Національної доктрини розвитку освіти в Україні у ХХІ столітті визначено "забезпечення можливостей самовдосконалення особистості, формування інтелектуального потенціалу як найвищої цінності нації" [8, с. 6], розвиток творчих здібностей дитини. На сучасному етапі розвитку суспільства визнано провідну роль науки та освіти як рушія прогресивних змін, загального розвитку людського соціуму. А. Д. Сахаров зазначав: "У XXI столітті роль у вирішенні глобальних проблем належить освіті" [5, с. 73]. Це ставить принципово нові вимоги до вчителя, оскільки він, як творча особистість, має бути готовим до роботи у творчому, інноваційному режимі; до оновлення процесу навчання. Б. С. Гершунський у дослідженнях проблем сучасної освітньої системи розглядає питання самоосвіти педагога як одне з найважливіших для освіти ХХІ століття, він пропонує ієрархічну освітню "драбину" сходження особистості до все більш високих освітніх результатів. Отже, перспективи освітнього розвитку особистості мають таку структуру: менталітет (квінтесенція культури, найвища цінність освіти); культура (вищий прояв освіченості та професійної компетентності); педагогічна майстерність (комплекс властивостей особистості, що забезпечує самоорганізацію високого рівня професійної діяльності на рефлексійній основі); професійна компетентність (уміння людини реалізуватись у певній професійній сфері діяльності); освіченість (не лише знання, але й широкий кругозір); грамотність (отримання знань, умінь) [9, с. 123]. Реалізація нової освітньої парадигми в Україні на рубежі століть викликала потребу в удосконаленні процесу педагогічної діяльності вчителя. Особливе значення надається проблемі взаємодії педагога із суб’єктами виховання, що передбачає досягнення позитивних результатів щодо поведінки, установок, позицій та особистісних якостей учнів. Зазначені положення є актуальними, оскільки в навчально-виховному процесі середньої загальної освіти стосунки між учителем та учнями із "суб’єкт-об’єктних" змінено на "суб’єкт-суб’єктні". Значною мірою це уможливлюється за умови володіння вчителем високим рівнем професійної компетентності. Отже, у сучасних умовах підвищується її значення у зв’язку з посиленням вимог до майстерності вчителя в аспекті здійснення впливу на особистість учня. Така постановка питання актуалізує проблему розвитку педагогічної майстерності вчителя у системі підвищення кваліфікації, стимулює процес розкриття і повного використання творчого потенціалу кожного сучасного вчителя, що визначається не лише умінням ефективно впливати на вихованців, а й навчити їх вчитися. Зазначені проблеми є підґрунтям для досліджень та реалізації ще однієї – аналізу специфіки педагогічної майстерності вчителя з метою всебічного дослідження сутності педагогічної майстерності вчителя, що органічно пов’язано з ефективним викладанням предмета у школі. Отже, у чому полягають особливості професійної компетентності вчителя? Питання педагогічної майстерності вчителя у педагогічній науці не нове. Вище призначення освіти, за розумінням К. Ушинського, є "вдосконалення розуму і серця, самоствердження, що сприяє життєвій активності, зміцнює віру в себе, вселяє бадьорість і радість, робить інтенсивнішим відчуття впевненості і щастя" [4, с. 123]. Його послідовники, відомі вчені В. Стоюнін, В. Водовозов, В. Острогорський, Ф. Буслаєв, Х. Алчевська, Т. Лубенець були палкими пропагандистами мистецтва слова як засобу суспільного, громадянського і естетичного виховання [9, 45-46]. Про високе покликання вчителя знаходимо думки у педагогічній спадщині В. Сухомлинського. "Школа – це насамперед учитель. Особистість учителя - наріжний камінь виховання", – підкреслював педагог-новатор [14, с. 198]. Він вбачав у вчителеві-майстрі непересічну, духовно багату, творчу людину, яка може "виражати себе як особистість, розкривати свій внутрішній світ перед людьми" [14, с. 199]. С. Гончаренко в "Українському педагогічному словнику" дає таке визначення поняття "педагогічна майстерність" – "це характеристика високого рівня педагогічної діяльності. Критеріями П. м. педагога виступають такі ознаки його діяльності: гуманність, науковість, педагогічна доцільність, оптимальний характер, результативність, демократичність, творчість (оригінальність). П. м. ґрунтується на високому фаховому рівні педагога, його загальній культурі та педагогічному досвіді. Необхідними умовами П. м. є гуманістична позиція педагога й професійно значимі особистісні риси і якості" [7, с. 5-6]. У підручнику "Педагогічна майстерність" І. Зязюна знаходимо таке визначення цієї дефініції: "педагогічна майстерність – це комплекс властивостей особистості, що забезпечує самоорганізацію високого рівня професійної діяльності на рефлексійній основі. До таких важливих властивостей належать гуманістична спрямованість діяльності вчителя, його професійна компетентність, педагогічні здібності і педагогічна техніка" [12, с. 30]. Таким чином, на основі аналізу педагогічних праць робимо висновок, що педагогічна майстерність – це характеристика педагогічної діяльності, що здійснюється на високому рівні. Головною її ознакою є високий показник розвитку вмінь навчати дітей, безпомилково знаходити і розвивати в них задатки і нахили, формувати позитивні риси характеру. Аналіз теорії педагогічної майстерності, порівняння її з іншими видами творчої діяльності, спорідненої з професією вчителя (наукової, літературної, артистичної), дозволив виокремити найсуттєвіші компоненти у структурі педагогічної майстерності, якими є конструктивний, проектувальний, організаторський, комунікативний і гностичний. Отже, педагогічна спрямованість особистості кожного вчителя багатоаспектна, її ціннісними орієнтаціями є наступні: на себе – самоутвердження (щоб бачили в мені кваліфікованого, вимогливого, справжнього вчителя); на засоби педагогічного впливу (програма, заходи, способи їх пред'явлення); на учня (дитячий колектив в актуальних умовах, його адаптація); на мету педагогічної діяльності (допомога школяреві в його розвитку як гуманістична стратегія). Основою педагогічної майстерності визнано професійну компетентність. Її сутність –знання предмета, методики його викладання, педагогіки і психології. Отже, майстерність учителя полягає в "олюднюванні", натхненності знання, яке не репродуктивно переноситься з книг в аудиторію, а висловлюється як власний погляд на світ. У такому разі можемо вважати, що вчитель володіє педагогічною свідомістю, досягненою на ґрунті професійних знань. Тому варто зауважити, що складність у набутті професійної компетентності для вчителя полягає і в тому, що професійне знання має формуватися водночас на всіх рівнях: методологічному, теоретичному, методичному, технологічному. Це потребує розвиненого професійного мислення, здатності добирати, аналізувати і синтезувати здобуті знання для досягнення педагогічної мети, уявляти технологію їх застосування, рефлексії. Ще одним вагомим елементом у