title: Презентація на тему «Ядерна Енергетика» (варіант 2)

text:
Презентація на тему «Ядерна Енергетика»
Виконала учениця 11-А класу
Родзінська Тетяна
Ядерна енергетика, галузь енергетики, що використовує ядерну енергію (атомну енергію) в цілях електрифікації і теплофікації; галузь науки і техніки, розробляюча і використовуюча на практиці методи і засоби перетворення ядерної енергії в теплову і електричну. Основу Я. е. складають атомні електростанції (АЕС). Джерелом енергії на АЕС(атомна електростанція) служить ядерний реактор, в якому протікає керована ланцюгова реакція ділення ядер важких елементів, переважно 235 U і 239 Pu. При діленні ядер урану і плутонію виділяється теплова енергія, яка перетвориться потім в електричну так само, як на звичайних теплових електростанціях . При виснаженні запасів органічного палива (вугілля, нафти, газу, торфу) використання ядерного палива — доки єдино реальна дорога надійного забезпечення людства необхідною йому енергією. Зростання вжитку і виробництва електроенергії приводить до того що в деяких країнах світу вже відчувається брак органічного палива і все більше число розвинених країн починає залежати від імпорту енергоресурсів
Дізнаємося про ланцюгову ядерну реакцію У 1939 р. було встановлено, що в результаті взаємодії ядра Урану-235 і нейтрона утворюється нове нестабільне ядро Урану (^И), яке відразу розпадається на два осколки, що розлітаються з величезною швидкістю.
Під час поділу кожного ядра Урану звільняються 2-3 нейтрони. Ці нейтрони у свою чергу можуть спричинити поділ інших ядер Урану, які також випускають нейтрони, здатні викликати поділ ядер, і т. д. Таким чином кількість ядер, що поділилися, швидко збільшується.
Під час поділу кожного ядра Урану звільняються 2-3 нейтрони. Ці нейтрони у свою чергу можуть спричинити поділ інших ядер Урану, які також випускають нейтрони, здатні викликати поділ ядер, і т. д. Таким чином кількість ядер, що поділилися, швидко збільшується
будова І принцип дії ядерного реактора
Ланцюгова реакція, яка відбувається в урані й деяких інших речовинах, є основою для перетворення ядерної енергії на інші види енергії (теплову, електричну). Під час цієї реакції безперервно з'являються нові й нові осколки ядер, які летять із великою швидкістю. Якщо шматок урану занурити в холодну воду, то осколки гальмуватимуться у воді й нагріватимуть її. У результаті холодна вода стане гарячою або навіть перетвориться на пару. Саме так працює ядерний реактор, у якому відбувається процес перетворення ядерної енергії на теплову.
У реальних ядерних реакторах ядерне паливо (уран або плутоній) розміщують усередині так званих тепловидільних елементів (ТВЕЛів). Продукти поділу нагрівають оболонки ТВЕЛів, і ті передають теплову енергію воді, яку в даному випадку ще називають теплоносієм. Отримана теплова енергія перетворюється далі на електричну  подібно до того, як це відбувається на звичайних теплових електростанціях.
Ядерний реактор
Перетворення енергії
Ядерний паливний цикл
Існують різні типи паливних циклів, які залежать від типу реактора й від того, як відбувається кінцева стадія циклу.
Зазвичай паливний цикл складається з наступних етапів. У копальнях видобувається уранова руда. Руда подрібнюється для відділення діоксиду урану. Отриманий оксид урану (жовтий кек) перетворюють у гексафторид урану — газоподібна сполука. Для підвищення концентрації урану-235 гексафторид урану збагачують на заводах з розділення ізотопів. Потім збагачений уран знову перетворюють у твердий діоксид урану, з якого виготовляють паливні таблетки. З таблеток збирають тепловидільні елементи (твели), які об'єднують в збірки для завантаження в активну зону ядерного реактору АЕС. Вивантажене із реактора відпрацьоване паливо має високий рівень радіації і після охолодження на території електростанції (басейн витримки) відправляється в спеціальне сховище. Передбачається також видалення відходів із низьким рівнемрадіації, що накопичуються в ході експлуатації і технічного обслуговування станції. Після закінчення терміну служби і сам реактор повинен бути виведений з експлуатації (з дезактивацією та утилізацією вузлів реактора). Кожен етап паливного циклу регламентується так, щоб забезпечувалися безпека людей і захист навколишнього середовища.

Уран добувається, збагачується і виготовляється ядерне паливо (1), яке постачають на АЕС. Після використання відпрацьоване паливо відвозиться на завод з переробки ядерних відходів (2) або остаточно захоронюється (3) на постійне зберігання у безпечне місце, наприклад, у скелю. 95% відпрацьованого палива може бути перероблене для подальшого використання на електростанціях (4).
Найбільша перешкода для розвитку ядерної енергетики пов'язана з проблемами безпеки. За час використання атомних реакторів відбулася низка техногенних катастроф, найбільшою з яких була Чорнобильська катастрофа. Ядерна енергетика належить до невідновлюваних джерел енергії — вона використовує ядерне пальне, в основному уран, запаси якого не безмежні. Важливою проблемою залишається заховання радіоактивних відходів — впродовж роботи ядерного реактора в ньому накопичується велика кількість радіоактивних ізотопів із значним періодом напівпрозпаду, які продовжуватимуть випромінювати ще тисячі років.

Недоліки ядерної економіки
Чорнобильська Катастрофа
Чорно́бильська катастро́фа — екологічно-соціальна катастрофа, спричинена вибухом і подальшим руйнуванням четвертого енергоблоку Чорнобильської атомної електростанції в ніч на 26 квітня 1986 року, розташованої на територіїУкраїни (у той час — Української РСР). Руйнування мало вибуховий характер, реактор був повністю зруйнований і в довкілля було викинуто велику кількість радіоактивних речовин. Відбувся радіоактивний викид потужністю в 300Хіросім.
Унаслідок чорнобильського вибуху в Україні було радіаційно забруднено більше ніж 2300 населених пунктів, розташованих на території 12 областей. Чорнобильська катастрофа порушила нормальну життєдіяльність і виробництво в багатьох регіонах України, Білорусі і Росії, призвела до зниження виробництва електроенергії для потреб економіки. Істотні збитки було завдано сільськогосподарським і промисловим об'єктам, постраждали лісові масиви і водне господарство. Але ніякими фінансовими розрахунками не виміряти людське горе, пов'язане зі смертю чи втратою здоров'я ліквідаторів аварії, із хворобами дітей, зі страхом згубних наслідків катастрофи.

Внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС тільки в Рівненській області забруднено радіонуклідами території Березнівського, Володими-рецького, Дубровицького, Зарічненського, Рокитнівського і Сарненсь-кого районів загальною площею 1,2 млн. га, в тому числі 290 тис. га сільськогосподарських угідь, 500 тис. га лісових масивів. Спостереженнями встановлено надзвичайно високе надходження радіаційних елементів в організм людини через харчові продукти (м'ясо, молоко), особливо продукти лісу (ягоди, гриби). На інтенсивність розповсюдження радіонуклідів в системі "грунт-рослина" великою мірою впливають властивості ґрунту. Сприяють таким процесам найбільш поширені в поліських районах бідні на поживні речовини кислі дерново-підзолисті та торфові ґрунти. На таких ґрунтах міграційна здатність основних радіонуклідів значно вища, ніж на грунтах більш важкого механічного складу.


Презентація на тему «Ураження блискавкою» (варіант 2)


Презентація на тему «Дональд Артур Глазер»


title: Презентація на тему «Нові відкриття в фізиці за останні 2 роки» (варіант 2)

text:
Презентація на тему: «Нові відкриття в фізиці за останні 2 роки»
У фізиці твердого тіла напівметали - це речовини , проміжні між металами і напівпровідниками . Подібно металам , енергетичні рівні їх електронів не мають забороненої зони , тому вони проводять струм навіть при абсолютному нулі . При цьому напівметали мають дуже вузьку зону між валентними і проводять енергетичними рівнями електронів , завдяки чому з підвищенням температури їх провідність не падає , а зростає. За словами фізиків , поєднання цих якостей робить напівметали перспективними термоелектронного .
Автори нової роботи показали , що деякі зразки пластиків за рахунок упорядкування внутрішньої організації молекул перетворюються на напівметали . При цьому значно підвищується їх термоелектричний коефіцієнт , тобто зростає електрична напруга на кінцях матеріалу з різною температурою. Потенційно такий пластик можна використовувати як дешевий , простий і екологічний генератор електрики з тепла.
Вчені провели серію експериментів з атомним силовим мікроскопом. Цей пристрій сканує рельєф поверхні за рахунок переміщення вздовж неї особливо гострою голки (кантилевера), яка може «підстрибувати» навіть на окремих атомах. Як зразок фізики використовували селенід ніобію, NbSe2. З'єднання було вибрано за рахунок своєї шаруватої структури: раніше його активно досліджували в якості матеріалу для акумуляторних електродів, між шарами селену і ніобію добре накопичуються іони літію. Новий експеримент дозволяє краще зрозуміти природу сил тертя на мікроскопічному рівні.
Команда фізиків досягла успіху в проведенні екстраординарного експерименту. Вони продемонстрували, як магнетизм, який зазвичай проявляється як сила між двома намагніченими об'єктами, діє в межах єдиної молекули.Вчені знайшли, що таким чином магнетизм може бути виміряний. Магнітне стан молекули виявлялося як аномалія Кондо. Це ефект, при якому електричний опір зменшується в міру зниження температури. Ефект відбувається тільки при наявності магнетизму і, отже, може використовуватися як доказ його присутності. Водночас дослідники досягли успіху в тому, щоб включати і вимикати ефект Кондо допомогою додатка напруги.
Молекула приблизно 2 нм довжиною зберігає стабільний стан між двома металевими електродами протягом декількох днів
Новий спектроскопічний інструмент, створений групою з Колорадського університету, виробляє справжню сенсацію: його частота тримається в межах 0,1 Гц. Цей прилад не тільки відкриває можливості для революційних спектроскопічних вимірювань, але і являє собою зовсім новий інструмент для аттофизики - науки, що вивчає поведінку електронів в атомі на аттосекундних масштабі часів.
У далекому (VUV) і екстремальному (XUV) ультрафіолеті є багато наукових завдань, що спираються на прецизійні спектроскопічні вимірювання. Досі підходящих установок не існувало - точність спектрометричних досліджень в XUV-області була у багато мільйонів разів гірше, ніж в оптиці. Нове дослідження єдиним стрибком долає цю прірву.
 Дякую за увагу


title: Презентація на тему «Travelling by ship»

text:
Travelling by ship
Alyona Bondar
11-A
Many people enjoy travelling by sea. They say it is the most pleasant means of travelling. They mean travelling by an ocean liner, which combines comfort and speed. You can enjoy fresh sea air, the sights of the sea and the sky.
If you have made up your mind to travel by sea you should book passage on board a modern liner.
A cruise liner is a large ship with sleeping cabins that takes people on holiday and vacation trips. Hundreds of thousands of people take cruises each year.
Today's cruise ships are like floating hotels. You needn't worry about your meals on board the modern liner. Restaurants will take care of you .

The largest cruise ships have casinos, shops, many restaurants, several pools, and a running track. The most expensive cruises often have more crew and staff than passengers. This means that the people who control the cruise can give many personal services.
Today, hundreds of cruise ships sail all over the world. Some carry over 3,000 passengers. These are some of the largest ships ever built.
 For some places, such as Antarctica, cruise ships are one of the only way for tourists to visit.
In short, if you are not sea-sick the voyage will give you many moments of pleasure.
Thank you for attention!!!
Travelling by ship
Alyona Bondar
11-A
Many people enjoy travelling by sea. They say it is the most pleasant means of travelling. They mean travelling by an ocean liner, which combines comfort and speed. You can enjoy fresh sea air, the sights of the sea and the sky.
Travelling by ship
Alyona Bondar
11-A
Many people enjoy travelling by sea. They say it is the most pleasant means of travelling. They mean travelling by an ocean liner, which combines comfort and speed. You can enjoy fresh sea air, the sights of the sea and the sky.
Travelling by ship
Alyona Bondar
11-A
Many people enjoy travelling by sea. They say it is the most pleasant means of travelling. They mean travelling by an ocean liner, which combines comfort and speed. You can enjoy fresh sea air, the sights of the sea and the sky.
Travelling by ship
Alyona Bondar
11-A
Many people enjoy travelling by sea. They say it is the most pleasant means of travelling. They mean travelling by an ocean liner, which combines comfort and speed. You can enjoy fresh sea air, the sights of the sea and the sky.
Travelling by ship
Alyona Bondar
11-A
Many people enjoy travelling by sea. They say it is the most pleasant means of travelling. They mean travelling by an ocean liner, which combines comfort and speed. You can enjoy fresh sea air, the sights of the sea and the sky.
Travelling by ship
Alyona Bondar
11-A
Many people enjoy travelling by sea. They say it is the most pleasant means of travelling. They mean travelling by an ocean liner, which combines comfort and speed. You can enjoy fresh sea air, the sights of the sea and the sky.
Travelling by ship
Alyona Bondar
11-A
Many people enjoy travelling by sea. They say it is the most pleasant means of travelling. They mean travelling by an ocean liner, which combines comfort and speed. You can enjoy fresh sea air, the sights of the sea and the sky.
Travelling by ship
Alyona Bondar
11-A
Many people enjoy travelling by sea. They say it is the most pleasant means of travelling. They mean travelling by an ocean liner, which combines comfort and speed. You can enjoy fresh sea air, the sights of the sea and the sky.
Travelling by ship
Alyona Bondar
11-A
Many people enjoy travelling by sea. They say it is the most pleasant means of travelling. They mean travelling by an ocean liner, which combines comfort and speed. You can enjoy fresh sea air, the sights of the sea and the sky.


