title: Презентація на тему «Hypertension»

text:
Hypertension
Objectives:
Understanding Hypertension
Hypertension Causes
How It Affects The Body
Hypertension Treatment

What Is Hypertension?
Hypertension is the medical term for high blood pressure.

Most people associate high blood pressure with getting older, so it may seem odd that teens can have the condition. Although high blood pressure is rare in young people (only about 1% to 3% of kids in the United States have hypertension), it's important to check for it. Even babies can have high blood pressure!

Blood pressure of less than 120 over 80 is considered a normal reading for people 18 and over. A borderline systolic pressure of 120 to 139 or a diastolic pressure of 80 to 89 needs to be closely monitored. This is called prehypertension. A blood pressure reading equal to or greater than 140 over 90 is considered high in people over the age of 18.
If you have a family history of high blood pressure, you're at a higher risk for developing hypertension.
What Causes Hypertension?
Most elevated blood pressure doesn't have a cause and is called essential or primary hypertension. In cases where the cause of high blood pressure is known (called secondary hypertension), it is usually the result of kidney problems, hormonal disorders, abnormalities of the aorta (the main artery that carries oxygenated blood to the body), or a narrowing of certain smaller arteries. Doctors screen teens with high blood pressure for secondary causes with physical examination and laboratory testing.
Some teens may inherit the tendency toward higher blood pressure from one or both parents. Kids and teens who are obese are at a higher risk for hypertension. Lack of exercise makes it easier to become overweight and increases the chance of high blood pressure.
In some cases, medications like steroids  can cause high blood pressure.
How Does Hypertension Affect the Body?
High blood pressure adds to the workload of the heart and arteries. The heart must pump harder and the arteries must carry blood that's moving under greater pressure. If high blood pressure continues for a long time, the heart and arteries may no longer work as well as they should. Other body organs, including the kidneys, eyes, and brain also may be affected.
People can live with hypertension for many years without having any symptoms. That's why high blood pressure is often called "the silent killer." Though a person may not have any symptoms, it doesn't mean that the high blood pressure isn't affecting the body.
Having high blood pressure puts a person at more risk for strokes, heart attacks, kidney failure, loss of vision, and atherosclerosis (hardening of the arteries). In rare cases, severe hypertension can sometimes cause headaches, visual changes, dizziness, nosebleeds, and nausea.
How Is Hypertension Treated?
Hypertension can be a temporary or lifelong disease, depending on the cause. Anyway, the most important thing is to keep it under control. People who manage their high blood pressure with a treatment program lower their risk of having serious complications as they get older.
Although medication may be necessary to control high blood pressure, in many cases it can be managed with lifestyle improvements, such as exercising and dietary changes (eating less fat and salt), avoiding alcohol and cigarettes.
If you've been diagnosed with hypertension, you and your doctor will work as a team to decide on the best course of action for you.

Can I Prevent Hypertension?
Here are some suggestions that can lessen your chances of developing high blood pressure and help keep you healthy in many other ways:

 Maintain a normal weight for your height.
 Exercise regularly. It keeps your heart and blood vessels strong and healthy.
 Eat a healthy diet that includes mostly whole grains, low-fat dairy products, fruits, and vegetables.
 Decrease your sodium (salt) intake that is often found in breads, baked goods, and other processed/canned foods.
 Give up bad habits (smoking, alcohol, drugs).
 Keep your stress levels in check. It may help to practice relaxation techniques such as deep breathing exercises.
Know your blood pressure. Have it checked regularly.


title: Презентація на тему «Штучне клонування»

text:
Штучне Клонування

Цілі уроку: ознайомити учнів із сучасними ембріотехнологіями та технологіями клонування, розглянути історію їх розвитку й перспективи використання в медицині, сільському господарстві й промисловості; розвивати логічне мислення; виховувати почуття відповідальності за свої дії та дбайливе ставлення до живих організмів.
Обладнання й матеріали: таблиці, фотографії або слайди презентації, які демонструють схеми ембріотехнологій та клонування, їх досягнення та головні напрямки розвитку й можливого застосування.

Клонування — це метод розмноження статевороздільних істот (тварин і людей), з допомогою якого в нестатевий спосіб можна отримати новий організм, який буде генетично ідентичним до організму, що передбачається клонувати.

Існують два різні шляхи, з допомогою яких можна досягнути клонування.
1. Перенесення ядра клітини суб’єкта, якого хочуть клонувати (дублювати).
2. Розщеплення ембріонів, тобто штучне проведення природного процесу формування ідентичних близнюків (або монозигот), який полягає в мікрохірургічному поділі ембріональних клітин на перших стадіях їхнього розвитку (до 14 днів після запліднення) на два або більше ідентичних ембріонів.
Клонування людини
- це точне відтворення будь-якого об’єкта будь-яку кількість разів

Всупереч поширеній думці, клон не є завжди точною копією людини, на основі якої був склонований, оскільки при клонуванні копіюється лише генотип, а фенотип може бути відмінним, у залежності від навколишнього середовища, обставин. Так, наприклад, якщо взяти шість різних клонів і вирощувати їх у різних умовах:
клон при поганому харчування виросте низьким і худим
клон, якого постійно перегодовувати і обмежувати у фізичних навантаженнях, буде страждати ожирінням
клон, який харчувався висококалорійною, але недостатньою на вітаміни та мінерали необхідні для росту, виросте товстим, але невисоким
клон, забезпечений нормальним харчуванням і серйозними фізичними навантаженнями, виросте сильним і мускулястим
клон, якому довелося в період росту носити важкі речі, виросте невисоким, але мускулястим
клон, якому в ембріональному періоді вводили тератогенні речовини, буде мати вроджені відхилення від розвитку

Першим клонованим організмом була вівця Доллі. Експеримент проводився у Великобританії, у місті Мітлодіан, Шотландія. Тут вона народилася 5 липня 1996 року, преса ж повідомила про це лише через 7 місяців — 22 лютого 1997 року. Проживши 6 років, вона померла 14 лютого 2003 року.

До клонування Доллі уже були перші спроби склонувати організми, зокрема були клоновані вівці Меган і Мораг тою самою групою вчених. Статті про них були опублікована у журналі Nature 1997 року. В процесі створення Доллі в 277 яйцеклітин було вселено ядра із нестатевих клітин, після чого було утворено 29 ембріонів, із яких вижила лише Доллі. 9 квітня 2003 року муміфіковані рештки вівці було передано до Единбурзького музею.


title: Презентація на тему «М’ясні продукти»

text:
            Презентація на тему : “ М’ясні продукти”
Підготували:
учениці 11-2 класу
НВОЛШДНЗ”Вікторія-П”
Тетерева Євгенія
Жигарьова Наталія
План

Види і класифікація м’яса
Склад і властивості м'яса
 Споживчі якості м'яса
Виробництво м'яса
Ковбасні вироби
Натуральні напівфабрикати
Маркування м'яса
Відмова від споживання м'яса
Вегетаріанство-як спосіб вберегти себе

        Види і класифікація м’яса
    Власне м’ясо це м’ясо домашніх ссавців —великої та дрібної рогатої худоби, свиней, коней, кролів тощо.
М’ясо птиці це м’ясо домашніх птахів — курей, качок, гусей тощо.
Дичина — м’ясо диких звірів чи птахів.
    М'ясо великої рогатої худоби залежно від віку і статі тварин поділяють на яловиччину дорослої худоби (волів, корів, биків) — від тварин віком від трьох і більше років, яловиччину молодняка — від 3 місяців до 3 років, і телятину — від 14 днів до 3 місяців.
    Конкретні види м’яса називаються:
за видом тварин — яловичина, свинина, баранина тощо;
за частиною туші — ошийок, нога, лопатка тощо.
   У європейському культурному просторі часто вживаються такі види м’яса:

                                 Види м’яса

      Червоне м’ясо:
Яловичина і телятина
Свинина
Овече м’ясо та ягнятина
козяче м’ясо (козина)
Конина
Кролятина
М’ясо нутрії
           Біле м’ясо:
Пташине м’ясо
Курятина
Індичатина
Гусятина
Качатина
М’ясо диких птахів:
М’ясо дикої качки
М’ясо фазана
М’ясо куріпки
Страусятина
Перепелятина

       Споживчі якості м'яса
М'ясо є джерелом незамінних амінокислот, заліза й вітамінів групи В (ніацин, холін, рибофлавін, вітамін B6, вітамін B12). Особливо важливим для людини є залізо. Його складно отримати в достатніх кількостях з рослинних продуктів. До того ж, із продуктів тваринного походження воно краще засвоюється. Іншими важливими хімічними складниками м'яса є цинк, селен, фосфор. М'язова тканина бідна вуглеводами і не має клітковини. Вміст жиру в м'ясі може бути дуже різним у залежності від виду та природи тварини, а також від того, як цю тварину відгодовують, від частини тіла й методу приготування. Дичина зазвичай має менше жиру, ніж домашні тварини. Загальна тенденція попередніх десятиліть до вирощування жирніших тварин, у нас час поступається попитом на пісніше м'ясо.
Виробництво м'яса
В Україні на душу населення споживається близько 45 кг м'яса на рік .З них близько 18 кг - свинина. При цьому експерти зазначають, що рівень споживання свинини з часом зростатиме .У структурі світового виробництва м'яса всіх видів свинина займає перше місце — 39,1%, на другому місці м'ясо птиці — 29,3%, далі йдуть  яловичина — 25,0%, баранина — 4,8%, інші види м'яса — 1,8%.Ціни на ринку м'яса піддаються значним коливанням і залежать від якості, умов поставки та інших факторів.
У світовій торгівлі яловичиною і телятиною чітко виділяються за регіонами основні країни експортери й імпортери цієї продукції. Так, лідерами експорту є Австралія і Нова Зеландія (понад 25% обсягу світових поставок), а також Бразилія,Аргентина, Уругвай, країни ЄС і США. Основним імпортерами їхньої продукції є Японія, Республіка Корея, Іран, Єгипет.
Основні експортери баранини і ягнятини — Нова Зеландія і Австралія.За експортом птиці виділяються країни ЄС і США.
Особливе місце у світовій торгівлі м'ясом і м'ясопродуктами займають США. Відносно низькі світові ціни на ці товари привели до того, що ця країна віддає пріоритет імпорту перед власним виробництвом. Аграрна політика США все більш направлена на підтримку експорту зернових, у тому числі фуражного зерна, в результаті чого потенційні можливості США сконцентровані не на експорті тваринництва, а на експорті «сировини» для їхнього виробництва.
Для виробництва 1,2 кг м'яса необхідно біля 8 кг зерна.
Ковбасні вироби
Ковбасні вироби — харчові продукти з м'яса, оброблені механічним та фізико-хімічними способами з додаванням деяких інших продуктів. Механічна обробка полягає у видаленні з м'яса неїстівних, малопоживний частин і його подрібненні. До фізико-хімічної обробки належать соління, дозрівання, обсмажування, варіння, копчення.
Розрізняють ковбасні вироби варені (в тому числі сосиски і сардельки), напівкопчені, копчені, копчено-варені, ліверні. До ковбасних виробів відносять також копченості. Сировиною служать: нежирна яловичина, свинина,шпиг, рідше баранина і м'ясо птиці

Особливості виготовлення
        У ковбасному виробництві широко використовується допоміжна сировина: кухонна сіль, нітрати, аскорбінова кислота, штучні харчові барвники, фосфати та ін., без яких неможливо виготовити якісну продукцію.
Сіль поварена – основний смаковий та бактеріостатичний компонент.
Нітрати. Основний стабілізатор забарвлення м'ясопродуктів.
Штучні барвники. В останні роки для зменшення дії нітратів на організм людини та попередження харчових отруєнь нітратної етіології, вченими розроблені і запропоновані харчові барвники:
Кармазин – для забарвлення емульгованих та цільном'язових виробів. Застосовується у вигляді 1% водяного розчину у кількості 1…2,5 г на 100 кг сировини.
Аскорбінова кислота використовується в ковбасному виробництві для підвищення інтенсивності і стабільності кольору.
Цукор (фруктоза, глюкоза, декстроза). Використовується в ковбасному виробництві для надання смаку, а також для створення поживного середовища для розвитку молочнокислої мікрофлори.
Фосфати. Суміші солей фосфорної кислоти. Фосфати використовують при виготовленні ковбас як активатори, які: збільшують водозв'язуючу здатність м'яса, сполучають іони кальцію, підвищують рН середовища, викликають розпад актоміозину, підвищують емульгуючу здатність фаршу, сприяють розчиненню міозину та гальмують окислювальні процеси.
Спеції. Спеції – це прянощі, які додаються у ковбасні вироби для надання їм специфічного смаку і аромату.Необхідно враховувати, що спеції, практично, завжди засіяні мікрофлорою, серед якої значну питому вагу становить спорова мікрофлора, стійка до високих температур, що часто сприяє псуванню ковбасних виробів у процесі їх зберігання.
          Ковбасні оболонки:
Натуральні оболонки – це спеціально оброблені і підготовлені відділи кишечника усіх видів худоби. Натуральні оболонки добре зберігають смакові властивості ковбас і використовуються у виробництві всіх видів ковбасних виробів.
Білкові оболонки. Білкові оболонки виробляють із обрізків шкур великої рогатої худоби відповідних розмірів та діаметру. Випускають їх під різними  назвами: білкозин, кутизин, еластин, налуксин, фібрин, натурин. За міцністю і стійкістю до високих температур вони перевершують кишкові оболонки, але за технологічними властивостями і взаємодії з фаршем вони значно нижчі.