структурі педагогічної майстерності визначено здібності до педагогічної діяльності. На основі досліджень В. Вернадського, Л. Виготського, Г. Костюка, А. Щербакова, Н. Кузьміної, М. Скаткіна, А. Леонтьєва та ін. можна виокремити такі провідні здібності до педагогічної діяльності: комунікативність; перцептивні здібності; динамізм особистості; емоційну стабільність; оптимістичне прогнозування; креативність. Наступною складовою педагогічної майстерності є педагогічна техніка як форма організації поведінки вчителя. Знання, спрямованість і здібність без умінь, без володіння способами дій не є гарантією високих результатів. Педагогічна техніка – це прийоми володіння собою (своїм організмом, настроєм, мовленням, увагою й уявою) і прийоми впливу на інших (вербальними і невербальними засобами). Таким чином, ураховуючи зазначене вище, визначаємо, що критеріями майстерності вчителя є доцільність (за спрямованістю), продуктивність (за результатами), діалогічність (за характером стосунків з учнями), оптимальність (за вибором засобів), творчість (за змістом діяльності). Вчитель, якщо він не "урокодавач", а творець, створює урок як твір педагогічної майстерності, створює його для дітей і разом з ними. На сучасному етапі розвитку освіти виникає потреба у створенні такої системи навчання, яка охоплювала б основні етапи уроку – від визначення цілей і конструювання навчального процесу до перевірки його ефективності, крім того, повно моделювала розвивальний соціально – культурний простір і давала змогу реалізувати позитивний потенціал особистості в володінні національними надбаннями. [15, с. 5-6]. В процесі формування та удосконалення педагогічної майстерності вчитель може використовувати такі інноваційні види уроків: Ажурна пилка Акваріум Асоціації на      дошці Багатомірна      матриця Бінарний урок Бліц турнір Бліц інтерв’ю Брейн ринг Брейн стормінг Броунівський рух Веббінг Взаємоконтроль Відстрочена      відгадка Винахідництво Вікторина Виставка Вступні уроки Вступний семінар Гра Гра –      конференція Гра – подорож Гра "Доміно" Гра "Так –      ні" Гра "світлофор" Громадські      слухання "Два –      чотири – всі разом" "Джиг – со" Дебати Демарш Дискусія Диспут Діалог "Діалог      Ривіна" "Діалог      Сократа" Ділова гра" Дидактичні ігри Дослідження "За – проти" "Займи      позицію" Закріплення      вивченого матеріалу Залік "Здивуй" "Зигзаг"      (пилка) Змагання Еврика "Евристичних      запитань" Екскурсія Індивідуальне      самонавчання Інтерактивний      тренінг Інтегровані (між      предметні) уроки Інструктивна      лекція Казка "Картинна      галерея" "Карусель" Коло ідей КВК Комбінований      урок Компаративного      аналізу Компаративізм Консультація Контрольна      робота Конференція "Круглий      стіл" Культурологічний      аналіз Лабораторна      робота Ланцюжок Лекція Лекція – діалог Лекція з      науковою структурою Лекція –      інструктаж Лекція (інтегрована) Лекція оглядова Лекція полемічна Лекція      теоретичного конструювання Лекція      узагальнююча Метод      евристичних або "ключових"      питань "мікрофон" Міні – дебати Мозаїка "Мозковий      штурм" "Морський      бій" Навчальна      екскурсія Навчальна      конференція Навчальні      консультації "Навчаючи –      вчуся" "Обери      позицію" Оглядовий      семінар Панельна      дискусія Парадоксальна      розповідь Паралель "Показуха"      (скульптура) Поп – корн Практикум Практичне      заняття Практична робота Прес Прес –      конференція "Приваблива      мета" При стендовий      урок Проект Повторення Подорож Пошуковий      семінар Розв’язування      задач Рейтинго –      вибірковий диктант Розв’язування      ситуаційних задач Рольова гра Само      організуючий семінар Семінар Семінар      випереджальний Семінар з      індивідуальною роботою Семінар з      груповою роботою Семінар в групах      за вибором Семінар      генерації ідей Семінар –      практикум Семінар      рефлексія "Серцевий      напад" Симпозіум Синтез думок "Снігова      куля" (два – чотири – вісім) Співбесіда Спектакль Спільний проект Суд Суспільний огляд      знань Твір Творче читання Творчий звіт Тест Тренінг "Тримай      позицію" Турнір Узагальнення та      систематизація знань Урок вивчення      творів одного жанру Урок з ігровим      сюжетом Урок з      різновіковим складом учнів Урок – есе Урок –      інсценізації Урок      інтегрований Урок –      композиція Урок – мандрівка Урок      нестандартний Урок – огляд      знань Урок роздум Урок –      розслідування Урок – салон Уроки – сходинки      до монографічного вивчення творчості письменника Урок – теле - радіопередача Факультативне      заняття Формування знань Хокей Шкільна лекція Шкільний семінар. Запропоновані типи уроків, окремих його елементів відповідно до мети, завдань уроку, особливостей системи роботи вчителя та його особливості, нададуть вчителям можливість добору певного типу уроку, який найбільш відповідає предмету, темі, етапу вивчення матеріалу, врахує особливості (вікові, психологічні, ціннісні, інтелектуальні) учнів певного класу (групи) і спрямує на реалізацію завдань, передбачених Державним стандартом та надасть можливість досягти найвищої результативності навчання. Список використаних джерел 1. Актуальні проблеми підготовки педагогічних кадрів до творчої професійної діяльності: Зб. наук. праць. - К., 1993. 2. Барбина Е. С. Формирование педагогического мастерства учителя в системе непрерывного педагогического образования. - К., 1997. 3. Біленко Л. В., Сисоєва С. О. Вивчаємо творчу діяльність педагога // Рідна школа. -1993. - №11-12. 4. Бутенко В. Г. Формирование педагогического мастерства учителя. - К., 1991. 5. Волинець А. Г. Сучасні педагогічні новації і школа майбутнього // Рідна школа. -1994. - №8. 6. Гін, А. Прийоми педагогічної техніки [Текст]. – Луганськ: Навчальна книга "Янтар", 2004. 7. Гончаренко Семен. Український педагогічний словник. — К.: Либідь, 1997. 8. Державна національна програма "Освіта" (Україна ХХІ ст.). - К., 1994. 9. Загвязинский В. И. Педагогическое творчество учителя. - Москва, 1987. 10. Козловський І. М., Пайкуш М. А. формування професійної майстерності майбутнього вчителя як єдність інтегративного та диференційованого підходів в умовах ступеневої освіти. - Житомир, 2003. 11. Онищук, В. Урок в современной школе. [Текст]. – М.: Просвещение, 1986. 12. Педагогічна майстерність:Підручник/І. А. Зязюн, Л. В. Крамущенко, І. Ф. Кривонос та інш., За ред І. А. Зязюна. - 2 – е вид,. допов. і переробл.. - К., Вища шк., 2004. - 422с. 13. Проблема особистості вчителя та його фахової підготовки: Зб. наук. праць / За ред. М. Б. Євтуха. - К., 1994. 14. Сухомлинський В. О. Вибр. твори в 5 т. - К., 1976-1977. 15. Сучасний урок. Інтерактивні технології навчання: Науково – методичний посібник // За ред. О. І. Пометун. – К.: А. С. К., 2003. 16. Тучкова, Т. Урок – показатель мастерства учителя [Текст] // Відкритий урок. – 2004. - №9 – 10.