Презентація на тему «Радіоактивність» (варіант 5)


title: Презентація на тему «Традиційна енергетика»

text:
Традиційна енергетика
Людству електроенергія потрібна і потреби в ній збільшуються з кожним роком. Разом з тим запаси традиційних природних палив (нафти , вугілля, газу і ін) кінцеві.Тому важливо на сьогоднішній день знайти вигідні джерела електроенергії , вигідні не тільки з точки зору дешевизни палива , але і з точки зору простоти конструкцій , експлуатації , дешевизни матеріалів ,необхідних для спорудження станції , довговічності станцій.
Принцип роботи ГЕС досить простий. Ланцюг гідротехнічних споруд забезпечує необхідний напір води, що надходить на лопаті гідротурбіни, яка приводить в дію генератори, що виробляють електроенергію.
ГЕС

Кременчуцька ГЕС

Київська ГЕС
Сучасна теплова електростанція – це складне підприємство, яке включає велику кількість різноманітного обладнання. Склад обладнання електростанції залежить від вибраної теплової схеми, виду використовуваного палива і типу системи водопостачання.
ТЕС

Атомна електростаанція (АЕС) — електростанція, в якій атомна (ядерна) енергія перетворюється в електричну. Генератором енергії на АЕС є атомний реактор. Тепло, яке виділяється в реакторі в результаті ланцюгової реакції ділення ядер деяких важких елементів
АЕС

До основних переваг традиційної енергетики відносяться:
• висока щільність енергетичних потоків (сотні кіловат , а іноді й мегавати на 1 м2) ;• високий ступінь освоєння технологій і розвинена структура виробництва обладнання на всіх стадіях : розвідка запасів паливно -енергетичних ресурсів , їх видобуток , транспортування, переробка , використання , вироблення енергії та передача її споживачам ;• розвинена інфраструктура наукових установ , структура підготовки наукових і експлуатаційних кадрів .
• виснаженість паливно -енергетичних ресурсів; легкодоступні запаси вуглеводнів вже відпрацьовані , нові родовища доводиться розробляти у важкодоступних районах, що викликає зростання собівартості видобутку ;• залежність від величини поставок і рівня цін на паливо , кон'юнктури ринку паливно -енергетичних ресурсів;• негативний вплив на навколишнє природне середовище • потенційна загроза техногенних катастроф , у тому числі аварій на АЕС ;
Основні недоліки традиційної енергетики :


Презентація на тему «Пульт від телевізор»


title: Презентація на тему «Періодична система»

text:
Періодична система
В історії розвитку науки відомо багато великих відкриттів. Але деякі з них можна співставити з тим, що зробив Менделєєв - найвидатніший хімік світу. Хоча із часу відкриття його закону пройшло багато років, ніхто не може сказати, коли буде до кінця зрозумілий весь зміст знаменитої «таблиці Менделєєва».

 Періодична система-шахово-клітинна таблиця, в якій елемент займає своє місце.
 Загальні закономірності заповнення рівнів елементами:
Класифікація елементів за їх електронною поведінкою
Радіуси атомів  (ефективний радіус атома) – це границя силового поля, ближче якої даний атом не підпускає ніякі інші частинки. В періодах r еф. зменшується, бо чергові електрони стають на один і той самий рівень, а Z весь час зростає. В А- підгрупах зверху вниз r еф. зростає, оскільки збільшується число електронних рівнів.

Кількісна характеристика хімічних властивостей елементів
Періодичний закон
Властивості хімічних елементів, а також форми і властивості сполук елементів перебувають у періодичній залежності від величини заряду атомних ядер.

В даний час поширеними є три форми таблиці Менделєєва: «коротка», «довга» і «наддовга».
Вісім родин хімічних елементів
Принципи заповнення Таблиці періодичної системи
Електрон, як енергетична система, має власну кваркову структуру, тому при приєднанні до атома одночасно займає вісім точок простору, яким передає свою енергію. При цьому змінюється геометрична форма просторової будови атома.
Принцип побудови таблиці хімічних елементів заснований на моделі атома Бора – атомі водню. Модель атома Бора – це двовимірна модель, якій вже більше ста років.
Найменші матеріальні частки

Електрон – енергетична частка, утворена з кварка простору під час первинного нуклеосинтезу. Електричний заряд електрона є одиничним випробувальним зарядом і дорівнює -1. Розмір електрона близько 2,8 x10 (-15) м.
Нейтрон – енергетична частка реального навколишнього Всесвіту, утворена з 8 кварків простору вимірювання  , що мають власну внутрішню структуру.Структура нейтрона або внутрішня організація електромагнітного поля елементарної енергетичної частинки є єдиною основою, на якій побудований весь  матеріальний Всесвіт у всіх його просторових вимірах.
Якщо в нашому фізичному просторі в результаті переміщення нейтрона і його обертання, будуть досягнуті умови, при яких область початкових умов нейтрона і вільного електрона співпадуть, то виникне електронно-нейтронна взаємодія. Електрон розташовується в секторній області кварка, на головній дипольній осі і визначає основні хімічні властивості речовини.

 Конструкція кожного наступного за номером елементу включає в себе конструкцію попереднього елементу. Останнім елементом  є елемент з порядковим номером 120, який має  максимальну відносну масу  А = 320. Всього хімічних елементів в природі є 120. Із них: s – елементів – 16; p – елементів – 36; d – елементів – 40;f – елементів – 28.

Для того, щоб отримати поки не існуючий 119-й елемент, ученим належить з'єднати ядра 23-го елемента Ванадію і 96-го елемента Кюрію. Для отримання ж 120-го елемента потрібні ядра того ж Кюрію і 24-го елемента - Хрому. Для того, щоб провести експеримент, вчені будуть використовувати в своїй роботі прискорювач частинок і модернізований спеціально для цього газорозрядний іонний сепаратор.
Дякуємо за увагу!


Презентація на тему «Автоколивання» (варіант 2)


title: Презентація на тему «Альтернативні джерела енергії» (варіант 1)

text:
Альтернативні джерела енергії

Виконав:
Учень 10 класу
Кійко Едуард
Перевірив:
Бєлоножко О. В.
Зміст
Сонячна енергетика
Приклади сонячної енергетики
Вітроелектростанції(ВЕС)
Приклади ВЕС
Припливні електростанції(ПЕС)
Приклади ПЕС
Висновок
Література і посилання
Сонячна енергетика
Сонячна енергетика (геліоенергетика)- напрямок нетрадиційної енергетики засноване на використанні сонячного опромінення.

Приклади сонячної енергетики
Вітроелектростанції(ВЕС)
ВЕС у більшості випадків використовують як джерело електроенергії невеликої потужності у місцях із стійким вітровим режимом.
Приклади ВЕС
Припливні електростанції(ПЕС)
На ПЕС для вироблення електроенергії використовують енергію морських (океанських) припливів.
Приклади ПЕС
Висновок
Отже, альтернативна енергетика є дуже вигідна і прибуткова. Зараз альтернативна енергія використовується у всіх галузях промисловості у різних країнах світу.
Література і посилання
“Географія 10 клас” Паламарчук Л.Б.
www.wikipedia.ru
www.images.yandex.ua
Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Лінзи» (варіант 3)

text:
Лінзи створені для краси
Нове застосування лінз
    Лінза  — одне з найбільш простих оптичних
    приладів,що широко застосовується для
    побудування оптичних систем. Найчастіше
    використовуються лінзи з осьовою симетрієй,
     які переломлюють і передають промені світла,
     створюючи з’єднуючийся чи роз’єднуючийся
     пучок. Існують також лінзи, що не мють осьової
     симетрії (циліндричні лінзи),
     багатоелементні лінзи (лінза
     Френеля), і інші спеціальні
     види лінз.
Лінза
Контактні лінзи
     Ідея застосовувати лінзи, які знаходяться в прямому контакті з очима, не нова – ще в 1508р Леонардо да Вінчі описав лінзу, яка після поміщення на око повинна була змінювати його оптичні властивості.
          Але широкого застосування контактні лінзи набули лише в кінці 50-х років минулого століття, коли чешський  учений Отто Віхтерле разробив полімерний гідрогель ГЕММА. Цей полімер, здатний поглинати і пропускати воду.
     Перші контактні лінзи були достатньо товстими, що часто викликало викривлення зорового сприйняття. Але в наш час контактна лінза представляє собою тоненьку прозору сферу, яка після накладання на око практично непомітна і відчувається її наявність лише на протязі 1 тижня.
     Порівняно з окулярами, контактні лінзи мають ряд переваг:
     • вони непомітні;
     • не обмежують поле зору;
     • разширюють можливості
     заняття спортом;
     • дозволяють людині вести
     активний спосіб життя без
     будя-яких обмерень.
Карнавальні линзи придають очам незвичайний вигляд.
     Це лінзи з незвичайним малюнком для людей, які люблять повеселитися з фантазієй.
Карнавальні лінзи
Німецькі  офтальмохірурги
проводять унікальні
операції. Вони  вживляють
 штучні  кришталики… котам,
собакам і коням. Ними вже
розроблені  імплантанти
для тигрів,  жирафів, левів і
ведмедів, страждаючих
катарактою.
      Штучний кришталик для коня (зліва) для кота (справа)
Лінзи для тварин
Мрієте про нову незвичайну люстру? Її вже створили. Люстра виготовлена із високоякісних матеріалів. Здається, що вона складається із великої кількості кришталевих пластин. В конструкції є полікарбонатні лінзи. Їх внутрішня частина включає в себе концентричні мікро-призми. Вони дозволяють зменшити світловий потік і зробити його більш приємним для очей.
Незвичайна люстра
Стимпанковские очки
«Оправа» цих очків зроблена з шкіри і титана; титанові частини додатково покриті нітридом титана для досягнення відтіка, приближенного по кольору до міді. В середину вставлено діафрагми як  у фотоаппаратах, відкриття і закриття яких  можна регулювати на кажному оці з допомогою спеціального слайдер-механізма. А самі лінзи являються фотохроматичними, так що на яркому світлі вони будуть затемнятися. получилось. Эти очки создавались не на продажу и их создатель планирует их носить.
Роса - Природні лінзи
Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Пітер ван Мушенбрук»

text:
«Пітер ван Мушенбрук ,  та його винаходи»
Голландський фізик , творець «лейденської банки»
1
Зміст
Зміст :
Біографія :
1.Народження та сім’я
2.Навчання
3.Подорожі та знайомства
4.Праці
Наукова діяльність:
1. Лейденська банка
2.Роботи з електрики
3.«Електрична риба»
2

4.Дослід Франкліна
5.Теплота і оптика
6.Пірометр
7.Дослідженням міцності будівельних матеріалів
5.НАУКОВЕ ВИЗНАННЯ
6.Смерть
Біографія :
Пітер ван Мушенбрук - народився 14 березня
1692 р. в Лейдені в сім'ї Яна Йост ван Мушенбрук
 (1660-1707), який заснував перше в Голландії
виробництво спеціалізованих наукових приладів.
3
Вивчав у Лейденському університеті медицину, філософію і математику.
В 1715 році отримав ступінь доктора медицини і протягом двох років займався лікарською практикою.
4
Відправився до Лондона, де особисто познайомився з Ньютоном і
 вчився у нього.

Переїхавши до Німеччини , отримав у 1719 році диплом доктора філософії і зайняв пост професора філософії і математики Дуйсбургского університету.
5
У 1723 році був запрошений до Утрехтського університету , де створив курс фізики (його переклад на голландську мову став першою книгою з фізики на цій мові).
У 1740 році зайняв кафедру філософії в Лейдені, де залишався до кінця .
При цьому він продовжував володіти фірмою, що поставляла наукові
прилади у різні країни світу, в тому
числі в петербурзьку Кунсткамеру.

6
НАУКОВА ДІЯЛЬНІСТЬ:
До числа найбільш відомих досягнень Мушенбрук належить лейденська банку - перший конденсатор, винайдений ним в 1745 році.
7
Мушенбрук відомий насамперед своїми роботами з електрики.
Він звернув увагу на різний характер електризації скла і бурштину, що сприяло відкриттю в 1733 році Шарлем Франсуа Дюфе «смоляного» і «скляного» електрики
(позитивного і негативного, згідно з термінологією Бенджаміна Франкліна)
8
9
Мушенбрук звернув увагу на фізіологічну дію розряду, порівнявши його з ударом ската (вченому належало перше використання терміну «електрична риба»), провів досліди для перевірки своїх припущень.
10
Мушенбрук  заперечив електричну природу
блискавки, переглянувши свої погляди
лише після знаменитих дослідів Франкліна
Дослід Франкліна
11
Серед інших наукових тем, якими займався Мушенбрук, - теплота і оптика. Він провів перші досліди по тепловому розширенню твердих тіл, в 1731 році винайшов для цих цілей пірометр, який пізніше використав для визначення температури плавлення ряду металів.
12
У 1751 році побудував таблиці питомих ваг багатьох речовин. Займався також дослідженням міцності будівельних матеріалів, проблемою поглинання світла різних кольорів в повітрі.
13
НАУКОВЕ ВИЗНАННЯ:

Член Лондонського королівського товариства (1734)
Член- кореспондент Паризької академії наук (1734)
Іноземний почесний член Петербурзької академії наук (1753)
Іноземний член Прусської Королівської академії наук (1746)
14
Помер
ПІТЕР ВАН МУШЕНБРУК (МЮССЕНБРУК )19 вересня 1761 року,
в Німеччині .


