title: Презентація на тему «Нефть» (варіант 2)

text:
Власова Лилия
11-А класс
Нефтьописание основных технологических процессов топливного производства
Нефть— природная маслянистая горючая жидкость со специфическим запахом, состоящая в основном из сложной смеси углеводородов различной молекулярной массы и некоторых других химических соединений. Относится к каустобиолитам (ископаемое топливо). Подавляющая часть месторождений нефти приурочена к осадочным породам. Цвет нефти варьирует в буро-коричневых тонах (от грязно-жёлтого до тёмно-коричневого, почти чёрного), иногда она бывает чисто чёрного цвета, изредка встречается нефть окрашенная в светлый жёлто-зелёный цвет и даже бесцветная, а также насыщенно-зелёная нефть. Имеет специфический запах, также варьирующий от легкого приятного до тяжелого и очень неприятного. Цвет и запах нефти в значительной степени обусловлены присутствием азот-, серо- и кислородсодержащих компонентов, которые концентрируются в смазочном масле и нефтяном остатке. Большинство углеводородов нефти (кроме ароматических) в чистом виде лишено запаха и цвета.
На протяжении XX века и в XXI веке нефть является одним из важнейших для человечества полезных ископаемых.По химическому составу и происхождению нефть близка к природным горючим газам и озокериту. Эти ископаемые объединяют под общим названием петролитов. Петролиты относят к ещё более обширной группе так называемых каустобиолитов — горючих минералов биогенного происхождения, которые включают также другие ископаемые топлива (торф, бурые и каменный уголь, антрацит, сланцы).Нефть обнаруживается вместе с газообразными углеводородами на глубинах от десятков метров до 5—6 км. Однако на глубинах свыше 4,5—5 км преобладают газовые и газоконденсатные залежи с незначительным количеством лёгких фракций. Максимальное число залежей нефти располагается на глубине 1—3 км. На малых глубинах и при естественных выходах на земную поверхность нефть преобразуется в густую мальту, полутвёрдый асфальт и другие образования — например, битуминозные пески и битумы.
Сущность нефтеперерабатывающего производства
Процесс переработки нефти можно разделить на 3 основных этапа:
1. Разделение нефтяного сырья на фракции, различающиеся по интервалам температур кипения (первичная переработка) ;
2. Переработка полученных фракций путем химических превращений содержащихся в них углеводородов и выработка компонентов товарных нефтепродуктов (вторичная переработка);
3. Смешение компонентов с вовлечением, при необходимости, различных присадок, с получением товарных нефтепродуктов с заданными показателями качества (товарное производство).
Продукцией НПЗ являются моторные и котельные топлива, сжиженные газы, различные виды сырья для нефтехимических производств, а также, в зависимости от технологической схемы предприятия - смазочные, гидравлические и иные масла, битумы, нефтяные коксы, парафины. Исходя из набора технологических процессов, на НПЗ может быть получено от 5 до более, чем 40 позиций товарных нефтепродуктов. Нефтепереработка - непрерывное производство, период работы производств между капитальными ремонтами на современных заводах составляет до 3-х лет. Функциональной единицей НПЗ является технологическая установка - производственный объект с набором оборудования, позволяющего осуществить полный цикл того или иного технологического процесса. В данном материале кратко описаны основные технологические процессы топливного производства - получения моторных и котельных топлив, а также кокса.
Поставка и приём нефтиТоварно-сырьевая база В России основные объёмы сырой нефти, поставляемой на переработку, поступают на НПЗ от добывающих объединений по магистральным нефтепроводам. Небольшие количества нефти, а также газовый конденсат, поставляются по железной дороге. В государствах-импортёрах нефти, имеющих выход к морю, поставка на припортовые НПЗ осуществляется водным транспортом. Принятое на завод сырьё поступает в соответствующие емкости товарно-сырьевой базы (рис.1), связанной трубопроводами со всеми технологическими установками НПЗ. Количество поступившей нефти определяется по данным приборного учёта, или путём замеров в сырьевых емкостях.
Подготовка нефти к переработке (электрообессоливание)
Сырая нефть содержит соли, вызывающие сильную коррозию технологического оборудования. Для их удаления нефть, поступающая из сырьевых емкостей, смешивается с водой, в которой соли растворяются, и поступает на ЭЛОУ - электрообессоливащую установку. Процесс обессоливания осуществляется в электродегидраторах - цилиндрических аппаратах со смонтированными внутри электродами. Под воздействием тока высокого напряжения (25 кВ и более), смесь воды и нефти (эмульсия) разрушается, вода собирается внизу аппарата и откачивается. Для более эффективного разрушения эмульсии, в сырьё вводятся специальные вещества - деэмульгаторы. Температура процесса - 100-120°С.

Первичная переработка нефти
Обессоленная нефть с ЭЛОУ поступает на установку атмосферно-вакуумной перегонки нефти, которая на российских НПЗ обозначается аббревиатурой АВТ - атмосферно-вакуумная трубчатка. Такое название обусловлено тем, что нагрев сырья перед разделением его на фракции, осуществляется в змеевиках трубчатых печей за счет тепла сжигания топлива и тепла дымовых газов.
АВТ разделена на два блока - атмосферной и вакуумной перегонки.
1. Атмосферная перегонкаАтмосферная перегонка (рис. 3,4) предназначена для отбора светлых нефтяных фракций - бензиновой, керосиновой и дизельных, выкипающих до 360°С, потенциальный выход которых составляет 45-60% на нефть. Остаток атмосферной перегонки - мазут. Процесс заключается в разделении нагретой в печи нефти на отдельные фракции в ректификационной колонне - цилиндрическом вертикальном аппарате, внутри которого расположены контактные устройства (тарелки), через которые пары движутся вверх, а жидкость - вниз. Ректификационные колонны различных размеров и конфигураций применяются практически на всех установках нефтеперерабатывающего производства, количество тарелок в них варьируется от 20 до 60. Предусматривается подвод тепла в нижнюю часть колонны и отвод тепла с верхней части колонны, в связи с чем температура в аппарате постепенно снижается от низа к верху. В результате сверху колонны отводится бензиновая фракция в виде паров, а пары керосиновой и дизельных фракций конденсируются в соответствующих частях колонны и выводятся, мазут остаётся жидким и откачивается с низа колонны.

2. Вакуумная перегонка
Вакуумная перегонка предназначена для отбора от мазута масляных дистиллятов на НПЗ топливно-масляного профиля, или широкой масляной фракции (вакуумного газойля) на НПЗ топливного профиля. Остатком вакуумной перегонки является гудрон.
Необходимость отбора масляных фракций под вакуумом обусловлена тем, что при температуре свыше 380°С начинается термическое разложение углеводородов (крекинг), а конец кипения вакуумного газойля - 520°С и более. Поэтому перегонку ведут при остаточном давлении 40-60 мм рт. ст., что позволяет снизить максимальную температуру в аппарате до 360-380°С.
Разряжение в колонне создается при помощи соответствующего оборудования, ключевыми аппаратами являются паровые или жидкостные эжекторы


title: Презентація на тему «Про шкідливість побутової хімії»

text:
Про шкідливість побутової хімії

Побутова хімія займає важливе місце в нашому житті – миття посуду і підлоги, прання і прибирання квартири, освіжувачі повітря тощо. З екрану телевізора, в магазинах, при спілкуванні зі знайомими ми часто чуємо, який засіб краще справляється під час прибирання квартири і який краще купувати. Проте дуже мало інформації ми чуємо про склад побутової хімії, про якість цих засобів, не знаємо, як впливає побутова хімія на нас і наших близьких.

90% пральних та миючих засобів, якими користуються українці, виготовлено на основі фосфатів, хлору, цеолітів, аніонних ПАР (поверхнево-активних речовин), продуктів нафтопереробки та ін.
В розвинутих країнах засоби побутової хімії, що містять ці небезпечні для здоров'я людей речовини заборонені. Але у нас вони дозволені, а ми впевнені, що продукція, яка стоїть на полицях магазинів і рекламується по телевізору, найкраща і не може бути шкідливою, а тим більше небезпечною для нас.

Хлор є причиною захворювань серцево-судинної системи, сприяє виникненню атеросклерозу, анемії, гіпертонії, алергічних реакцій. Хлор руйнує білки, негативно впливає на волосся, шкіру, підвищує ризик захворювання на рак. Хоча хлор міститься в побутовій хімії в малих кількостях, але все таки він шкодить з кожним разом, коли використовуються засоби з ним, і навіть тоді, коли ці засоби не використовуються, усі, хто знаходяться поруч, постійно його вдихають.

Аніонні ПАР - це найбільш агресивні з поверхнево-активних речовин. Вони викликають порушення імунітету, алергію, можуть уражати мозок, печінку, легені. Найгірше те, що ПАРи здатні накопичуватися в органах, і сприяють цьому фосфати, які посилюють проникнення ПАР через шкіру і сприяють накопиченню цих речовин на волокнах тканин. Навіть 10-кратне полоскання в гарячій воді повністю не звільняє від хімікатів. У пральних машинках здебільшого використовується всього три цикли полоскання. Найсильніше утримують речовини вовняні, напіввовняні і бавовняні (дитячі!) тканини. Небезпечні концентрації ПАР зберігаються до чотирьох діб. Так створюється вогнище постійної інтоксикації усередині самого організму.

Фосфати також приносять велику шкоду організму людини. Проникаючи через шкіру і слизові оболонки, ПАРи призводять до посиленого знежирення шкіри, і навіть до порушення властивостей крові, розвитку ракових клітин.

Один з найнебезпечніших видів побутової хімії – засоби для миття посуду. Вони не особливо токсичні, але постійно, по декілька разів на день потрапляють в їжу з „чистих тарілок”. Вже давно доведено, що вони важко відмиваються при митті посуду, навіть якщо ми по кілька разів омиваємо посуд проточною водою.

Чого ще не повинні містити засоби побутової хімії?
Гідрохлорід натрію, який спричиняє захворювання серцево-судинної системи, негативно впливає на шкіру і волосся, підвищує ризик захворювання на рак!
Нафтові дистиляти. Входять до складу поліролів і негативно впливають на зір та нервову систему людини.
Феноли та крезоли. Їдкі бактерицидні речовини, які можуть викликати діарею, втрату свідомості та порушення функцій печінки та нирок.
Нітробензол. Міститься у поліролі для підлоги та меблів, викликає знебарвлення шкіри, задишку, блювоту і навіть смерть.
Формальдегід. Сильний канцероген, який спричиняє подразнення очей, горла, шкіри та органів дихання.

Такий вид побутової хімії, як освіжувачі повітря є малоефективним, оскільки він не прибирає причину поганого запаху, а тільки на якийсь час приховує його, маскує, замінюючи неприємний запах на вкрай шкідливе повітря. Виробники освіжувачів повітря борються за те, щоб запах освіжувача тримався в повітрі як можна довше. Це і завдає великої шкоди організму, оскільки весь цей час ми дихаємо освіжувачем і отруюємо свій організм через легені.

Якщо ви носите нещодавно оброблений у хімчистці одяг чи зберігаєте його у шафі, то ви інтенсивно контактуєте з тетрахлоретиленом, який спричиняє рак у тварин.

Репеленти молі у брикетах чи кристалах, туалетні дезінфектори та дезодоранти – основне джерело парадихлорбензолу, який теж викликає рак у тварин.

На думку лікарів, щоденне використання синтетичних миючих засобів призводить до таких захворювань:
- депресія;
- порушення зору;
- захворювання шлунково-кишкового тракту;
- гіпертонія;
- проблеми зі шкірою: почервоніння, алергія, екзема, пухлини;
- онкологічні захворювання.

Під час використання хімікатів у своїй квартирі захищайте органи дихання, принаймі пов’язкою, а в разі використання лаків, клеїв та сильних розчинників - респіратором, руки захищайте гумовими рукавицями. Не напускайте у квартирі пари, поліпшуйте вентиляцію у ванні та на кухні. Щодня провітрюйте приміщення вдома і на роботі по кілька разів.
Частіше робіть вологе прибирання приміщення.

Над презентацією працювала:
Волох Анастасія 11-Б клас
2014рік


title: Презентація на тему «Будівельні матеріали» (варіант 5)

text:
Будівельні матеріали
БЕТОН І ЦЕМЕНТ
Цемент-(від лат.caementum – “битий камінь”) – це “клей для каменю” , “хліб будівництва”.Він утворюється при спіканні вапняку(CaCO3  ) з кварцовим піском (SiO2 ) та глиною. Мінеральна в'яжуча порошкоподібна речовина. Після затворення водою з рідкого або тістоподібного стану переходить у твердий каменеподібний стан при звичайній температурі.