category: Методика та технологія


title: Різноманітність уроків читання як шлях підвищення якості читання в початкових класах

description: На прикладі уроку читання за твором Володимира Бондаренка «Як розмовляють тварини», мета якого - розширити та доповнити знання дітей про тварин; розвивати уміння орієнтуватись у тексті; виховувати в дітей спостережливість, любов до живого світу - розкривається заявлена методична тема

category: Методика та технологія


title: Завдання алгебраїчного змісту на уроках математики в молодших класах

description: Подано систему тренувальних завдань і вправ на заявлену тему, до якої, зокрема, увійшли такі: прочитати вираз чотирма способами; чи може сума двох чисел дорівнювати різниці цих чисел? В якому випадку?; як дізнатись, на скільки одне число більше другого?

category: Методика та технологія


title: Залікова картка для 5-11-х класів

description: Подано зразки залікових карток для учнів 5-11-х класів у форматі медіапрезентації

category: Методика та технологія


title: Розробка засідання педагогічної ради «Психологічний супровід учня при переході до школи ІІ ступеня»

description: Подано розробку проведення педагогічної ради на заявлену тему в рамках роботи освітнього округу з медіапрезентацією (додається), мета якої - визначення ознак дезадаптації дітей у перехідний період; взаємодія та взаємне прийняття індивідуальних станів учителів початкової та середньої ланки

category: Методика та технологія


title: Тестові завдання до повісті О. Кобилянської «Земля»

description: Розробка системи тестових завдань закритої форми з чотирма варіантами відповідей (усього 36 завдань), до яких подано правильні відповіді

category: Методика та технологія


title: Авторський електронний освітній ресурс як інструмент здійснення інтеграції змісту освіти з новітніми технологіями навчання

description: Метою статті є надання поради викладачам, які не хочуть та не можуть працювати за традиційними нормами освіти, а намагаються інтегрувати змістовну складову державних стандартів із новітніми технологіями. Наведено інструментарій для створення авторських методик викладання засобами ІКТ

category: Методика та технологія


title: Дидактичне забезпечення викладання теми з математики «Десяткові дроби та дії над ними» в 5-му класі

description:
Матеріал розроблено відповідно до нових освітніх стандартів і з урахуванням календарного планування в 5-му класі. Адресований учителям, батькам і учням і складається з п’яти частин: «картки-помічниці»; таблиці для усного рахунку; завдання розвиваючого характеру; планові однотипні самостійні роботи в