Презентація на тему «Застосування рідких кристалів»


title: Презентація на тему «Електричний струм в газах»

text:
Електричний струм в газах
Підготувала
Учениця 11-Б класу
Криворізькоі гімназіі №49
Махіна Марія
План
1.Рекомбінація газів
2. Іонізація газів
3. Самостійний розряд
4. Типи самостійних газових розрядів
4.1 Іскровий розряд
4.2 Дуговий розряд
4.3 Тліючий розряд
4.4 Коронний розряд

рекомбінація газів
   Процес рекомбінації – це процес перетворення йонів у нейтральні атоми або молекули.
   Якщо потужність іонізатора з часом не змінюється, то між процесами іонізації і рекомбінації встановлюється динамічна рівновага.

-

+

+
-
Іонізація газів
   За звичайних умов гази складаються з нейтральних атомів і молекул і не містять вільних зарядів . Щоб газ почав проводити електричний струм, потрібно створити в ньому вільні носії заряду, тобто заряджені частинки.

   Цей процес називається іонізацією газу. При цьому в газі відбувається розщеплення нейтральних атомів і молекул на іони і вільні електрони.

Іонізатори
   Фактори, які приводять до виникнення електронів і іонів у газах, називають іонізаторами.

Іонізувати газ можна двома шляхами:
1) заряджені частинки вносяться в газ ззовні або створюються дією якого-небудь зовнішнього фактора;
2) заряджені частинки створюються в газі дією електричного поля.
   У залежності від способу іонізації електропровідність газів (розряд у газах) називається несамостійною (1) і самостійною (2).
Несамостійний розряд
   При малих зовнішніх електричних полях провідність газів зумовлена зовнішніми джерелами іонізації. Розряд, який виникає в таких умовах, називають несамостійним розрядом.

Самостійний розряд
 Самостійним розрядом у газі називають такий розряд, що зберігається після припинення дії зовнішнього іонізуючого фактора.
Типи самостійних газових розрядів
тліючий,
дуговий,
іскровий
коронний
Тліючий розряд
   Тліючий розряд спостерігається тільки при низьких тисках.
   Тліючий розряд широко використовується в багатьох областях техніки, але найактивніше — у виготовленні світних трубок для реклам, ламп денного світла і при напилюванні металів
Використання
Дуговий розряд
   Дуговий розряд виникає між електродами, що контактують між собою, якщо їх почати повільно віддаляти один від одного, коли вони підключені до потужного джерела струму.
   При виникненні дугового розряду сила струму зростає до сотень амперів, а напруга на розрядному проміжку падає до декількох десятків вольтів.
   Застосування дугового розряду широке й різноманітне.
Використання
Іскровий розряд
   Іскровий розряд виникає, якщо через газовий проміжок за короткий час протікає обмежена кількість електрики. Цей процес відбувається при великих напругах електричного поля (≈3·106 В/м) у газі, тиск якого близький до атмосферного.
   Іскровий розряд широко застосовується як у техніці , так і на виробництві.

приклади
Коронний розряд
   Коронний розряд виникає при нормальному атмосферному тиску і високих напругах (неоднорідних електричних полях).
   Корона може бути позитивною та негативною. Це залежить від знака електрода, на якому виникає розряд (коронізуючого електрода).
   Коронний розряд широко використовується при очищенні промислових газів від домішок.

приклади
Запитання для самоконтролю
Як можна зробити повітря провідником?
Іонізації газу.
Що таке газовий розряд?
Несамостійний розряд у газах.
Самостійний розряд у газах.
Характеристика газового розряду.
Види самостійних розрядів у газах.
?
?
?
Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Ядерна Енергетика» (варіант 3)

text:
Ядерна енергетика
Бородай Денис 11-А клас
Ядерна енергетика (Атомна енергетика) - це галузь енергетики, що займається виробництвом електричної та теплової енергії шляхом перетворення ядерної енергії.
Зазвичай для отримання ядерної енергії використовують ланцюгову ядерну реакцію поділу ядер урану-235 або плутонію. Ядра діляться при попаданні в них нейтрона, при цьому виходять нові нейтрони і осколки поділу. Нейтрони ділення і осколки поділу мають велику кінетичної енергією. В результаті зіткнень осколків з іншими атомами ця кінетична енергія швидко перетворюється в тепло.
Ядерна енергія виробляється в атомних електричних станціях, використовується на атомних криголамах, атомних підводних човнах; США здійснюють програму зі створення ядерної двигуна для космічних кораблів, крім того, робилися спроби створити ядерний двигун для літаків (атомолетов) і «атомних» танків.
У 2010 році ядерна енергія забезпечувала 2,7% всієї споживаної людством енергії. Ядерний сектор енергетики найбільш значний в промислово розвинених країнах, де недостатньо природних енергоресурсів - у Франції, Бельгії, Фінляндії, Швеції, Болгарії та Швейцарії. Ці країни виробляють від 20 до 74% (у Франції) електроенергії на АЕС.
Але ядерна енергетика відома не тільки тим, що дає велику кількість електроенергії, але й тим що забруднює навколишнє середовище. Найвідомішим випадком, безумовно вважається аварію на ЧАЕС.
26 квітня 1986 в 1:23:47 в ході проведення проектного випробування турбогенератора № 8 на енергоблоці № 4 стався вибух, який повністю зруйнував реактор. Будівля енергоблока, покрівля машинного залу частково обвалилися. У різних приміщеннях і на даху виникло понад 30 вогнищ пожежі. Основні осередки пожежі на даху машинного залу до 2 годинах 10 хвилинах і на даху реакторного відділення до 2 годин 30 хвилин були пригнічені. До 5 години 26 квітня пожежа була ліквідована.
Основна частина робіт по ліквідації аварії була виконана в 1986-1987 роках, в них взяли участь приблизно 240 000 чоловік. Загальна кількість ліквідаторів (включаючи подальші роки) склала близько 600 000. У перші дні основні зусилля були спрямовані на зниження радіоактивних викидів із зруйнованого реактора і запобігання ще більш серйозних наслідків.
Таким чином, аварія на ЧАЕС сильно вплинула на світ. Радіоактивні ізотопи розповсюдились по всьому світу та підвищили загальний радіаційний фон. Ця аварія і зараз також впливає на людей, збільшивши кількість онкохворих та хворих на щитоподібну залозу.


Презентація на тему «Напівпровідники» (варіант 2)


title: Презентація на тему «Надпровідниковий діод»

text:
Haga clic para cambiar el estilo de título
Haga clic para modificar el estilo de texto del patrón
Segundo nivel
Tercer nivel
Cuarto nivel
Quinto nivel


Презентація на тему «Тепловий ефект реакції. Екзотермічні та ендотермічні реакції»


title: Презентація на тему «Рентгенівське випромінювання» (варіант 8)

text:
Презентація на тему:“Рентгенівське випромінювання”
Підготувала:
Руцька Павлина
7-А клас
Рентгенівське випромінювання — короткохвильове
електромагнітне випромінювання з довжиною хвилі  від 10 нм до 0.01 нм
Рентгенівське випромінювання виникає від різкого гальмування руху швидких електронів у речовині, при енергетичних переходах внутрішніх електронів атома. Воно використовується у науці, техніці, медицині.

Рентгенівське випромінювання змінює деякі
характеристики гірських порід, наприклад,
підвищує їх електропровідність.
Короткочасне опромінення кристалів
кам’яної солі знижує їхнє внутрішнє тертя.

Назва рентгенівське випромінювання
походить від прізвища німецького фізика Вільгельма Конрада Рентґена.
Першовідкривачем випромінювання є Іван Пулюй. Його працями користався пізніше і Вільям Рентген. Рентгенівське випромінювання використовуються для флюорографії, рентгенівського аналізу і в кристалографії для  визначення атомарної структури кристалів.

Рентгенівське проміння виникає при
бомбардуванні швидкими електронами пластинки
анода в електронно-променевій трубці.
Розрізняють суцільний та характеристичний
спектри випромінювання.

Якщо енергія електронів, які падають на
анод, менша за певну властиву матеріалу
анода величину, то спостерігається тільки
гальмівне випромінювання. Спектр цього
випромінювання суцільний

Характеристичне випромінювання виникає в тому випадку, коли внаслідок зіткнення зі швидким електроном, один із внутрішніх електронів покидає атом.

Рентгенівські промені слабо взаємодіють із речовиною, завдяки чому мають велику проникність. Проте вони поглинаються в тому випадку, коли їхня енергія вища за енергію внутрішніх електронів атомів.

Рентгенівське випромінювання характеризується такими ж параметрами як і електромагнітне випромінювання, а саме:
  інтенсивністю;
  довжиною хвилі;
  швидкістю поширення рентгенівських хвиль в різних середовищах.

Дякую
за увагу!!!


title: Презентація на тему «Алкани, алкени, алкіни»

text:
Алкани, алкени, алкіни
Презентацію  підготувала
учениця 11-А класу
Трачук Олеся
Гомологічний ряд алканів
Номенклатура алканів

Будова молекул алканів
Будова молекули метану
Для алканів здебільшого характерні структурні ізомери. Перші три члени гомологічного ряду алканів мають тільки по одному ізомеру. Тим часом бутан має вже два ізомери:

Пентан має вже три ізомери:

Ізомери алканів
Способи добування алканів

Ni
t
У лабораторних умовах метан добувають взаємодією алюміній карбіду з водою (а) або нагріванням суміші натрій ацетату з натрій гідроксидом (б):
          Al4C3 + 12H2O       4Al(OH)3 + 3CH4        (а)
        CH3COONa + NaOH       Na2CO3 + CH4   (б)
Інші алкани можна отримати взаємодією металічного натрію з моногалогенпохідними алканів (реакція Вюрца):
2H3C–CH2–Br +2Na      H3C–CH2–CH2–CH3 + 2NaBr
t
t
У молекулах алканів є лише неполярні й доволі міцні σ-зв’язки C – C і C – H. Тому сполуки малоактивні в хімічних реакціях. Однак за жорстких умов (висока температура, підвищений тиск, ультрафіолетове опромінення тощо) ці сполуки можуть вступати в деякі реакції:
повне окиснення  (горіння):
2H3C–CH3 + 7O2      4CO2 + 6H2O
2. часткове окиснення (каталітичне окиснення):
H3C–(CH2)n–CH3     суміш оксигеновмісних сполук
3. розкладання:
H3C – CH3     2C + 3H2
Хімічні властивості алканів
t
4. заміщення:
CH4 + Cl2        CH3 – Cl + HCl
CH4 + HONO2     CH3–NO2 + H2O
5. ізомеризація:
H3C – CH2 – CH2 – CH3             H3C – CH – CH3
  I
      CH3

t/AlCl3
t
hv
Фізичні властивості алканів
Перші чотири члени гомологічного ряду алканів (С1-С4) - гази, наступні 13 членів (С5-С17) - рідини. Алкани, до складу молекул яких входить 20 і більше атомів Карбону - тверді речовини.
Застосування алканів
Алкани широко використовують у різних галузях промисловості і сільського господарства. Метан є сировиною для отримання багатьох хімічних продуктів, паливом на підприємствах і в побуті. З вищих алканів добувають ароматичні вуглеводні, застосовують як паливо для двигунів внутрішнього згорання (бензини), для дизельних двигунів (солярові масла), реактивних двигунів (гас). Насичені вуглеводні – добрі розчинники жирів і деяких інших органічних речовин.
Алкени
Гомологічний ряд алкенів
У алкенах з нерозгалуженим карбоновим ланцюгом нумерацію атомів Карбону починають із того кінця, до якого ближче перебуває подвійний зв’язок. У назві відповідного алкану закінчення -ан замінюється на -ін (-ин). У розгалужених алкенах головний ланцюг вибирають так, щоб він містив подвійний зв’язок, навіть якщо він при цьому й не буде найдовшим. Перед назвою головного ланцюга вказують номер атома Карбону, при якому перебуває замісник, і назву цього замісника. Номер після назви головного ланцюга вказує положення подвійного зв’язку, наприклад:

Номенклатура алкенів
Будова молекул алкенів
Характерна риса будови алкенів – наявність в молекулі одного подвійного карбон-карбонового  зв'язку. Подвійний зв'язок утвориться за допомогою двох пар узагальнених електронів (чьотирьох-електронний зв'язок). Карбонові  атоми, зв'язані подвійним зв'язком, знаходяться в стані sр2-гібридизації, кожний з них утворює три           -зв'язки, що лежать в одній площині під кутом 120°. Негібридизовані орбіталі р-електронів розташовані перпендикулярно до площини               -зв'язків і паралельно один одному і внаслідок «бічного» перекривання утворюють другий зв'язок, який називається  -зв'язком. Електронна хмара -зв'язку частково розташована над площиною, а частково під площиною, у якій лежать атоми. Таким чином, подвійний зв'язок являє собою сполучення - і -зв'язків. Бічне перекривання негібридизованних       р-орбіталей, що утворюють -зв'язок, зближує атоми Карбону і відстань між ними стає коротшою – довжина подвійного С=С-зв'язку 0,133 нм (довжина простого С-С-зв'язку 0,154 нм). Схема розташування атомів і зв'язків у молекулі етилену:
Будова молекули етилену
Ізомери алкенів
Структурні ізомери алкенів можуть відрізнятися будовою карбонового ланцюга  і положенням подвійного зв'язку. Так, для бутену С4Н8 відомі три ізомери:
СН2 = СН – СН2 – СН3  (бут-1-ен)
СН3 – СН = СН – СН3   (бут-2-ен)
СН2=С–СН3    (метил-пропен)

          СН3
Цей приклад показує, що число ізомерів у алкенів вище, ніж у алканів.
    Для етиленових сполук можлива просторова ізомерія, що пов'язана з розташуванням замісників стосовно площини подвійного зв'язку. Ця ізомерія спостерігається в тих випадках, коли кожний з атомів Карбону, зв'язаних подвійним зв'язком, витрачає інші дві одиниці валентності на зв'язок із двома різними замісниками. Розташування пари однакових замісників по одну сторону площини подвійного зв'язку дає цис-ізомер, по різні сторони — транс-ізомер, наприклад:
(цис-бут-2-ен (tпл =  –139,3°С,  tкип =  +3,7°С))
(транс-бут-2-ен(tпл=  –105,8°С,  tкип= +0,96°С))
     Перетворення цих ізомерів один в одного вимагає обертання навколо подвійного зв'язку, тобто необхідно порушити перекривання р-орбіталей і розірвати -зв'язок. На це потрібно затратити понад 250 кДж/моль енергії. Такий енергетичний бар'єр утруднює обертання й обумовлює існування цис-транс-ізомерів як стійких індивідуальних речовин. Природа цієї ізомерії така ж,  як у заміщених циклах.
     Як правило, транс-ізомери більш стійкі, мають більш високу температуру плавлення. При нагріванні цис-транс-ізомери можуть переходити один в одний: між ними встановлюється рівновага.
Способи добування алкенів
Подвійний  C=C-зв’язок утворюється внаслідок відщеплення двох замісників від сусідніх атомів Карбону насичених сполук. Зокрема, алкени є продуктами таких реакцій:
1. відщеплення галогеноводню від моногалогенпохідних алкану:

      HC3 – CH – CH2 + NaOH                H3C – CH=CH2 + NaCl + H2O

                 H       Cl
2. відщеплення галогену від дигалогенпохідних алканів, у яких атоми  галогену зв’язані з сусідніми атомами Карбону:
      H3C – CH – CH – CH3 + Zn      H3C – CH = CH – CH3 + ZnCl2

                Cl       Cl
3. відщеплення води від спиртів:
     H2C – CH2                      H2C = CH2 + H2O

         H    OH
4. відщеплення водню від алканів (дегідрогенізація):
    H2C – CH2                      H2C = CH2 + H2O

         H    H

Спирт
t

У промисловості значні кількості алкенів отримують крекінгом нафтопродуктів. Внаслідок крекінгу алканів утворюється 50% алканів і 50% алкенів.
Під час крекінгу С – С зв’язок може розриватися у будь-якому положенні, тому утворюється складна суміш насичених і ненасичених сполук.
Хімічні властивості алкенів
кат.
H2SO4 (конц.), t
[OH-]
3. Реакції полімеризації:
Алкени, як й інші ненасичені сполуки, вступають у реакції   полімеризації. Внаслідок полімеризації утворюються високомолекулярні сполуки (полімери). Етен за високого тиску й підвищеної температури утворює поліетилен:nH2C=CH2                                   n
(–CH2 – CH2 –)
Фізичні властивості алкенів
Застосування алкенів
Алкени широко використовують у промисловості органічного синтезу для отримання різноманітних речовин. Наприклад, етен є сировиною для добування етанолу, 1,2-дихлоретану, поліетилену. Його використовують у сільському господарстві для прискорення дозрівання плодів. Пропен є сировиною для отримання пропан-2-олу, ацетону, гліцеролу і поліпропілену.
Алкіни
Гомологічний ряд алкінів





Номенклатура алкінів
Назви алкінів утворюють із назв відповідних насичених вуглеводнів заміною суфікса -ан на суфікс -ин (-ін). Якщо молекула алкіну розгалужена, головним ланцюгом вважають найдовший із тих, що містить потрійний зв’язок. Нумерують атоми Карбону головного ланцюга з того краю, до якого ближче знаходиться потрійний зв’язок.
Будова молекул алкінів
Будова молекули ацетилену
Ізомери алкінів
Структурна ізомерія

1. Ізомерія положення потрійного зв’язку (починаючи  з С4Н6):
СН  ССН2СН3 	                  СН3СССН3
   бутин-1                                      бутин-2

2. Ізомерія карбонового скелету (починаючи з С5Н8):
СН ССН2СН2СН3	СН ССНСН3
                                                        
                                                        СН3
        пентин-1	                  3-метилбутин-1

3. Міжкласова ізомерія  з алкадієнами і циклоалкенами, (починаючи з С4Н8):
                                                                                СН = СН
СН С–СН2–СН3	            СН2=СН–СН=СН2                
                                                                                СН2 –СН2
      бутин-1	              бутадієн-1,3	               циклобутен
Способи добування алкінів
Найпоширеніший представник алкінів – ацетилен. У промисловості його добувають трьома методами.
Карбідний метод. Спочатку з вапняку і коксу отримують кальцій карбід, який під час взаємодії з водою утворює ацетилен.
CaCO3       CaO + CO2
CaO + 3C           CaC2 + CO
CaC2 + 2H2O        CH  CH + Ca(OH)2
Піроліз метану. Внаслідок нагрівання метану без доступу повітря (піроліз) утворюється ацетилен, а як побічний продукт – водень.
2CH4              CH  CH + 3H2
Дегідрогалогенування дигалогенопохідних алканів.

t
2500Oc
1500Oc
Хімічні властивості алкінів
Хімічні властивості алкінів обумовлені наявністю в їхніх молекулах потрійного зв’язку. Типовими реакціями для ацетилену та його гомологів є реакції приєднання. Відмінність алкінів від алкенів полягає в тому, що реакції приєднання можуть протікати у дві стадії. На першій стадії йде приєднання до потрійного зв’язку утворенням подвійного зв’язку, а на другій стадії — приєднання за подвійним зв’язком. Реакції приєднання для алкінів протікають повільніше, ніж для алкенів.
1. Галогенування. Галогени приєднуються до алкінів у дві стадії. Наприклад, приєднання брому до ацетилену призводить до утворення диброметену, який, у свою чергу, реагує з надлишком Вr2 з утворенням тетраброметану:
Алкіни, так само як і алкени, знебарвлюють бромну воду.
2. Гідрогалогенування. Галогеноводні приєднуються до потрійного зв’язку важче, ніж до подвійного. Для активації галогеноводню використовують АlСl3. З ацетилену при цьому можна добувати вінілхлорид (хлоретен), який використовують для добування важливого полімеру — полівінілхлориду:
У разі надлишку галогеноводню відбувається повне гідрогалогенування, причому для несиметричних алкінів на кожній стадії приєднання йде за правилом Марковникова, наприклад:
3. Гіоратація. Приєднання води до алкінів каталізується солями ртуті (II):
На першій стадії реакції утворюється ненасичений спирт, в якому гідроксильна група перебуває безпосередньо в атома Карбону при подвійному зв’язку. Такі спирти заведено називати вініловими, або енолами. Прикметною рисою енолів є їхня нестійкість. У момент утворення вони ізомеризуються в більш стабільні карбонільні сполуки (альдегіди або кетони) за рахунок перенесення протона від гідроксильної групи до сусіднього атома Карбону при подвійному зв’язку. При цьому подвійний зв’язок між атомами Карбону розривається й утворюється подвійний зв’язок з атомом Карбону та атомом Оксигену. Причиною ізомеризації є більша міцність подвійного зв’язку С=О порівняно з подвійним С=С.
У результаті реакції гідратації тільки ацетилен перетворюється в альдегід; гідратація гомологів ацетилену протікає за правилом Марковникова, і утворені еноли ізомеризуються в кетони. Наприклад, пропін перетворюється в ацетон:
Реакцію гідратації алкінів відкрив М.Г. Кучеров (1881 р.), саме тому її й називають реакцією Кучерова.
4. Кислотні властивості. Особливістю алкінів, що мають кінцевий кратний зв’язок, є їхня здатність відщеплювати протон під дією сильних основ, тобто проявляти слабкі кислотні властивості. Таким чином, алкіни, на відміну від алкенів та алканів, здатні утворювати солі, які називають ацетиленідами:
Ацетиленіди Аргентуму и Купруму(I) легко утворюються й випадають в осад при пропусканні ацетилену через аміачний розчин аргентум оксиду або купрум (І) хлориду. Ці реакції слугують для виявлення алкінів з потрійним зв’язком у кінці ланцюга:
Ацетиленіди Арґентуму й Купруму як солі дуже слабких кислот легко розкладаються при дії хлороводневої кислоти з виділенням вихідного алкіну:
Таким чином, використовуючи реакції утворення й розкладу ацетиленідів, можна виділяти алкіни із сумішей з іншими вуглеводнями.
5. Полімеризація. У присутності каталізаторів алкіни можуть реагувати один з одним, причому залежно від умов утворюються різні продукти. Так, під дією водного розчину СuСl та NH4Cl ацетилен димеризується, утворюючи вінілацетилен:
Вінілацетилен має велику реакційну здатність, приєднуючи хлороводень, він утворює хлоропрен, який використовують для добування штучного каучуку:
При пропусканні ацетилену над активованим вугіллям при температурі +600°С відбувається тримеризація ацетилену з утворенням бензену:

В аналогічні реакції тримеризації можуть також вступати й найближчі гомологи ацетилену, наприклад:
6. Реакції окиснення й відновлення. Алкіни легко окиснюються різними окисниками, зокрема калій перманганатом. При реакції розчин калій перманганату знебарвлюється, що свідчить про наявність потрійного зв’язку. При окисненні зазвичай відбувається розщеплення потрійного зв’язку, утворюються карбонові кислоти:
У присутності металевих каталізаторів алкіни відновлюються шляхом послідовного приєднання молекул водню, перетворюючись спочатку в алкени, а потім в алкани:

Застосування алкінів
Серед усіх алкінів найбільше застосовують ацетилен (етин). Світова продукція його обчислюється мільйонами тонн за рік. Більша частина C2H2 витрачається на зварювання і різання металів. Ацетилен також є сировиною для отримання багатьох хімічних речовин: оцтового альдегіду, оцтової кислоти, етанолу, галогенопохідних, етену та етану, синтетичного каучуку, пластичних мас тощо. Чистий етин має типовий для ненасичених вуглеводнів запах, виявляє наркотичну дію, тому знаходить застосування в медицині.
Дякую за увагу!


Презентація на тему «Трансформатор Електростанція»


Презентація на тему «Вплив хімічних сполук на довкілля»


title: Презентація на тему «Термодинамікa»

text:
Термодинамікa
Презентацію підготувала:
учениця 10-А класу
ХЗОШ №168
Бєлікова Юлія


title: Презентація на тему «Дослідження космосу» (варіант 2)

text:
Виконала:
Турецька Любов

Дослідження космосу

Що таке космонавтика?

Космонавтика - це наука про польоти літальних апаратів  у світовий простір, і вид людської діяльності, спрямований на пізнання космосу і космічних об'єктів технічними засобами.
Космонавтика - величезний каталізатор науки і техніки, що став за короткий строк одним із найголовніших рушіїв світового науково - технічного прогресу. Вона стимулює розвиток електроніки матеріалознавства, машинобудування, енергетики і багатьох інших галузей.

Зародження космонавтики

1881 року  Микола Кибальчич запропонував схему першого у світі реактивного літального апарату.
1903 року вчений Костянтин Ціолковський  висунув ідею про використання ракет для космічних польотів; спроектував ракету для міжпланетних сполучень.
У 1920-х роках учений Герман Оберт  також виклав принципи міжпланетного польоту.
У січні 1929 року вчений Юрій Кондратюк   випустив за власні кошти книгу «Завоювання міжпланетних просторів».

Космічні апарати

4 жовтня 1957 року СРСР справив запуск першої світової штучного супутника Землі.
6 грудня 1957 року США була спроба запустити супутник «Авангард-1» з допомогою ракети-носія.
31 січня 1958 року було виведено на орбіту американський супутник «Эксплорер-1»,  у відповідь на запуск радянських супутників.
17 серпня 1958 року США було здійснено перша спроба послати з мису Канаверал на околиці Місяця зонд з науковою апаратурою.