Виробництво
CaCO3 = CaO + CO2 ↑
3CaO + SiO2 = 3CaO • SiO2 (Ca3SiO5)
2CaO + SiO2 = 2CaO • SiO2 (Ca2SiO4)
3CaO + Al2O3 = 3Ca•Al2O3 (Ca3(AlO3)2)

Склад цементу:
Ca O(60—67%);
 SiO2(17—25%);
Al2O3 (3—8%);
 Fe2O3(0,3-6%).
Класифікація цементу
Портландцемент (пластифікований, гідрофобний, швидкотвердіючий, сульфатостійкий, дорожній, білий, кольоровий);
Романцемент;
Шлаковий;
Глиноземистий;
Що розчиняється.
Перші заводи в Україні були збудовані на Донеччині та Рівненщині наприкінці ХІХ ст. Архітектор В.Городецький в 1903р. використав вітчизняний цемент для виготовлення оздоблення однієї з найкрасивіших будівель ХХст.,яка і донині прикрашає м.Київ.

Будинок Городецького в Києві
БЕТОН (франц. beton, від лат. Bitumen - гірська смола), штучний кам'яний матеріал, одержуваний у результаті затвердіння ущільненої суміші в'яжучого матеріалу, води та інертних заповнювачів. В'яжучим в бетоні найчастіше є цемент, зміст до-якого складає 10-15% від маси бетону. Використовують також гіпс, шлакові і вапняно-піщані в'яжучі, розчинне скло, цементи з додаванням полімерних матеріалів або бітумно-дьогтьових в'яжучих. Вводять також добавки пластифікаторів, піноутворювачів, прискорювачів або уповільнювачів тужавлення і т.д. Бетони класифікують найчастіше по щільності.
Класифікація бетону:
Легкий (на пористих наповнювачах) (газошлакобетони, газо- і пінобетони);
Звичайний (для виготовлення колон, балок, плит);
Гідротехнічний (для будови плотин, шлюзів);
Для стін будівель і легких покриттів;
Для підлоги і дорожніх покриттів;
Спеціальний (кислостійкий, жаростійкий, особливо важкий – для біозахисту);
Особливо  важливий (із застосуванням спеціальних видів наповнювачів з високою густиною).

Використання бетону і цементу в будівництві
Полтавський академічний музично-драматичний театр імені Гоголя

Одеський оперний театр
Національна опера України, академічний театр опери і балету України імені Тараса Шевченка в Києві
Готель в Одесі
Бельведер Воронцовського Палацу в Одесі


title: Презентація на тему «Фосфор» (варіант 4)

text:
Фосфор
Виконала:
учениця  11-А класу
Твердохліб Анжеліка
      Фосфор
Білий,складається з молекул P4 , які мають форму тетраєдра . В утворенні молекули приймають   участь  р-орбіталі, вони  утворюють   тільки  б-зв’я зки. При об’анні чотирьох атомів в молекулу , кут зменшується від 90 градусів до 60 градусів,  тому молекула як стиснута пружина.  Цим пояснюється висока реакційна здатність.

Білий фосфор
Білий фосфор отримують відновленням фосфату кальцію вуглецем: Ca3(PO4)2+3SiO2+5C=1/2P4+3CaSiO3+5CO.  Має унікальні властивості-світиться в темряві. Це відбувається через те, що  пари, які постійно над ним, окиснюються з виділенням світла . Білий фосфор дуже отруйний.  Доза 0,1 г  смертельна для людини.
Червоний фосфор.
При нагріванні білого фосфору  у закритій посудині до 260 градусів він перетворюється у червоний фосфор, який менше реакційноздатний  і абсолютно нешкідливий.  Це перетворення відбувається повільно і при нормальній температурі під  дією  світла. Це порошок темно-червоного кольору. Зазвичай червоний фосфор є сумішшю фіолетового з розчином білого у фіолетовому фосфорі. Не світиться в темноті і самозаймається  при температурі більше 400 градусів.  Реагує з галогенами і сіркою при більш високій температурі і не осаджує метали із розчинів їх солей.
Світло-червоний фосфор.
Отримується при кип’ятінні звичайного фосфору  з трибромистим  фосфором. Більш реакційноздатний, ніж  червоний. Він розчиняється в їдкому лузі і осаджує мідь з розчину сульфату міді.  Не отруйний.
Фіолетовий фосфор.
Утворюється із білого фосфору  при нагріванні та  високому тиску (500 атм). Схожий на червоний, але більш однорідний. Він складається з групувань P8 і P9, які укладені в довгі трубчасті структури з п’ятикутним перетином.
Чорний фосфор.
Отримують із білого фосфора нагріванням  при 200 градусах і високому тиску 12000 атм. Нещодавно було знайдено, що білий фосфор можна перетворювати на чорний без використання високого тиску при каталізаторній дії ртуті.  Структура чорного фосфору нагадує  графіт, тільки різниця  в тому, що шари не плоскі, “гофровані”. У кристалах кожний атом зв’язаний  з трьома іншими  атомами. Утворюються нескінченні шари , які складаються з двох площин  паралельних атомів. При нагріванні без доступу кисню  він, як і червоний, переходить у пару, з якої конденсується білий фосфор.
Хімічні властивості.
Фосфор належить до головної підгрупи п’ятої групи  періодичної системи  Менделєєва. Порядковий номер його 15.  Маючи на зовнішній електронній оболонці 5 електронів, атоми фосфору виявляють властивості окисника і, приєднуючи від атомів інших елементів 3 електрони, яких бракує для заповнення зовнішньої оболонки перетворюються в негативно тривалентні іони. Разом з тим атоми фосфору можуть також втрачати свої валентні електрони, перетворюючись при цьому в позитивно заряджені іони.
Взаємодіє з:
З киснем сполучається досить енергійно, особливо білий, виділяючи значну кількість тепла і утворюючи пентоксид фосфору P2O5:
   4P+5O2 =2P2O5.
Фосфор досить легко реагує з іншими неметалами, особливо з хлором, з яким він навіть при невеликому нагріванні енергійно взаємодіє з утворенням безбарвних кристалів пентахлориду фосфоруPCl5:
   2P+5Cl2=2PCl53
При дуже високій температурі фосфор, подібно до азоту, може сполучатися з багатьма металами, утворюючи фосфіди:
   2P+3Ca=Ca3P2.
З воднем фосфор безпосередньо не взаємодіє. Але посереднім шляхом можна одержати сполуки фосфору з воднем. Наприклад, при дії на фосфід кальцію розведеної хлоридної кислоти утворюється фосфін  PH3, який за своїми властивостями нагадує аміак:
-   Ca3P2+6HCl=3CaCl2+2PH3.

Отримання.
У вільному стані фосфор одержують шляхом відновлення фосфату кальцію вугілля в присутності діоксиду кремнію :
   Ca3(Po4)2+3SiO2=3CaSiO3+P2O5
    P2O5+5C=2P+5CO
Процес відновлення проводять у спеціальних електричних печах при температурі близько 1500 градусів. Діоксид кремнію додається для зниження температури реакції, витиснення фосфатного ангідриду з фосфату кальцію і видалення з печі твердих продуктів у вигляді розплавленого шлаку  CaSiO3. Одержуваний фосфор  виділяється в пароподібному стані, який потім охолоджують і збирають у приймачі з водою.
Застосування.
У практиці застосовують переважно червоний фосфор. Використовується він головним чином у сірниковому виробництві. В суміші з товченим склом і клеєм червоний фосфор наносять на бокові поверхні сірникових коробок. До складу головок сірників фосфор  не входить. При терті головки сірника об бокову поверхню сірникової коробки запалюється фосфор,який підпалює головку сірника, а від головки запалюється й дерево сірника.
 Біологічна роль.
Елементний фосфор майже не зустрічається в природі. Роль сполук фосфору в природі значно більша: Фосфатний зв’язок поєднує послідовні нуклеотиди в нитках ДНК та РНК.  АТФ  слугує головним енергетичним носієм клітин. Фосфоліпіди формують клітинні мембрани. Міцність кісток  визначаеться наявністю в них фосфатів.
 Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Природний газ» (варіант 3)

text:
ПРИРОДНИЙ ГАЗ

	Природний газ - суміш газів , що утворилася в надрах землі при анаеробному розкладанні органічних речовин
	Природний газ є корисною копалиною. Часто є побічним газом при видобутку нафти.

Властивості природного газу
Природний газ не має кольору і запаху

Фізико-хімічні властивості, параметри яких характеризують газ (газоконденсат) за умов пластових тисків і температури:
густина
в'язкість
вологовміст
розчинність
зворотна конденсація
критична температура і тиск

Фізичні властивості
Орієнтовні фізичні характеристики:
Густина: ρ = 0,7 кг/м³ (сухий газоподібний) або 400 кг/м³ рідкий.
Температура займання: t = 650 °C
Теплота згоряння: 16 — 34 МДж/м³ (для газоподібного).
Октанове число при використанні на двигунах згоряння: 120 — 130.

Отруйні властивості природного газу
Природний газ створює удушаючу дію на організм людини.

Із газових компонентів природних і нафтових газів особливо токсичним є сірководень.

Поширення
30—32% світових запасів природного газу належать Росії. На другому місці — Іран (15% світових запасів)

Україна видобуває за рік понад 19 млрд м³ газу (2006)

Перспективними родовищами природного газу можуть стати шельфи Чорного і Азовського морів.
Розвідкою і видобутком природного газу в Україні займається переважно компанія «Укргазвидобування».

Розвідкою і видобутком природного газу на шельфі Чорного і Азовського морів займається державна компанія «Чорноморнафтогаз».

Видобуток природного газу
Природний газ знаходиться в землі на глибині від 1000 метрів до декількох кілометрів.
 Газ добувають з надр землі за допомогою свердловин.
Газ виходить з надр внаслідок того, що в шарі перебуває під тиском, що значно перевищує атмосферний.
Транспортування природного газу
В даний час основним видом транспорту є трубопровідний.
Загальна довжина магістральних газопроводів в Україні становить 35,6 тис.км.
Крім трубопровідного транспорту використовують спеціальні танкери — газовози.

Застосування природного газу
Природний газ широко використовується в хімічній промисловості як вихідна сировина . Також використовується як пальне, для опалення житлових будинків, паливо для машин, електростанцій і ін. Сьогодні із понад 50 млн тонн водню, що виробляється у світі, половина отримується шляхом конверсії водяної пари із природним газом. Використання водню, як палива, є основою водневої енергетики.
КОЕФІЦІЄНТ НЕРІВНОМІРНОСТІ СПОЖИВАННЯ ГАЗУ — відношення середньої фактичної витрати газу за певний період (сезон, добу, годину) до середньої витрати за більший відповідний період (відповідно рік, місяць, доба).
Україна відноситься до енергодефіцитних країн, яка задовільняє свої потреби в енергетичних ресурсах за рахунок власного виробництва менше ніж на 50 % (у тому числі по споживанню імпортованого природного газу на душу населення займає перше місце в світі)


title: Презентація на тему «Металлы» (варіант 2)

text:
Металлы
Мета́ллы (от лат. metallum — шахта, рудник) — группа элементов, в виде простых веществ обладающих характерными металлическими свойствами, такими как высокие тепло- и электропроводность, положительный температурный коэффициент сопротивления, высокая пластичность и металлический блеск.