                   чотирьох варіантах

category: Методика та технологія


title: Наступність у змісті та методах навчання математики між ДНЗ і початковою школою

description:
Як показує аналіз сучасних програм з математики для першого класу та дошкільного закладу, в їх утриманні досягнута значна спадкоємність. Характерно, що програми будуються на теоретико-множинної основі. Центральним поняттям, з яким знайомляться діти і в дитячому садку, і в школі, є безліч, а осно

                  вним методом навчання - метод одночасного вивчення взаємообернених дій. У програмі з математики умовно можна виділити п'ять розділів: знання про кількість і рахунку, розмірі, формі, просторі, часу. Засвоєння програми, як підкреслювалося раніше, забезпечує випускникам дошкільних установ впевнене оволодіння математикою в школі. Так, для засвоєння знань першої теми програми в першому класі "Десяток" діти мають достатній рівень знань. Вони вміють добре рахувати предмети, звуки, рухи, добре засвоїли назви, послідовність і позначення перших десяти чисел натурального ряду. Формування поняття числа і арифметичних дій над ними здійснювалося в дитячому саду і продовжується в першому класі на підставі практичних операцій з різними кінцевими множинами. Цьому сприяє досвід, набутий дітьми раніше. У першому класі йде подальше поглиблення знань про відносини між суміжними числами натурального ряду, закріплюються навички встановлення взаємооднозначної відповідності між елементами двох множин накладанням, прикладанням і порівнянням чисел. У дитячому садку приділяється увага розвитку спеціальної термінології: назвам чисел, дій (додавання і віднімання), знаків (плюс, мінус, так само). У школі поглиблюється процес збагачення мовлення дітей спеціальними термінами. Діти засвоюють назви даних і шуканих, компонентів дій додавання і віднімання, вчаться читати і записувати найпростіші вирази і т. д. Важливе значення для вивчення шкільного курсу математики має своєчасне ознайомлення дошкільників з арифметичними задачами і прикладами. Випускники дитячих садів вже засвоїли математичну сутність завдання, розуміють значення і зміст питань завдання, правильно відповідають на них, вибирають і аргументують вибір арифметичної дії. У дитячому саду починається, а в першому класі триває засвоєння дітьми таблиці додавання і віднімання в межах десяти на основі знань складу числа з двох менших. Крім того, в першому класі діти знайомляться з окремими випадками додавання і віднімання, коли одна з числових даних дорівнює нулю. А. М. Леушина вважає, що вивчаючи тему "Десяток", першокласники поглиблюють свої знання про геометричні фігури, і перш за все про багатокутниках (трикутниках, чотирикутники і т. д.) та їх елементах (сторони, кути, вершини). Початкові знання про це отримані в дитячому садку. Вони вже вміють виділяти форму навколишніх предметів, використовуючи при цьому геометричну фігуру як еталон. Спираючись на матеріальні об'єкти навколо, моделі та зображення фігур, діти порівнюють, зіставляють фігури між собою, а це сприяє розвитку індуктивного і дедуктивного мислення, формує вміння робити найпростіші висновки. Особливо важливо у цьому віці - забезпечення цілеспрямованого і достатньо повного для цього рівня пізнання аналізу фігури, на основі якого виділяються істотні ознаки і відбувається абстрагування від несуттєвих [21, 38]. Першокласники вчаться виділяти прямі і непрямі кути, креслити відрізки різної довжини, зображати геометричні фігури в зошитах у клітку. Готувалися вони до цього ще в дитячому садку. Позитивно впливають на формування знань про число уявлення дітей про безперервних величинах, що передбачено програмою дитячого саду, а також навички у вимірі умовної мірою і такими загальноприйнятими заходами, як метр, літр, кілограм. У першому класі діти продовжують вимірювати протяжність, масу, місткість, обсяг. Поступово, починаючи з дитячого саду і продовжуючи цю роботу в школі, дітей підводять до розуміння функціональної залежності між вимірюваною величиною, мірою й результатом виміру (кількістю заходів). Всі ці знання розширюють поняття про число, розвивають мислення дитини, її інтереси і здібності. Однак сучасну школу не задовольняє формальне засвоєння цих знань і вмінь. Подальше навчання в школі зазвичай залежно від якості засвоєних знань, їх усвідомленості, гнучкості та міцності. Тому сучасна дошкільна дидактика спрямована на відпрацювання шляхів оптимізації навчання з метою підвищення цих якостей. Випускники дошкільних установ повинні усвідомлено, з розумінням суті явищ вміти використовувати набуті знання і навички не лише в звичайному, стереотипної, але і в зміненій ситуації, в нових, незвичних обставинах (гра, праця) [9,72]. Одна з головних вимог початкового навчання до математичної підготовки полягає у подальшому розвитку мислення дошкільників. Математика - це глибоко логічна наука. Введення дитини навіть в початкову елементарну математику абсолютно неможливо без достатнього рівня розвитку логічного мислення [25,18]. Психологічні дослідження Н. Я. Попова, В. І. Стаховська [24], свідчать про можливості дітей в активному розвитку аналітико-синтетичної діяльності, усіх форм мислення. Цього можна домогтися на основі науково обґрунтованої корекції як змісту, так і методики навчання. Серед таких якостей Т. В. Кудрявцев [19, 91] виділяє активність, ініціативність, допитливість, самостійність, здатність до самоконтролю і саморегуляції, оволодіння основними видами навчальних дій, готовність сенсомоторного апарату, формування найбільш важливих навичок і звичок. Як видно з порівняльного аналізу програм дитячого садка і першого класу, програмні вимоги освітньо-виховної роботи спадкоємно пов'язані між собою. Дошкільні працівники повинні добре знати вимоги школи, при цьому не тільки обсяг, зміст знань, але і їх якісні особливості - державний стандарт: якого характеру знання і вміння необхідні першокласнику. Разом з цим дуже важливо, щоб учителі шкіл досить чітко уявляли собі рівень підготовки дітей до школи. У такому разі вчитель буде знати, на що йому опиратися, від чого відштовхуватися, починаючи роботу за програмою першого класу. Наступність, як підкреслює А. М. Леушина, полягає зовсім не в тому, чи є в "Програмі дитячого саду" поняття "трапеція" або "зворотна задача", а в тому, чи вміє дитина аналізувати цю фігуру і завдання, виділяти в них істотні риси і узагальнювати їх [21, 41]. Нові методики розробляються відповідно до вікових особливостей дошкільників, їх потребою в грі, рухової активності. Виходячи з цього, в методичних рекомендаціях до роботи зі старшими дошкільниками та учнями перших класів широко використовуються дидактичні ігри, рухові ігри, наочне моделювання різних кількісних відносин, реальні практичні дії, наприклад з конкретними множинами, величинами: вимірювання, створення серіаціонних рядів і транзитивних відносин. Розробка та експериментальна перевірка методик спираються на дані про психологічну діагностиці динаміки загального інтелектуального розвитку старших дошкільників, а також на результати вивчення стану їх здоров'я, працездатності і стомлюваності. Навчання дітей початків математики будується так, щоб, перш за все, на підставі дій з конкретними множинами та формування у дітей знань про загальні характеристики форми, розмір і кількість, потім навчати їх рахувати, вимірювати, додавати і віднімати. Дуже цінним у цих методиках те, що діти не просто отримують певну суму знань з математики, а й значно підвищують рівень загального розумового розвитку: набувають вміння та навички сприймати і розуміти інструкцію вихователя, використовувати її в процесі роботи, виконувати роботу якісно і контролювати результати відповідно зразком. Значні зрушення відбуваються і в характері узагальнень, в них все більше починають відбиватися істотні зв'язки і відносини, наприклад при вирішенні арифметичних завдань. Особливий інтерес для методики навчання дітей математиці становлять дослідження, виконані під керівництвом Н. Я. Попов ой, В. І., А. В. Стаховський ой, А. В. [24]. Сочнев ой [24]. Вони показали, що в умовах навчання діти дошкільного віку здобувають вміння розрізняти істотні ознаки об'єктів (колір, форму, розмір). У першому класі йде подальше поглиблення знань з математики. Наступність у роботі дитячого садка і школи з математики дає позитивний результат у засвоєнні знань дітьми. Узагальнення і систематизація знань дітей про ознаки предметів, пов’язані з їхньою формою, величиною, розташуванням на площині та у просторі. Формування вміння порівнювати предмети за певною ознакою (довший, коротший, однакові за довжиною; важчий, легший, однакові тощо). Формування вміння визначати кількість елементів множини за кількістю (рівно, нерівно; пізніше вводяться поняття: "більше", "менше", "дорівнює"). Вправляння у кількісній та порядковій лічбі. Саме ці завдання мають бути основним змістом дошкільної математичної підготовки. Для того, щоб вона була максимально якісною, важливо дотримуватися принципу її наступності з подальшим навчанням у школі. Показники готовності дітей до вивчення математики у першому класі Все розмаїття форм спадкоємності в сучасному навчанні дітей математики можна систематизувати, виділивши умовно три типи наступності. Перший тип характеризується дублюванням в дошкільній підготовці основного змісту і конкретних завдань програм першого класу школи; При другому типі підготовка дітей до школи, не відвідувавших дошкільні установи, здійснюється вдома, в сім'ї, самими батьками, у цьому випадку навчання, як правило, має стихійний характер, особливо в сім'ях, де виховання дітей не приділяється належної уваги, діти при такій підготовці засвоюють не систематичні відомості та факти з навчальної програми школи, які часто даються недостатньо кваліфіковано і педагогічно доцільно. Характерно, що у зв'язку з об'єктивними обставинами, урахуванням реальних умов і можливостей саме на такий тип наступності розраховане сучасне навчання у першому класі загальноосвітньої школи (навчальні програми, підручники і т. д.). Найбільш правильним і перспективним слід вважати третій тип наступності. При використанні його в навчанні школярів, зокрема математики, використовується менше ніж половина навчального матеріалу першого класу. Цей матеріал дається дітям для ознайомлення. Навчальні завдання дошкільнятам та учням першого класу при вивченні одного і того ж факту мають свою специфіку. Таке часткове спрощення шкільної програми з урахуванням вікових особливостей дітей, що здійснюється одночасно працівниками дошкільного закладу і школи, дає можливість досягти найкращих результатів при переході дітей від дошкільного до шкільного навчання. У наступності на перше місце висувається проблема навчання і виховання шестирічних дітей. Головне в ній - забезпечення однакової, досить міцної підготовки дітей до школи. До цих пір є факти дуже різної підготовки дітей до школи, що зазвичай ускладнює роботу вчителів перших класів, особливо на початку року. Шестирічні діти навчаються і виховуються в неоднакових умовах: частина дітей - в дитячих садах, інша частина - у підготовчих класах школи у відповідності зі шкільними програмами і методиками навчання і, нарешті, частина дітей готують до школи самі батьки, спираючись на суб'єктивні методики навчання. Частіше за все перед школою починають форсувати процес навчання математики, вчать дітей, в основному усно, рахувати в межах 100, 1000 і різних обчислень, у тому числі іноді вчать таблицю множення, намагаються вирішити складні арифметичні задачі, не приділяючи належної уваги формуванню знань про безліч, розмірах, просторі та часі. Оволодіння дітьми математикою відбувається в процесі спеціальних занять, основною метою яких є формування