Космічні апарати

Першим дослідницьким апаратом, спрямованим земляками в іншу планеті, стала радянська автоматична станція "Венера-1", що стартувала 12 лютого 1961 року.
У грудні 1962 року американський зонд "Маринер-2" пролетів з відривом 35 тисячі кілометрів від Венери.
У 1965 році "Венера-3" вперше досягла поверхні планети, а 1967 року "Венера-4" вперше здійснила плавний спуск у її атмосфери і провела безпосередні фізико-хімічні дослідження.

Космічні апарати

10 липня 1962 року перший супутник зв'язку «Телстар-1» запущено на низьку навколоземну орбіту.
У 1979 – 1981 роках космічні апарати "Піонер–11", "Вояджер–1",  "Вояджер–2" пройшли біля Сатурна.
Вітчизняна космічна навігаційна система "Глонасс", уведена в дію у 1993 році.

Людина в космосі

19 серпня 1960 року «Супутник-5» вперше повертається на Землю з двома живими істотами на борту — собаками Білкою і Стрілкою.
12 квітня 1961 року  Юрій Гагарін став першою людиною, що здійснила політ в космос, облетівши Землю на «Востоці-1».
5 травня 1961 року Алан Шепард став першим американцем, що побував у космосі.
16 червня 1963 року Валентина Терешкова на «Востоці-7» стала першою жінкою, що побувала в космосі.

Людина в космосі

18 березня 1965 року Олексій Леонов залишив корабель «Восход-2» і став першою людиною, що вийшла у відкритий космос.
20 липня 1969 року Ніл Армстронг  став першою людиною, що ступила на Місяць.
19 листопада 1997 року Леонід Каденюк став першим космонавтом незалежної України.
15 жовтня 2003 року Ян Лівей став
першим китайцем, що побував
у космосі, під час пілотованого
польоту «Шеньчжоу-5».


title: Презентація на тему «Марс» (варіант 9)

text:
Марс
Загальні відомості
Марс — четверта планета Сонячної системи за відстанню від Сонця й сьома за розміром і масою. Названа на честь Марса — давньоримського бога війни. Іноді Марс називають «червоною планетою» через червонуватий колір поверхні, спричинений наявністю оксиду заліза.
Згідно з орбітальними спостереженнями й експертизою марсіанських метеоритів, поверхня Марса складається в основному з базальту. Деякі докази свідчать, що частина поверхні Марса багатша на кварц, ніж типовий базальт. Більша частина поверхні вкрита оксидом заліза(III).
Рельєф
Середньорічна температура там −60° С. Температура
    поверхні протягом доби істотно змінюється. у південній півкулі на широті 50 градусів температура в середині осені змінюється від −18 градусів (опівдні) до −63 градусів (увечері). Однак, на глибині 25 м під поверхнею температура практично постійна −60° С і не залежить від сезону.
Цікаві факти
Факт №1
Згаслий марсіанський вулкан гора Олімп - є найвищою горою в Сонячній системі (22 км), а також на Марсі існує найбільший ударний кратер, його довжина становить 10 600 км, а ширина 8500 км.
Факт №2
Фобос (страх) і Деймос (жах) - два природних супутника Марса, мають неправильну форму. Припускають, що це два астероїда, які планета Марс захопила своїм гравітаційним полем.
Факт №5
Один рік на Марсі триває 687 земних діб.
Факт №4
Магнітне поле Марса слабке і нестійке. Обумовлено це тим, що залізне ядро Марса знаходиться в нерухомому стані по відношенні до його кори, тобто магнітне поле планети не працює. Можливо, планета зіткнулася з великим небесним тілом, через що і сталася зупинка обертання ядра.

Факт №3
Під поверхнею планети було виявлено воду, точніше лід. Через низький тиск вода на поверхні Марса не може існувати в рідкому стані.
Цікаві факти про марс №2
1. Червоний колір. Криваво-червоний колір Марса не пов’язаний з якимись потойбічними силами. За таке забарвлення Марс повинен «подякувати» окисленню звичайного заліза.
2. Розріджена атмосфера. Жодна з живих на Землі істот не змогла б вижити в розрідженій атмосфері Марса. Тиск на поверхні планети настільки низький, що кисень в крові моментально перетворився б на бульбашки газу, що викликало б газову емболію і неминучу смерть.

3. Смертельні дози радіації. Оскільки на Марсі відсутній озоновий шар, то при сході Сонця, планета отримує смертельні дози радіації. Крім того, відсутність захисного шару позначається і на температурному режимі планети. Опівдні, температура піднімається до +30, зате вночі опускається до -80. А в районі полюсів, взагалі, не піднімається вище-1430С. 4. На Марсі є хмари Не дивлячись на те, що атмосферний тиск над поверхнею «червоної планети» в 100 разів менше земного, це не перешкоджає утворенню вітру і хмар.

5. Гравітація на Марсі становить 0.38g. Гравітація на Марсі становить 0.38g — це є причиною того, що космонавт, що має масу тіла на Землі 45 кг, на Марсі буде важити 17 кг і зможе стрибати в 3 рази вище!
6. На Марсі були озера і річки   Одним з фактів, на підставі яких будуються припущення про Марс, як про прабатьківщину людства, є наявність на цій планеті висохлих русел річок і озер. А ще на Марсі є запаси води, у вигляді крижаних шапок на полюсах.
7. Марс-3 В результаті масштабних пилових бурь, сорок років тому обірвався зв’язок з радянським марсоходом «Марс-3». І весь цей час він вважався втраченим, проте нещодавно, групою ентузіастів, марсохід був виявлений на дні гігантського кратера «Птолемей» про що є стаття на Хабрі — «Як ми шукали Марс-3». Цікавим є той факт, що посадка марсохода була проведена по вищому розряду, а причиною його виходу з ладу вважаються поломки, отримані  вже на планеті, імовірно, істотою, яка не хотіла поки розкривати загадку «червоної планети».

ДЯКУЄМ ЗА УВАГУ!


title: Презентація на тему «Ароматичні вуглеводні Арени»

text:
Підготував
Учень 11-А класу
Пазуханич Руслан
Ароматичні вуглеводніАрени
Аре́ни (також аромати́чні вуглево́дні) — органічні сполуки, які належать до класу карбоциклічних сполук. У складі молекули ароматичних вуглеводнів є одна або кілька груп з 6 атомів вуглецю (Карбону), сполучених у кільце (бензенове ядро) простими і подвійними зв'язками (формула Кекуле). За сучасними уявленнями, атоми Карбону в бензеновому ядрі сполучені електронами двох типів: одні електрони містяться в площині молекули, інші розміщені перпендикулярно до неї.
Представники:
Найпростішим представником ароматичних вуглеводнів є бензен, складнішими — нафтален, антрацен, які мають кілька бензенових ядер.
У великій кількості вони містяться в кам'яновугільній смолі, яку одержують при коксуванні вугілля.
Назва «ароматичні» виникла в зв'язку з тим, що перші сполуки цього класу добували з природних запашних речовин.
Структура Бензену і
Нафталену;
Фізичні властивості.
Моноциклічні (одноколові: бензен, толуен) арени - безбарвні рідини зі специфічним запахом, леткі, вогненебезпечні, легші за воду, не розчиняються в ній. Добре розчиняються в органічних розчинниках, є розчинниками для багатьох органічних речовин.

Хімічні властивості:
Ароматичні вуглеводні відзначаються особливою здатністю до реакцій заміщення і стійкістю бензенового ядра. При заміні водню в ароматичних вуглеводнів на галоген утворюються галогенопохідні; при реакціях з концентрованою азотною або сірчаною кислотами —нітросполуки або сульфосполуки.
Ароматичні вуглеводні майже не здатні до реакцій приєднання.
Реакція горіння (на прикладі бензолу):
2 C6H6 + 15 O2 → 12 CO2 + 6 H2O
Арени горять кіптявим полум'ям, що свідчить про великий вміст Карбону.
Реакції заміщення.
Галогенування (на прикладі бензолу):
C6H6 + Br2 (чиста речовина) → C6H5Br + HBr
Реакція відбувається за умови каталізатора FeCl3 і простої речовини Br2 у чистому вигляді до утворення хлорбензолу і бромідної кислоти.
На прикладі толуену:
C6H5CH3 + 3 Br2 (водний розчин) → C6H5Br3CH3 + 3 HBr
Реакція відбувається за звичайних умов при взаємодії толуену з бромною водою (розчин простої речовини брому у воді) до утворення 2,4,6-трибромтолуену (2,4,6-бром-1-метилбензен) - білого осаду (якісна реакція на толуен) і бромідної кислоти у співвідношенні 1:3
При заміщенні аренів атомом Хлору (Cl) використовується каталізатор AlCl3

Нітрування (на прикладі бензолу):
C6H6 + HONO2 → C6H5NO2 + H2O
В результаті взаємодії бензолу і нітратної кислоти утворюється нітробензен і вода. В результаті реакції утворюється жовта рідина і запах гіркого мигдалю, що є якісною реакцією на бензен. Реакція відбувається за наявності каталізатора H2SO4 (концентрованого розчину) - сульфатної кислоти, що є дуже гігроскопічною речовиною і поглинає воду, а також високої температури.
Окиснення (на прикладі толуену):
C6H5CH3 + 3 [O] C6H5COOH + H2O
Окисником виступає KMnO4 (перманганат калію). В результаті окиснення утворюється бензойна кислота, оксид Мангану(IV) і вода. Під час реакції відбувається знебарвлення розчину перманганату калію.
Приєднання.
Гідрування (на прикладі бензолу):
C6H6 + 3 H2 → C6H12
При приєднанні до бензолу атомів водню утворюється циклогексан. Відбувається розірвання подвійних зв'язків (у формулі Кекуле). Реакція відбувається за наявності нікелевого каталізатора і підвищеної температури
Хлорування (на прикладі бензолу):
C6H6 + 3 Cl2 → C6H6Cl6
При приєднанні до бензолу атомів хлору утворюється гексахлорциклогексан (гексахлоран). Реакція відбувається лише за наявності світла.

Добування:
Ароматичні вуглеводні синтезують за реакціями Фіттіга та Фріделя — Крафтса. В промисловості ароматичні вуглеводні спочатку добували з кам'яновугільної смоли; тепер їх добувають гол. чин. ароматизацією погонів нафти.
Реакція Зелінського (на прикладі бензолу):
C6H12 → C6H6 + 3 H2
Добування бензолу відбувається із циклогексану при його термічному розпаді за наявності каталізатора Платини чи Паладію до утворення бензолу і водню.
Тримеризація ацетилену:
3 C2H2 → C6H6
При нагріванні (температура близько 600°)і наявності каталізатора -активованого вугілля 3 молекули ацетилену об'єднуються в одну молекулу бензолу.

Застосування:
Ароматичні вуглеводні широко застосовують у виробництві барвників, пластичних мас, хіміко-фармацевтичних препаратів, вибухових речовин, синтетичних волокон, моторного палива тощо.
Толуол застосовується у виробництві вибухових речовин (тротил), бензойного альдегіду, фенолу, бензилхлориду, який є напівпродуктом в анілобарвниковій, парфумерній, харчовій та інших галузях промисловості.
Етилбензен іде на синтез стирену, з якого одержують полістирен (завдяки його високим електроізолювальним якостям з нього виготовляють електро- і радіовироби, труби, крани, посуд, пінопласти) і бутадієнстиреновий каучук – для виробництва автомобільних покришок, камер, ебоніту.
http://www.ecolabel.org.ua/slovnuk/243-s.html
https://www.google.com.ua
http://uk.wikipedia.org

Ужгород 2013

Використані джерела:


title: Презентація на тему «Явище ізомерії. Структурна ізомерія»

text:
Явище ізомерії. Структурна ізомерія
Виконав Пивоварчук Вадим

Мета.
З’ясувати явище ізомерії.
Ознайомити з міжнародною номенклатурою.
Почати формувати вміння складати графічні формули та називати ізомери парафінів за міжнародною номенклатурою.
 Демонстрації: 1. Моделі молекул вуглеводнів.
Лабораторний дослід № 1. Виготовлення моделей молекул парафінів.
Яке положення ТХБ ілюструє даний приклад?
Яке положення ТХБ ілюструє даний приклад?
Яке положення ТХБ ілюструє даний приклад?

СН≡СН– С – СН3
             |
             СН3
Найди помилку в формулах:

        СН
        |
СН3–СН2–СН3

СН3=СН3-СН3
I В
II В

3
3

Як Бутлеров пояснив протиріччя в органічній хімії?
 CH4   C2H4   C2H2   C3H8
IV
II
I
8/3

Ізомери - речовини, що мають однаковий якісний і кількісний склад, але різні будова і властивості.