Слово «металл» заимствовано из немецкого языка. Отмечается в «Травнике» Николая Любчанина, написанном в 1534 году: «...злато и сребро всех металей одолеваетъ». Окончательно усвоено в Петровскую эпоху. Первоначально имело общее значение «минерал, руда, металл»; разграничение этих понятий произошло в эпоху М.В. Ломоносова.
Немецкое слово «metall» заимствовано из латинского языка, где «metallum» – «рудник, металл». Латинское в свою очередь заимствовано из греческого языка (μεταλλον – «рудник, копь»).
Происхождение слова «металл»

Бо́льшая часть металлов присутствует в природе в виде руд и соединений. Они образуют оксиды, сульфиды, карбонаты и другие химические соединения. Для получения чистых металлов и дальнейшего их применения необходимо выделить их из руд и провести очистку. При необходимости проводят легирование и другую обработку металлов. Изучением этого занимается наука металлургия. Металлургия различает руды чёрных металлов (на основе железа) и цветных (в их состав не входит железо, всего около 70 элементов). Золото, серебро и платина относятся также к драгоценным (благородным) металлам. Кроме того, в малых количествах они присутствуют в морской воде, растениях, живых организмах (играя при этом важную роль).
Известно, что организм человека на 3 % состоит из металлов. Больше всего в наших клетках кальция (в костях) и натрия выступающего в роли электролита в межклеточной жидкости и цитоплазме. Магний накапливается в мышцах и нервной системе, медь — в печени, железо — в крови.
Нахождение в природе

Металлический блеск (характерен не только для металлов: его имеют и неметаллы иод и углерод в виде графита)
Хорошая электропроводность
Возможность лёгкой механической обработки (см.: пластичность; однако некоторые металлы, например германий и висмут, непластичны)
Высокая плотность (обычно металлы тяжелее неметаллов)
Высокая температура плавления (исключения: ртуть, галлий и щелочные металлы)
Большая теплопроводность
В реакциях чаще всего являются восстановителями
Характерные свойства металлов

Некоторые металлы
Осмий
Алюминий
Барий
Конструкционные материалы
Металлы и их сплавы — одни из главных конструкционных материалов современной цивилизации. Это определяется прежде всего их высокой прочностью, однородностью и непроницаемостью для жидкостей и газов. Кроме того, меняя рецептуру сплавов, можно менять их свойства в очень широких пределах.
Электротехнические материалы
Металлы используются как в качестве хороших проводников электричества (медь, алюминий), так и в качестве материалов с повышенным сопротивлением для резисторов и электронагревательных элементов (нихром и т. п.).
Инструментальные материалы
Металлы и их сплавы широко применяются для изготовления инструментов (их рабочей части). В основном это инструментальные стали и твёрдые сплавы. В качестве инструментальных материалов применяются также алмаз, нитрид бора, керамика.
Применение металлов


title: Презентація на тему «Дмитро Іванович Менделєєв» (варіант 1)

text:
Дмитро́ Іва́нович Менделє́єв
27 січня (8 лютого) 1834, Тобольськ — †20 січня (2 лютого) 1907, Санкт-Петербург)
— російський хімік, один з авторів періодичної таблиці хімічних елементів. У 1882 році Лондонське королівське товариство присудило золоті медалі Деві з формулюванням «За відкриття періодичних співвідношень атомних ваг» спільно Менделєєву і німецькому хіміку Лотару Юліусу Маєру.

Дмитро Іванович Менделєєв народився в лютому 1834 р. у місті Тобольську і був останньою, сімнадцятою дитиною в сім'ї директора Тобольської гімназії Івана Павловича Менделєєва і його дружини Марії Дмитрівни.
До часу його народження в сім'ї Менделєєвих з дітей залишилися в живих два брати і п'ять сестер. Дев'ятеро дітей померли ще в дитячому віці, а трьом з них батьки навіть не встигли дати імена.Навчання Дмитра Менделєєва у Петербурзі в педагогічному інституті (з 1850 р.) спочатку давалася нелегко. На першому курсі він спромігся по всіх предметах, окрім математики, одержати незадовільні оцінки.
Але на старших курсах справа пішла по-іншому - середньорічний бал Менделєєва був рівний чотирьом з половиною (з п'яти можливих).

Періодичний закон
Працюючи над працею «Основи хімії», Дмитро Іванович Менделєєв відкрив у лютому 1869 року один з фундаментальних законів природи — періодичний закон хімічних елементів.
6 березня 1869 знамениту доповідь Менделєєва «Співвідношення властивостей з атомною масою елементів» прочитав М. А. Меншуткін на засіданні Російського хімічного товариства. У тому ж році це повідомлення німецькою мовою з'явилося в журналі «Zeitschrift für Chemie», а в 1871 році в журналі «Annalen der Chemie» була здійснена розгорнута публікація Д. І. Менделєєва, присвячена його відкриттю — «нім. Die periodische Gesetzmässigkeit der Elemente» (Періодична закономірність хімічних елементів).
Окремі вчені в низці країн, особливо в Німеччині, співавтором відкриття вважають Лотара Маєра. Істотна відмінність цих систем полягає в тому, що таблиця Лотара Маєра — це один з варіантів класифікації відомих на той час хімічних елементів; виявлена Дмитром Менделєєвим періодичність — це система, яка дала розуміння закономірності, що дозволила визначити місце в ній елементів, невідомих в той час, передбачити не тільки існування, але і дати їх характеристики.
Розвиваючи в 1869–1871 роках ідеї періодичності, Дмитро Іванович Менделєєв увів поняття про місце елемента в періодичній системі як сукупності його властивостей у співставленні з властивостями інших елементів. На цій основі, зокрема, спираючись на результати вивчення послідовності зміни склоутворювальних оксидів, виправив значення атомних мас 9 елементів (берилію, індію, урану та ін.) Передбачив у 1870 році існування, обчислив атомні маси й описав властивості трьох ще не відкритих тоді елементів — «екаалюмінію» (відкритий в 1875 році і названий галієм), «екабору» (відкритий в 1879 році і названий скандієм) і «екасіліцію» (відкритий в 1885 році і названий германієм). Потім пророкував існування ще восьми елементів, у тому числі «двітеллура» — полонію (відкритий у 1898 році), «екайоду»— астату (відкритий у 1942–1943 роках), «екамарганцю» — технецію (відкритий у 1937 році), «двімарганцю» — ренію (відкритий у 1925 році), «екацезію» — франція (відкритий у 1939 році).

Майбутній автор 500 наукових праць і автор найважливіших досліджень з хімії Дмитро Менделєєв народився в селі Верхні Аремзяни (Тюменська область) 8 лютого 1834 року. Хлопчик став чотирнадцятою дитиною в сім'ї. Оскільки батько Менделєєва рано помер, дітей виховувала мати. У 15-річному віці юнак закінчив гімназію, а в 1850 році поступив в московський педагогічний інститут.
У 21 рік Менделєєв захистив дипломну роботу, але її згодом визнали кандидатською дисертацією. А вже через кілька років Дмитра Менделєєва взяли на викладацьку роботу до Петербурзького Університету. Молодий учений стажувався в провідних університетах Європи.

У 1859 році Менделєєв сконструював прилад для вимірювання щільності рідини. У 1860 році він обгрунтував теорію критичної температури абсолютного кипіння рідин.
У 1863 році Дмитро Менделєєв видав підручник «Органічна хімія». У 1869 році Менделєєв розробив періодичну таблицю хімічних елементів, яка стала найбільшим науковим проривом у розвитку хімії.

за чутками, ідея таблиці прийшла мєндєлєєву уві сні, та коли його спитали про це, вчений відповів "я може 20 років над цим думав, а вам здається - отак, раз і готово..."радянська марка, випущена до сторіччя відкриття періодичної таблицізаймаючись питаннями сільського господарства, мєндєлєєв пропагував використання міндобрив та меліорації, він також є автором праць по метрології, удосконалював вимірювальні приборивинайшов пікнометр - прилад для вимірювання густини речовинє автором першого підручника з органічної хімії, та першої праці з основ неорганічноїкрім того, мєндєлєєв був видатним економістом, прихильником протекціонізму і захисту російської промисловості від конкуренції західних компанійвсупереч розповсюдженій думці, він не має ніякого відношення ні до винайдення горілки (вона існувала задовго до нього), ні до встановлення її міцності в 40°очевидно приводом до таких спекуляцій стала тема докторської дисертації, що стосувалась сумішей спирту з водоюкілька фактів пов’язує вченого і з україноюще молодим, після закінчення педінститут, мєндєлєєв захворів туберкульозом, прогнози лікарів були не дуже оптимістичними і він терміново виїхав на консультацію до миколи пирогова, котрий тоді працював в сімферополітой заспокоїв мєндєлєєва і сказав, що він житиме ще довгоі справді - мєндєлєєв досить швидко видужав і повернувся в росіюа в 1903 році мєндєлєєв був першим головою екзаменаційної комісії недавно заснованого київського політехнічного інституту
в 1857 році дмитро мендєлєєв робить пропозицію своїй давній знайомій з тобольська, але та відмовляє йомусестра ольга, побачивши, як важко брат переживає, познайомила його з феозвою лєщьовою, старшою на 6 років, теж знайомою ще з тобольська (до речі, прийомною донькою поета єршова, автора "горбоконика")в них було троє дітей, але їх відносини не склались, в основному через захоплення мєндєлєєва науковою працеюв 43 роки мєндєлєєв закохався в 19-річну анну попову, котра бувала в них вдомабатько дівчини, казак з урюпінська, був категорично проти цього зв’язку і вислав доньку в італіюоднак дмитро іванович поїхав за нею і через місяць вони повернулись разомповторний шлюб в ті часи був майже неможливою справою і навіть після того, як перша дружина погодилась дати мєндєлєєву розлучення, церква наклала на нього т.зв. "шестирічне каяття"щоб не чекати 6 років, мєндєлєєв підкупив священника, давши хабаря в 10 тисяч рублів (для порівняння, маєток вченого оцінювався лиш у 8 тисяч)зате новий шлюб був дуже вдалим, подружжя жило в згоді, молода дружина була висоосвічена і добре розуміла інтереси чоловікав них народилось 4 дітей (донька люба згодом вийшла заміж за поета олександра блока)
цікаві факти:прізвище діда вченого було соколовмєндєлєєв - це прізвисько, яке батько вченого отримав у семінаріїв гімназії майбутній геній вчився поганенько, мав низькі оцінки з усіх предметів, особливо не давалась йому латинамєндєлєєв багато палив, самостійно добирав тютюн і скручував собі цигаркиполюбляв чай, який замовляв з китаю на кілька років наперед, перемішував і запаковувавйого чай був популярним серед всіх знайомихв гостях дмитро іванович чай не пивв нього було цікаве хобі - вчений полюбляв робити скриньки, валізки, рамки для портретів, самостійно переплітав книжкитакож мєндєлєєв власноруч шив собі одягйого іменем названо місто, два містечка, залізничну станцію, станцію метро, завод, льодовик, кратер, астероїд, підводний хребет, вулкан та 101-ий хімічний елемент


Презентація на тему «Білки» (варіант 4)


title: Презентація на тему «Місце хімії серед наук про природу» (варіант 1)

text:
Місце хімії серед наук про природу
Підготувала учениця 19-Ф класу Семененко Анна
Жодну природничу науку - фізику, хімію, біологію, геологію тощо наразі не можна назвати лідером. Система наукових знань про природу й система методів кожної з наук перебувають у процесі безперервного взаємозбагачення. Особливо яскраво це виявляється в наш час.
Дедалі більше стираються межі між хімією й іншими природничими науками. На межі досліджень фізичних і хімічних явищ виникли фізична хімія та хімічна фізика. Біохімія - біологічна хімія - вивчає хімічний склад і структуру сполук, які містяться в живих організмах. Вона досліджує шляхи й способи регуляції перетворень речовин, енергетику процесів, які відбуваються в клітині й в організмі. Геохімія - наука про поширеність і міграцію хімічних елементів на Землі.
Роль хімічних знань у пізнанні природи важко переоцінити. Сучасна хімія представлена безліччю різних напрямів розвитку знань пре природу, речовини й способи їх перетворення. Однак вона не є простою сумою знань про речовини, накопиченою завдяки копіткій праці багатьох поколінь науковців-хіміків. Сучасна хімія - високовпорядкована система знань, що стрімко й цілеспрямовано розвивається у взаємодії із системами знань інших наук.
Вагомий внесок зробили хіміки в розвиток високих технологій - генної інженерії, нанохімії, фемтохіміі, яка вивчає процеси, що відбуваються за час, зрівняний з періодом коливання атомів. Ці здобутки є водночас і продуктом пізнання природи за допомогою хімії, й засобом подальшого поступу в цьому напрямі.
Хімія як елемент загальнолюдської культури одвіку мала виражену гуманітарну спрямованість. Окремі теоретичні положення хімічних знань становили певну частину натурфілософії, що витлумачувала явища природи в їхній цілісності. Тож хімія, так само як фізика, біологія, астрономія, географія й інші природничі науки, - засіб формування світогляду.
Пригадаймо, яке значення для пізнання природи мало відкриття Д.І. Менделєєвим нового закону природи. Замість розрізнених, не пов'язаних між собою речовин перед наукою постала єдина струнка система, що об'єднала в єдине ціле всі елементи Всесвіту. На основі періодичного закону були розвинуті найважливіші хімічні поняття, встановлено чіткий взаємозв'язок між ними. Відкриття періодичного закону мало величезне значення для розвитку хімії та пізнання таємниць природи.
Розвитку творчого потенціалу та інтуїції, які необхідні для розв'язання наукових завдань, сприяє прилучення до мистецтва - живопису, музики літератури тощо. Підтвердженням цього є численні приклади з життя видатних хіміків, фізиків, математиків, біологів, які захоплювалися літературою та мистецтвом настільки, що хобі перетворювалось на другу професію.
М. В. Ломоносов, відомий вам насамперед як один з відкривачів закону збереження маси та енергії, виявив себе як талановитий поет і художник-мозаїст. О.П. Бородін, автор опери «Князь Ігор» тривалий час очолював кафедру хімії у Військово-медичній академії й зробив вагомий внесок у розвиток хімічного синтезу.
Наслідуючи Менделєєва, сучасні хіміки власним прикладом доводять: фанатично віддані хімії науковці водночас вирізняються широтою своїх поглядів і відкритим ставленням до навколишніх подій. Пояснення просте: усе наше сучасне матеріальне оточення - продукція промислового хімічного синтезу. Однак не синтезом єдиним... Порятунок людства від глобальних криз сьогодення й запобігання їм у майбутньому - у розвитку високої духовності. Мистецтво підносить будь-яку людину, сприяє зростанню творчих сил науковців (і не лише їх) у професійній діяльності. Троянди й виноград для справжнього природодослідника - не лише сировина для видобутку запашної олії та глюкози, а насамперед джерело натхнення на тернистій стежині наукового пошуку.