у дітей передумов до навчання листу і рахунку. Провідною завданням при формуванні математичних понять є: спостереження (зміна, моделювання, побудова) об'єктів з метою виявлення їх властивостей; аналіз властивостей, в ході якого треба визначити, які з них є спільними, відмінними, суттєвими, а які несуттєвими; встановлення і використання аналогій; узагальнення, формулювання суджень про загальні істотних ознаках об'єктів; класифікацій - розбиття множини досліджуваних понять на класи, види й т. п. - тобто на завдання, які формують розумову діяльність дитини і розвивають розумові операції; розвиток вміння орієнтуватися в деяких прихованих істотних математичних зв'язках, відносинах, залежностях (порівну, більше, менше, ціле, частина, залежність між величинами і ін.); навчання оволодінням способами встановлення різного роду математичних зв'язків, відносин; поняття, що самими очними способами встановлення кількісних відносин є рахунок предметів і вимірювання величин. Особливість наступності дошкільної та початкової освіти в тому, що вихователь повинен враховувати двобічність даного процесу. З одного боку, визнавати самоцінність дошкільного дитинства з опорою на ведучу - ігрову - діяльність, з іншого створювати умови для елементів навчальної діяльності. Його завдання - у процесі пізнання розвивати розумові здібності дітей на основі допитливості, інтересу. Багато в чому рішення буде залежати від того, чи правильно вихователь розуміє готовність дитини до шкільного навчання. Адже тут слід враховувати "дозрівання" всіх структур організму, становлення якісних новоутворень у всіх сферах особистості - фізичної, мотиваційної, емоційно-вольової, інтелектуальної, комунікативної. Таким чином, дитячий сад виконує завдання всебічної підготовки дітей до школи в процесі систематичного, цілеспрямованого педагогічного впливу. У завдання вихователя дитячого саду входить крім планомірної підготовки до школи, вивчення несприятливих варіантів психічного розвитку дитини, рис особистості та поведінки. Найбільш оптимальним варіантом формування у дитини шкільної зрілості є тісна взаємодія дитячого садка і школи, їх співпраця з усіх аспектів питання підготовки дітей до шкільного навчання. Аналіз психолого-педагогічної літератури з проблем наступності дозволив зробити наступні висновки. Встановлення наступності між дошкільною установою та школою полягає в наступних напрямках: 1. Узгодження цілей на дошкільній та початковій шкільних рівнях (державних стандартів і Базовий компонент дошкільної освіти) [2]. 2. Удосконалення форм організації і методів навчання, як у дошкільних установах, так і в початковій школі, а саме: відмова від жорстко регламентованої спрямованості навчання в дитячих установах (статичних поз на заняттях, розташування столів у ряд за типом шкільних, відповіді з піднятій руці, припинення ініціативних висловлювань в дисциплінарних цілях.); максимальне забезпечення рухової активності дітей на уроках фізкультури, великих перервах, а також у процесі позакласної роботи); використання різноманіття форм навчання "неурочний типу", що включають специфічно дитячі види діяльності на інтегративної основі, об'єднання по підгрупах, організація діяльності кооперативного типу; створення розвивальної предметної середовища, як в дошкільному закладі, так і в початковій школі, функціонально моделює зміст дитячої діяльності; широке використання методів, які активізують у дітей мислення, уява, пошукову діяльність, тобто елементи проблемності у навчанні, дивергентні задачі, задачі відкритого типу, що мають варіанти "правильних рішень". Список використаної літератури Ананьєв Б. Г. Вибрані психологічні праці: в 2-х т. М.: Педагогіка, 1980. - Т. 1. 230 с.Базовий компонент: Програма навчання в дитячому садку, - К.: Освіта, 2007. - 281 с.Бохорська Є. М. Ельконін Д. Б. Проблема готовності до шкільного навчання. Просвещение, 1993. – 173 c. - М.: Просвещение, 1993. - 173 c.Виготський Л. С. Педагогічна психологія / За ред. В. В. Давидова. - М.: Педагогіка, 1991. - 480с.Ганелін Ш. І. А. К. Бушля.: Наступність навчально-виховної роботи. - М.: Педагогіка, 1955. - 215 с.Давидчук О. М. Навчання і гра. - М.: Мозаїка-Синтез. 2006. - 160 с.Давидов В. В., Кудрявцев В. Т. Розвивальна освіта: теоретичні підстави спадкоємності дошкільної і початкової шкільної щаблі / / Зап. психол. 1997. № 1. С. 3 - 18.Должикова Р. А., Г. М. Федосімов, М. М. Кулініч, І. П. Іщенко. Реалізація наступності при навчанні та вихованні дітей у ДОП і початковій школі. М.: Шкільна Преса, 2008. - 126с.Дошкільний вік: формування та розвиток математичних здібностей / / Дошкільне виховання. - 2000. - № 2.. - C. 69 - 79.Доронова Т. М., Гербова В. В. - Виховання, освіта і розвиток дітей 5-6 років в дитячому саду: Методичний посібник для вихователів, - М.: Просвещение, - 2006. - 191 с.Єлфімова Н. В., Ільїн Є. П., Маркова А. К., Особливості ставлення учень до різних форм організації навчання. - М.: Педагогіка, 1975. - 127 с.Жукова Л. Є.. Кузнєцова М. І.. Посібник призначений для навчання читання дітей дошкільного віку. - М.: Просвещение, 1978. - 84 с.Запорожець А. В. Виховання дошкільника. К.: Либедь, 1998 - 356с.Зеньковський В. В. Психологія дитинства, - М.: Нова школа, 1995. - 318с.Коломинский Я. Л., Панько Е. А. Дитяча психологія. Мн.: Університетське, 1998. - 361 с.Комарова Т. С. Образотворча діяльність в дитячому садку: Програма та методичні рекомендації: Для занять з дітьми 2-7 років. - М.: Мозаїка-Синтез. 2008. - 192 с.Конобеева Є. А. Наступність у формуванні уявлень про величини у дітей дошкільного та мол. шкільного віку. М.: Нова школа-2001 - 97с.Кочурова, Є. Е. Спадкоємність методик навчання математики молодших школярів та дошкільнят. М.: Освіта, - 1995. - 175 с.Кудрявцев Т. В. Психологія технічного мислення: Процес і способи вирішення технічних завдань. - М.: Педагогіка, 1975. - 321с.