Порядок визначення ізомерів
   1        2       3
1
2
3
С5Н12
С4Н10
С4Н10
С4Н10
ізомери

Ізомерія - явище існування різних речовин, що мають однаковий якісний і кількісний склад, але різні будова і властивості.
Види ізомерії
1. Структурна ізомерія
карбонового ланцюга
положення кратного зв'язку
положення функціональної групи
2. Міжкласова ізомерія
3. Просторова ізомерія
цис-, транс-ізомерія
оптична ізомерія
Структурна ізомерія
явище, при якому існують сполуки, однакові за складом і молекулярною масою, але розрізняються за будовою і властивостями- ізомери.
Обумовлена здатністю атома карбону утворювати різного роду ланцюги;
Чим відрізняються формули ізомерів?
Ізомерія карбонового скелету
Ізомери відрізняються типом карбонового скелета;
ізомери
С4Н10
С4Н10
Ізомерія карбонового скелету

Обумовлена здатністю атома вуглецю утворювати різні типи зв'язків;

Ізомерія положення кратного зв'язку
С4Н8
С4Н8
Чи будуть ці речовини ізомерами?
 1            2         3         4
 1           2         3         4

Чим відрізняються ізомери?
Ізомери відрізняються положенням кратного звязку;
Ізомерія положення функціональної групи
Чи будуть ці речовини ізомерами?
Чим відрізняються формули ізомерів?
Ізомери відрізняються положенням функціональної групи;
С4Н10О2N
С4Н10О2N
4        3       2        1
4        3       2        1

Міжкласова ізомерія
Ізомери відносяться до різних класів сполук;
С4Н8
С4Н8
алкен
циклоалкан
Просторова ізомерія
- явище, що полягає в існуванні ізомерів сполук, однакових за складом і молекулярною масою, але які розрізняються по розташуванню атомів в просторі та різних за властивостями.
Просторові ізомери
- Це речовини, молекули яких відрізняються положенням у просторі атомів або груп атомів.

Просторові ізомери діенів
Геометрична  ізомерія
Явление существования изомеров, одинаковых по составу и молекулярной массе, но различающихся по расположению атомов в пространстве и по свойствам
С4Н8
Цис-, транс - ізомерія
Цис-ізомер
Транс-ізомер
Оптична ізомерія
Явище при якому молекули сполук відображаються, як дзеркальне відображення
Види ізомерії

Найди ошибку:

СН≡ С – СН2-СН3
                    l
             СН2

Порядок визначення ізомерів
   1        2       3
1
2
3
С5Н12
С4Н10
С4Н10
С4Н10
ізомери

Визначимо молекулярну формулу речовин
Розгалужений вуглецевий скелет пронумеруємо з того краю, де ближче кратна зв'язок (розгалуження, функціональна група)
Порівняємо будову


title: Презентація на тему «Рідкі кристали та їх застосування»

text:
Рідкі кристали та їх застосування
Рідкі кристали – це речовини, довгі молекули яких розміщені в певній симетрії.
Класифікація:
Ліотропні

Термотропні

Нематичні рідкі кристали ( нематики )

Смектичні рідкі кристали ( смектики )

Холестиричні рідкі кристали
Найпопулярніше поле для використання рідких кристалів — рідкокристалічні дисплеї.
У телевізорах
У комп'ютерній техніці
У рідко кристалічних годинниках
У мобільних телефонах
Крім цього, рідкі кристали застосовують при виготовленні термодавачів, детекторів НВЧ-випромінювання тощо.


Презентація на тему «Звук» (варіант 2)


Презентація на тему «Жувальна гумка»


Презентація на тему «Охорона довкілля під час переробки та транспортування вуглеводної сировини»


Презентація на тему «Мило» (варіант 7)


title: Презентація на тему «Харчові добавки» (варіант 25)

text:
Харчові добавки
Виконав:
Учень 11 класу
Авраменко Гліб

Брилівська загальноосвітня школа  І-ІІІ ступенів

2015р.
План
 Харчові добавки визначення
 Причини використання харчових добавок
 Види харчових добавок
 E-числа
 Класифікація за числовим рядом
 Біологічно активні добавки
 Види БАДів
 Харчові добавки і людина
 Продукти навколо нас
 Громадська думка
 Рекомендації щодо вживання продуктів харчування
 Висновки та пропозиції
 Література
Харчові добавки
Харчові добавки —речовини,в нормальних умовах не використовуються як їжа або як типові харчові інгредієнти(незалежно від їх поживної цінності), які в технологічних цілях додаються в харчові продуктив процесі виробництва, упаковки,транспортування або зберігання для додання їм бажаних властивостей,наприклад,певного аромату (ароматизатори),кольору (барвники),тривалості зберігання (консерванти), смаку,консистенції і т. п.
Причини використання харчових добавок:
необхідність збільшення термінів зберігання, тому що сучасні методи торгівлі припускають перевіз продуктів харчування на великі відстані;
відмінності в індивідуальних вимогах сучасного споживача до продуктів харчування, включаючи їх смак, привабливий зовнішній вигляд, не високу вартість;
посилення тенденцій розвитку здорового харчування (зростання виробництва низькокалорійних продуктів зі зниженим вмістом цукру, жиру, дієтичного і лікувального призначення, але володіють тими ж смакови ми якостями, що й традиційні).
Види харчових добавок
Види харчових добавок
E-числа
Е-номери (E-числа[1]) є кодами харчових додатків, які були засновані для використання в Європейському Союзі («E» позначає приставку «Європа»).[2] Е-числа — це найпоширеніші харчові додатки.[1] Вони зазвичай знаходяться на етикетках харчових продуктів в країнах Європейського Союзу.[3] Оцінка безпеки та затвердження є обов'язком Європейського органу з безпеки харчових продуктів.[4]
Класифікація за числовим рядом
Біологічно активні добавки
Біологі́чно акти́вна харчова́ доба́вка — спеціальний харчовий продукт, призначений для вживання або введення в межах фізіологічних норм до раціонів харчування чи харчових продуктів з метою надання їм дієтичних, оздоровчих, лікувально-профілактичних властивостей для забезпечення нормальних та відновлення порушених функцій організму людини. Біологічно активні добавки з'явилися в Україні близько 10 років тому. Сьогодні населенню України пропонують свою продукцію понад 200 фірм-виробників біологічно активних добавок. Володіючи таким арсеналом БАД, лікар може вводити їх у раціон дієтичного чи раціонального харчування для оптимізації обмінних процесів та функцій організму людини з урахуванням стану її здоров'я.
Види БАДів
Харчові добавки і людина
У наш час без харчових добавок їжу практично не виробляють.Нешкідливість харчових добавок контролюється  Обєднаним комітетом експертів з харчових добавок (JECFA) ФАО-ВОЗ.Без схвалення цього комітету використання харчових добавок у харчовій промисловості не допускається. З 1991 р. ВООЗ затвердила спеціальну систему експертизи харчових добавок.
З медико-санітарної точки зору,багато харчовихдобавок (особливо штучні)розглядаються як джерело неминучого підвищення ризику несприятливого впливу на людину.
Продукти навколо нас
E150d, E290, E330 -вважаються нешкідливими
E211 - канцероген, викликає алергію, астму
E950 - порушення роботи серцево- судинної системи
E951 - небезпечний, викликає сліпоту, мігрень
E952-канцероген
E954 - в малих дозах нешкідливий
Продукти навколо нас
E316 - вважається нешкідливим
E339, E508 - викликає розлад шлунку
E407 - канцероген, викликає розлад кишечника
E415 - напади астми, алергії
E452 - погіршення засвоєння кальцію, інтоксикація
E621- розлад нервової, травної системи
E331-нешкідливий в малихдозах
E338 -викликає розлад шлунку, карієс, остеопороз,подразнення шкірнихпокривів
Продукти навколо нас
•Е1442 - загусник, стабілізатор вязкості в молочних продуктах. Заборонено додавання цієї речовини в дитячі продукти (до 3-х років).Дуже небезпечний для підшлункової залози.

•Е330(Лимонна кислота) антиоксидант. У великих дозах має концерогенний ефект.

•Ароматизатори,ідентичні натуральним зазвичай не вказується які саме Е-добавки.Добавки можуть бути небезпечними.
Продукти навколо нас
•E459 (Мальтодекстрин, циклодекстрин) - стабілізатор смаку. Генетично модифікована харчова добавка.
•Е576 (Глюконат Натрію, Натрій глюконат) - підсилювач смаку. Небезпечний для здоровя. Велике вживання може призвести до хвороби «синдром китайського ресторану» (головний біль, почервоніння обличчя, потовиділення, відчуття тяжкості в області рота і ін.) Речовина входить в список харчових добавок, які не мають дозволу для застосування в харчовій промисловості України.
•Е621 (Глутамат натрію) - алерген, погіршує зір,небезпечний для дітей звиканням.
•Е627 (гуанілат натрію двозаміщений) - порушує артеріальний тиск, веде до розладів шлунку.
•Е631 (інозінат натрію двозаміщений) - порушує нормальний артеріальний тиск.Небезпечнийдля дітей

Чи вважаєте ви, що вживання харчових добавок негативно впливають на здоров’я?
Думка споживачів щодо впливу харчових добавок на здоров’я людини
При покупці продуктів харчування ви звертаєте увагу на інформацію про їх склад?
Увага покупців до складу продуктів харчування
Рекомендації щодо вживання продуктів харчування
Уважно читайте надписи на етикетці продукту;
Не купуйте продукти з надто довгим терміном зберігання;
Не купуйте продукти з неприродно яскравим забарвленням;
Не купуйте подфарбовану газовану воду, робіть соки самі;
Не купуйте перероблених або законсервованих м’ясних продуктів (ковбаса, сосиски, тушонка);
Не купуйте супи і каші швидкого приготування, готуйте їх власноруч;
Не перекушуйте чіпсами, сухариками, замініть їх горіхами, ізюмом;
В харчуванні все повинно бути в міру, безпечно і поможливості різноманітно.
Висновки та пропозиції
Більшу частину сучасних споживачів турбує питання якості та безпеки продуктів харчування. Покупці стали частіше звертати увагу на маркування продукту, втому числі на наявність в ньому харчових добавок. Їх наявність в продукті викликає побоювання з боку споживача. Ця тенденція впливає на збільшення виробниками випуску інгредієнтів натурального походження.
Висновки та пропозиції
З метою підвищення безпеки продуктів харчування, що містять окремі харчові добавки, можна ввести до складу маркування наступні написи:«Не рекомендується людям з порушеннями роботи травної системи, а також з порушеннями функцій печінки та нирок(містить діоксид сірки Е220)». «Не рекомендується людям з порушенням артеріального тиску (містить нітрит натрію Е250)»
Для продукції, що містить найбільш небезпечні харчові добавки, рекомендується вказувати безпечний добовий рівень споживання з урахуванням фактичного змісту речовини.Наприклад, вино виноградне напівсолодке червоне з М.Д. загальної сірчистої кислоти 92 мг/дм3 має додатково мати маркування:«Рекомендований добовий рівень споживання -220 мл».
Література
 http://www.slideshare.net/damasta/ss-11817337
http://gdz4you.com/prezentacii/prezentacii-biologija/1373-prezentacya-na-temu-harchov-dobavki-yih-vpliv-na-organzm-lyudini.html
http://school-313.at.ua/blog/kharchovi_dobavki_v_produktakh_kharchuvannja/2013-03-24-28
http://joywoman.ru/page/vpliv-na-organizm-harchovih-dobavok
http://uk.wikipedia.org/wiki/%D0%91%D1%96%D0%BE%D0%BB%D0%BE%D0%B3%D1%96%D1%87%D0%BD%D0%BE_%D0%B0%D0%BA%D1%82%D0%B8%D0%B2%D0%BD%D1%96_%D0%B4%D0%BE%D0%B1%D0%B0%D0%B2%D0%BA%D0%B8
http://uk.wikipedia.org/wiki/E-%D0%BD%D0%BE%D0%BC%D0%B5%D1%80


title: Презентація на тему «Властивості електромагнітних хвиль» (варіант 2)

text:
Властивості електромагнітних хвиль
Електромагнітні хвилі – це поширення в просторі вільного електромагнітного поля або система електричних і магнітних полів, що періодично змінюються.
Христия́н Гю́йгенс (1629-1695) нідерландський фізик, механік, математик і астроном, винахідник маятникового годинника з анкерним обмежувачем, автор хвильової теорії світла, праць з оптики і теорії імовірності, відкривач кільця Сатурна і його супутника.
Фронт хвилі — поверхня у просторі, коливання в кожній точці якої при поширенні хвилі мають однакову фазу.У випадку плоскої монохроматичної хвилі фронт хвилі — площина, перперндикулярна хвильовому вектору. При випромінюванні точкового джерела фронт хвилі — сфера.В загальному випадку фронт хвилі — складна поверхня, яку в кожній точці можна охарактеризувати двома радіусами кривини.
Поширення електромагнітних хвиль
Кожна точка фронту хвилі І є центром випромінювання вторинних елементарних хвиль 1,2,3,4,5,6,7;Поверхня ІІ, яка є обвідною до них, через час  ∆t дає нове положення фронту хвиль.АВ- напрямок переміщення фронту хвиль.Чим далі від точки О переміщується фронт хвиль(АВ) тим меншою стає його кривизна в точці В.Тому  на великій відстані від джерела світла маленьку ділянку сферичного фронту хвилі на практиці можна вважати плоскою, а промені паралельними.
Заломлення електромагнітних хвиль
Заломлення хвиль – зміна напрямку її розповсюдження відповідно до зміни швидкості

Електромагнітні хвилі зазнають заломлення на межі діелектрика. Якщо помістимо на місце пластини трикутну призму з діелектрика, наприклад, з парафіну, під час повертання призми спостерігатимемо зникнення й появу звуку.За допомогою генератора можна спостерігати й найважливіші хвильові явища — інтерференцію і дифракцію електромагнітних хвиль. Інтерференцію, зокрема, можна спостерігати так. Генератор і приймач розміщують один проти одного (і потім знизу підносять металеву пластину. При цьому спостерігається почергове послаблення і посилення звуку, що пояснюється інтерференцією двох хвиль, з яких одна поширюється безпосередньо від антени генератора, а друга — після відбивання від пластини.
При переході світлових променів з одного прозорого середовища в інше напрями променів змінюються (світло заломлюється).
Причини поляризації
Проходження світла через деякі кристали (турмалін).
Відбивання та заломлення світла не межі двох діелектриків.
Подвійне світлозаломлення.