Натуральні напівфабрикати
Натуральні напівфабрикати — це шматки м’яса із заданими або довільними масами, розмірами і формою з відповідних частин туші.
їх поділяють на великошматкові, порційні та дрібношматкові. Крім того, натуральні напівфабрикати можуть бути як безкістко- вими, так і м’ясо-кістковими.
Натуральні напівфабрикати характеризуються вищою якістю порівняно з іншими видами напівфабрикатів, оскільки їх виготовляють переважно з найніжніших частин м’ясної туші. Завдяки видаленню з м’яса кісток, сухожиль і хрящів підвищується його поживна цінність, тому натуральні напівфабрикати мають значний вміст білків і незначну кількість жиру.
Для виробництва натуральних напівфабрикатів використовують яловичину і баранину першої і другої категорій, свинину — першої — четвертої категорій, телятину. Не допускається вживання м’яса биків, кнурів, баранів та козлів, а також м’яса, замороженого більше ніж один раз.

Маркування м'яса
      Залежно від вгодованості та результатів ветеринарно -санітарної експертизи на кожну тушу, напівтуші або четвертини м'яса всіхвидів тварин нешкідливої фарбою фіолетового кольору ставлять клеймо. На клеймі зображено скорочена назва республіки, номер підприємства іслово «Ветосмотр». Клейма встановлені наступних основних форм: круглої,квадратної і трикутної.
       Кругле клеймо ставлять на яловичині, молочної телятині, баранини,козлятина і конину I категорії, свинини жирної і беконної, м'ясі поросят I категорії, а додатково на м'ясі поросят ставлять штамп - букву «М» на бирці.
       Квадратне клеймо ставлять на яловичині, баранині, козлятині і конині IIкатегорії, свинині м'ясної, обрізний, м'ясі підсвинків і поросят II категорії, а додатково на м'ясі поросят ставлять штамп - букву «П». Трикутним клеймом маркують тощее м'ясо всіх видів тварин.
        Кількість клейм залежить від товарної оцінки м'яса. На кожну напівтуші яловичини I категорії накладають п'ять клейм: на лопаткову, спинну,поперекову, стегнову і грудну частини. На тушу баранини ставлять 5 клейм здвох сторін: симетрично на лопатки, стегнової частинах і одне клеймоправоруч на грудної частини.

Відмова від споживання м'яса
        Деякі групи людей відмовляються від вживання м'яса взагалі, або лише деяких його видів, або тільки протягом деякого часу (наприклад, під час релігійного посту). Причини цього бувають часто етичного, релігійного, а також дієтологічного характеру. Прихильники вегетаріанства принципово виключають зі свого раціону м'ясо і рибу, саме з етичних причин, а також найчастіше відмовляються від тваринних продуктів взагалі, таких, як молоко та яйця. У деяких культурах, виключають вживання м'яса в їжу, іноді використовуються його аналоги.
          У деяких релігіях або повністю заборонено вживання м'яса, або м'яса конкретних тварин (наприклад, свинини або яловичини).

Американська асоціація дієтологів і Дієтологи Канади стверджують, що вегетаріанські дієти, при правильному плануванні, є здоровими і повноцінними на будь-якій стадії людського життя, а також можуть сприяти лікуванню і запобіганню певних захворювань. При цьому в деяких випадках, якщо спостерігаються низькі рівні будь-яких речовин в організмі, вегетаріанцям рекомендується приймати харчові добавки, вітаміни або продукти, збагачені вітамінами і мінералами.
Великомасштабні наукові дослідження показали, що смертність від ішемічної хвороби серця є нижчою у вегетаріанців-чоловіків та у вегетаріанців-жінок, ніж у невегетаріанців.Можливим поясненням даної залежності є нижчий рівень жирів в крові вегетаріанців, в порівнянні з невегетаріанцями.Також важливим фактором є те, що вегетаріанська дієта містить менше холестерину та тваринних білків та більше вуглеводів, клітковини та таких антиоксидантів як Вітамін С та Е.Наукові дослідження також сходяться у висновках щодо зв'язку вегетаріанського харчування та підвищеного кров'яного тиску. В результаті досліджень було виявлено, що частота гіпертензії була статистично значимо нижчою у вегетаріанців, ніж у невегетаріанців. Можливим поясненням нижчого кров'яного тиску у вегетаріанців є сумарний ефект різних корисних сполук, таких як калію, магнію, антиоксидантів, харчових жирів та волокон, що містяться у рослинних продуктах.
    Вегетаріанство-як спосіб вберегти себе


title: Презентація на тему «Tetyana Yablonska» (варіант 1)

text:
Tetyana Yablonska
1917 - 2005
Biography
Yablonska was born in Smolensk,Russia.Her father was a  famous teacher.In 1928 their family moved to Luhantsk,Ukraine She studied at the  Kiev State Institute of Art .She worked very productively until the very end of her life, reportedly painting her last pastel etude on the very day of her death. She elected as Member of parliament of USSR in 1951–58, became member of the Ukrainian Artists' Union in 1944, member of the board of the USSR Artists' Union in 1963, member of the Academy of Art of the USSR in 1975.

Her early vital pictures are devoted to work and a life of Ukrainian people. She has passed to generalizing images of the nature, differing a subtlety of plastic and color rhythms.
She has had more that 30 private exhibitions in London,Moscow, Budapest, Kiev and other cities.
She has had many honors including :
“Peoples Artists of the USSR" in 1982,
"Artist of Year" (UNESCO) in 1997,
"Woman of Year“ (Cambrige,2000)
She was the winner of the USSR State Prize (Stalin prize: 1949, 1951 and State Prize: 1979), winner of the Shevchenko State Prize of Ukraine (1998).
She died June 17 of 2005 in Kiev,from long illness.
Tatyana Yablonsky’s works
The portrait of her daughter,
1943
self-portraits(1944-1945)
“Fog”,1986
“Old appletree”,1986
“Beautiful  Kiyv”,1987
“The Grad Channel,Venice”,1977
“Evening in the old Florence”,1973
“Italy”,1977
“Silence”,1975
“The bread”,1950
“The flax”,1977
“Women harvest”,no year
“Ballerina”,1999
“Mallows”,1975 and “Flowers in the bouquet “,1979
This presentation was made by Iryna Pashchyna.

The End

2013,Cherkassy


title: Презентація на тему «Бруцельоз»

text:
Бруцельоз
Презентація
Учениці 6 класу гімназії
Моренець Світлани
Визначення
Бруцельоз - захворювання, яке характеризується ураженням опорно-рухового апарату, нервової, статевої та інших систем.
Стійкість
Бруцели стійкі у зовнішньому середовищі.
 У воді вони зберігаються понад 2 місяців, в молоці - 40 днів, у бринзі - 2 місяці, в сирому м'ясі - 3 місяці, в засоленому - до 30 днів. Бруцели гинуть при нагріванні і під впливом багатьох дезінфікуючих речовин.
Джерела інфекції
Від хворої людини  до здорової бруцели не передаються. Резервуаром і джерелом інфекції є домашні тварини (вівці, кози, корови, свині, рідше собаки).
Шляхи зараження
Зараження бруцельозом від хворих тварин відбувається контактним, харчовим і повітряним шляхами.
Зараження контактним шляхом
Зараження контактним шляхом, особливо часто відбувається при попаданні на шкіру навколоплідної рідини (допомога при отеленні, при догляді за новонародженими телятами, ягнятами). Часто заражаються ветеринарні працівники. Зараження може наступити і при контакті з м'ясом інфікованих тварин, з гноєм.
Зараження харчовим шляхом
 Харчове зараження часто відбувається через сире молоко, а також при вживанні молочних продуктів (бринза, сир, масло).
Зараження повітряним шляхом
Зараження повітряним шляхом може наступити при попаданні в дихальні шляхи пилу (у місцях випасу і в загонах для утримання овець), а також в лабораторіях при порушенні техніки безпеки.
 Цей шлях інфікування спостерігається відносно рідко. У більшості випадків це професійні захворювання.
 Симптоми бруцельозу
Бруцельоз виникає при попаданні в організм від 10 мікробів. Воротами інфекції є мікротравми шкіри, слизові оболонки органів травлення і дихальних шляхів. На місці воріт інфекції якихось змін не видно.
Розмноження й нагромадження мікробів при бруцельозі відбувається переважно в лімфатичних вузлах, з яких бруцели періодично надходять у кров.
Прояви гострого бруцельозу
Інкубаційний період при гострому початку хвороби може тривати близько 3 тижнів, однак інкубація може тривати кілька місяців.
Симптоми гострого бруцельозу
Характеризується високою лихоманкою (39-40°С і вище). Незважаючи на високу температуру тіла, самопочуття хворого залишається хорошим (при температурі 39°С і вище хворий може читати книги, дивитися телевізор і т. д.). Ця форма бруцельозу не загрожує життю хворого, навіть без лікування вона закінчується одужанням.
Прояви хронічного бруцельозу
синдромом загальної інтоксикації (слабкість, головний біль);
 тривала невисока температура;
 підвищена дратівливість;
 поганий сон;
 порушення апетиту;
 зниження працездатності;
збільшення лімфовузлів;
 збільшення печінки і селезінки;
 ураження суглобів, нервової і статевої систем.
Ураження нервової системи при хронічному бруцельозі проявляється найчастіше :
невритами,
поліневритами,
радикулітами.

Лікування бруцельозу
 Антибіотикотерапія може дати ефект тільки при гострій формі бруцельозу, при хронічних формах призначення антибіотиків відіграє підсобну роль, основне значення має вакцинотерапія.
Але слід враховувати, що навіть при повному зникненні всіх клінічних проявів хвороби, у 20-30%  випадків надалі може наступити загострення хвороби.


title: Презентація на тему «Різноманітності змій»

text:
Різноманітність    рептилій(змії)
Давні змії були великих розмірів (довжиною до 15 м), нині найбільша змія – сітчастий пітон або анаконда, рекордні зразки яких досягають близько 12 м
    Розпізнавання запаху у змій відрізняється від     цього процесу у інших тварин.
Слух у змій майже не розвинений. У них відсутні зовнішнє вухо та барабанна перетинка.
У голові отруйної змії (гадюки)позаду очей містяться отруйні залози (видозмінені слинні залози), які виробляють сильну отруту
 Існують два інфраряди змій: нижчі і вищі. До нижчих належать три підродини - удави, пітони та болієріни, які свою здобич душать або вбивають укусом.
У період розмноження змії активно шукають статевого партнера. При цьому самці шукають самиць нюхаючи повітря язиком, який переносить мізерні кількості хімічних речовин, що залишила самиця.
Розмноження змій
 Шкіра плазунів
Використовується
для виготовлення
взуття та
шкіргалантереї .
Використання шкіри змій
Змія їсть своє потомство
Як удалося взнати ученим в лютому 2009 року, багато матерів – гримучі змії з'їдають деяких своїх дітей, що не вижили. У змій є таке поняття як «післяпологовий канібалізм», в дослідженні матері, з'їли близько 11 відсотків своїх яєць і мертвих дитинчат. Чому? «Таким чином гримуча змія відновлює витрачену енергію, оскільки в цей період вона дуже знесилена для того, щоб добувати собі їжу, а це небезпечна діяльність, що вимагає багато часу і енергії», — говорить Кірк Сетсер , ведучий автор розслідування.
Пітони їдять жертву цілком, у тому числі і кістки
Дорослі пітони можуть жити місяцями без їди. Але коли вони їдять, вони не залишають після себе жодних відходів. Ці змії пристосовані до того, щоб висмоктувати кальцій з кісток своєї жертви, що робить їжу більш поживною. «Таким чином, вони фізіологічно налаштовуються на можливо довгий період «посту», запасаючись поживноми речовинами
Найменша змія в світі поміщається на монеті
Найменша з відомих на сьогоднішній день змій, була виявлена в 2008 році на барбадосі. Вона трішки менша 10 см в довжину і тонка, як спагетті. «Деякі види змій, найімовірніше, захищені від процесу природного відбору, тому вони не стали дуже маленькими, менше встановленого розміру, оскільки інакше, вони не змогли б добувати їду, щоб прогодувати своє потомство», — говорить першовідкривач змії Leptotyphlops carlae Блер Хеджес (Blair Hedges), біолог – еволюціоніст в університеті штату Пенсільванія.
Змія може з'їсти іншу змію, яка довша від неї самої
Для того, щоб нарешті зрозуміти як королівська змія може з'їсти іншу змію, яка довша за неї саму, Кейт Джексон (Kate Jackson) з університету Торонто і її колеги записали на відео і спостерігали за розвитком подій. Королівська змія різко нападає на жертву, потім стискує все своє тіло, як акордеон, щоб впустити «їжу». Пізніше, коли справа зроблена, деяку неперетравлену частину обіду, вона випльовує назад.
Цікаві факти про змій
Більшість сухопутних змій, таких, як гадюки, удави і пітони мають датчик температури на голові. Цей орган виглядає як ямка. Ці теплові ями чутливі до змін температури всього лише на 0,002 градусів за Цельсієм, що ефективно допомагає зміям орієнтуватися і полювати в темряві.
Змії можуть мати більше 300 пар ребер.
Внутрішні органи змій розташовані один за одним в тілі змії. Цікавий факт що змії мають велике ліва легеня, а у деяких видів права легеня взагалі відсутня.
Серце змії може ковзати уздовж тіла змії від його початкового положення. Ця функція була дарована природою для того щоб полегшити прохід їжі по ШКТ змії.
Отруйні залози розвивалися незалежно один від одного у різних видів. Зміїні отрути - дуже складні речовини, які можуть складатися з десятка або більше токсичних компонентів. Це можуть бути речовини, отруйні для серця, нервових клітин і ДНК, а також ферменти, які розщеплюють тканини і природні бар'єри, сприяючи поширенню отрути в організмі.
Змії мають по два ряди зубів на верхній щелепі, один ряд на нижній щелепі. Всі зуби включаючи ікла, як правило, замінюються в процесі життя на нові.
Помахи язика змії це не загрозливий жест. Таким чином, змія нюхає повітря для того щоб дізнатися інформацію про навколишнє середовище. Роблячи пару помахів, язик переносить зібрану інформацію на чутливе піднебіння змії де і відбувається розпізнання.