title: Презентація на тему «Міфи та легенди зоряного неба» (варіант 2)

text:
Тема. Міфи та легенди зоряного неба
Виконалиучениці 11-А класуОкулічева Ольга та Малишева Юлія
У світі існує безліч легенд про найменування найвідоміших сузір'їв. Здавна спостерігачі неба об'єднували найбільш яскраві та помітні зірки в сузір'я, яким давали різноманітні найменування. На перший погляд назви багатьох сузір'їв здаються дивними. Часто в розташуванні зірок дуже важко або й неможливо роздивитися те, на що вказує назва сузір'я.
Різні народи створювали своєю уявою різні сузір'я, а якщо й існували «інтернаціональні» сузір'я, вони іменувалися по-різному в різних країнах. Джерелами назв сузір'їв зазвичай були міфи про богів, перекази про героїв і пов'язані з ними події, назви різних тварин і знарядь виробництва, що їх люди використовували в повсякденному житті.
СУЗІР'Я ОРІОНА
Найкрасивішим південним сузір'ям є сузір'я Оріон. Так звали сина бога морів Посейдона. Якось за дорученням богів він очистив острів Хіос від диких звірів. Вдячні жителі острова влаштували пишне вшанування героя, під час якого його увінчали лавровим вінком і піднесли дорогі подарунки. Свято супроводжувалося виконанням гімнів і танцями дівчат. Серед них Оріон побачив красуню Меропу, дочку місцевого царя.
Молоді люди сподобалися одне одному, і Оріон став просити у царя руки його дочки. Однак він відмовив герою. Тоді Оріон викрав красуню. Цар пішов на хитрість: зробив вигляд, що дає згоду на їх шлюб. Але вночі, обпоївши героя, осліпив його. Посейдон розгнівався і попросив Геліоса повернути синові зір. Питання про весілля після всіх пригод було вирішене, але в справу втрутилася Гера. Колись Оріон випадково убив улюбленого бика богині. Знаючи, що Оріон - хоробрий мисливець, вона напустила на нього Скорпіона, укус якого був смертельним. Оріон загинув, але за проханням Посейдона Зевс помістив його на небо туди, де він не міг зустрітися з Скорпіоном.
СУЗІР'Я КОЗЕРОГА
Бог виноробства та свят Діоніс весело простує по землі, підкоряючи всіх життєлюбством і чарівністю. Він вчить людей вирощувати виноград і робити з його спілих грон зігріваючий душу і серце напій - іскристе вино. Під звуки флейт і сопілок він йде через ліси і гори, його оточує весела свита: прикрашені вінками красиві дівчата - менади, які вміють повеселити Діоніса своїми танцями, харіти - богині жіночих чар, Єфросина - богиня радості, козлоногі сатири, що змагаються в веселих римах, і їх бог Пан, якого древні римляни називали Фавном.
Одного разу Пан, сидячи під деревом в парнасському лісі, грав на сопілці. Раптом на нього напав розбуджений музикою дракон Пифон. З переляку Пан кинувся в глибокий струмок, який біжить поруч. Діоніс, щоб заховати його від Пифона, перетворив Пана в козла, але з великим риб'ячим хвостом замість ніг. Так замість Пана з'явився Козеріг, якого пізніше боги помістили на небо як сузір'я з тією ж назвою.
СУЗІР'Я ВЕЛИКОЇ ТА МАЛОЇ ВЕДМЕДИЦІ
У царя Аркадії Ликаона була дочка Каллісто. Дівчина була дуже красива, але по велінню Оракула зберігала обітницю безшлюбності, так як їй в чоловіки був обіцяний бог. І дійсно, Зевс звернув увагу на прекрасну дівчину. Після закінчення року у Каллісто народився син Аркас. Гера дізналася про неї. Вона розлучила матір з сином, перетворивши її в ведмедицю, але не зупинилася на цьому. Помста Гери виявилася жахливою.
Аркас виріс і став хоробрим і сильним юнаком, чудовим мисливцем. Одного разу він полював в лісі, і Гера наслала на нього велику ведмедицю. Аркас вже націлився на неї, але щось зупинило його - думка про матір змусила опустити лук. Це Зевс вчасно підоспів на допомогу і не допустив смерті Каллісто від рук сина. Пізніше Зевс перетворив і Аркаса в ведмедя. З того часу загорілися на небі два дуже яскравих сузір'я: Велика Ведмедиця - Каллісто і Мала Ведмедиця - її син Аркас.
ПЕРЕВІР СЕБЕ!
1. Буквами якого алфавіту позначають найяскравіші зірки сузір'я?
а) грецького;
б) латинського;
в) українського.
2. Яку назву має найяскравіша зірка нічного неба?
а) Полярна зірка;
б) Андромеда;
в) Сіріус.
3. Як звали дівчину, з якою хотів одружитися Оріон?
а) Єлена;
б) Еврідіка;
в) Меропа.
4. Кого розбудив Пан своєю грою на сопілці?
а) мінотавра;
б) дракона;
в) сатира.


title: Презентація на тему «Нафта» (варіант 7)

text:
Нафта
Нафта -  горюча корисна копалина, складна суміш вуглеводнів різних класів з невеликою кількістю органічних кисневих, сірчистих і азотних сполук, що являє собою густу маслянисту рідину.

Забарвлення в неї червоно-коричневе, буває жовто-зелене і чорне, іноді зустрічається безбарвна нафта. Нафта має характерний запах, легша за воду, у воді нерозчинна.
Елементний склад, %: вуглець 80-88, водень 11-14,5, сірка 0,01-5, кисень 0,05-0,7, азот 0,01-0,6.
Густина — 760–990 кг/м³
Теплота згоряння — 43,7-46,2 МДж/кг.
Найважливіше джерело рідкого палива, мастил, сировина для синтетичних матеріалів тощо.

Нафту почали добувати на березі Євфрату за 6-4 тис. років до нашої ери. Застосовувалася вона і як ліки. Стародавні єгиптяни використовували асфальт (окиснену нафту) для бальзамування. Нафтові бітуми використовувалися для приготування будівельних розчинів. Нафта входила до складу «грецького вогню».
Історія
Експорт та імпорт нафти
За складом.
За вмістом сірки.
За вмістом фракцій, що википають при перегонці до температури 350°С.
За вмістом базових мастил.
За вмістом твердих парафінів.
За вмістом смол і асфальтенів.
Поділ нафти на легку, середню і важку
Класифікація нафти
Світові запаси
На території України поклади нафти є у Передкарпатті, у Дніпровсько-Донецькій областях та на шельфі Чорного і Азовського морів і (за деякими даними тут найбільші — 3 трильйони умовних одиниць газу й нафти, частка нафти — 25-30%).
Станом на кінець ХХ ст. початкові потенційні ресурси нафти України оцінювалися в 1,33 млрд т, а газового конденсату — 376,2 млн т. Державним балансом враховано понад 130 родовищ нафти і понад 151 газового конденсату. Розвіданість початкових потенційних ресурсів нафти становить 33,0%, газового конденсату — 37,0%, а ступінь виробленості відповідно 21,6% та 15,9%.
Україна лише на 10-12% забезпечена нафтою власного виробництва.
Нафта в Україні
Панорама м. Борислава. Нафтові вежі. Поштова листівка 1920-ті рр.
    За хімічною природою і походженням нафта близька до природних горючих газів, озокериту, а також асфальту.
      Нафта утворюється разом з газоподібними вуглеводнями на глибині понад 1,2 — 2 км; залягає на глибинах від десятків метрів до 5 — 6 км.
      Поблизу земної поверхні нафта перетворюється в густу мальту, асфальт і інше наприклад, бітумінозні піски і бітуми.
Хімічна природа і утворення. Склад і властивості нафти
ПРОБА ПЛАСТОВОЇ НАФТИ- проба нафти, піднята з вибою свердловини глибинним пробовідбірником зі зберіганням пластового тиску, яка використовується при вивченні властивостей пластової нафти на спеціальній апаратурі.
ПРОБА НАФТИ РЕКОМБІНОВАНА — штучно створений взірець пластової нафти з сепарованої нафти і газу, відібраних з гирла свердловини чи сепараційного устаткування.
Проба нафти
Верстат-качалка викачує нафту біля Лаббоку, Техас

Нафтопереробний завод в Грейнджмуті, Шотландія.
Дерево нафтопродуктів: основні продукти, які отримують з нафти та газу
                                                Чем дороже нефть, тем глупее правительство.                                               Борис Немцов
Над презентацією працювала: Волох Анастасія 11- Б клас 2013 рік.


title: Презентація на тему «Чи шкідливі пральні порошки для здоров’я»

text:
Чи шкідливі пральні порошки для здоров’я?
Левицька Ан.
11 клас
У чому ж шкода?
Основні діючі речовини всіх пральних порошків – це поверхнево-активні речовини (ПАР), які являють собою надзвичайно активні хімічні сполуки. ПАР, при попаданні в організм, накопичуються на клітинних мембранах, покриваючи їх поверхню тонким шаром, і при певній концентрації здатні викликати порушення найважливіших біохімічних процесів, що протікають в них, порушити функцію і саму цілісність клітини.
ПАР
В експериментах на тваринах вчені встановили, що ПАР істотно змінюють інтенсивність окисно-відновних реакцій, впливають на активність ряду найважливіших ферментів, порушують білковий, вуглеводний і жировий обмін. Аніонні ПАР:
грубі порушення імунітету
 розвиток алергії
 ураження мозку, печінки, нирок, легенів
У країнах Західної Європи накладені суворі обмеження на використання а-ПАР (аніонних ПАР) у складах пральних порошків. У кращому випадку їх зміст не повинен перевищувати 2-5%.
Фосфати
Крім ПАР, порошки містять фосфати. Наявність фосфатних добавок у порошках призводить до значного посилення токсичних властивостей а-ПАР. Ці добавки створюють умови для більш інтенсивного проникнення а-ПАР через шкіру, сприяють посиленому знежиренню шкірних покривів, більш активному руйнуванню клітинних мембран, різко знижують бар’єрну функцію шкіри. ПАР проникають в мікросудини шкіри, всмоктуються в кров і поширюються по організму. Це призводить до зміни фізико-хімічних властивостей самої крові і порушення імунітету.
Отрута
У а-ПАР є здатність накопичуватися в органах. Наприклад, у мозку осідає 1,9% загальної кількості а-ПАР, що потрапили на незахищену шкіру, в печінці – 0,6% і т.д..
Вони діють подібно отрут: в легенях викликають гіперемію, емфізему, в печінці ушкоджують функцію клітин, що призводить до збільшення холестерину і підсилює явища атеросклерозу в судинах серця і мозку, порушує передачу нервових імпульсів в центральній і периферичної нервової системах
Прання
Фосфатні добавки не тільки підсилюють проникнення а-ПАР через шкіру, але і збільшують нагромадження цих речовин на волокнах тканин, що піддаються пранню. Навіть 10 – кратне полоскання в гарячій воді не призводить до повного визволення одягу від а-ПАР. Як правило в випрати одяг міститься майже гранична концентрація ПАРів – близько 4 мікрогр./см2. (Норма (межа) контакту ПАР зі шкірою – 5 мікрограм на сантиметр кв.) Це призводить до забивання пор. Причому чим складніше структура волокна, тим більша кількість молекул а-ПАР можуть до нього «прилипнути». Сильніше всього тримають ПАР шерстяні, напівшерстяні і бавовняні тканини. У середньому, потенційно небезпечні концентрації ПАР зберігаються на тканинах до 4 діб. Таким чином, створюється вогнище постійної інтоксикації всередині самого організму. Міцно закріпившись на одязі, молекули а-ПАР при зіткненні зі шкірою відносно легко переносяться на її поверхню і швидко всмоктуються всередину, починаючи свій руйнівний маршрут по організму.
Вплив на навколишнє середовище
Крім прямої шкоди нашому здоров’ю, фосфати являють собою велику загрозу для навколишнього середовища. Потрапляючи після прання разом із стічними водами в водойми, вони приймаються діяти як добрива. «Урожай» водоростей у водоймищах починає рости не по днях, а по годинах. Водорості, розкладаючись, виділяють у величезних кількостях Метін, аміак, сірководень, які знищують все живе у воді. Заростання водойм і засмічення медленнотекущих вод призводять до грубих порушень екосистем водойм, погіршення кисневого обміну в гідросфері і створюють труднощі в забезпеченні населення питною водою.
На Заході вже понад 10 років тому відмовилися від застосування в побуті порошків, що містять фосфатні добавки.
Поради щодо зменшення шкоди прального порошка
Читаємо склад. Порошки з фосфатами і змістом ПАР більше 5% залишаємо стояти в магазині.