Інтерференція хвиль – явище додавання хвиль від кількох когерентних джерел
Дифракція хвиль – заходження хвиль в область геометричної тіні
Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Рентгенівське випромінювання» (варіант 3)

text:
www.wikipedia.org
http://uznaika.com
http://spravzdrav.ru
www.ukrlib.ua
www.referatik.ru
http://www.biblioteka.org.ua/
http://www.4uth.gov.ua/library/department/mediateka.htm


title: Презентація на тему «Феноли» (варіант 2)

text:
Проект на тему: “Феноли”
11 клас
Загальна характеристика
В органічній хімії, феноли — клас хімічних сполук, у молекулах яких присутня гідроксильна група (-OH), приєднана до ароматичної групи. Найпростішим з класу є фенол (C6H5OH).
По числу ОН-груп розрізняють:
одноатомні феноли: фенол (C6H5OH)
двоатомні феноли: (гідрохінон, пірокатехін, резорцин)
Феноли мають слабкокислотні властивості, зокрема утворюють солеподібні продукти — феноляти.
Феноли виділяють з кам'яновугільної смоли, синтезують гідролізом відповідних галогенопохідних та інш. способами.

Фізичні властивості
	Фенол утворює безбарвні призматичні кристали, що рожевіють при зберіганні на повітрі. При температурі 65,3 °С фенол змішується з водою в будь-яких співвідношеннях. Нижче цієї температури при розчиненні фенолу у воді утворюється два шари: фенолова і водна фази.
Температура плавлення 40,5 °С;
Температура кипіння 181,84 °С;
Критична температура 421,1 °С;
Показник заломлення d704=1,032; d25тв=1,132; n60D=1,5321;
Діелектрична проникність (при 60 °С) 10;
Теплота утворення 165,25 кДж/моль;
Теплота згоряння 3057,86 кДж/моль;
Теплота випаровування (760 мм рт. ст.) 45,75 кДж/моль.

Добування фенолу
Із галогенопохідних:

2) Кумольний метод (окиснення ізопропілбензену киснем повітря) — основний промисловий метод добування фенолу:

3) Із кам’яновугільної смоли, яка утворюється внаслідок сухої перегонки вугілля.
Хімічні властивості фенолу
Хімічні реакції за участю гідроксигрупи
1) Взаємодія з активними металами:
У результаті реакції утворюються феноляти (у даному випадку натрій фенолят).2) Взаємодія з лугами:
Хімічні реакції за участю бензенового ядра.3) Взаємодія з бромом (без нагрівання і каталізаторів):

2,4,6-Трибромфенол — осад білого кольору. Ця реакція є якісною для визначення фенолу.4) Також якісною реакцією на фенол є взаємодія з розчином феруму(III), у результаті якої утворюється сполука фіолетового кольору.5) Взаємодія з нітратною кислотою:

2,4,6-тринітрофенол (пікринова кислота)
Застосування фенолу
	Фенол застосовують у виробництві фенолформальдегідних пластмас, синтетичного волокна капрону, фарбників, пестицидів, лікарських препаратів (аспірин, салол). Розбавлені водні розчини фенолу (карбол (5%)) застосовують для дезинфекції приміщень, білизни в деяких установах (наприклад, лікарнях).Будучи антисептиком, широко застосовувався в європейській і американській медицині в період 2 світової війни, але через високу токсичність його використання було досить обмежене. Широко використовується в молекулярній біології і генній інженерії для очищення ДНК. У суміші з хлороформом раніше використовувався для виділення ДНК з клітки.Фенол отруйний. Викликає порушення функцій нервової системи. Пил, пари і розчин фенолу дратують слизисті оболонки очей, дихальних шляхів, шкіру.

	В хімічній промисловості феноли використовують для виготовлення фарбників, пестицидів, лікарських препаратів, фенолформальдегидних смол і синтетичних волокон. Раніше фенол у вигляді розбавленого розчину застосовувався як антисептик (т.н. «карбол») для дезинфекції білизни і приміщень.І сьогодні до складу багатьох чистячих і дезинфікуючих розчинів теж входять різні феноли, які діють як бактерицидні засоби. Феноли додають в пестициди і фунгіциди, також вони використовуються як консерванти для клею і деревини.
	Сфера застосування цих речовин достатньо широка, але більшість жителів нашої країни дізналися про них із-за скандалу, що вибухнув в кінці 1990-х рр. навколо сумно відомих «фенолових будинків» - панельних багатоповерхівок серії П-49/П, побудованих в кінці 1970, - початку 1980-х рр.
	Ці будинки свого часу вважалися експериментальними. У бетон, використаний при їх будівництві, додавали фенолформальдегид. Це повинно було прискорити його твердіння і тим самим наблизити терміни здачі будинків. А для здешевлення процесу як утеплювач панелей було вирішено використовувати скловату, просочену фенолформальдегиднимі смолами. Нею заповнювалися міжплиткові стики.

Світове споживання фенолу
За даними на 2006 рік світове споживання фенолу має наступну структуру:
44% фенолу витрачається на виробництво бісфенолу А, який, у свою чергу, використовується для виробництва полікарбона і епоксидних смол;
30% фенолу витрачається на виробництво фенолформальдегідних смол;
12% фенолу гідруванням перетворюється в циклогексанол, використовуваний для отримання штучних волокон - нейлону і капрону;
інші 14% витрачаються на інші потреби, у тому числі на виробництво антиоксидантів (ионол), неіоногенних ПАР - поліоксіетильовану алкилфенолов (неонол), інших фенолів ( крезолів), лікарських препаратів ( аспірин), антисептиків ( ксероформу) і пестицидів. Розчин 1,4% фенолу застосовується в медицині (Орасепт), як знеболювальний та антисептичний засіб.
Фенол і його похідні обумовлюють консервуючі властивості коптильного диму. Також фенол використовують як консервант у вакцинах.


Презентація на тему «Продукти харчування»


Презентація на тему «Меркурій» (варіант 18)


Презентація на тему «Електричний струм у газах» (варіант 7)


title: Презентація на тему «Штучні і синтетичні волокна» (варіант 2)

text:
Штучні і синтетичні волокна
Поняття про волокна
Волокно — гнучке та міцне фізичне тіло обмеженої довжини з малими поперечними розмірами, яке придатне для виготовлення пряжі та текстильних виробів. За походженням волокна поділяють на  натуральні (природні) і хімічні. Волокна завжди широко використовувались людиною: із них виготовляють тканини, одяг, мотузки та багато іншого.
Із зростанням потреб людства у тканинах та прядильних матеріалах, почався бурхливий розвиток виробництва хімічних волокон. Нові матеріали, дешеві, довговічні, наділені якостями, недоступними для натуральних волокон, стали займати все більше місця в житті людини, поступово витісняючи вже відомі натуральні матеріали.

Класифікація волокон
Природні волокна
Хімічні волокна
Схема добування волокна
Натуральні волокна рослинного походження містять в своїй основі природний біополімер – целюлозу. Молекули целюлози у льону, бавовни вже розташовані вздовж однієї осі і тому задача полягає тільки у очищенні від усього зайвого. Але целюлоза – це основа всіх рослин. Проблема полягає у тому, що її молекули розташовані у більшості рослин хаотично. Рішення полягає у тому, що целюлозу розчиняють і в’язкі розчини пропускають через тоненькі отвори. Розчинник випаровується, а молекули целюлози набувають впорядкованого розташування.
Від того, який розчинник використовувався, залежить якість добутого волокна.

Добування волокна природного походження
Для добування першого штучного волокна бавовну обробили нітратною кислотою. У такий спосіб утворювалася нітроцелюлоза, що при розчиненні в суміші спирту з естером давала сиропоподібну рідину. З цієї рідини вдавалося витягати нитки. Після розведення водою утворювалися шовковисті довгі нитки чистої нітроцелюлози. Проте відомо, яка вогне- і вибухонебезпечна нітроцелюлоза. Щоб уникнути цього недоліку, одержані нитки піддавали денітрації.
Великим завоюванням хімії було створення такого способу, в якому нітратну кислоту замінила б менш небезпечна речовина. Цей спосіб зветься віскозним і є одним із найпоширеніших.

Виробництво віскозного шовку
Щоб виділити чисту целюлозу, дерев’яну  тріску  варять у великих закритих казанах, під тиском у кілька атмосфер, із розчином кальцій гідрогенсульфіту Ca(HSO3)2. При цьому гідрогенсульфіт руйнує речовини, що склеюють волоконця клітковини, і вона виділяється у вільному вигляді. Целюлозу змішують з водою, виливають поступово на стрічку, що рухається. Після видалення води, висушування і розрізання утворюються аркуші так званої сульфітної целюлози, що нагадує собою картон. Частина сульфітної целюлози йде на вироблення паперу, а частина — на виробництво віскозного шовку.
З отриманої целюлози не можна безпосередньо випрясти нитки, її треба спочатку перетворити на розчин, щоб потім із грузлого розчину витягати нитки. Целюлоза не розчиняється ні у воді, ні в зазвичай уживаних органічних розчинниках. Але виявилося, що якщо на целюлозу подіяти спочатку концентрованим розчином лугу, а потім карбон(IV) сульфідом (CS2), то вона перетворюється на речовину, що є розчинною в розведених розчинах лугу.

Виробництво ацетатного волокна
Для ацетатного волокна характерною є особлива міцність.
Усі розглянуті раніше волокна складаються з целюлози, хоча вона в процесі переробки піддається перетворенням. Ацетатне волокно істотно від них відрізняється тим, що є естером (складним ефіром) целюлози. Воно не набухає у воді та менше ніж інші втрачає міцність у вологому стані.
Ацетатне волокно є дорожчим за віскозне, оскільки на його виробництво витрачаються такі дорогі речовини, як оцтовий ангідрид, ацетон тощо.

Отже, штучні волокна належать до групи хімічних волокон, тому що в їх структурі залишатимуться молекули розчинників, які були потрібні на першому етапі виробництва волокна.

Виробництво хімічних волокон
Виробництво хімічних волокон ділиться на три етапи.
Вихідні матеріали для синтетичних волокон мають задовольняти вимогам і мати велику молекулярну масу, витягнуту форму молекул, розчинятися і утворювати концентровані в’язкі розчини або плавитися і переходити у в’язкоплинний стан.
Використовуючи різні за природою мономери і цілеспрямовано впливаючи на умови реакцій полімеризації та на процес формування волокна з розчину (або розплаву), можна одержати волокна з багатьма заздалегідь заданими властивостями.
Видавлювання розчину через фільєри
Розчинення целюлози
Витягування і термообробка волокна

Розчинники целюлози
Схема добування штучного волокна
Схема добування синтетичного  волокна
Властивості та застосування синтетичних волокон
Синтетичні волокна формують або з розплаву полімеру (поліаміду, поліестеру, поліолефіну), або з розчину полімеру (поліакрилонітрилу, полівінілхлориду, полівінілового спирту). Синтетичні волокна випускають у вигляді текстильних ниток, моноволокна, а також штапельного волокна. Різноманітність властивостей вихідних синтетичних полімерів дозволяє одержувати синтетичні волокна з різними властивостями, Синтетичні волокна характеризуються високою міцністю, водостійкістю, зносостійкістю, еластичністю та стійкістю до дії хімічних реагентів.
Виробництво синтетичних волокон розвивається значно швидшими темпами, ніж виробництво штучних волокон. Це пояснюється доступністю вихідної сировини і швидким розвитком сировинної бази, меншою трудоємністю виробничих процесів і головне різноманітністю властивостей і високою якістю синтетичних волокон. У зв’язку з цим синтетичні волокна поступово витісняють не тільки натуральні, але і штучні волокна у виробництві деяких товарів народного споживання та технічних виробів.

Полімери синтетичних волокон
Капрон
Волокно з поліамідних смол називають у нашій країні капрон.
Капрон або капронове волокно — біло-прозора, дуже міцна речовина. Еластичність капрону набагато вища за шовк. Капрон належить до поліамідних синтетичних волокон. Поряд із високою міцністю капронові волокна характеризуються стійкістю до стирання, дії багаторазової деформації. Капронові волокна не вбирають вологу, тому не втрачають міцності у вологому стані. Але у капронового волокна є й недоліки. Воно малостійке до дії кислот — макромолекули капрону піддаються гідролізу за місцем амідних зв’язків. Порівняно невеликою є і теплостійкість капрону. При нагріванні його міцність знижується, при 215 °С відбувається плавлення.