Тупий хвіст удава Калабар дуже схожий на голову. При загрозі змія воліє згортатися клубком, виставляючи перед хижаком замість вразливою голови свій хвіст.
Найстаріша змія у світі удав на ім'я Попай, який помер в 1977 році у віці 40 років, 3 місяці і 14 днів.
Чорна мамба (Dendroaspis polylepsis) завжди коричнева, сіра або маслинова, але ніколи не чорна. Це особливо небезпечна змія укус якої вбиває від 95 до 100 відсотків жертв. Чорна мамба також може бути дуже швидкою, досягаючи швидкості від 16 до20 км / ч. Сім з 10 найбільш смертоносних змій живуть в Австралії.
Найбільша і довша змія у світі - пітон на ім'я Пухнастик із зоопарку в місті Огайо. У свої 18 років Пухнастик важить 136 кг, а повна довжина тіла становить 7 метрова 31 сантиметр. На даний момент це найдовша змія занесена до Книги рекордів Гіннеса. Існують заяви про величезних пітонів довжиною до 14 метрів пійманих в Індонезії, однак після розслідування виявилося, що це всього лише перебільшення місцевих мешканців для залучення туристів. Насправді ж побачені пітони ледь досягали семи метрової довжини.
Кобра-плювачка може вражати ціль не тільки укусом, а і плювком отрути на відстань до 3х метрів. Піднімаючи передню частину тіла змія цілиться жертві в очі прагнучи влучити на слизові оболонки.

Зараз на нашій планеті виявлено та описано 3460 різних видів змій. Ці плазуни заселили практично всі континенти, за винятком Антарктиди. Також змії не живуть в Новій Зеландії, Ірландії, а також на деяких тихоокеанських і атлантичних островах.
• Всі змії - м'ясоїдні хижаки. Травоїдних змій не існує. • Отруйні змії становлять приблизно 25% від загальної кількості видів. • Найбільш «змієнебезпечний» континент - це Австралія. Там живе 9 з 10 найбільш отруйних сухопутних змій на Землі. Серед них сухопутний тайпан (1 місце по отруйності), східна коричнева змія (2 місце), звичайний тайпан (3 місце) та тигрова змія (4 місце). • Найбільшою змією вважається сітчастий пітон, який нині живе в одному з японських зоопарків. Довжина його тіла становить 12,2 м, а маса - понад 200 кг. Друге місце займає анаконда, довжиною 11,43 м, виловлена в Колумбії. Найбільш важкою змією є самка тигрового пітона по кличці Бебі, яка при зважуванні в 1998 році показала результат в 182,5 кг при «скромній» довжині тіла в 8,2 м. • Найменша змія на планеті - це вузькорота змія або сліпозмійка (Tetracheilostomacarlae). Довжина її тіла складає всього 10 см. Зустрічаються ці змії лише на Барбадосі і острові Нусі-бе.
• Змії можуть дуже довго обходитися без їжі. Відомий випадок, коли змія-хабу нічого не їла 39 місяців і залишилася жива, правда, втратила при цьому більше 60% маси свого тіла. Також більшість змій може терпіти тривалу спрагу. Приміром, одна королівська кобра прожила 5 років без єдиного ковтка води. • Рекордсменом-довгожителем серед змій став удав по кличці Попай, який прожив більше 40 років.
Дякую за увагу!

Підготувала
учениця 11 класу
Дяченко Юлія


title: Презентація на тему «Генетичні основи селекції організмів» (варіант 3)

text:
Генетичні основи селекції організмів
Виконала:
Учениця 11-А класу
Рязанцева Ірина
Селекція (від лат. Selectio − вибір, добір) − наука про методи створення сортів, гібридів рослин та порід тварин, штамів мікроорганізмів з потрібними людині якостями. В результаті селекційного процесу створено велику кількість сортів сільськогосподарських рослин і порід свійських тварин.
Селекцією також називають галузь про члени сільськогосподарського виробництва, яка займається виведенням сортів і гібридів сільськогосподарських культур, порід тварин.Залежно від цілей селекцію проводять на якість (смак, зовнішній вигляд, збереження плодів та овочів, вміст білка та амінокислот у зерні, жирномолочність), стійкість до хвороб, шкідників та несприятливих кліматичних умов, урожайність рослин, плодючість та продуктивність у тварин тощо.Основними методами селекції є добір, гібридизація з використанням гетерозису та цитоплазматичної чоловічої стерильності, поліплоїдія та мутагенез.
Історія розвитку селекціїНаукові основи селекції вперше заклав Чарльз Дарвін (1859). У зв'язку з розвитком генетики селекція вийшла з стану комплексу практичних заходів для виведення і поліпшення сортів рослин, порід свійських тварин і штамів мікроорганізмів і перетворилася на точну науку, базовану на експерименті.
На українських землях були створені такі сорти сільськогосподарських рослин, як озима пшениця кримка, яра — полтавка, конюшина глухівка, яра вика вишневецька та багато інших. Як наука, селекція почала розвиватися в україні наприкінці 19 ст., Коли виникли перші станції для селекції цукрового буряка й інших сільськогосподарських культур: уладівська (1880), немерчанська (1886), іванівська (1887), верхняцька (1899), згодом миронівська (1911). Після занепаду під час революції їхню діяльність поновлено у 1920-их pp. І організовано нові.
Основні методи селекції — це штучний добір і гібридизація.
Теорію штучного добору створив видатний англійський учений        Ч. Дарвін.Основні положення своєї теорії він виклав у праці «Походження видів шляхом природного добору, або збереження обраних порід у боротьбі за життя» і розвинув у праці «Зміни свійських тварин і культурних рослин під впливом одомашнення».На думку Ч. Дарвіна, формування порід і сортів почалося з приручення людиною диких видів тварин і вирощування диких видів рослин.
За Ч. Дарвіном, механізм штучного добору такий. Серед багатьох тварин або рослин певного виду людина вибирає для подальшого розмноження окремих особин, які відрізняються від інших станами ознак, що її зацікавили. Серед нащадків відібраних плідників також проводять добір: особин, які успадкували від батьків бажані для людини стани ознак, залишають для подальшого розмноження. Таким чином, із покоління в покоління бажаний для людини стан ознаки розвивається все більше, оскільки як плідників відбирають особин, у яких він виражений найкраще.
Ч. Дарвін припустив, що на початкових етапах створення культурних форм діяв несвідомий добір. Надаючи переваги при розмноженні певним особинам, людина не ставила перед собою свідомо завдання створити нові породи чи сорти і методично не застосовувала різні системи схрещування і типи штучного добору. Тільки у другій половині XVIII століття несвідому форму штучного добору почали змінювати на методичну: спеціально підбирали батьківські пари, застосовували різні варіанти схрещування і плановий добір серед одержаних нащадків за певними ознаками. Це дало можливість створювати породи або сорти із запланованими властивостями.
Отже, штучний добір — це вибір людиною господарсько найцінніших тварин, рослин, мікроорганізмів для одержання від них нащадків з бажаними станами ознак. Він є найважливішим елементом будь-якої селекційної роботи, необхідним не лише для збереження досягнутих результатів, а й для їхнього подальшого вдосконалення.
Гібридизація — це процес одержання нащадків унаслідок поєднання генетичного матеріалу різних клітин або організмів. Гібриди утворюються в результаті статевого розмноження або поєднання нестатевих клітин. В останньому випадку ядра таких гібридних клітин можуть зливатися або ж залишаються відокремленими
Гібридизація можлива як у межах одного виду (внутрішньовидова), так і між особинами різних видів і навіть родів (міжвидова, або віддалена). У свою чергу, внутрішньовидове схрещування буває спорідненим і неспорідненим.
Споріднене схрещування — це гібридизація організмів, які мають безпосередніх спільних предків. Залежно від ступеня генетичної спорідненості таке схрещування може бути більш або менш тісним. Найтісніші форми спорідненого схрещування спостерігають серед самозапильних рослин і гермафродитних тварин, яким притаманне самозапліднення. В організмів із перехресним заплідненням найтісніші форми спорідненого схрещування спостерігають у разі парування братів із сестрами, батьків з їхніми нащадками.Унаслідок спорідненого схрещування з кожним наступним поколінням гібридів підвищується їхня гомозиготність. Це пояснюється тим, що чим більша генетична подібність батьківських форм, тим вища ймовірність поєднання в генотипі нащадків одних і тих самих алелей різних генів.
У самозапильних рослин уже в 10-му поколінні спостерігають майже повну гомозиготність (до 99,9%), а при схрещуванні братів із сестрами або батьків з нащадками такий самий результат може бути досягнений після 20-го покоління. Проте 100%-ної гомозиготності за всіма генами досягти не вдається, оскільки вона порушується мутаціями, що виникають.Споріднене схрещування може призводити до негативних наслідків: ослаблення або навіть виродження нащадків
Неспоріднене схрещування — це гібридизація організмів, які не мають тісних споріднених зв'язків, тобто представників різних ліній, сортів чи порід одного виду. Неспорідненими вважають особин, у яких не було спільних предків щонайменше протягом останніх шести поколінь. Неспоріднене схрещування застосовують для поєднання в генотипі нащадків генів, які зумовлюють цінні якості, властиві представникам різних ліній, порід або сортів. За своїми генетичними наслідками неспоріднене схрещування прямо протилежне спорідненому. При неспорідненому схрещуванні з кожним наступним поколінням зростає гетерозиготність нащадків. Адже зі зменшенням ступеня спорідненості організмів зростає ймовірність наявності в них різних алелей певних генів.
У нащадків від неспорідненого схрещування часто спостерігають явище гетерозису, або гібридної сили
Гетерозис (від грец. гетероіозіс — зміна, перевтілення) — явище, за якого перше покоління гібридів, одержаних від неспорідненого схрещування має підвищену життєздатність і продуктивність порівняно з вихідними батьківськими формами. У гетерозисних форм сублетальні та летальні рецесивні алелі переходять у гетерозиготний стан, завдяки чому їхній несприятливий вплив не проявляється у фенотипі. До того ж, у генотипі гібридних особин можуть поєднуватися сприятливі домінантні алелі обох батьків. Це, у свою чергу, може зумовлювати взаємодію домінантних алелей неалельних генів.
Найчіткіше гетерозис проявляється в першому поколінні гібридів.У наступних поколіннях, завдяки явищу розщеплення ознак і переходу частини генів у гомозиготний стан, ефект гетерозису слабшає і до восьмого покоління сходить нанівець. У рослин ефект гетерозису можна закріпити вегетативним розмноженням, подвоєнням кількості хромосом або партеногенетичним розмноженням. Гетерозис може більше позначитись на одних ознаках гібридної особини, не зачіпаючи інших.
Як можна подолати безпліддя міжвидових гібридів?Вперше методику подолання безпліддя міжвидових гібридів у рослин розробив 1924 року Георгій Дмитрович Карпеченко на прикладі гібрида капусти і редьки. Цей гібрид за своїм фенотипом займав проміжне положення між відповідними фенотипами  батьківських форм
Якщо в селекції рослин безпліддя міжвидових гібридів ще можна подолати, то в селекції тварин розв'язати цю проблему значно складніше. Лише в окремих випадках у міжвидових гібридів тварин особини однієї чи обох статей виявляються плідними. Так, у гібрида яка (свійська тварина високогірських районів Центральної Азії; і великої рогатої худоби самці безплідні, а самки плідні. Мули взагалі нездатні до розмноження.


title: Презентація на тему «Вітаміни» (варіант 18)

text:
Вітаміни
Зробив учень НВК №30
Галім’янов Олексій
Спеціально для «Типового Одинадцятикласника»

	Вітаміни — це біологічно активні речовини різної хімічної будови які життєво необхідні організму в невеликих кількостях. Їх функції:
 приймають участь в обміні речовин.
вітамінний підвищують імунітет працездатність та витривалість.
	При різних дозах вітамінів в організмі розділяють хвороби: гіповітаміноз, гіпервітаміноз та авітаміноз
Групи
Жиророзчинні
A
D
K
E
Жиророзчинні
Вітамін АРетинол
Вітамін A
		Відкритий 1913-му у жирі тріски
	Провітамін а — каротин, в організмі перетвориться на вітамін А.
				Функції:
участь у окислювального відновлювальному процесі,
регуляція синтезу білків, необхідних для росту нових клітин,
сприяє нормальному обміну речовин,
допомагає нервовій системі нормально функціонувати,
грає роль в розвитку зубів і є кісток,
сповільнює процес старіння,
підтримує імунітет,
відповідає за нормальний зір.
Вітамін A
	Гіповітаміноз: спостерігається проблеми із зором (конюктивіт), дерматит, сухість шкіри, порушення цілісності шкіри і слизових оболонок, ламкість кісток, погіршуються зір.
	Гіпервітаміноз: нудота, блювання, анорексія, головний біль, втрата волосся, біль у суглобах, ламкість кісток, збільшення печінки і селезінки..
	Джерело: жовті, бурі, червоні, темно-зелені овочі: морква, солодкий перець, шпинат, зелена цибуля, персики, гарбуз і так далі.
	У тварин: риб'ячий жир печінка ікра, масло, маргарин, сметана, сир, жовток.
	 Найкращий джерело вітаміну А — печінка, риб'ячий жир, вершкове масло.