Пил прального порошку може літати в повітрі 20 хвилин. Тому ставити пральну машину на кухні не можна.
Одна з альтернатив фосфатосодержащая порошкам – дитячі порошки на основі мила, але вони погано розчиняються у воді.
При ручному пранні обов’язково виключити контакт незахищених рук та інших частин тіла з розчином порошку.
Ретельно (більше 8 разів) виполіскувати випрані речі, використовуючи при цьому тільки гарячу (не менше 50-60 С0) воду. У холодній воді фосфати з а-ПАР практично не виполіскуються.
Користуйтеся народними способами (замінники побутової хімії.)


title: Презентація на тему «Правила безпечного використання засобів побутової хімії» (варіант 3)

text:
Правила безпечного використання засобів побутової хімії.
Підготувала
учениця 11 класу
Роман Оксана
План
1.  Засоби побутової хімії
2. Особливо небезпечні речовини
3. . Символи,які попереджають про шкідливість продукту

Засоби побутової хімії.
. До товарів побутової хімії відносять клеї, абразивні матеріали, засоби для прання і миття, засоби для чищення, лакофарбові товари, засоби по догляду за житлом. предметами побуту, садом і городом і ін.

 ДИТЯЧІ КОСМЕТИЧНІ ЗАСОБИ
Існують і загальноприйняті в усім світі вимоги до тих або іншим дитячим косметичним засобам. Це гіпоалергенність, натуральна основа, відсутність штучних барвників, а для мийних засобів - нейтральне значення рН. І тому рецептура їх, незалежно від країни й фірми-виробника, багато в чому однакова. Різні тільки деякі складові - активні добавки, біокомпоненти.
ДИТЯЧІ КОСМЕТИЧНІ ЗАСОБИ
. Особливо небезпечні речовини.

а) агресивні речовини (кислоти, луги, аміак, хлороводень, хлор, озон);
 б) легкозаймисті речовини (спирти, ацетон, рідкі вуглеводні);
 в) ртуть та демеркуризація.
Символи,які попереджають про шкідливість продукту
Подразнюючий .Слід не допускати попадання в очі, а також ретельно мити руки після роботи з цією речовиною. Намагайтеся також працювати в добре провітрюваних приміщеннях
Шкідливий
Цей значок найчастіше зустрічається на упаковках з розчинниками, лаками і фарбами. Він говорить про те, що продукт містить одне або кілька шкідливих чи токсичних речовин.

Їдкими можуть бути, різні засоби з очищення каналізаційних труб. До складу продукту входить луг у великій концентрації. А, при попаданні на шкіру засіб може викликати важкі опіки і серйозні пошкодження шкіри..
Небезпечний для навколишнього середовища
 Цей символ попереджає про шкідливість продукту для природи. До його складу можуть входити речовини, що створюють загрозу.
Для безпечного, ефективного і швидкого чищення слідуйте, будь ласка, наступним рекомендаціям:
.

1 Ніколи не вдихайте пари чистячих засобів! Це небезпечно для здоров'я!
2 Завжди зберігайте засоби в недосяжному для дітей місці.
3 Не допускайте потрапляння чистячих засобів в очі і на слизові оболонки.
4Перед застосуванням засобу уважно вивчите етикетку виробу - виробник завжди вказує необхідні температурні режими, оптимальний спосіб чищення та іншу важливу інформацію
1Категорично забороняється розпорошувати і наносити засоби для боротьби зі шкідливими комахами на продукти харчування, питну воду та корм для тварин! Якщо в будинку є акваріум з рибами - перед застосуванням аерозолів обов'язково накрийте його.
2Засоби від мурашок у вигляді порошків забороняється застосовувати поблизу (мінімум на 10 метрів) відкритих водоймів та джерел питної води!
3Після нанесення даних засобів на дачній або садовій ділянці не дозволяйте дітям гратися поблизу оброблених ділянок кілька днів.
4Після застосування засобів ретельно з милом вимийте руки.
Ознаки отруєння  препаратами побутової хімії.
Перша допомога  при отруєнні препаратами побутової хімії .
1Якщо препарат потрапив у шлунок, необхідно негайно викликати «швидку допомогу».
2До її приїзду потрібно викликати у потерпілого блювання, дати випити дві-три склянки води кімнатної температури.
3Після цього дати випити рослинну олію, молоко, збитий яєчний білок або білкову воду.
4Якщо отруєний утратив свідомість, його треба  покласти на бік.
Пам’ятайте! Кожний з препаратів побутової хімії має свої специфічні властивості. Всі побутові хімікати потребують підвищеної обережності під час поводження з ними, тому що вони потенційно небезпечні для здоров’я!


title: Презентація на тему «Н2O»

text:
Н2O
Матвієнко А.
10-а
Вода, Н2O — хімічна речовина у вигляді прозорої безбарвної рідини без запаху і смаку.  В природі існує у трьох агрегатних станах — твердому (лід), рідкому (вода) і газоподібному (водяна пара). Молекула води складається з одного атома Оксигену і двох атомів Гідрогену.

Молекули води мають слабку здатність до зворотної іонізації шляхом розпаду на протон H+ і гідроксид-іонH2O  =H+ + OH- Не зважаючи на те, що одним із продуктів дисоціації є протони, вони не існують у воді у вільному стані, а натомість відразу ж приєднуються до молекул H2O з утворенням іонів гідронію H3O-. Внаслідок іонізації чиста вода до певної міри може проводити електричний струм. При чому гідроксид- і гідроній-іони в електричному полі рухаються значно швидше ніж інші іони. Це пояснюється явищем «перетстрибування протонів»: жоден індивідуальний іон не переміщується на великі відстані, натомість відбувається перенесення протонів між молекулами води, з'єданими між собою водневими зв'язками. Таким чином виникає сумарний рух гідроній-іонів до катоду, а гідроксид-іонів — до аноду. «Перестрибування протонів» також призводить до того, що у водних розчинах дуже швидко проходять кислотно-основні реакції.

У природі вода відіграє надзвичайно важливу роль. Випаровуючись, вода переноситься на величезні віддалі і там випадає у вигляді дощу і снігу. Вологість повітря і кількість атмосферних опадівє найважливішими факторами, що регулюють клімат і погоду.Вода є також одним з найважливіших геологічних факторів що змінює зовнішній вид земної поверхні, розмиваючи гори і утворюючи долини. Вона руйнує гірські породи не тільки механічно, а й хімічно, реагуючи з ними з утворенням інших речовин.
Завдяки великій діелектричній постійній – (для води -80, для повітря –1) вода універсальний розчинник природи. Це означає, що різнойменні електричні заряди притягуються один до одного у воді у 80 раз слабше, ніж в повітрі. Відповідно в 80 разів послаблюються сили міжатомного щеплення в молекулах і відбувається їх дисоціація на іони (катіони, аніони).
Багато речовин таким чином дисоціюють і розчиняються у воді. Це особлива властивість води, яка всюди використовується в нашому житті. Наприклад, сьогодні важко собі уявити наш побут від особистої гігієни до побутової, якби не було води. Вода дає можливість людині забирати у неї негативну енергію і відновлювати їй природну біоенергетику.

В силу здатності послаблювати міжатомні і міжмолекулярні властивості речовин вода є великим руйнівником, здатним розчинити все що завгодно: одні речовини – сіль, цукор; різноманітні гази – із зримою швидкістю; інші – метали, тверді гірські породи – більш повільно, непомітно для ока, але незворотньо. Це означає, що не може бути ідеальної дистильованої води, Потрапивши в посуд, вода зразу починає розчиняти його стінки, як результат у води появляються домішки молекул матеріалу посудини
І ще одна дуже важлива властивість води. При охолодженні і замерзанні води, її об’єм збільшується, а густина зменшується – тобто лід плаває у воді, а не тоне. Якщо б лід тонув, то і наші водойми зимою б промерзали до дна і стали б мертвими для живого. Це й означає, що вода не лише рідина, яка зберігає життя, а й є його основною складовою.

Вода має величезне значення в житті людини, тварин і рослин. Вона потрібна рослинам для розчинення поживних речовин ґрунту.Нестача води у ґрунті призводить до погіршення живлення рослин і зниження врожаю сільськогосподарських культур. Тому для забезпечення у ґрунті води здійснюють цілий комплекс агрохімічних заходів.Усі процеси травлення і засвоєння їжі людиною і тваринами відбуваються у водному середовищі. Надмірна втрата води організмом(до 10 — 20%) може призвести до загибелі. Щоденна потреба дорослої людини у воді становить 2,5—4 дм3. Вода є одним з шести основних харчових елементів здорового харчування людини поряд звуглеводами, білками, жирами, вітамінами і мінералами.
Шкідливою дією вод є:
наслідки повені, що призвели до затоплення і підтоплення земель та населених пунктів;
руйнування берегів, захисних дамб та інших споруд;
заболочення, підтоплення і засолення земель, спричинені підвищенням рівня ґрунтових вод внаслідок ненормованої подачі води під час зрошення, витікання води з водопровідно-каналізаційних систем та перекриття потоків підземних вод при розміщенні великих промислових та інших споруд;
осушення земель, зумовлене забором підземних вод в кількості, що перевищує встановлені обсяги відбору води;
забруднення (засолення) земель в районах видобування корисних копалин, а також після закінчення експлуатації родовищ та їх консервації;
ерозія ґрунтів, утворення ярів, зсувів і селей.
Під час проектування водогосподарських та інших об'єктів повинна враховуватися можлива шкідлива дія вод, а під час експлуатації цих об'єктів — вживатися заходи щодо її запобігання, а саме:
залуження та створення лісонасаджень на прибережних захисних смугах, схилах, балках та ярах;
будівництво протиерозійних гідротехнічних споруд, земляних валів, водоскидів, захисних дамб, водосховищ-регуляторів;
спорудження дренажу;
укріплення берегів тощо.

Людина повинна усвідомлювати, що основою всього на нашій землі є основний мінерал існування всього живого – це високоякісна, природна, структурно-упорядкована, біоенергоінформаційна або дисиметрійно-фрактальна питна вода.
Без питної води неможливо саме існування людини, тим більше нормальне функціонування її свідомості і підсвідомості.


title: Презентація на тему «Жири» (варіант 11)

text:
Жири як компоненти їжі. Їхня роль в організмі

Жири-це природні сполуки, які представляють собою складні ефіри триатомного спирту гліцерину і жирних кислот.

	                           O
	     H2C – O – C
		                  R1

		                 O
 	     HC – O – C
		    	    R2

			    O
	    H2C – O – C
			    R3

Фізичні властивості жирів:
Жирні на дотик ;
При нанесенні на папір дають характерні плями.
Свіжі жири і масла мають специфічні , зазвичай приємні , запахи і смак , зумовлені домішкою різних летких речовин .
Всі жири легше води. У воді вони абсолютно нерозчинні, в спирті малорозчинні (за винятком касторової олії) , дещо більше розчиняються у киплячому спирті і у всіх співвідношеннях розчиняються в ефірі , хлороформі і сіровуглеводі
Будова жирів
Жири складаються з естерів  трьохатомного спирту гліцерину і  карбонових кислот, що містять від 5 до 24 атомів Карбону в ланцюзі.