Капрон
Вироби з капрону, або в поєднанні з капроном, стали вже звичними в нашому побуті. Із капронових ниток шиють одяг, який коштує набагато дешевше, ніж одяг із натуральних природних матеріалів. Із капрону виробляють рибальські сіті, волосінь, фільтрувальні матеріали, кордну тканину. Із кордної тканини виробляють каркаси авто-і авіапокришек. Капронова смола використовується для отримання пластмас, з яких виготовляють різні деталі машин.
Капрон добувають реакцією полімерізації:
Молекули капрону мають лінійну будову.

Лавсан
Лавсан (поліетилентерефталат) — представник поліефірів. Це волокно характеризується високою механічною міцністю та стійкістю до дії підвищених температур, світла, окислювачів, є гарним діелектриком. Лавсан є повноцінним замінником натуральної вовни. Плівки з нього при малій товщині мають велику міцність. Ця властивість використовується при виготовленні магнітофонної стрічки.
Волокно лавсану додають до натуральної вовни для виготовлення високоякісних тканин і трикотажу, що не мнуться. Його застосовують також у виробництві транспортерних стрічок, ременів, завіс, вітрил тощо.

Реакції добування полімерів
Капрон
Лавсан
Переваги і недоліки волокон


title: Презентація на тему «Поліетилен» (варіант 2)

text:
“Дещо про поліетилен”

Підготував
Учень  11-А
Коваль Данило
       Поліетилен - це термопластичний штучний матеріал, який виробляється завдяки полімеризації газоподібного етилену під високим тиском та при високій температурі. Виготовлена методом екструзії (видува), поліетиленова плівка відносно прозора, без запаху та смаку, непроникна для води та пару, міцна, еластична навіть при температурі нижче нуля градусів.

        Плівка з ПВТ( поліетилен високого тиску) та ПНТ(поліетилен низького тиску) при однаковій товщині з плівкою ПВТ – жорсткіша але набагато міцніша. При видуві можна отримати не лише прозору плівку, непрозора біла чи кольорова в масі плівка може бути отримана засобом додавання спеціальних барвників - суперконцентратів.

         Поліетиленова плівка ПСТ та ПНТ менш еластична та гладка, ніж плівка ПВТ, але переважає за щільністю. Зовні плівка з ПВТ більш блискуча, більш гладка. Плівка з ПНТ «шуршить» на дотик, але досить гладка.
Види поліетилену

Безбарвний, прозорий або пофарбований
Жирний на дотик.
При нагріванні плавиться
Горить синюватим полум'ям без кіптяви,
 утворюючи краплі розплаву і поширюючи «свічковий» запах.

 Висока хімічна стійкість.

У органічних розчинниках розчиняється.

Не взаємодіє з концентрованою сірчаною
кислотою, з концентрованою азотною кислотою, з
 розчином лугу і розчином перманганату калію.
Не проводить електричний струм.
Властивості поліетилену
 ВЛАСТИВОСТІ ПОЛІЕТИЛЕНА ВИСОКОЇ ЩІЛЬНОСТІ:СП:  від 1000 до 50 000Тпл:  129–135° СТст ок.:  –60° СЩільність:  0,95–0,96 г/см3Кристалічність:  високаРозчинність:  розчинний в ароматичних вуглеводнях тільки при температурах вище 120° С

Поліетилен високої щільності використовується для виготовлення більш жорстких виробів, наприклад формочок для отримання льоду в домашніх холодильниках або гратчастих кошиків для перевезення молочних пляшок.
ВЛАСТИВОСТІ ПОЛІЕТИЛЕНА НИЗКОЮ ЩІЛЬНОСТІ
СП:  від 800 до 80 000Тпл: 108–115° СТст нижче:  –60° СЩільність:  0,92–0,94 г/см3Кристалічність:  низькаРозчинність : розчинний в ароматичних вуглеводнях тільки при температурах вище 80° С
Поліетилен низького тиску використовується для виготовлення різноманітного пакувального матеріалу, замінників скляної тари, пакетів для харчових продуктів та одягу і багатьох інших виробів.
     Поліетилен  один з найбільш корисних і важливих пластичних матеріалів. Деталі електронних пристроїв, покриття картонних молочних пакетів, пакувальні плівки й іграшки  от далеко не повний перелік того, що роблять з поліетилену.
Застосування

Досить великими споживачами поліетилену в Росії є компанії, що виробляють товари побутового призначення, канцтовари, іграшки.
 Інша область широкого застосування полімерних матеріалів у сільському господарстві - меліорація. Отут і різноманітні форми труб і шлангів для поливу, отут і перфоровані пластмасові труби для дренажу.

Два інших головних напрямки використання полімерних матеріалів у сільському господарстві - будівництво, особливо тваринницьких приміщень, і машинобудування.

Поліетилен використовується для утеплення трубопроводів, вентиляції, кондиціонування, укладання бетонних покриттів, дерев'яних підлог, під паркет, лінолеум та підлогові плити. Спінений поліетилен нового покоління, дубльований алюмінієвою фольгою. Застосовується для тепло-гідро-звукоізоляції підлог, стель, стін, повітропроводів, лазень і саун.
Охорона навколишнього середовища
При переробці пластмас у вироби відбувається виділення газоподібних продуктів, які забруднюють повітряне середовище. Основна частина газоподібних шкідливих виділень уловлюється місцевими відсосами, решта – розчиняються системами загальнообмінної вентиляції.
Шкідливості, які видаляють системами витяжної вентиляції, направляються на установки знешкодження чи розсіюються в атмосфері. Для цього вихлопні труби забезпечуються спеціальними насадками, що утворюють факельний викид, який збільшує ефект розсіювання.
Розсіювання шкідливостей у атмосфері є найбільш простим і дешевим способом захисту навколишнього середовища. Однак його можливо використовувати лише тоді, коли розрахунками буде доведено, що вміст речовин, що викидаються у приземному шарі сумісно з існуючим фоном не перевищує дозволеного за санітарними нормами.

Охорона навколишнього середовища

виробництво поліетилену
Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Использование магнитных свойств вещества»

text:
Использование магнитных свойств вещества
Презентация на тему:

F
I
Во время взаимодействия вещества с магнитным полем изменяются не талько магнитные, но и  другие его свойства.
Явление усиления магнитного поля ферромагнетиками используется в различных электротехнических приборах : электромагнитный кран, в реле, в электродвигателях, в трансформаторах.
Для этого используют специальные сорта стали.
Все результаты взаимодействия магнитного поля вещества нашли применение в практике.
Более подробно, действие электромагнитного крана мы рассмотрим в следующем видео.
Невозможно представить современную радиоэлектронику без элементов из искусственных материалов – ферритов.
Изготовление их из материалов, имеющих высокое удельное сопротивление, что важно для высокочастотной техники.
При взаимодействии с магнитным полем меняются не только магнитные, но и другие свойства вещества – механические, тепловые, оптические и даже  химические.
Все эти явления используются человеком.
Магнитное поле лечит злокачественные опухоли, позволяет исследовать внутренние органы человека, проникать в тайны многих болезней человека .
А также магнитное поле  охраняет жизнь на Земле от космических опасностей.
Презентацию подготовили:
Шепель Денис
Мащук Сергей
Шаповал Сергей
Ткаченко Илья


Презентація на тему «Пластмаси та полімери»


Презентація на тему «Атомная физика»


title: Презентація на тему «Телескоп» (варіант 2)

text:
Телескоп

Хто винайшов телескоп?
Запальну дію лінз і дзеркал відомо з глибокої давнини. А зорова труба увійшла в ужиток лише в XVІІІ столітті.Першим, хто направив зорову трубу в небо, перетворивши її в телескоп, і отримав нові наукові дані став Галілей . У 1609 він створив свою першу зорову трубу з триразовим збільшенням. У тому ж році він побудував телескоп з восьмиразовим збільшенням довжиною близько півметра. Пізніше ним було створено телескоп, який давав 32-кратне збільшення: довжина телескопа була близько метра, а діаметр об'єктиву - 4,5 см. Це був дуже недосконалий інструмент, тим не менше з його допомогою Галілей зробив ряд відкриттів.
Види телескопів та їх будова.
   Усі телескопи діляться на 3 оптичних класи:
Преломлюючі телескопи, або рефрактори, в якості головного світлозбирального елемента використовують велику лінзу-об'єктив.

Усі великі астрономічні телескопи являють собою рефлектори. Це відображаючі телескопи. Для збору світла і формування зображення в них використовується увігнуте головне дзеркало.

Дзеркально-лінзові (катадіоптричні) телескопи використовують як лінзи, так і дзеркала, за рахунок чого їх оптичний пристрій дозволяє досягти чудової якості зображення з високою роздільною здатністю.

 Хід променів
Найперший в світі телескоп
Перший в світі телескоп був виготовлений
в серпні 1609 року італійським
математиком Галілео Галілеєм, після винаходу зорової линзовой труби в
Голландії. Фактично, телескоп Галілея - це модернізований варіант підзорної труби Ханса Ліппершея.

Навіщо потрібен телескоп
 Телескоп потрібен для вивчення небесних світил по їх електромагнітному випромінюванні. Для спостереження за зірками, планетами, чумацьким шляхом, чорними дірами та іншими небесними тілами.


title: Презентація на тему «Рідкі кристали. Техніка використання»

text:
Рідкі кристали
Використання

Рідкі кристали - це речовини, що володіють одночасно властивостями як рідин (плинність), так і кристалів (анізотропія). За структурою ЖК являють собою рідини, схожі на желе, що складаються з молекул витягнутої форми, певним чином упорядкованих у всьому обсязі цієї рідини.
Використання РК в інформаційній техніці
Найбільш багатообіцяюча область застосування рідкокристалічних речовин - інформаційна техніка. Від перших індикаторів, знайомих всім по електронному годиннику, до кольорових телевізорів з рідкокристалічним екраном розміром з поштову листівку пройшло лише кілька років. Такі телевізори дають зображення дуже високої якості, споживаючи незначну кількість енергії від малогабаритного акумулятора або батареї
Скло на рідких кристалах
Смарт-скло являє собою багатошарове скло, виготовлене з двох повністю прозорих стекол і шару рідкокристалічної плівки (LC Film). Плівка розташована між шарами скла. Композиція компактно зібрана в єдину конструкцію.

Скло дозволяє забезпечити повну секретність або вільний перегляд через вікна і двері, скляні стіни і вікна в даху. Скло пропускає світло, але робить його розсіяним, приглушаючи дратівливий яскраве світло сонця і зменшує сонячну активність, що робить кімнати більш зручними для проживання. У непрозорому стані, скло поширює пряме сонячне світло і усуває 99% ультрафіолетових променів, які шкідливо впливають на килими і меблі

РК скло складається з декількох шарів. Внутрішній шар утворений сукупністю рідких кристалів і укладений між двома прозорими електричними провідниками на тонкій плівці. Зовнішні шари зроблені зі скла. Провідники пов'язані з джерелом струму.

Панелі смарт-скла, виготовлені із застосуванням спеціальної звукопоглощающей плівки PVB, використовуються для акустичного зонування приміщень різного призначення.
Термографія
Один з важливих напрямків використання рідких кристалів - термографія. Ця методика заснована на простому принципі зміни температур. Хворий орган має відмінну температуру. Це викликано запальними процесами, під дією яких температура хворого органа буде або збільшуватися, або зменшуватися.
Саме термограф вимірює температуру органів, а далі триває робота із хворим органом. Рідкокристалічну темографію проводять за допомогою рідких кристалів, які змінюють колір залежно від температури. Контакт термограмми отримують шляхом прикладання до поверхні тіла досліджуваної області плівки або паст з рідкокристалічним з'єднанням                                                                                Термографія збирає величезну кількість інформації. Вона обробляється за допомогою комп'ютера, потім виводиться на друк у вигляді кольорової карти, що розшифровує лікар, що спеціалізується на термографії. Лікарі використовують її, щоб одержати точний діагноз, перевірити точність інших методів діагностики й для того, щоб управляти ефективністю застосовуваного лікування.
Рідкокристалічні індикатори
Підбираючи склад рідкокристалічного речовини, створюють індикатори для різних діапазонів температури і для різних конструкцій. Наприклад, рідкі кристали у вигляді плівки наносять на транзистори, інтегральні схеми і друковані плати електронних схем. Рідкокристалічні індикатори з'явилися недавно (70-ті роки) і стали широко застосовуватися в якості СОІ. Рідкі кристали (РК) являють собою органічні рідини, що мають подовжені стержнеобразние молекули. Розрізняють РК трьох видів: тіповсмісткі, нематичні і холестеричні.
Переваги РК-індикаторів полягають в наступному:
- мала споживана потужність (110 мкВт/см2);
- робота при високому рівні зовнішньої освітленості;
- простота конструкції і технології виготовлення;
- низька вартість, низька робоча напруга.

До основних недоліків РК-індикаторів слід віднести вузький діапазон робочих температур (від -10 до +60 ° С), тривалі перехідні процеси, до того ж залежать від температури.

Тож, завдяки таким індимкаторам для лікарів відкрились нові можливості: рідкокристалічний індикатор на шкірі хворого швидко діагностує приховане запалення і навіть пухлини
Дякуємо за увагу!
Готували:
           Макаренко Галина
                          та
           Гнатюк Людмила