Вітамін DКальциферол
Вітамін D
приймає участь в процесах хімічного обміну речовин, покращує проникність шлунково-кишковий тракту для кальцію, сприяє
Впливає на обмін речовин,
підтримує гомеостаз в організмі,
регулює обмін фосфору та кальцію. Друга назва доробку: противорахітичний
Вітамін D
	Гіповітаміноз: у дітей рахіт, у дорослих —остеомаляція; порушення мінералізації кісток і зубів, знижений тонус м'язів, слабкість у ногах, неспокій, дратівливість.
	Гіпервітаміноз: блювання, діарея, втома, втрата ваги, гіперкальціємія і кальцифікація м'яких тканин, незворотне ушкодження серця і нирок
	Вітамін D формується у шкірі під впливом ультрафіолетового випромінювання, подальше перетворення в активну форму відбувається у печінці і нирках.
	Джерелами вітаміну D є риб'ячий жир, яєчні жовтки, молоко.

Вітамін К нафтохінонантигеморогічний
Вітамін К
Відповідає за згортання крові.
Функції:
еластичність стінок судин,
Перешкоджає розриву судин, створенню тромбів, гематом
Гіповітаміноз: Погане згортання крові, ламкі судини, кров оточення.
Гіпервітаміноз: ???

Багатими на вітамін К такі продукти: зелені овочі(50-800мкг):
капуста, кропива, хвоя, овес, соя, пшениця, зелений чай, ламінарія.

Вітамін ЕТокоферолВітамін молодості
Вітамін Е
потужний антиоксидант
відкритий у 1936-у році
Відповідає за створення нових клітин, продовження життя старих, зменшення швидкості старіння, грає важливу роль у розвитку гормональної та статевої системи
Необхідне для нормального протікання вагітності та народження нормального потомства, необхідний для підтримання тонусу м'язів, циркуляції крові.

Вітамін Е
Гіповітаміноз: втрату тонусу м'язів, затримка росту, зниження еритроцитів, атеросклероз.
Джерело: пшениця, борошно грубого помолу, ягоди шипшини, насіння яблук, жирна риба (лосось) В невеликій кількості знаходиться в жовтці, свинині, м'ясі.

Водорозчинні
Функції:
перешкоджання окислення вітаміну С,
нормалізує апетит,
покращує циркуляцію крові,
приймає участь в вуглеводному, жировому, білковому, водно-сольовому обміні.
Регуляторно впливає на нервову систему

Синтезується тканинами рослин, мікробами, деякими видами бактерій в Мікрофлорі кишечника.

Гіповітаміноз: парез, ацидоз, Бері-бері (розлад нервової системи, порушення зору, нестійкість під час ходьби, розгубленість, втрата пам'яті, виснаження, втрата апетиту, анемія, збільшення серця,тахікардія).
Джерела: Нежирне м'ясо, зернові, бобові, риба, печінка, яйця, зелень, чорний хліб, капуста, чорнослив, фрукти, насіння соняшника

Бере участь у всіх видах обміну речовин; в процесі зору; в процесі клітинного дихання
Знижує негативний вплив токсинів, необхідний для кровотворення
Гарно діє з вітаміном А, вони мають схожі функції (нормальний зір)

Гіповітаміноз:
зниження апетиту, падіння маси тіла, слабкість, головний біль, почуття печіння шкіри, різь в очах, порушення сутінкового зору, хворобливість у кутах рота й на нижній губі;
Стоматит, дерматит, кон'юнктивіт, затримка росту
Джерела: дріжжі, листові зелені рослини, крупи, горіхи, горох, хліб, печінка, нирки, м’ясо, риба, молочні продукти; синтезується в кишечнику

Антидерматична функція
Гіповітаміноз: випадіння волосся, зниження кров’яного тиску, порушення координації рухів, зупинка росту
Джерела: дріжжі, м'ясо, печінка, яєчний жовток, молоко тощо, також є у цілому зерні бобових; виробляється у мікрофлорі кишечника
Входить у склад ферментів, знижує рівень холестерину, розширює дрібні судини, потрібен для підтримання здорової шкіри, має заспокійливий вплив, невелика знеболююча дія.

Авітаміноз, гіповітаміноз: втрата апетиту, порушення структурної функції шкіри, дерматити, проноси, судоми
Гіпервітаміноз: ураження нервової системи та епітелію
Джерела: частково синтезується у шлунку, бобові та цільнозернові продукти, гречка, вівсянка, дріжжі, кольорова капуста
Потрібний для формування антитіл і гемоглобіну. Бере непряму участь в синтезі амінокислот.
Гіповітаміноз: дерматити, подразливість, затримка росту, пригнічення діяльності червоного кісткового мозку, епілептичні напади
Джерела: синтезується мікрофлорою кишечника, в наявності у крупах, моркві, бананах, картоплі, молочних продуктах, печінці…
Авітаміноз

Приймає участь в обміні нуклеїнових та амінокислот, у формуванні еритроцитів та формування нервової трубки плода
Гіповітаміноз: анемія, розлади шлунково-кишкового тракту, діарея.
У новонароджених: підвищений ризик розщеплення хребта і неврологічних розладів, затримка росту
Джерела: овочі, горіхи, бобові, дріжджі, печінка, апельсиновий сік, телятина, яйця, зернові, синтезується кишковою мікрофлорою
Авітаміноз

	Приймає участь в утворенні та дозріванні еритроцитів, впливає на обмін ДНК та РНК
Гіповітаміноз: анемія, неврологічні розлади
Джерела: печінка, м'ясо, риба, молочні продукти крім масла, яйця. Немає у рослинній їжі.
Вітамін PЦитрин
Вітамін P
Супутник вітаміну С
Регулює проникність судин, зміцнює капіляри
Гіповітаміноз: ламкість капілярів
Вітамін CАскорбінова кислота
Вітамін C
Антиоксидант, покращує всмоктування іонів заліза, потрібний для активації фолієвої кислоти, підтримує імунітет
Гіповітаміноз: Цинга, схильність до інфекційних захворювань, втрата ваги, дегенерація м'язів і хрящів.
Гіпервітаміноз: діарея, підвищена мобілізація мінеральних речовин кісткової тканини, посилене зсідання крові, формування ниркових каменів.
Вітамін C
Джерела: Овочі і фрукти, цитрусові, ягоди, полуниці, помідори, молода картопля, зелень, квашена капуста, смородина.
Добова норма: 30мг

Авітаміноз

Вітамін HБіотин
Вітамін H
Бере участь у реакціях метаболізму амінокислот і жирів, необхідний для проходження циклу Кребса; формування замінних амінокислот, використання амінокислот як джерела енергії.
Гіпервітаміноз: сухість шкіри, болі в м'язах, блідість, анорексія, нудота, стомливість, збільшений вміст холестеролу в крові.
Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Music» (варіант 1)

text:
Rock groups
Red Hot Chili Peppers
Red Hot Chili Peppers -American rock band formed in 1983 in California, vocalist Anthony Kiedis , bassist Michael Belzari ( better known as Flea ) , guitarist Hillel Slovak and drummer Jack Irons . Has 7 "Grammy" awards . Worldwide sold more than 80 million copies of their albums . [1] Release VH1 « 100 Greatest Artists of Hard Rock» took 30th place . April 14, 2012 the band was included in the Hall of Fame Rock and Roll Hall of Fame . Team took third place in a symbolic list of " best performers over 10 years scrobbling " portal.
Linkin Park
Linkin Park - an American alternative rock band . Founded in 1996 under the name Xero. Having been around since 1999 under the name Linkin Park, a group twice been awarded "Grammy" . The group has found success with their debut album in 2000 called Hybrid Theory, sold over 24 million copies [4] ( in 2010 he found "diamond " status , awarded RIAA). The next studio album , Meteora, repeated , though not surpassed the success of the previous , leading in 2003 on the Billboard 200. In total, the group went albums a total circulation of 60 million copies. 27.02.14
composition
Chester Bennington
Mike Shinoda
Joe Hahn
Brad Delson
Rob Bourdon
David Farrell
One Republic
OneRepublic - American alternative rock band performing in Colorado Springs, which brought fame single «Apologize», which became triple platinum in the U.S. and reached third place in the UK charts November 11, 2007. Remix of the song was included in the album Timbaland Shock Value and the band's debut album OneRepublic Dreaming Out Loud.
composition
Ryan Tedder
Zach Filkins
Eddie Fisher
Brent Kattsl
Drew Brown
Korol & Shut
Muse (read "Muse", Eng. - Muse) - British alternative rock band formed in 1994 in Teignmouth (Devon), United Kingdom. Muse today as one of the greatest legacies of alternative rock of the new millennium. Music, like came to us from another galaxy, passionate performance, the strongest theatrical vocals, guitar virtuoso, hurricane might live performances - all Muse
Muse
Panic! At the Disco - rock band from Las Vegas , Nevada (USA). In the original lineup participated : Brendon Boyd Urie (vocals, guitar , piano, accordion), Spencer James Smith fifth (drums ), George Ryan Ross Third ( lead guitar , vocals , songwriter ), Jonathan Jacob Walker ( bass) . In 2009, Ryan Ross and Jon Walker announced his retirement.

Throughout its history , the band released four studio albums and 2 Live album. Debut album «A Fever You Can't Sweat Out» in 2005 , who took 13th place in the chart magazine Billboard, has sold 2.2 million copies since its release September 27, 2005 . The second album , «Pretty. Odd », was released March 25, 2008 and debuted in second place in the United States. Third album Vices & Virtues was released March 22, 2011 in the " half-hearted composition ." In 2013 he released the fourth album «Too Weird To Live, Too Rare To Die!».
composition
Brendon Urie ,
Spencer Smith
Wicks gallon
The Pretty Reckless
The Pretty Reckless - rock band from New York, headed by actress and model Taylor Momsen. The original name of the group was to become The Reckless, but it was changed to The Pretty Reckless due to copyright issues the name. [1]

Their debut album, Light Me Up, was released August 30, 2010. The first single «Make Me Wanna Die» May 13, 2010 came and took first place in the UK Rock Chart.
composition
Taylor Momsen - Vocals, Rhythm Guitar
Ben Phillips - lead guitar, backing vocals
Mark Damon - Bass
Jamie Perkins - drums
Imagine Dragons
dxvfc


title: Презентація на тему «Клас Сcавці» (варіант 2)

text:
ССАВЦІ
Зміст
Загальна характеристика
Особливості зовнішньої будови ссавців
Покриви ссавців
Опорно-рухова система
Мускулатура
Травна система
Кровоносна система

Загальна характеристика
Клас Ссавці - це високоорганізовані представники типу Хордові. Визначальною ознакою ссавців є вигодовування своїх малят молоком, яке виробляють особливі молочні залози. Ссавцям притаманний високий рівень розвитку нервової системи, зокрема головного мозку. Це зумовлює складну поведінку тварин і дає їм змогу добре пристосовуватися до мінливих умов середовища.     Ссавці, як і птахи, - теплокровні тварини. Їм притаманні різноманітні досконалі механізми теплорегуляції, унаслідок чого температура тіла певною мірою не залежить від змін температури довкілля. Ці тварини опанували основні середовища життя на нашій планеті: наземно-повітряне, водне та ґрунт. Нині науці відомо приблизно 5 тис. видів ссавців, поширених на всіх континентах. В Україні налічують 108 видів ссавців.