Карбонові кислоти - клас органічних сполук, що містять карбоксильну групу. Залежно від природи радикала, пов'язаного з групою, — COOH молекули розрізняють одно-, двух- і багатоосновні кислоти.

Гідроліз - найхарактерніша реакція для жирів. З гідролізу жирів утворюється гліцерин, карбонові кислоти та мило.

       Хімічні властивості жирів:
Процес омилення жирів проводять у промисловому масштабі, при цьому одержують гліцерин і солі вищих карбонових кислот, що являють собою мило.
С3Н5(ОСОR)3 + ЗNaОН = С3Н5(ОН)3 + ЗRСОО

При тривалому зберіганні жирів відбувається складний хімічний процес, який називається згіркненням.
Висихання жирів - складний фізико- хімічний процес , при якому під впливом кисню повітря відбувається їх окислення , а потім конденсація і полімеризація .

Жири (>600)

Тваринні
Рослинні

Жири тваринного походження мають, як правило, тверду консистенцію, а риб'ячий жир — рідку

Більшість рослинних жирів - рідкі, твердими є масло какао та пальмове масло.

Вплив жирів на організм людини
Жири мають величезне біологічне значення.Жири охороняють організм від теплових втрат.
Частина жиру використовується для побудови кліток,частина відкладається у виді запасної резервної речовини.
Жир захищає деякі органи від механічних впливів
Жири в організмі можуть утворюватися не тільки з жирів, що надходять з їжею, але й у результаті синтезу з вуглеводів і білків.

Презентацію виконалиучениці 11-а класуБондар Віра та Леснугіна Вікторія


title: Презентація на тему «Нафта, вугілля, природний газ як вуглеводнева сировина» (варіант 5)

text:
Нафта, вугілля, природний газ як вуглеводнева сировина.

Вуглеводні у природі  зустрічаються переважно у вигляді природного газу,нафти та  кам’яного вугілля.

Нині існують  два способи  використання  цих корисних копалин: один – як палива, тобто як джерело енергії, інший – як сировини  для подальшої переробки. Перший спосіб  означає спалювання,  другий – використання продуктів переробки нафти, природного газу і кам’яного вугілля в органічному синтезі.

Природний газ як корисна копалина являє собою суміш газуватих вуглеводнів, що в стиснутому стані перебувають у пустотах пористих порід, утворюючи в земних надрах газоносні пласти.
Природний газ залежно від родовища містить 80-98% метану, решта – газуваті гомологи метану: етан С2Н6, пропан С3Н8 та бутан  С4Н10.
 В родовищах природного газу в невеликих кількостях можуть міститися і інші гомологи метану, що в умовах підвищеного тиску перебувають в газовій суміші – пентан, гексан, гептан.

Схема використання метану

Нафта як вуглеводнева сировина цінна тим, що є складною сумішшю (до 1000 компонентів) речовин переважно органічного походження.
Вуглеводнева частина нафти включає в себе парафіни (алкани) - 30-35%, циклопарафіни (циклоалкани) – 25-75%  та ароматичні вуглеводні (арени) – 10-20%.
За вмістом конкретних вуглеводнів нафта з різних родовищ може суттєво відрізнятися.

В останні роки нафту та продукти її переробки дедалі більше використовують як цінну сировину в хімічній промисловості.
З нафтопродуктів виробляють синтетичні волокна,  каучуки, пластмаси, спирти, біологічно-активні речовини, розчинники, мастила, фармацевтичні препарати та багато іншого

Кам’яне вугілля людина почала використовувати як паливо досить давно.
І сьогодні більша частина вугілля  продовжує спалюватись, хоча з року в рік зростає роль кам’яного вугілля як сировини для хімічної промисловості.
Адже кам’яне вугілля містить лише близько 10% вуглецю, а решта – органічні сполуки досить складної будови (до 80%) та неорганічні домішки.

На основі продуктів, виділених з кам’яновугільної смоли, виникли цілі галузі хімічної промисловості: виробництво синтетичних барвників, лікарських засобів, засобів захисту рослин, вибухових речовин та ін.

Паливо, його види та класифікація. Роль нафти, природного газу та кам'яного вугілля як палива.

Паливо – це природні або синтетичні речовини, спалювання яких супроводжується виділенням великої кількості теплової енергії.
 Людина з давніх часів використовувала різні види природного палива для приготування їжі та обігріву житла, а згодом і для виготовлення предметів побуту, зброї тощо.

Залежно від походження розрізняють:
Природне паливо;
Штучне паливо.

Найбільш поширеними видами природного палива сьогодні є -  кам'яне вугілля, включаючи паливні продукти, одержані при збагаченні та сортуванні на підприємствах вугільної промисловості, буре вугілля (лігніт), сланці горючі, торф паливний, дрова опалювальні, деревинні відходи лісозаготівлі, деревинні відходи деревообробки, відходи сільськогосподарського виробництва (солома, качани та стебла кукурудзи, лушпиння соняшникове та рисове тощо), інші види первинного твердого палива (непридатні шпали, рудникові стійки, дерев'яна тара тощо), нафта, включаючи газовий конденсат, природний газ, до якого входить шахтний метан.

До штучного палива належить кокс, моторні палива, генераторні гази  та ін.

Найголовнішою властивістю нафти як енергоносія є її здатність при спалюванні виділяти велику кількість тепла.
Нафта і нафтопродукти мають досить високу теплоту згоряння.

Авіаційний бензин                                  Заправка літака
Для заправки літаків використовується
 авіаційний бензин – більшої якості, ніж автомобільний

Сільськогосподарська техніка в основному теж працює на дизельному паливі, яке одержують із нафтопродуктів:

Нафтопродукти широко використовуються також як паливо в котельнях для обігріву житлових будинків, промислових підприємств, громадських установ  та  інших приміщень.


title: Презентація на тему «Плутон» (варіант 2)

text:
Плутон
Виконала учениця 11-А класу Машталер Людмила
Плуто́н — одна з найбільших відомих (поряд з Ерідою) карликових планет Сонячної системи, транснептуновий об'єкт (ТНО) і десяте по масі (без урахування супутників) небесне тіло, що обертається навколо Сонця. Спочатку Плутон класифікувався як класична планета, однак зараз він вважається карликовою планетою і одним з найбільших об'єктів (можливо, найбільшим) в поясі Койпера.
Як і більшість об'єктів в поясі Койпера, Плутон складається в основному з гірських порід і льоду і він відносно малий: його маса менша за масу Місяця в п'ять разів, а обсяг — в три рази.

Історія
Плутон вперше був виявлений в 1930 р Клайдом Томбо в обсерваторії Лоуелла в Арізоні. Астрономи вже давно пророкували, що в Сонячній системі існує дев'ята планета, яку вони називали Планетою X.
Через рік спостережень Томбо, нарешті, виявив об'єкт з відповідною орбітою і заявив, що знайшов Планету X. Вибір назви планети був зроблений на користь імені Плутон, яке було запропоновано 11-річною школяркою з Оксфорда (на честь римського бога підземного світу).
Астрономи не могли визначити масу Плутона до відкриття його найбільшого супутника, Харона, в 1978 році. Тоді ж, визначивши масу Плутона (0,0021 маси Землі), вони змогли більш точно оцінити його розміри. Згідно з останніми даними діаметр Плутона становить 2400 км. Плутон просто крихітний, але тоді вважалося, що нічого більше ніж ця карликова планета за орбітою Нептуна немає.
Супутники
Харон - у давньогрецікій міфології, перевізник душ померлих до підземного царства Аїда
Нікта – уособлення ночі в грецькій міфології
Гідра - міфічна потвора, стоголовий дракон; деякі перекази наділяють гідру ще й крилами.
Кербер - охоронець брами Аїда багатоголовий пес.
Стікс - одна з річок підземного царства, води якої вважали отруйними; уособлення мороку й жаху.
Умови
Відстань і можливості сучасних телескопів не дозволяють отримати якісні знімки поверхні Плутона.
Карти, складені за даними телескопа «Хаббл», свідчать про те, що поверхня Плутона вкрай неоднорідна.
Поверхня Плутона, звернена до Харону, містить чимало метанового льоду, в той час як протилежна сторона містить більше льоду з азоту і моноокисиду вуглецю і там майже немає метанового льоду.
Атмосфера Плутона — тонка оболонка з азоту, метану та монооксиду вуглецю, що випаровуються з поверхневого льоду.

Чому Плутон – більше не 9 планета?
Після відкриття Плутона астрономи виявляли все більші і більші об'єкти в поясі Койпера.
І в 2005 році Майк Браун і його команда виявили об'єкт, що знаходиться за орбітою Плутона, який був, ймовірно, того ж розміру, а може навіть і більше. Об'єкт був пізніше перейменований в Еріду. Пізніше астрономи визначили, що вона має масу, приблизно на 25% більшу, ніж маса Плутона.
Що таке Еріда - планета або об'єкт пояса Койпера? Чим є Плутон? Остаточне рішення мало бути прийняте на XXVI Генеральній асамблеї Міжнародного астрономічного союзу, яка проходила з 14 по 25 серпня 2006 року в Празі.
Астрономам асоціації була надана можливість проголосувати за різні варіанти визначення планети.
Один з таких варіантів збільшив би число планет до 12: Плутон і далі вважався б планетою, додатково до числа планети були б занесені Еріда і навіть Церера, яка раніше розглядалася як найбільший астероїд.
Різні пропозиції підтримували ідею 9-ти планет, а один з варіантів визначення планети приводив до викреслювання Плутона зі списку планетного клубу.
Але тоді як класифікувати Плутон? Не вважати ж його астероїдом.
Зрештою астрономи проголосували за досить суперечливе за тодішніми мірками рішення і віднесли Плутон (та інші подібні об'єкти) до нового класу об'єктів - до «карликових планет».
Щоб об'єкт Сонячної системи вважався планетою, він повинен відповідати чотирьом вимогам
Об'єкт повинен обертатися по орбіті навколо Сонця - і Плутон обертається.
Він повинен бути досить масивним, щоб своєю силою гравітації забезпечити собі сферичну форму - і тут з Плутоном, схоже, все в порядку.
Він не повинен бути супутником іншого об'єкта. Плутон сам має 5 супутників.
Він повинен зуміти розчистити простір навколо своєї орбіти від інших об'єктів - це правило і порушує Плутон, це головна причина того, чому Плутон НЕ планета.
Алан Стерн — відповідальний дослідник місії НАСА «Нові обрії» — публічно висміяв рішення МАС, заявивши: «з технічних причин визначення нікуди не годиться». Стерн сказав, що, якщо вже застосовувати це визначення до Землі, Марса, Юпітера і Нептуна, що розділяють свої орбіти з астероїдами, то і їх довелося б перекласифікувати і позбавляти поточного статусу.
Рішення МАС перекласифікувати підтримав Майкл Браун, астроном, який знайшов Еріду. Він сказав: «Незважаючи на цю більше схожу на цирк божевільну процедуру, ми, так чи інакше, наткнулися на відповідь. Це зажадало чимало часу. В кінцевому рахунку, наука самокорегуюча, навіть якщо в обговоренні були сильні емоції»
Цікаві факти
Плутон, незважаючи на свої малі розміри та умови, малопридатні для колонізації, не уникнув уваги письменників фантастів. В 30-х роках XX століття фантастів привертав його статус знову відкритої планети, в більш пізніх творах він час від часу фігурує в якості окраїни Сонячної системи
У березні 2009 року сенат штату Іллінойс прийняв рішення, що Плутон буде вважатися в штаті планетою, а день 13 березня буде в штаті днем Плутона.
Американське діалектологічне суспільство визнало дієслово «to pluto» («оплутонити») «новим словом 2006 року». Нове дієслово означає «пониження в званні або цінності кого-небудь або чого-небудь, як це сталося з тепер вже колишньою планетою Плутон».
За час від його відкриття до викреслення Плутона з планет, він не встиг навіть один раз обернутися навколо Сонця.
Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Нафта та її переробка»

text:
Нафта та її переробка
На́фта — горюча корисна копалина, складна суміш вуглеводнів різних класів з невеликою кількістю органічних кисневих, сірчистих і азотних сполук, що являє собою густу маслянисту рідину, від темно-бурого до чорного кольору. Нафта має характерний запах, легша за воду, у воді нерозчинна.
  Добування нафти та її склад
Нафта і рідкі нафтопродукти, що одержують при її переробці, служать основними рідкими паливами. Раціональне використання нафти базується на її глибокій хімічній переробці з максимальним виходом легких, світлих продуктів (бензин) і газоподібної вуглеводневої сировини для хімічної промисловості.
Нафта залягає в пористих шарах осадових порід на глибині від 100 до 6000 метрів, обсяг скупчень може досягати мільярдів кубометрів. Покладам нафти супроводжують побіжні пальні гази, які знаходяться під великим тиском. Витяг нафти проводять різними методами:     фонтанним;
компресорним;
глибинно-насосним.