category: Методика та технологія


title: Рекомендации для учителей начальных классов по использованию групповых форм работы на уроках чтения и письма. (Рос. мова)

description: У матеріалі з досвіду роботи на заявлену тему авторка пише, що впродовж букварного періоду першокласники опрацьовують навчальні вміння читання та проводиться робота з розвитку усного мовлення. Тут варто застосовувати роботу в прах і групах

category: Методика та технологія


title: Школа - це діагноз. Нарис

description:
Почалося моє захворювання школою ще в дитинстві, коли я пішла в перший клас. Із заздрістю дивлячись, як учитель перевіряє наші зошити, ставить оцінки, супроводжуючи їх записами: "Пиши акуратніше", "Молодець" і т. і., мріяла про те, щоб колись дозволили перевірити хоч один зошит (тоді я не здогаду

                  валася, що думка матеріальна, і навіть подумати не могла, що в майбутньому моя мрія здійсниться і через мої руки пройдуть стоси учнівських зошитів. От вже накаркала, так накаркала!) Роки йшли, а я як і раніше залишалася вірною своїй мрії: стати вчителем. Єдине, що змінювалося, це вибір предмета. Йшов нескінченний "творчий" пошук! Спочатку я мріяла стати вчителем початкових класів. Пізніше мене зацікавила біологія. Якось у магазині знижених в ціні товарів я натрапила на звичайну лабораторну лупу, і тут почалося... Я розглядала все, що потрапляло під руку: шерсть котячу, шерсть собачу, своє волосся, чужі волосся, лушпиння від цибулі і т. і. Все, що можна розглянути, було вивчено. Потім пристрасті вщухли. Біологія відійшла на другий план. Її змінила література. Я старанно вчила вірші, любила писати твори (особливо на вільні теми), залюбки відвідувала літературний гурток. Та коли в моєму житті з’явилася географія - все почалося по новому. На стіні міцно зайняла почесне місце географічна карта світу. Підручник для 6 класу "Географія материків" став настільною книгою. Я з задоволенням ходила в походи, брала участь в туристичних змаганнях та постійно мріяла про далекі подорожі. Моїм ваганням нарешті прийшов кінець. Закінчуючи школу, я зрозуміла, що педагогіка, географія та я – нероздільні! Я зараз інколи думаю, що більше вплинуло на мій вибір предмета: улюблена вчителька, яка так захоплено вчила бачити у звичайному незвичайне, чи те, що я практично все перебрала до цього, або ж, як кажуть, втрутилася доля. Та вибір був зроблений правильно. Звичайно ж, пішла на географічний факультет Криворізького педінституту. І не пошкодувала про це ні разу. Роки навчання в інституті пролетіли непомітно. І ось знову школа! Тільки увійшла я в неї вже в якості вчителя. Знаєте, мій батько навіть сердився і не раз запитував: "Чому школа?" У нас в роду взагалі не було вчителів. Та зараз, пропрацювавши в школі більше 20 років, я з впевненістю можу сказати, чому школа. Це моє покликання, мені це подобається. Я ні разу не зрадила їй. Не пішла зі школи, хоча часом було не з медом. Я в той час не підозрювала, що любов до школи вже перетворилася на хронічну та заволоділа мною. Скажете, пафосно звучить? Можливо. Перебуваючи у декретній відпустці, я іноді з тугою слухала по телефону від декого з колег, про уроки, які набридли, про невиконані учнями роботи, про мізерну зарплату, і т. і. І не повірите, шалено їм заздрила. І ось знову настав вересень, я стояла в класі біля дошки, відчуваючи неймовірне щастя, згадуючи час розлуки зі школою, який був для мене по своєму складним та водночас цікавим і неповторним. Так цікавим, але без шуму, гамору, без зошитів з практичними роботами та учнівськими "перлами", зі смішною до болю (16 гривень на місяць) оплатою так званих "дитячих", без прочуханів від завуча за невчасно здане планування, безконспектів, без головного болю... Цей список можна продовжувати нескінченно. Ви ж мене розумієте! Думаєте, зараз не бурчу? Як би не так. Часто обурююся: і втомилася, і конспекти набридли, і зошити, і грошей не вистачає... Але все це справжня дурниця в порівнянні з любов'ю дітей, з їхньою довірою, вдячністю... Скільки випускників, які досі дзвонять, вітають зі святами, діляться своїми таємницями, розповідають про сімейні негаразди. Все (зарплата, втома, конспекти, плани, зошити) не йде в порівняння з цим, все стає другорядним. Дехто з моїх знайомих стверджує, що школа-це діагноз! Хіба нормально, коли на запитання знайомих: "Як твоя дитина?" - Ти захлинаючись починаєш розповідати