Особливості зовнішньої будови ссавців
Тіло ссавців складається з голови, тулуба та хвоста, шия зазвичай добре виражена. Як і плазуни, ссавці мають дві пари кінцівок: передні та задні. Але кінцівки ссавців розташовані не по боках тулуба, а під ним, завдяки чому тіло підіймається над поверхнею землі.
На голові ссавців можна помітити вушні раковини та зовнішній слуховий прохід. Вушні раковини рухливі й допомагають краще вловлювати звуки. Очі ссавців, на відміну від інших наземних хребетних тварин, захищені лише двома повіками: верхньою та нижньою, а миготлива перетинка майже зникла. Рот оточують рухомі губи.
Покриви ссавців
Шкіра ссавців досить еластична і має складну будову. У ній звичайно добре розвинені різні типи залоз: погоні, сальні, молочні, пахучі. Потові залози відкриваються на поверхню шкіри. Вони беруть участь у регуляції температури тіла та у виведенні продуктів обміну речовин. Температура тіла тварини знижується завдяки випаровуванню поту з його поверхні, що дає змогу уникати перегрівання. Секрет сальних залоз змащує волосся та поверхню шкіри, запобігаючи їхньому зношуванню та намоканню.     Важлива роль у спілкуванні особин одного виду належить виділенням пахучих залоз. За їх допомогою тварини мітять свою територію: так інші особини виду дізнаються, що певна ділянка вже зайнята. За допомогою виділень пахучих та інших залоз малята знаходять шлях до гнізда або ж батьки розшукують своє потомство. Але найважливішими для ссавців є молочні залози. Виділенням цих залоз - молоком - ссавці вигодовують своїх малят.     За рахунок верхнього шару шкіри у ссавців утворюються різні похідні: волосся, кігті, нігті, копита, роги тощо. Волосяний покрив складається з волосків різних типів. Є волоски товсті та пружні. Вони мають назву остьові і виконують захисну функцію. Їхнє забарвлення зумовлене особливими барвниками - пігментами. Коротке і м'яке пухове волосся - це підшерстя. Воно утримує в собі прошарок повітря, що дає змогу зберігати тепло тіла.
Покриви ссавців
Своєю основою волоски пов'язані зі спеціальними м'язами. При їхньому скороченні волосся настовбурчується і прошарок повітря збільшується, що також сприяє кращому утримуванню тепла. В теплу погоду, навпаки, волосся притискається до поверхні шкіри. Повітряний прошарок при цьому зменшується, і тварини більше тепла віддають у довкілля.     Крім остьових і пухових волосків, на певних ділянках тіла ссавців можна помітити довгі чутливі волоски - вібриси. До основи вібрисів, які зазвичай виконують функції органів дотику, підходять нервові закінчення. Найчастіше вібриси розташовані на голові ссавців. У деяких видів тварин (їжаків, дикобразів тощо) волосся видозмінилося на голки, що виконують функцію захисту від ворогів.     Під шкірою є шар жирової клітковини. Він розвинений у мешканців водойм, бо допомагає зберігати тепло тіла. Крім того, жир легший від води і сприяє плавучості тварини. Жир, який запасається у підшкірній жировій клітковині, а також запасом поживних речовин і джерелом води, у разі її нестачі у довкіллі.

  Опорно-рухова система
Скелет ссавців загалом має такий само план будови, як і у плазунів (мал.1). Проте є певні відмінності. У черепі ссавців добре розвинений мозковий відділ, що пов'язано зі збільшенням розмірів головного мозку. У всіх ссавців розвинені кістки піднебіння, які відокремлюють носову порожнину від ротової. Як і у плазунів, хребет ссавців поділяється на шийний, грудний, поперековий, крижовий і хвостовий відділи. Лише у шийному відділі кількість хребців зазвичай стала й дорівнює семи. У тварин з довгою шиєю, зокрема в жирафів, та у тих, що мають коротку шию (наприклад, кротів), кількість шийних хребців однакова, різна лише їхня довжина. Лише в окремих представників класу (як-от, у лінивців) їх може бути від 6 до 10. В інших відділах хребта у різних видів ссавців кількість хребців може варіювати. Більшість ребер сполучається з грудною кісткою, утворюючи грудну клітку.    Є певні відмінності й у скелеті кінцівок та їх поясів. Так, у плечовому поясі більшості ссавців воронячі кістки приростають до лопатки.

Мускулатура
Для ссавців характерна наявність особливого м'яза - діафрагми. Цей м'яз поділяє порожнину тіла тварин на грудну та черевну. Діафрагма бере участь у дихальних рухах ссавців: завдяки її скороченню змінюється об'єм грудної порожнини. Добре розвинені також м'язи спини, кінцівок та їхніх поясів, а також жувальні м'язи, які рухають нижню щелепу. Слід зазначити, що у деяких груп ссавці в (наприклад, у мавп) добре розвинені мімічні м'язи. За допомогою скорочення цих м'язів тварини можуть виражати різні емоції: задоволення, страх тощо.

Травна система
Травна система починається з передротової порожнини, відокремленої за допомогою ясен та зубів від ротової. Передротова порожнина та м'ясисті губи, за допомогою яких схоплюється й утримується їжа, є лише у ссавців. У ротовій порожнині їжа подрібнюється за допомогою зубів, а також починає перетравлюватися під дією травних ферментів слини. Зуби ссавців, залежно від виконуваних функцій, диференційовані на групи: різці, ікла та кутні (мал.3). Різці допомагають тваринам зрізати їжу, ікла - відривати шматки їжі та утримувати здобич. До того ж ікла слугують надійним захистом від ворогів. Кутні зуби мають плоску жувальну поверхню, їхня функція - перетирання їжі.
Травна система
У ротовій порожнині ссавців розміщений м'ясистий язик. Він перемішує їжу і забезпечує її ковтання. Крім того, язик - це орган смаку. З ротової порожнини їжа через глотку та стравохід надходить до шлунка, де перетравлюється.     Кишечник у ссавців, як і в інших хребетних тварин, поділяється на два відділи: тонкий і товстий. У тонкому кишечнику їжа остаточно перетравлюється і поживні речовини всмоктуються у кров і лімфу. Неперетравлені рештки їжі виводяться через анальний отвір. Лише у деяких ссавців (першозвірів) кишечник відкривається у клоаку.
Кровоносна система
Ссавці мають чотирикамерне серце, артеріальна та венозна кров у них не змішується. Волосяний покрив і досконалі механізми теплорегуляції забезпечують теплокровність.
Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Валеология»

text:
Валеология

Предмет  валеологии - здоровье человека  как
Основные задачи валеологии
прогнозирование функционального состояния организма  и  его  коррекция
разработка механизмов компенсации нарушений резервов физиологических систем
определение методов и средств развития и сохранения здоровья
Сохранение и укрепление здоровья и резервов здоровья человека через приобщение его к здоровому образу жизни.
Формирование установки на здоровый образ жизни
Успех воспитания здорового ребенка обеспечивается следующими обязательными условиями
Готовностью педагога к осуществлению валеологического образования детей
Личностно-ориентированным взаимодействием взрослого и ребенка в процессе освоения программы
Активным участием родителей в воспитательном процессе
Установлением педагогом связей со школой, общественными организациями, учреждениями дополнительного образования
Курс  валеологии в детском садике - первый важный этап непрерывного валеологического образования человека, который должнен обеспечить реализацию таких задач:


Презентація на тему «Фотосинтез» (варіант 4)


title: Презентація на тему «Видозміна коренів»

text:
Лабораторна робота
“Видозміна коренів"

коренеплід
коренева шишка
коренева бульба
повітряний корінь
дихальний корінь
 корені-підпірки
(ходульні)
 корені-присоски
(гаусторії )
стовпоподібні (опорні ) корені
коренеплід
повітряний корінь
дихальний корінь
 корені-підпірки
(ходульні)
 корені-присоски
(гаусторії )
стовпоподібні (опорні ) корені
об'єкт для вивчення
характеристика
Ваш вибір!
Правила роботи
Інструкція виводиться при натисканні на ліву клавішу миші
Якщо натиснути на кнопку перший раз, у цьому вікні з'явиться характеристика видозміни кореня.

Наприклад : Додаткові корені, що розвиваються в багатьох тропічних орхідей і ліан, що живуть на стовбурах і гілках дерев. Звисаючи донизу, корені поглинають мінеральні речовини з вологого повітря тропічних лісів.

коренева шишка
коренева бульба
Щоб забрати характеристику видозміни кореня необхідно нажати на кнопку ще раз.
Переглядати  теорію можна  багаторазово.
корен
коренева бульба
Якщо Ви готові зробити вибір, натискайте на
відповідну кнопку .

 корені-підпірки
(ходульні)
 корені-підпірки
(ходульні)
коренева шишка
коренева бульба
коренева шишка
коренева бульба
коренева шишка
коренева бульба
Якщо вибрали правильно, побачите картинку  дитини, що сміється!
Повторне натискання на кнопку забирає результат вибору.

Якщо Ваш вибір помилковий, то з'явиться малюнок  дитини, що плаче.

Повторне натискання на кнопку забирає картинку  плаксія.

Вдалої роботи!!!
Лабораторна робота
«Видозміни коренів »

Видозміна кореня, пов'язана з посиленням  запасаючої функції, що приводить до збільшення товщини кореня. У формуванні коренеплода поряд з головним коренем бере участь основа пагона

коренеплід
коренева шишка
коренева бульба
повітряний корінь
дихальний корінь
 корені-підпірки
(ходульні)
 корені-присоски
(гаусторії )
стовпоподібні (опорні ) корені
Видозміна кореня, пов'язана з посиленням  запасаючої функції , що приводить до збільшення товщини кореня. Кореневі шишки утворюються при стовщенні додаткових коренів .

Додаткові корені, що розвиваються в багатьох тропічних орхідей і ліан, що живуть на стовбурах і гілках дерев. Звисаючи донизу, корені поглинають мінеральні речовини з вологого повітря тропічних лісів.

Характерні для деревних тропічних рослин, що живуть на заболочених ґрунтах. Розвиваються з підземних бічних коренів . Ростуть вертикально догори, піднімаючись над поверхнею заболоченого ґрунту або води. Добре розвинена система міжклітинників постачає рослину повітрям.
Ці додаткові корені ростуть від стовбурів вертикально донизу і служать опорою для рослин зі слабким стеблом і для тропічних дерев, що живуть у смузі припливу.

Характерні для рослин-паразитів, наприклад повитиці. Служать для проникнення в тіло рослини-хазяїна, звідки поглинають необхідні поживні речовини.

Для підтримки крони в повітряному середовищі утворюються додаткові корені, що ростуть вертикально донизу до ґрунту. Вони за формою нагадують стовпи.

коренеплід
коренева шишка
коренева бульба
повітряний корінь
дихальний корінь
 корені-підпірки
(ходульні)
 корені-присоски
(гаусторії )
стовпоподібні (опорні ) корені
батат
характеристика
Ваш вибір!

1
Лабораторна робота
«Видозміни коренів »

Видозміна кореня, пов'язана з посиленням  запасаючої функції, що приводить до збільшення товщини кореня. У формуванні коренеплода поряд з головним коренем бере участь основа пагона

коренеплід
коренева шишка
коренева бульба
повітряний корінь
дихальний корінь
 корені-підпірки
(ходульні)
 корені-присоски
(гаусторії )
стовпоподібні (опорні ) корені
Видозміна кореня, пов'язана з посиленням  запасаючої функції , що приводить до збільшення товщини кореня. Кореневі шишки утворюються при стовщенні додаткових коренів .

Додаткові корені, що розвиваються в багатьох тропічних орхідей і ліан, що живуть на стовбурах і гілках дерев. Звисаючи донизу, корені поглинають мінеральні речовини з вологого повітря тропічних лісів.

Характерні для деревних тропічних рослин, що живуть на заболочених ґрунтах. Розвиваються з підземних бічних коренів . Ростуть вертикально догори, піднімаючись над поверхнею заболоченого ґрунту або води. Добре розвинена система міжклітинників постачає рослину повітрям
Ці додаткові корені ростуть від стовбурів вертикально донизу і служать опорою для рослин зі слабким стеблом і для тропічних дерев, що живуть у смузі припливу.

Характерні для рослин - паразитів, наприклад повитиці. Служать для проникнення в тіло рослини- хазяїна, звідки поглинають необхідні поживні речовини.

Для підтримки крони в повітряному середовищі утворюються додаткові корені, що ростуть вертикально донизу до ґрунту. Вони за формою нагадують стовпи.

коренеплід
коренева шишка
коренева бульба
повітряний корінь
дихальний корінь
 корені-підпірки
(ходульні)
 корені-присоски
(гаусторії )
стовпоподібні (опорні ) корені
ріпа
характеристика
Ваш вибір!

2
Лабораторна робота
«Видозміни коренів »

Видозміна кореня, пов'язана з посиленням  запасаючої функції, що приводить до збільшення товщини кореня. У формуванні коренеплода поряд з головним коренем бере участь основа пагона

коренеплід
коренева шишка
коренева бульба
повітряний корінь
дихальний корінь
 корені-підпірки
(ходульні)
 корені-присоски
(гаусторії )
стовпоподібні (опорні ) корені
Видозміна кореня, пов'язана з посиленням  запасаючої функції , що приводить до збільшення товщини кореня. Кореневі шишки утворюються при стовщенні додаткових коренів .