Нафта, що надходить на поверхню, у своєму складі містить:
побіжні гази - 50-100 м3/т,
воду - 200-300 кг/т;
мінеральні солі: 10-15 кг/т.
Тому на нафтових промислах роблять підготовку нафти до переробки. Вона полягає в наступному:
видалення розчинених газів;
видалення мінеральних солей; .
зневоднювання нафтової емульсії.
Нафта являє собою складну суміш різноманітних хімічних сполук: у першу чергу - вуглеводнів.
До складу нафти входять:
1) рідкі і розчинені тверді парафінові вуглеводні (алкани);
2) нафтенові вуглеводні ( циклоалкани);
3) ароматичні вуглеводні (арени).
Нафта містить: нафтенові кислоти, смолисті й асфальтові речовини, сірчисті сполуки, азотисті сполуки й інші.
Основні нафтопродукти:

На НПЗ із нафти виробляють:
індивідуальні парафінові, олефинові й ароматичні сполуки, котрі є сировиною органічного синтезу;
пальні і мастильні матеріали;
моторні палива (авіаційні, автомобільні бензини, керосин, лігроїн),
дизельне паливо;
тверді і напіврідкі суміші парафинів (парафін, вазелін);
бітуми,електродний кокс, розчинники;
мастила.
Методи переробки нафти:

Розрізняють первинні і вторинні методи переробки нафти.
Первинні (фізичні) методи засновані на різних температурних інтервалах кипіння окремих фракцій нафти - це прямий відгін нафти.
Вторинні (хімічні) методи засновані на повному перетворенні нафтової сировини під дією підвищеної температури і тиску, а також застосування каталізаторів; це різні види крекінгу і риформінгу нафти.
Усі методи засновані на високотемпературних ендотермічних процесах і реакціях, тобто для їхнього здійснення необхідне підведення тепла ззовні.

Термічні процеси переробки:

У залежності від умов і призначення поділяються на:
 термічний крекінг;
 піролиз;
 коксування.
Нафта та нафтопродукти: негативний вплив на оточуюче середовище:

Транспортні аварії у Світовому океані, аварії на міжнародних нафтомагістралях, викиди відходів переробки нафти у атмосферу, ґрунтові води – все це призводить до забруднення довкілля, змушує частіше звертатися до питання доцільності такого "перспективного" прогресу, підвищення безпеки нафтової та нафтопереробної галузі


title: Презентація на тему «Метали» (варіант 1)

text:
Метали
Місце елементів-металів у Періодичній системі Д.І. Менделєєва, будова їх атомів
І, ІІ, ІІІ групи, головні підгрупи, побічні підгрупи, лантаноїди, актиноїди
На зовнішньому рівні один – три електрони (s- або p-), в утворенні зв'язку беруть участь d- електрони передзовнішнього підрівня

        Me° - ne⁻ = Meⁿ⁺
Металічна кристалічна гратка
Металевий зв’язок і кристалічна гратка
+
+

+
+

  У вузлах ґраток – атоми й
катіони металу, між вузлами –
відносно вільні електрони.

Металевий зв’язок – це хімічний зв’язок, утворений за рахунок усуспільнення валентних електронів усіх атомів металевого кристала,
що зв'язуються. У результаті утворюється єдина електронна хмарина кристала, що легко зміщається під дією електричної напруги.
Металевий зв’язок не має спрямованості й насичуваності. Він зберігається й у розплавах металів.

+

+
Агрегатний стан: тверді, за винятком Hg, Ga.
Колір: усі відтінки від сірого до чорного (винятки Cu, Au).
Тепло – й електропровідність (за рахунок вільних електронів) збільшуються в ряді Hg, Pb, Fe, Zn, Mg, Al, Au, Cu, Ag.
Ковкість і пластичність (йони безпосередньо один з одним не зв'язані, тому окремі їх шари можуть зміщатися один відносно одного). Найбільш пластичний метал – золото, найбільш крихкий – хром, манган, стибій.
Густина: легкі – ρ < 5 г/см ³ (ρ (Li) = 0,53 г/см ³); важкі – ρ > 5 г/см ³ (ρ (Os) = 22,48 г/см ³).
Твердість: м'які (лужні метали); тверді (хром).
Температура плавлення: легкоплавкі – Tпл (Hg) = 38,87 С; тугоплавкі – Тпл (W)=3370 С.
Температура кипіння в металів висока.
Загальні фізичні властивості металів
Благородних у вільному вигляді
Ag, Pt, Au
Середньої активності у вигляді оксидів і сульфідів
Активних у вигляді солей
Сульфідні руди: PbS, FeS2, MoS2, ZnS
Хлоридні руди: NaCl,  KCl, KCl∙NaCl∙MgCl2, KCl∙MgCl2∙6H2O
Оксидні руди:
Fe3O4, Al2O3, NiO, MoO3
Карбонатні руди:  CaCO3, CaCO3∙MgCO3, FeCO3, Ca(HCO3)2
Знаходження   металів у природі

Якісні реакції
Na⁺ - дає жовте полум'я;
К⁺ - дає фіолетове полум'я;
Са²⁺ - дає яскраво-червоне полум'я;
Al³⁺ - з лугами дає білий осад, що
          розчиняється в надлишку лугу;
Fe²⁺ - з лугами дає зеленуватий осад, який
          на повітрі буріє;
Fe³⁺ - у лужному середовищі дає бурий осад.

Li Rb K Ba Sr Ca Na Mg Al Mn Zn Cr Fe Cd Co Ni Sn Pb (H)  Bi Cu Hg Ag Pt Au
РЯД АКТИВНОСТІ МЕТАЛІВ / ЕЛЕКТРОХІМІЧНИЙ РЯД НАПРУГ

активні
СреднЬОЇ активностІ
благородні
Хімічні властивості металів
 Ме
+ Cl₂
+ S
 + HCl
 + НОН
МеО + Н₂  (магній, залізо)
 + Н₂
+ солі
 + О₂
 МеCl (хлориди)
 Ме₂S (сульфіди)
МеCl + Н₂
 МеОН + Н₂    (лужні , Са)
МеН  (гідриди)
сіль більш активного металу
Ме +
Ме₂О  (K, Na      K₂O₂; Na₂O₂)
Взаємодія лужного металу з водою
2Na + 2H2O = 2NaOH + H2
Взаємодія лужноземельного металу з водою
Са + 2Н2О = Са(ОН)2 + H2
Горіння магнію
               0           0             +2   -2
2Мg + O2 = 2MgO
Реакція горіння кальцію в повітрі(реакція протікає бурхливо)
2Ca + O₂  =  2CaO
Реакція горіння літію

Li + O₂ = Li₂O
Каталітична реакція взаємодії алюмінію з йодом
4Al + 3I2   2AlI3
Оксиди металів

Li₂O;  Na₂O;  K₂O;  CaO;  MgO;  FeO –
                           основні;

Al₂O₃; Fe₂O₃  - амфотерні;

Основи:   LiOH
                    KOH
                  NaOH               + кислота       сіль + вода
                  Ca(OH)₂
                  Fe(OH)₂

Амфотерні:
Al(OH)₃,   Fe(OH)₃
Ме(ОН)₃ + кислота             сіль + вода
Ме(ОН)₃ + луг                       сіль
Гідроксиди

Загальні способи одержання металів
1. Найактивніші (K, Ca, Mg, Na) відновлюють електролізом.
Електроліз – окисно-відновна реакція під дією постійного електричного струму.

                         2NaCl = 2Na + Cl₂
На катоді: Na⁺ + e⁻ = Na° - відновлення катіонів.

На аноді:    Cl⁻ - e⁻ = Cl° - окиснення аніонів.

2. Менш активні метали відновлюють з оксидів або сульфідів (після попереднього випалу):
а) коксом за високих температур:
SnO₂ + C = CO₂ + Sn
б) карбон (ІІ) оксидом:
Fe₂O₃ + 3CO = 3CO₂ + 2Fe
в) воднем:
Fe₂O₃ + 3H₂ = 2Fe + 3H₂O
г) іншими більш активними металами, наприклад алюмінієм (алюмінотермія):
 3MnO₂ + 4Al = 2Al₂O₃ + 3MnO
д) силіцієм (силікотермія):
2Al₂O₃ + 3Si = 4Al + 3SiO₂


title: Презентація на тему «Неметалічні елементи» (варіант 3)

text:
Неметалічні
                   елементи
Силікатна кислота
СилікатИ
Відомо багато солей силікатної кислоти – силікатів. Серед них є природні і штучні.
СилікатИ
Нині широкого використання набули будівельні матеріали на основі силікатів: цемент, бетон,цегла, кераміка.
 Цемент, бетон,цегла,кераміка,скло – продукція силікатної промисловості.
Поняття про скло
Скло звичайне
Властивості скла:
Здатність пропускати сонячні промені
Поступовий перехід із твердого стану в рідкий через відсутність постійної точки плавлення й кипіння
Стійкість до дії кислот,лугів

РІЗНОВИДИ СКЛА ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ
Стіни
Стеля
Фотокамера
Посуд
Меблі
Лампочка
Ялинкові прикраси
Кришталь
Вхід у метро
Зелене і коричневе скло почали виробляти в Єгипті й Месопотамії у IV тис. до н.е. Його выкористовували лише для прикрас.
Кришталь-скло,яке замість силікатів Натрію і Кальцію містить силікати і борати Калію та Плюмбуму(II).Кришталь сильно заломлює світло і грає всіма кольорами веселки.
Існує ще й кварцове скло – чистий переплавлений силіцій(IV) оксид. Це скло майже не змінює свого об’єму за зміни температури.
Емальований посуд вам добре відомий.
Емаль – це матеріал, виготовлений із звичайної скломаси шляхом додавання до неї станум(IV) оксиду. З кольорової емалі виготовляють картини,посуд,прикраси.
Цемент. Споруди високої міцності й тривалого призначення (будинки,тунелі,мости) будують за допомогою цементу. Цей матеріал має рідкісну властивість – з часом твердість його збільшується.
Є різні сорти цементу, серед найуживаніших – портландцемент. Як сировину для виробництва цементу використовують вапняк і глину, рідше маргель – природну суміш ціих двох речовин.
Перші заводи в Україні були збудовані на Донеччині та Рівненщині наприкінці ХІХ ст. Архітектор В.Городецький в 1903р. використав вітчизняний цемент для виготовлення оздоблення однієї з найкрасивіших будівель ХХст.,яка і донині прикрашає м.Київ.
Суміш щебню(подрібненої гірської породи гранітного походження),піску й цементу дістала назву бетон, який також широко використовують у будівництві. Зведення мостів,будинків ,гребель не обходиться без залізобетону – бетону,підсиленого залізним каркасом.
Керамічне виробництво
До керамічних виробів належать:
Будівельна цегла
Кахлі
Облицювальні плитки
Раковини умивальників
Посуд із порцеляни і фаянсу

Цегляні заводи будують поблизу покладів глини та піску.
Глина,змочена водою,стає подібною на пластилін, і їй можна надати різної форми.Цю властивість глини покладено в основу гончарства.
Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Сузір’я» (варіант 3)

text:
Сузір'я Скорпіона
Скорпіо́н (лат. Scorpius) — південне зодіакальне сузір'я південної півкулі неба. Сонце входить у сузір'я Скорпіона — 22 листопада, але 30 листопада залишає його (з усіх зодіакальних сузір'їв у Скорпіоні Сонце перебуває найменше часу), переходячи у сузір'я Змієносця.
Найкращі умови видимості ввечері у червні-липні.
Історія
Стародавнє сузір'я. Включене до каталогу зоряного неба Альмагест, укладеного Клавдієм Птолемеєм.
Не тільки через зовнішньої схожості цьому сузір'ю була відведена роль отруйного істоти. Сонце вступало в цю область неба пізньою осінню, коли вся природа як би вмирала, щоб знову відродитися, подібно богу Діонісу, ранньою весною наступного року. Сонце вважалося «ужалених» якимось отруйним істотою (до речі, в цій області неба є й сузір'я Змії!), «Від того боліло» всю зиму, залишаючись слабким і блідим. Згідно класичної грецької міфології це той самий Скорпіон, що ужалив велетня Оріона і був захований богинею Герой на діаметрально протилежній частині небесної сфери. Саме він, небесний Скорпіон, налякав найбільше нещасного Фаетона, сина бога Геліоса, що вирішив прокотитися по небу на своїй вогненній колісниці, що не послухавши застережень батька.
Народи давали цьому сузір'ю свої імена. Наприклад, для жителів Полінезії воно уявлялося рибальським гачком, яким бог Маун витягнув з глибини Тихого океану острів Нова Зеландія. У індіанців майя це сузір'я зв'язувалося з ім'ям Ялагау, що означає «Владика пітьми». На думку багатьох астрономів, знак Скорпіона самий зловісний - символ смерті. Він здавався особливо страшним, коли в ньому виявлялася планета лих - Сатурн. Скорпіон - це сузір'я, де нерідко спалахують нові зірки, крім того, це сузір'я багато яскравими зоряними скупченнями.