про Бондаренка, Петренка, Янковського...... навіть не підозрюючи, що мова йде про твою власну дитину. Я часто згадую початок своєї роботи вчителем - 90-ті роки. Тоді зарплату затримували подовгу. Замість грошей давали, олію, макарони, взуття, одяг, шифер, цемент… А коли грошей не було, ми з подругою пекли пиріжки та тістечка, а сусідка продавала на місцевому базарі. І навіть тоді жодного разу не закралася думка - змінити роботу. Впевнена, що багато, читаючи це, впізнають себе. Думаю, що уряд почав нам виплачувати гроші з однієї причини: навіть якщо нам зовсім не платитимуть, ми все одно будемо ходити працювати. Що вид "Людина", підвид "Учитель" просто не можна потопити. На лікарняний нас просто неможливо загнати, тому що ми не можемо залишити дітей без уроків, не можемо допустити відставання за програмою, і взагалі нам совість не дозволяє хворіти. Якщо все-таки вдається лікарю переконати нас у необхідності піти на лікарняний, то вже продовжити його нас не змусять ніякі сили. У мене протягом декількох років відбувається одна й та сама розмова з терапевтом (іноді доводиться ходити до нього, коли зовсім вже тиск дошкуляє). Коли вона переконує мене лягти в лікарню, я, звичайно ж, відмовляюся. Тоді вона запитує: - А де ви працюєте? - У школі. -А що, вам там пам'ятники ставлять? У Вас є власні діти? - Син. - А хто його буде ростити? Адже тиск - це серйозно. Тоді слабкий голос розуму намагається подати ознаки життя, але все одно купляю ліки і ходжу на уколи до сестри (вона медик), щоб не пропустити уроки. Ось так більшість із нас лікується. Я думаю, що такий діалог не раз відбувався між вами і лікарями. А коли у знайомої (яка теж працює в школі) син на свою першу лінійку в перший клас пішов з сусідкою, а не з мамою, знаєте, що вона відповіла на питання: "Чому вона не пішла до сина на урочистість?" У неї одинадцятий клас, у них це остання лінійка, і вона, як класний керівник, не може залишити їх одних в такий урочистий день! А те, що у її власної дитини це перший такий день, не обговорюється. Ми з нею навіть посварилися через це. Недарма, є приказка, що діти вчителів ростуть, як бур'ян у городі (самі по собі). А особисте життя вчителів??? Як мало щасливих повних сімей! А все чому? Хочете, розповім Вам про інтимне життя вчителів-філологів? Одна питає в іншої: - Ти зараз з ким спиш? Я з Карпенком - Карим. А ти? На що їй інша відповідає: - Ні, це давно було, у мене вже Нечуй - Левицький під подушкою. Самі розумієте: конкуренцію з зошитами або з великими класиками не кожен чоловік витримає. Смішно, та в той же час сумно. Та ми - вчителі - оптимісти! Так, так, незважаючи ні на що! Не скажу, що це моя перша проба пера, але про вчительське життя не писала. Виявляється, про нас, учителів, писати дуже легко, тому що нічого вигадувати не треба, просто описати те, що відбувається кожен день. Мене охоплює гордість за нас. Хай вибачать мене некрасівські жінки, але куди їм з "конём на скаку", з "горящей избой" до нас, сучасних вчителів - фахівців "широченного" профілю (2,3 та більше предметів), які працюють в школах з нинішніми підлітками, з навантаженням у двадцять і більше годин, із зарплатою, яку нам весь час уряд "підвищує", із складанням робочих програм, з впровадженням нових стандартів освіти, з сучасними формами атестації і т. і..... Зараз я з впевненістю можу сказати, що школа - це діагноз!

category: Методика та технологія


title: Види диктантів і методика їх проведення

description: Творча робота авторки на заявлену тему має такий план: „Вступ”; „Специфіка диктантів і класифікація їх видів”, „Текстуальні, вибіркові, вільні, творчі, та контрольні диктанти”; „Висновки” та список використаної літератури

category: Методика та технологія


title: Розвиток творчості та художніх здібностей дітей засобами образотворчої діяльності. (Рос. мова)

description: Подано систему вправ і завдань для учнів початкової ланки, що сприяють розвитку творчих художніх здібностей. У збірку увійшли: „Пальчиковая живопись”; „Кляксография”; „Рисование восковыми мелками или свечой”; „Граттаж” (скобление по парафину) тощо

category: Методика та технологія


title: Використання технології критичного мислення при навчанні читання на початковому етапі

description: Розробка заняття з англійської мови за технологією розвитку критичного мислення. Topic: At the Shopping Centre

category: Методика та технологія