Додаткові корені, що розвиваються в багатьох тропічних орхідей і ліан, що живуть на стовбурах і гілках дерев. Звисаючи донизу, корені поглинають мінеральні речовини з вологого повітря тропічних лісів.

Характерні для деревних тропічних рослин, що живуть на заболочених ґрунтах. Розвиваються з підземних бічних коренів . Ростуть вертикально догори, піднімаючись над поверхнею заболоченого ґрунту або води. Добре розвинена система міжклітинників постачає рослину повітрям.
Ці додаткові корені ростуть від стовбурів вертикально донизу і служать опорою для рослин зі слабким стеблом і для тропічних дерев, що живуть у смузі припливу.

Характерні для рослин - паразитів, наприклад повитиці. Служать для проникнення в тіло рослини - хазяїна, звідки поглинають необхідні поживні речовини.

Для підтримки крони в повітряному середовищі утворюються додаткові корені, що ростуть вертикально донизу до ґрунту. Вони за формою нагадують стовпи.

коренеплід
коренева шишка
коренева бульба
повітряний корінь
дихальний корінь
 корені-підпірки
(ходульні)
 корені-присоски
(гаусторії )
стовпоподібні (опорні ) корені
орхідеї
характеристика
Ваш вибір!

3
Лабораторна робота
«Видозміни коренів »

Видозміна кореня, пов'язана з посиленням  запасаючої функції, що приводить до збільшення товщини кореня. У формуванні коренеплода поряд з головним коренем бере участь основа пагона

коренеплід
коренева шишка
коренева бульба
повітряний корінь
дихальний корінь
 корені-підпірки
(ходульні)
 корені-присоски
(гаусторії )
стовпоподібні (опорні ) корені
Видозміна кореня, пов'язана з посиленням  запасаючої функції , що приводить до збільшення товщини кореня. Кореневі шишки утворюються при стовщенні додаткових коренів .оду наряду с главным корнем принимает основание побега1.

Додаткові корені, що розвиваються в багатьох тропічних орхідей і ліан, що живуть на стовбурах і гілках дерев. Звисаючи донизу, корені поглинають мінеральні речовини з вологого повітря тропічних лісів.

Характерні для деревних тропічних рослин, що живуть на заболочених ґрунтах. Розвиваються з підземних бічних коренів . Ростуть вертикально догори, піднімаючись над поверхнею заболоченого ґрунту або води. Добре розвинена система міжклітинників постачає рослину повітрям.
Ці додаткові корені ростуть від стовбурів вертикально донизу і служать опорою для рослин зі слабким стеблом і для тропічних дерев, що живуть у смузі припливу.

Характерні для рослин- паразитів, наприклад повитиці. Служать для проникнення в тіло рослини - хазяїна, звідки поглинають необхідні поживні речовини.

Для підтримки крони в повітряному середовищі утворюються додаткові корені, що ростуть вертикально донизу до ґрунту. Вони за формою нагадують стовпи.

коренеплід
коренева шишка
коренева бульба
повітряний корінь
дихальний корінь
 корені-підпірки
(ходульні)
 корені-присоски
(гаусторії )
стовпоподібні (опорні ) корені
кукурудза
характеристика
Ваш вибір!

4
Лабораторна робота
«Видозміни коренів »

Видозміна кореня, пов'язана з посиленням  запасаючої функції, що приводить до збільшення товщини кореня. У формуванні коренеплода поряд з головним коренем бере участь основа пагона

коренеплід
коренева шишка
коренева бульба
повітряний корінь
дихальний корінь
 корені-підпірки
(ходульні)
 корені-присоски
(гаусторії )
стовпоподібні (опорні ) корені
Видозміна кореня, пов'язана з посиленням  запасаючої функції , що приводить до збільшення товщини кореня. Кореневі шишки утворюються при стовщенні додаткових коренів .оду наряду с главным корнем принимает основание побега1.

Додаткові корені, що розвиваються в багатьох тропічних орхідей і ліан, що живуть на стовбурах і гілках дерев. Звисаючи донизу, корені поглинають мінеральні речовини з вологого повітря тропічних лісів.

Характерні для деревних тропічних рослин, що живуть на заболочених ґрунтах. Розвиваються з підземних бічних коренів . Ростуть вертикально догори, піднімаючись над поверхнею заболоченого ґрунту або води. Добре розвинена система міжклітинників постачає рослину повітрям
Ці додаткові корені ростуть від стовбурів вертикально донизу і служать опорою для рослин зі слабким стеблом і для тропічних дерев, що живуть у смузі припливу.

Характерні для рослин- паразитів, наприклад повитиці. Служать для проникнення в тіло рослини- хазяїна, звідки поглинають необхідні поживні речовини.

Для підтримки крони в повітряному середовищі утворюються додаткові корені, що ростуть вертикально донизу до ґрунту. Вони за формою нагадують стовпи.

коренеплід
коренева шишка
коренева бульба
повітряний корінь
дихальний корінь
 корені-підпірки
(ходульні)
 корені-присоски
(гаусторії )
стовпоподібні (опорні ) корені
повитиця (паразит)
характеристика
Ваш вибір!

5
Лабораторна робота
«Видозміни коренів »

Видозміна кореня, пов'язана з посиленням  запасаючої функції, що приводить до збільшення товщини кореня. У формуванні коренеплода поряд з головним коренем бере участь основа пагона

коренеплід
коренева шишка
коренева бульба
повітряний корінь
дихальний корінь
 корені-підпірки
(ходульні)
 корені-присоски
(гаусторії )
стовпоподібні (опорні ) корені
Видозміна кореня, пов'язана з посиленням  запасаючої функції , що приводить до збільшення товщини кореня. Кореневі шишки утворюються при стовщенні додаткових коренів .оду наряду с главным корнем принимает основание побега1.

Додаткові корені, що розвиваються в багатьох тропічних орхідей і ліан, що живуть на стовбурах і гілках дерев. Звисаючи донизу, корені поглинають мінеральні речовини з вологого повітря тропічних лісів.

Характерні для деревних тропічних рослин, що живуть на заболочених ґрунтах. Розвиваються з підземних бічних коренів . Ростуть вертикально догори, піднімаючись над поверхнею заболоченого ґрунту або води. Добре розвинена система міжклітинників постачає рослину повітрям
Ці додаткові корені ростуть від стовбурів вертикально донизу і служать опорою для рослин зі слабким стеблом і для тропічних дерев, що живуть у смузі припливу.

Характерні для рослин - паразитів, наприклад повитиці. Служать для проникнення в тіло рослини- хазяїна, звідки поглинають необхідні поживні речовини.

Для підтримки крони в повітряному середовищі утворюються додаткові корені, що ростуть вертикально донизу до ґрунту. Вони за формою нагадують стовпи.

коренеплід
коренева шишка
коренева бульба
повітряний корінь
дихальний корінь
 корені-підпірки
(ходульні)
 корені-присоски
(гаусторії )
стовпоподібні (опорні ) корені
бруква
Ваш вибір!
характеристика

6
Лабораторна робота
«Видозміни коренів »

Видозміна кореня, пов'язана з посиленням  запасаючої функції, що приводить до збільшення товщини кореня. У формуванні коренеплода поряд з головним коренем бере участь основа пагона

коренеплід
коренева шишка
коренева бульба
повітряний корінь
дихальний корінь
 корені-підпірки
(ходульні)
 корені-присоски
(гаусторії )
стовпоподібні (опорні ) корені
Видозміна кореня, пов'язана з посиленням  запасаючої функції , що приводить до збільшення товщини кореня. Кореневі шишки утворюються при стовщенні додаткових коренів .оду наряду с главным корнем принимает основание побега1.

Додаткові корені, що розвиваються в багатьох тропічних орхідей і ліан, що живуть на стовбурах і гілках дерев. Звисаючи донизу, корені поглинають мінеральні речовини з вологого повітря тропічних лісів.

Характерні для деревних тропічних рослин, що живуть на заболочених ґрунтах. Розвиваються з підземних бічних коренів . Ростуть вертикально догори, піднімаючись над поверхнею заболоченого ґрунту або води. Добре розвинена система міжклітинників постачає рослину повітрям.
Ці додаткові корені ростуть від стовбурів вертикально донизу і служать опорою для рослин зі слабким стеблом і для тропічних дерев, що живуть у смузі припливу.

Характерні для рослин- паразитів, наприклад повитиці. Служать для проникнення в тіло рослини- хазяїна, звідки поглинають необхідні поживні речовини.

Для підтримки крони в повітряному середовищі утворюються додаткові корені, що ростуть вертикально донизу до ґрунту. Вони за формою нагадують стовпи.

коренеплід
коренева шишка
коренева бульба
повітряний корінь
дихальний корінь
 корені-підпірки
(ходульні)
 корені-присоски
(гаусторії )
стовпоподібні (опорні ) корені
пшінка
характеристика
Ваш вибір!

7
Лабораторна робота
«Видозміни коренів »

Видозміна кореня, пов'язана з посиленням  запасаючої функції , що приводить до збільшення товщини кореня. Кореневі шишки утворюються при стовщенні додаткових коренів .оду наряду с главным корнем принимает основание побега.

коренеплід
коренева шишка
коренева бульба
повітряний корінь
дихальний корінь
 корені-підпірки
(ходульні)
 корені-присоски
(гаусторії )
стовпоподібні (опорні ) корені
Видозміна кореня, пов'язана з посиленням  запасаючої функції, що приводить до збільшення товщини кореня. У формуванні коренеплода поряд з головним коренем бере участь основа пагона

Додаткові корені, що розвиваються в багатьох тропічних орхідей і ліан, що живуть на стовбурах і гілках дерев. Звисаючи донизу, корені поглинають мінеральні речовини з вологого повітря тропічних лісів.

Характерні для деревних тропічних рослин, що живуть на заболочених ґрунтах. Розвиваються з підземних бічних коренів . Ростуть вертикально догори, піднімаючись над поверхнею заболоченого ґрунту або води. Добре розвинена система міжклітинників постачає рослину  повітрям
Ці додаткові корені ростуть від стовбурів вертикально донизу і служать опорою для рослин зі слабким стеблом і для тропічних дерев, що живуть у смузі припливу.

Характерні для рослин- паразитів, наприклад повитиці. Служать для проникнення в тіло рослини- хазяїна, звідки поглинають необхідні поживні речовини.

Для підтримки крони в повітряному середовищі утворюються додаткові корені, що ростуть вертикально донизу до ґрунту. Вони за формою нагадують стовпи.

коренеплід
коренева шишка
коренева бульба
повітряний корінь
дихальний корінь
 корені-підпірки
(ходульні)
 корені-присоски
(гаусторії )
стовпоподібні (опорні ) корені
морква
характеристика
Ваш вибір!

8
Лабораторна робота
«Видозміни коренів »

Видозміна кореня, пов'язана з посиленням  запасаючої функції, що приводить до збільшення товщини кореня. У формуванні коренеплода поряд з головним коренем бере участь основа пагона

коренеплід
коренева шишка
коренева бульба
повітряний корінь
дихальний корінь
 корені-підпірки
(ходульні)
 корені-присоски
(гаусторії )
стовпоподібні (опорні ) корені
Видозміна кореня, пов'язана з посиленням  запасаючої функції , що приводить до збільшення товщини кореня. Кореневі шишки утворюються при стовщенні додаткових коренів .оду наряду с главным корнем принимает основание побега1.

Додаткові корені, що розвиваються в багатьох тропічних орхідей і ліан, що живуть на стовбурах і гілках дерев. Звисаючи донизу, корені поглинають мінеральні речовини з вологого повітря тропічних лісів.

Характерні для деревних тропічних рослин, що живуть на заболочених ґрунтах. Розвиваються з підземних бічних коренів . Ростуть вертикально догори, піднімаючись над поверхнею заболоченого ґрунту або води. Добре розвинена система міжклітинників постачає рослину повітрям.
Ці додаткові корені ростуть від стовбурів вертикально донизу і служать опорою для рослин зі слабким стеблом і для тропічних дерев, що живуть у смузі припливу.

Характерні для рослин- паразитів, наприклад повитиці. Служать для проникнення в тіло рослини- хазяїна, звідки поглинають необхідні поживні речовини.

Для підтримки крони в повітряному середовищі утворюються додаткові корені, що ростуть вертикально донизу до ґрунту. Вони за формою нагадують стовпи.

коренеплід
коренева шишка
коренева бульба
повітряний корінь
дихальний корінь
 корені-підпірки
(ходульні)
 корені-присоски
(гаусторії )
стовпоподібні (опорні ) корені
панданус
панданус
характеристика
Ваш вибір!

9
Лабораторна робота
«Видозміни коренів »

Видозміна кореня, пов'язана з посиленням  запасаючої функції, що приводить до збільшення товщини кореня. У формуванні коренеплода поряд з головним коренем бере участь основа пагона

коренеплід
коренева шишка
коренева бульба
повітряний корінь
дихальний корінь
 корені-підпірки
(ходульні)
 корені-присоски
(гаусторії )
стовпоподібні (опорні ) корені
Видозміна кореня, пов'язана з посиленням  запасаючої функції , що приводить до збільшення товщини кореня. Кореневі шишки утворюються при стовщенні додаткових коренів .оду наряду с главным корнем принимает основание побега1.

Додаткові корені, що розвиваються в багатьох тропічних орхідей і ліан, що живуть на стовбурах і гілках дерев. Звисаючи донизу, корені поглинають мінеральні речовини з вологого повітря тропічних лісів.

Характерні для деревних тропічних рослин, що живуть на заболочених ґрунтах. Розвиваються з підземних бічних коренів . Ростуть вертикально догори, піднімаючись над поверхнею заболоченого ґрунту або води. Добре розвинена система міжклітинників постачає рослину повітрям
Ці додаткові корені ростуть від стовбурів вертикально донизу і служать опорою для рослин зі слабким стеблом і для тропічних дерев, що живуть у смузі припливу.вьев, живущих в полосе прилива.

Характерні для рослин- паразитів, наприклад повитиці. Служать для проникнення в тіло рослини- хазяїна, звідки поглинають необхідні поживні речовини.димые питательные вещества.

Для підтримки крони в повітряному середовищі утворюються додаткові корені, що ростуть вертикально донизу до ґрунту. Вони за формою нагадують стовпи.ают столбы.

коренеплід
коренева шишка
коренева бульба
повітряний корінь
дихальний корінь
 корені-підпірки
(ходульні)
 корені-присоски
(гаусторії )
стовпоподібні (опорні ) корені
омела (паразит)
характеристика
Ваш вибір!

10
Лабораторна робота
«Видозміни коренів »

Видозміна кореня, пов'язана з посиленням  запасаючої функції, що приводить до збільшення товщини кореня. У формуванні коренеплода поряд з головним коренем бере участь основа пагона

коренеплід
коренева шишка
коренева бульба
повітряний корінь
дихальний корінь
 корені-підпірки
(ходульні)
 корені-присоски
(гаусторії )
стовпоподібні (опорні ) корені
Видозміна кореня, пов'язана з посиленням  запасаючої функції , що приводить до збільшення товщини кореня. Кореневі шишки утворюються при стовщенні додаткових коренів .оду наряду с главным корнем принимает основание побега.

Додаткові корені, що розвиваються в багатьох тропічних орхідей і ліан, що живуть на стовбурах і гілках дерев. Звисаючи донизу, корені поглинають мінеральні речовини з вологого повітря тропічних лісів.

Характерні для деревних тропічних рослин, що живуть на заболочених ґрунтах. Розвиваються з підземних бічних коренів . Ростуть вертикально догори, піднімаючись над поверхнею заболоченого ґрунту або води. Добре розвинена система міжклітинників постачає рослину повітрям
Ці додаткові корені ростуть від стовбурів вертикально донизу і служать опорою для рослин зі слабким стеблом і для тропічних дерев, що живуть у смузі припливу.

Характерні для рослин- паразитів, наприклад повитиці. Служать для проникнення в тіло рослини- хазяїна, звідки поглинають необхідні поживні речовини.

Для підтримки крони в повітряному середовищі утворюються додаткові корені, що ростуть вертикально донизу до ґрунту. Вони за формою нагадують стовпи.ают столбы.

коренеплід
коренева шишка
коренева бульба
повітряний корінь
дихальний корінь
 корені-підпірки
(ходульні)
 корені-присоски
(гаусторії )
стовпоподібні (опорні ) корені
буряк
характеристика
Ваш вибір!

11
Лабораторна робота
«Видозміни коренів »

Видозміна кореня, пов'язана з посиленням  запасаючої функції, що приводить до збільшення товщини кореня. У формуванні коренеплода поряд з головним коренем бере участь основа пагона

коренеплід
коренева шишка
коренева бульба
повітряний корінь
дихальний корінь
 корені-підпірки
(ходульні)
 корені-присоски
(гаусторії )
стовпоподібні (опорні ) корені
Видозміна кореня, пов'язана з посиленням  запасаючої функції , що приводить до збільшення товщини кореня. Кореневі шишки утворюються при стовщенні додаткових коренів .оду наряду с главным корнем принимает основание побега1.

Додаткові корені, що розвиваються в багатьох тропічних орхідей і ліан, що живуть на стовбурах і гілках дерев. Звисаючи донизу, корені поглинають мінеральні речовини з вологого повітря тропічних лісів.

Характерні для деревних тропічних рослин, що живуть на заболочених ґрунтах. Розвиваються з підземних бічних коренів . Ростуть вертикально догори, піднімаючись над поверхнею заболоченого ґрунту або води. Добре розвинена система міжклітинників постачає рослину повітрям.
Ці додаткові корені ростуть від стовбурів вертикально донизу і служать опорою для рослин зі слабким стеблом і для тропічних дерев, що живуть у смузі припливу.

Характерні для рослин- паразитів, наприклад повитиці. Служать для проникнення в тіло рослини- хазяїна, звідки поглинають необхідні поживні речовини.

Для підтримки крони в повітряному середовищі утворюються додаткові корені, що ростуть вертикально донизу до ґрунту. Вони за формою нагадують стовпи.

коренеплід
коренева шишка
коренева бульба
повітряний корінь
дихальний корінь
 корені-підпірки
(ходульні)
 корені-присоски
(гаусторії )
стовпоподібні (опорні ) корені
баньян
характеристика
Ваш вибір!

12
Лабораторна робота
«Видозміни коренів »

Видозміна кореня, пов'язана з посиленням  запасаючої функції, що приводить до збільшення товщини кореня. У формуванні коренеплода поряд з головним коренем бере участь основа пагона

коренеплід
коренева шишка
коренева бульба
повітряний корінь
дихальний корінь
 корені-підпірки
(ходульні)
 корені-присоски
(гаусторії )
стовпоподібні (опорні ) корені
Видозміна кореня, пов'язана з посиленням  запасаючої функції , що приводить до збільшення товщини кореня. Кореневі шишки утворюються при стовщенні додаткових коренів .оду наряду с главным корнем принимает основание побега1.

Додаткові корені, що розвиваються в багатьох тропічних орхідей і ліан, що живуть на стовбурах і гілках дерев. Звисаючи донизу, корені поглинають мінеральні речовини з вологого повітря тропічних лісів.

Характерні для деревних тропічних рослин, що живуть на заболочених ґрунтах. Розвиваються з підземних бічних коренів . Ростуть вертикально догори, піднімаючись над поверхнею заболоченого ґрунту або води. Добре розвинена система міжклітинників постачає рослину повітрям.
Ці додаткові корені ростуть від стовбурів вертикально донизу і служать опорою для рослин зі слабким стеблом і для тропічних дерев, що живуть у смузі припливу.

Характерні для рослин- паразитів, наприклад повитиці. Служать для проникнення в тіло рослини- хазяїна, звідки поглинають необхідні поживні речовини.

Для підтримки крони в повітряному середовищі утворюються додаткові корені, що ростуть вертикально донизу до ґрунту. Вони за формою нагадують стовпи.

коренеплід
коренева шишка
коренева бульба
повітряний корінь
дихальний корінь
 корені-підпірки
(ходульні)
 корені-присоски
(гаусторії )
стовпоподібні (опорні ) корені
характеристика
Ваш вибір!

13
Лабораторна робота
«Видозміни коренів »

Видозміна кореня, пов'язана з посиленням  запасаючої функції, що приводить до збільшення товщини кореня. У формуванні коренеплода поряд з головним коренем бере участь основа пагона

коренеплід
коренева шишка
коренева бульба
повітряний корінь
дихальний корінь
 корені-підпірки
(ходульні)
 корені-присоски
(гаусторії )
стовпоподібні (опорні ) корені
Видозміна кореня, пов'язана з посиленням  запасаючої функції , що приводить до збільшення товщини кореня. Кореневі шишки утворюються при стовщенні додаткових коренів .оду наряду с главным корнем принимает основание побега1.

Додаткові корені, що розвиваються в багатьох тропічних орхідей і ліан, що живуть на стовбурах і гілках дерев. Звисаючи донизу, корені поглинають мінеральні речовини з вологого повітря тропічних лісів.

Характерні для деревних тропічних рослин, що живуть на заболочених ґрунтах. Розвиваються з підземних бічних коренів . Ростуть вертикально догори, піднімаючись над поверхнею заболоченого ґрунту або води. Добре розвинена система міжклітинників постачає рослину повітрям.
Ці додаткові корені ростуть від стовбурів вертикально донизу і служать опорою для рослин зі слабким стеблом і для тропічних дерев, що живуть у смузі припливу.

Характерні для рослин- паразитів, наприклад повитиці. Служать для проникнення в тіло рослини- хазяїна, звідки поглинають необхідні поживні речовини.

Для підтримки крони в повітряному середовищі утворюються додаткові корені, що ростуть вертикально донизу до ґрунту. Вони за формою нагадують стовпи.

коренеплід
коренева шишка
коренева бульба
повітряний корінь
дихальний корінь
 корені-підпірки
(ходульні)
 корені-присоски
(гаусторії )
стовпоподібні (опорні ) корені
 болотний кипарис
характеристика
Ваш вибір!

14
Батат:         http://www.kumushka.com/kitchen/1706-batat-sladkij-kartofel.html
                    http://www.floranimal.ru/pages/flora/b/6742.html
ріпа:          http://www.cofe.ru/garden/article.asp?heading=46&article=7101
Брюква:     http://www.restaurantwidow.com/eat_local_challenge/
Морква:  http://www.vipobed.ru/lib/195
                    http://gazeta.aif.ru/online/dacha/123/03_02
буряк:      http://www.regionalfood.com.au/produce/archive/aug05.htm
пшінка:      http://www.eco.nw.ru/lib/data/08/4/020408.htm
                   http://fotki.yandex.ru/users/arctium/view/74133?page=0
георгин:   http://www.liveinternet.ru/community/2585849/post83254558/
кукурудза: http://www.liveinternet.ru/
панданус: http://www.f-lohmueller.de/botanic/Pandanaceae/
Баньян:     http://blogs.privet.ru/community/rastenia_riadom
Омела:      http://www.diary.ru/~omela-v/p37908552.htm
Повитиця: http://1df.info/archives/category/primorskie
 весела дитина:  http://animashky.ru/flist/obludi/72/278.gif
Дитина, що плаче http://animashky.ru/flist/obludi/72/282.gif
Орхідея й болотний кипарис:  Фільм  ВВС "Невидиме життя рослин"

Лабораторна робота
«Видозміни коренів »


title: Презентація на тему «Папоротеподібні» (варіант 1)

text:
Папоротеподібні
Те, що зазвичай називають папороттю
– це спорофітне покоління. Як правило, спорофіти папороті – багаторічні рослини з підземним кореневищем, однак є невелика кількість однорічних видів. Життєві форми папороті різноманітні, це «дерева» (тканини первинні за походженням, камбію немає), трави, ліани та численні епіфіти, без яких неможливо уявити тропічний ліс.
Папороть сильно відрізняється за розмірами. Серед неї є великі рослини до 25 м та діаметром стовбуру до 50 см та крихітні рослинки всього декілька міліметрів за розмірами.
На відміну від інших судинних рослин у папороті за масою переважає листя. Листя велике, у бруньці складене равликоподібно, наростає верхівкою та несе спорангії. Таке листя називається ваями, являється макрофіллами.
Більшість папороті помірних областей має м’ясисте, сифоностелічне кореневище, на якому кожен рік утворюються нові пучки листя.

Папороть, за виключенням деяких родів, - рівноспорові рослини. Спорангії у них розташовані на листі і розрізняються за положенням та будові. Найдревніші форми мали верхівкове та бічне розташування одиночних спорангіїв, які визрівали одночасно. Сучасні види мають спорангії на нижній стороні листа, спорангії у них зібрані у групи – соруси, визрівання поступове, що починається від центру групи.
Спорангії
Групове положення спорангіїв дозволяє забезпечити їх кращим постачанням елементами живлення за рахунок великого провідного пучка, що підходить до сорусу. У багатьох видів соруси захищені особливими виростами листа – покривальцями, або індузіями. Крім того захисну роль відіграє спіральне згортання молодого листя. В середині такого равлика вже починають визрівати спори.
У деякої папороті спорангії утворюються з групи клітин і мають багатошарову будову, а у більшості – складаються з однієї клітини та мають стінку з одного шару клітин.
Для різних груп папороті характерне своє пристосування до розповсюдження спор. У найбільш просто організованих форм спорангії просто розриваються поперековою щілиною. У найбільш розвиненої папороті спорангій відкривається за допомогою спеціального механічного кільця. Це кільце з клітин з нерівномірно потовщеними оболонками спирається на ніжку спорангію, охоплюючи його на 2/3 периметру. Коли спорангій висихає у клітинах утворюється високий тиск, кільце стискається і спорангій розривається поперековою тріщиною. Кільце зненацька розпрямляється та грає роль катапульти, розкидаючи спори.
Крім типового життєвого циклу, багато представників мають додаткові варіанти розмноження шляхом утворення геметофітів з вегетативних клітин спорофіту (апоспорія) та спорофітів з соматичних клітин гамето фіту (апогамія). Відмічають випадки партеногенезу – утворення спорофіту з незаплідненого гаметофіту.
Відділ підрозділяється на класи вужачкові, мараттієві, поліподіопсіди. Відділ підрозділяється на класи вужачкові, мараттієві, поліподіопсіди. Вужачкові – це древні трав’янисті рослини з примітивною будовою,
мараттієві – теж древні, але деревоподібні рослини, що широко зустрічаються у тропічній зоні.
Нарешті, поліподіопсиди – самий великий та різноманітний клас папороті: налічує приблизно 270 родів та до 10 тисяч видів.  Найвідоміший підклас поліподііди. Для них характерна будова, яка на нашій території асоціюється з поняттям «папороть». Вони мають підземне кореневище і надземні листя ваї, на нижній стороні яких на бугорках розташовані соруси, прикриті індузієм. Спорангії мають кільце для відкриття. У більшості родів є спеціальні фертильні ваї коричневого кольору, що через це здаються сухими.
У екологічному відношенні серед них розрізняють дві групи: лісна папороть та наскельна. Остання група відрізняється високою тіньовитривалістю та може жити у темних розщілинах скель та старих кам’яних стін.

У цей клас входить невелика група папороті, об’єднанної у підклас марсилеєві, що живе у воді та на узбережжі. Для них характерні спорокарпії (тверді утворення, в яких формуються соруси мікро- та мікроспорангіїв). Оболонка спорокарпіїв має листове походження.

Спорокарпій набухає у воді і відкривається за рахунок кільця. Проростання спор відбувається у воді. Також є ще один підклас водної папороті сальвінієві. Вони також мають різностатевий сильно редукований гаметофіт, що розвивається в середині оболонок мікро- та макроспор. Однак спорокарпіїв у них немає, а спорангії утворюються у різних сорусах.
Над проектом працювали:  подворна Г.А.кравець С.в.


title: Презентація на тему «Кишковопорожнинні» (варіант 1)

text:
Кишковопорожнинні
Різноманітність
Мета
Повторення вивченого
Кишковопорожнинні — нижчі багатоклітинні двошарові тварини. Їх налічується близько 9 тисяч видів. Це водні, переважно морські тварини, які прикріплені до субстрату або плавають у товщі води. Це поодинокі або колоніальні форми, що мають розміри від кількох міліметрів до кількох метрів.

Повторення вивченого
   Прісноводі гідри - одні з найдрібніших хижаків. Незважаючи на це, вони здатні забезпечити себе їжею. Гідри мають трубкоподібну форму тіла. За допомогою підошви вони прикріпляються до підводних рослин або каменів і ворушать щупальцями у пошуках здобичі. Гідри зеленого забарвлення містять в собі фотосинтезуючі водорослі.
Медуза Ціанея як різновид кишковопорожнинних
Біля берегів Великобританії, а також у холодних північних морях,Баранцевому та Карському, можна побачити полярну медузу, або ціаную. Це справжній гігант: відомі особини діаметром до 2м. і з довжиною щупалець 20-30м. Конан Доль у своєму оповіданні «Лев’яча грива» так писав про цю медузу: « Вона така ж небезпечна, як кобра, а рани, завдані нею, болючіші за укуси змій».

Чи справді є загроза?
	Проте письменник значно перебільшив небезпеку ціанеї. Той, хто доторкнувся до неї, відчував лише легке свербіння між пальцями рук і поколювання, схоже на слабий опік кропивою. Але для планктонних рачків, дрібних медуз, деяких рибок отрута медуз смертельна. Однак мальки тріски не чутлива і до отрути ціанеї. Медуза ховає мальків від ворогів, а вони знищують
мікроорганізми на її тілі.
 Полярна медуза дуже красива.
Її дзвін у центрі жовтуватий,
 по краях темно-коричневий, ротові лопаті малинові, а щупальця світло-рожеві.

Ціанея

Небезпечна   медуза
У Беринговому морі, Охотському і Японському морі мешкає небезпечна медуза – хрестовик. Через 10хв. Після «опіку» у людини виникає слабкість, біль у поясниці, німіють руки, ноги, утруднюється дихання. Хвороба триває 4-5 днів. Особливо небезпечні повторні  «опіки». Коли хрестовиків розводиться дуже багато чудові пляжі Владивостока пустіють.

Синофор
Біля берегів Японії можна зустріти цікавих тварин – сифонофор. Це не тільки красиві, а й складно побудовані кишковопорожнинні. Вони являють собою цілу колонію тварин, яка на відміну від коралової плаває.

Особливість назви
Назву «португальський кораблик», фізалія одержала за яскраве забарвлення,
 ( португальці у минулому любили яскраво розфарбовувати свої військові кораблі) і за «вітрило» - виріст у вигляді гребеня, розміщений на особливому повітряному міхурі фізаліс, який знаходиться над поверхнею води.
Особливості Фізалії
Фізалія пересувається за допомогою вітру. Вона плаває під кутом до вітру, наближається до берега або повільно від нього відпливає. Ці тварини, інколи цілими тисячами плавають на поверхні теплих морів. Міхур до 20см. Буває яскраво-голубим, фіолетовим, або червонуватим, а щупальця -  ультрамаринові. У великих особин( довжиною до 30м) між щупальцями ховаються рибки немеуси, вони не бояться отрути кишковопорожнинних.

Небезпечно торкатися фізалії
Коралові поліпи
Подивіться на одну гілочку такого підводного саду. Основа її тверда, складається з вапняку, на ній багато маленьких отворів і западин. У них сидять крихітні коралові поліпи зі щупальцями, які  схожі на квіти. Але будьте обережні! На щупальцях є жалкі клітини, і деякі корали обпікають руку людини, наче розжарений метал. Мадрепорові, або рифові поліпи - гарні будівельники. Це вони побудували підводні сади.

Особливості коралів
Площа дна, яку займають у Світовому океані коралові утворення, становить не менше як           10 000 000 м2. Це майже територія Європи. Рифові корали можуть існувати тільки в теплій воді за температури не нижче 20°С. тому й зустрічаються тільки у тропічних морях, між тридцятими паралелями півдня і півночі. Не живуть вони глибше, ніж 50м. У тілі поліпів ростуть одноклітинні водорості, яким необхідне сонячне світло. Ці водорості допомагають поліпам засвоювати їжу. Не терплять корали брудної і опрісненої води. Примхливі істоти . Живиться поліп планктоном і дрібними органічними рештками. З часом починає розмножуватися, і утворюється колонія, що складається із сотень і тисяч особин.

		Жага до Життя
Коралові колонії невпинно тягнуться вгору, до поверхні води, до світла. Швидкість їх росту залежить не тільки від виду, а й від місцевих умов.

Цікаве на дні моря
У Південно-Китайському морі, коли зривали рих, знайшли монету 1410р. її замурували корали після загибелі корабля. Скелет поліпа наростав зі швидкістю їм за 330 років.
А корабель, який загинув у Перській затоці, через 20 місяців був покритий кораловим панциром 60 см завтовшки. Тут корали ростуть швидше.

Підводні дорогоцінності
Дуже часто у Середземному морі люди сидять у своїх човнах і опускають у воду палку. Цікаво хто ці люди і що вони роблять? Це ловці благородного, або червоного корала. Це не ті корали-будівельники, які утворюють рифи і острови. З благородного корала роблять різні прикраси, більше 2 тис. років носять рожеві, червоні і чорні коралові намиста.

Родовища коралів
В Італії, Японії є фабрики коралових виробів. Червоний корал добувають й уздовж північних берегів Африки, на півдні Греції, а також біля берегів Японії і Австралії, чорний - у Перській затоці. Ловлять корали на глибині 30 - 300 м.
Висновок
Сьогодні на уроці біології, ми
Повторили хто такі кишковопорожнинні, хто така гідра;
Ознайомилися з медузою Ціанеєю;
З медузою Хрестовиком;
Дізналися хто така Фізалія;
Що утворюють коралові поліпи;
Як використовують Благородні корали і де.

    Дякую за увагу !
Підготувала,
Клуб Олена


Презентація на тему «Вуглеводи як компоненти їжі, їх роль у житті людини» (варіант 39)


Презентація на тему «Гомеостаз ембріонального розвитку»


Презентація на тему «Нуклеиновые кислоты»


title: Презентація на тему «Гістологія»

text:
Гістологія
Гістологія, наука, що займається вивченням тканин тварин.
Тканиною називають групу клітин, подібних за формою, розмірами та функціями та продуктів своєї життєдіяльності.
У всіх рослин і тварин, за винятком самих примітивних, тіло складається з тканин, причому у вищих рослин і у високоорганізованих тварин тканини відрізняються великою різноманітністю структури і складністю своїх продуктів; поєднуючись один з одним, різні тканини утворюють окремі органи тіла.
Для утворення диференційованих клітин до середовища, в якому вони культивуються, необхідно крім поживних речовин, кисню додавати різні біологічно активні речовини (гормони, цитокініни, різні фактори росту) тобто створювати умови, які наближені до тих, які є в організмі. Виростити органи звичайно ще складніше, бо вони складаються із різних тканин, які знаходяться в складних взаємовідносинах.
Цим займаеться однин із напрямів біотехнологій - клітинна інженерія. Як сучасна наука тканинна інженерія, або гістотехнологія почала оформлюватися після праць Д.Р. Волтера і Ф.Р. Мейєра у 1984р., яким вдалося відновити ушкоджену рогівку ока за допомогою пластичного матеріалу, штучно вирощеного з клітин, узятих у пацієнта.
Історія гістології як окремої гілки біології тісно пов'язана зі створенням мікроскопа і його вдосконаленням. М.Мальпігі (1628-1694) називають «батьком мікроскопічної анатомії», а отже гістології. Гістологія збагачувалася спостереженнями і методами дослідження, що проводилися або создававшимися багатьма вченими, основні інтереси яких лежали в області зоології або медицини. Про це свідчить гістологічна термінологія, увічнити їх імена в назвах вперше описаних ними структур або створених методів: острівці Лангерганса, ліберкюнові залози, купферови клітини, мальпигиев шар, забарвлення по Максимову, забарвлення по Гімза і т.п.
Етапи процесу виготовлення гістологічного препарату:
 — одержання матеріалу. При цьому шматочки, розміром близько 1 х 1 см3, вирізають гострою бритвою, не травмуючи об'єкта;
— фіксація матеріалу. її здійснюють одразу ж після вирізування шматочка   — занурюють його в фіксуючу рідину. Метою фіксації є збереження гістологічних структур:
 — зневоднення фіксованого матеріалу, просочення його парафіном.
Основним об'єктом дослідження при цьому є гістологічні препарати, виготовлені з фіксованих структур.
Зрізи виготовляють на спеціальних приладах – мікротомах :
для світлової мікроскопії тонкі зрізи — завтовшки 8 мкм,
напівтонкі — 0,5—1 мкм;  для електронної — ультратонкі зрізи (0,05—0,2 мкм) виготовляють на ультрамікротомах.  Зрізи забарвлюють для збільшення контрастності зображення окремих структур під час розглядання їх під мікроскопом. Пофарбовані зрізи після спеціальної обробки використовують для приготування мікропрепаратів.
Крім основного, класичного методу, використовують також такі:

• флуоресцентна мікроскопія, що дає змогу вивчити власну (первинну) флуоресценцію речовин і вторинну, викликану фарбуванням клітинних структур спеціальними барвниками-флуорохромами;

• темнопольова мікроскопія дає змогу вивчати дрібні часточки, що перебувають за межами дозволеної здатності мікроскопа і стають видимими в променях, які йдуть під таким великим кутом, що в об'єктив вони безпосередньо не потрапляють. В об'єктив потрапляє лише світло, відбите від цих часточок, і вони мають вигляд світлих цяточок на темному фоні
• Гістохімічний метод, із допомогою якого виявляють хімічну природу складових елементів клітин, міжклітинної речовини і тканин тваринного організму.
Проблеми пов’язані із створенням штучних тканин:
1) Клітини під час культивування можуть змінювати свої властивості і перетворюватися з нормальних на близькі за характеристиками до пухлинних
2) Сам процес культивування має реальну загрозу зараження клітин
3) Багато проблем виникає всередині організму після пересадження штучних тканин.
Ретельне вивчення гістологічних препаратів часто допомагає діагностувати на ранніх стадіях розвитку захворювання на рак та виявляти збудників інфекційних захворювань. Гістотехнологи — спеціалісти, які безпосередньо обробляють матеріали хірургічної біопсії. Вони не співпрацюють безпосередньо з пацієнтами, але їх роль є важливою у точній діагностиці захворювання, а відповідно, й виборі правильної системи лікування хвороби. Досить часто гістотехнологи проводять дослідження тоді, коли хворий перебуває на операційному столі, і саме від їхнього висновку залежить хід операції.


Презентація на тему «Білки» (варіант 10)


Презентація на тему «Еволюція»