Сузір'я Скорпіона
Найяскравіша зоря — Антарес. У перекладі з грецької — суперник Ареса (Марса).
Це червоний надгігант, його діаметр у 700 разів більший діаметру Сонця, а світність у 9000 разів більша від сонячної.
Антарес - червоний гігант, температура його поверхні близько 3300 ДО, а випромінює від майже в 1000 разів більше світла, чим Сонце. Світлу потрібно майже 230 років, щоб долетіти до Землі. На відстані близько 3" від Антареса є супутник - блакитна зірочка 6, 5m, що випромінює світла в 17 разів більше, ніж Сонце. Через значну різницю в блиску розшукати супутника Антареса в променях головної зірки нелегко
Оточене сузір'ями Офіуха, Жертовника, Стрільця, Вовка, Терезів. Одне з найдавніших сузір'їв. Сходить, коли заходить Оріон.
Скорпіон - Восьмий знак зодіаку
Китайці називали його Блакитним Драконом, астрологи вважали С. носієм бур і війни, в ньому шукали вони місце народження планети Марса.
Від 210 ° до 240 ° довготи.
Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Виробництво та способи виробництва сталі»

text:
Виробництво та способи виробництва сталі
Історія
Сталь отримано з чавуну у II ст. до Р.Х. китайськими металургами. Спосіб отримав назву „сто очищувань” і полягав у багаторазовому інтенсивному обдуванні повітрям розплавленого чавуну при його перемішуванні. Це приводило до зменшення частки вуглецю в металі й наближенні його до властивостей сталі. Винахід сталі згадується у трактаті „Хайнаньцзи” (122 р. до Р.Х.).

У Європі подібний спосіб пудлінгування був освоєний лише у другій половині XVIII ст. (патенти братів Томаса і Джорджа Кранеджі та Г. Корта).
Виробництво сталі
Суть процесу переробки чавуну на сталь полягає у зменшенні до потрібної концентрації вмісту вуглецю і шкідливих домішок — фосфору і сірки, які роблять сталь крихкою і ламкою.

Залежно від способу окиснення вуглецю існують різні способи переробки чавуну на сталь: конверторний, мартенівський і електротермічний. До фінасової кризи в 2008 році Україна залишалася однією з небагатьох країн, де широко використовувася мартенівський спосіб виплавки сталі, що є досить енергозатратним та екологічно шкідливим. Наразі більшість мартенівських печей в Україні виведено з експлуатації, а ті що лишилися, невдовзі також будуть закриті. Мартенівський спосіб виплавки сталі не витримує конкуренції, що загострилася на світових ринках після 2008 р. Таким чином зараз в Україні,як і в усьому світі, переважна більшість сталевої продукції виробляється конвертерним способом. Україна станом на 2008 р. займає п’яте місце у світі за обсягами експорту сталі, 76,46 % сталі, що виробляється на світовому ринку, припадає на десять провідних країн.
Конверторний спосіб
За цим способом окиснення надлишку вуглецю та інших домішок чавуну проводять киснем повітря, який продувають крізь розплавлений чавун під тиском у спеціальних печах — конверторах. Конвертор являє собою грушоподібну стальну піч, футеровану всередині вогнетривкою цеглою. Він може повертатися навколо своєї осі. Місткість конвертора 50—60 т сталі. Матеріалом його футеровки служить або динас (до складу якого входять головним чином SiO2; що має кислотні властивості), або доломітна маса (суміш CaO і MgO, які одержують з доломіту MgCO3 • CaCO3. Ця маса має основні властивості. Залежно від матеріалу футеровки печі конверторний спосіб поділяють на два види: бессемерівський і томасівський.
Бессемерівський спосіб
Бессемерівським способом переробляють чавуни, які містять мало фосфору і сірки й багаті на силіцій (не менше 2 %). При продуванні кисню спочатку окиснюється силіцій з виділенням значної кількості тепла. Внаслідок цього початкова температура чавуну приблизно з 1300 °C швидко піднімається до 1500—1600°С. Вигоряння 1 % Si обумовлює підвищення температури на 200 °C.
Томасівський спосіб
Томасівським способом переробляють чавун з великим вмістом фосфору (до 2 % і більше). Основна відмінність цього способу від бессемерівського полягає в тому, що футеровку конвертора роблять з оксидів магнію і кальцію (які одержують з доломіту MgCO3 • CaCO3). Крім того, до чавуну додають ще до 15 % CaO. Внаслідок цього шлакоутворюючі речовини містять значний надлишок оксидів з основними властивостями.

Мартенівська піч
Мартенівський спосіб відрізняється від конверторного тим, що випалювання надлишку вуглецю в чавуні відбувається за рахунок не лише кисню повітря, а й кисню оксидів заліза, які додаються у вигляді залізної руди та іржавого залізного брухту.

Мартенівська піч
Електротермічний спосіб
Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Колообіг нітрогену» (варіант 1)

text:
Колообіг нітрогену
Колообіг речовин — основна властивість, характерна риса біосфери.
Хімічні елементи, як і вся природа, перебувають у постійному русі. Процеси відбуваються в усіх трьох оболонках Землі — літосфері, гідросфері, атмосфері. Значну роль у процесах, що відбуваються у природі, обирає біосфера — зона існування живих організмів. Так, вам відомо, що Нітроген входить до складу білків і, отже, зумовлює існування рослин, тварин, взагалі життя на 3eмлі.
У природі Нітроген зустрічається як у вільному стані, так і у зв'язаному. У вільному стані Нітроген у вигляді азоту входить до складу повітря (об'ємна частка N2 становить 78 %, масова — 75,6 %). Оскільки азот з повітря витрачається мало, його запаси в атмосфері залишаються сталими. У вигляді неорганічних сполук Нітроген у невеликих кількостях є в ґрунті. Проте у вигляді складних органічних сполук — білків — він увіходить до складу всіх живих організмів, беручи участь у їх життєдіяльності. З Нітрогену складається азот N2, його багато в повітрі. Проте безпосередньо з повітря Нітроген у вигляді азоту засвоюють лише деякі бактерії, а всі інші організми здатні засвоювати Нітроген тільки у складі сполук.

Рослини засвоюють Нітроген неорганічних сполук, які у ґрунті, у вигляді йонів NH4 і NO3. У рослинах здійснюється синтез білків. Рослини частково поїдаються травоїдними тваринами, і білкові речовини потрапляють до організму тварин. Під час гниття залишків рослин і тварин під впливом спеціальних бактерій відбуваються складні біохімічні процеси, внаслідок яких органічні сполуки, що містять Нітроген, перетворюються на неорганічні сполуки Нітрогену, які повертаються в ґрунт. Ці сполуки знову засвоюються рослинами, і цикл перетворень замикається.
Колообіг нітрогену в біосфері


title: Презентація на тему «Нафта» (варіант 9)

text:
Нафта та її переробка
На́фта — горюча корисна копалина, складна суміш вуглеводнів різних класів з невеликою кількістю органічних кисневих, сірчистих і азотних сполук, що являє собою густу маслянисту рідину, від темно-бурого до чорного кольору. Нафта має характерний запах, легша за воду, у воді нерозчинна.
Добування нафти, її склад
Нафта і рідкі нафтопродукти, що одержують при її переробці, служать основними рідкими паливами. Раціональне використання нафти базується на її глибокій хімічній переробці з максимальним виходом легких, світлих продуктів (бензин) і газоподібної вуглеводневої сировини для хімічної промисловості.
Нафта залягає в пористих шарах осадових порід на глибині від 100 до 6000 метрів, обсяг скупчень може досягати мільярдів кубометрів. Покладам нафти супроводжують побіжні пальні гази, які знаходяться під великим тиском. Витяг нафти проводять різними методами:     фонтанним;
компресорним;
глибинно-насосним.

Нафта, що надходить на поверхню, у своєму складі містить:
побіжні гази - 50-100 м3/т,
воду - 200-300 кг/т;
мінеральні солі: 10-15 кг/т.
Тому на нафтових промислах роблять підготовку нафти до переробки. Вона полягає в наступному:
видалення розчинених газів;
видалення мінеральних солей; .
зневоднювання нафтової емульсії.
Нафта являє собою складну суміш різноманітних хімічних сполук: у першу чергу - вуглеводнів.
До складу нафти входять:
1) рідкі і розчинені тверді парафінові вуглеводні (алкани);
2) нафтенові вуглеводні ( циклоалкани);
3) ароматичні вуглеводні (арени).
Нафта містить: нафтенові кислоти, смолисті й асфальтові речовини, сірчисті сполуки, азотисті сполуки й інші. Елементарний склад нафти (у % мас): - вуглець 83-87, водень 12,5-14, сірка 0,3-3, кисень 0,1-1,азот до 0,4.
Основні нафтопродукти:

На НПЗ із нафти виробляють:
індивідуальні парафінові, олефинові й ароматичні сполуки, котрі є сировиною органічного синтезу;
пальні і мастильні матеріали;
моторні палива (авіаційні, автомобільні бензини, керосин, лігроїн),
дизельне паливо;
тверді і напіврідкі суміші парафинів (парафін, вазелін);
бітуми,електродний кокс, розчинники;
мастила.
Класифікація нафти:

За хімічним складом нафти відносять до: парафінових; парафіно-нафтенових; нафтенових; парафіно-нафтено-ароматичних; нафтено-ароматичних; ароматичних.
Згідно технологічній класифікації нафти, прийнятої в Україні, клас нафти характеризує вміст сірки, тип — вихід моторних палив, група та подгрупа — вихід та якість мастил, вид — вміст парафінів у нафті. Технологічна класифікація діє з 1967 р.
 За хімічним складом нафти відносять до: парафінових; парафіно-нафтенових; нафтенових; парафіно-нафтено-ароматичних; нафтено-ароматичних; ароматичних.
Згідно технологічній класифікації нафти, прийнятої в Україні, клас нафти характеризує вміст сірки, тип — вихід моторних палив, група та подгрупа — вихід та якість мастил, вид — вміст парафінів у нафті. Технологічна класифікація діє з 1967 р.

Методи переробки нафти:

Розрізняють первинні і вторинні методи переробки нафти.
Первинні (фізичні) методи засновані на різних температурних інтервалах кипіння окремих фракцій нафти - це прямий відгін нафти.
Вторинні (хімічні) методи засновані на повному перетворенні нафтової сировини під дією підвищеної температури і тиску, а також застосування каталізаторів; це різні види крекінгу і риформінгу нафти.
Усі методи засновані на високотемпературних ендотермічних процесах і реакціях, тобто для їхнього здійснення необхідне підведення тепла ззовні.

Термічні процеси переробки:

У залежності від умов і призначення поділяються на:
 термічний крекінг;
 піролиз;
 коксування.
Так як, нафта складається з великого числа індивідуальних вуглеводнів, при високих температурах будуть протікати різноманітні реакції. Поряд з термічним розпадом будуть здійснюватися реакції синтезу, ізомеризації, причому багато з цих реакцій - оборотні.

Для деструктивної переробки нафтової сировини характерні наступні реакції: деалкілування (укорочення бічних парафінових ланцюгів ), полімеризація, циклізація алкенів (алкени в сировині відсутні, але утворюються при дегідруванні алканів), дециклизація (утворюються ароматичні вуглеводні), розпад моноциклічних вуглеводнів на алкани й алкени.

Деструктивна перегонка нафти (крекінг) (вторинні або хімічні методи переробки):

Процеси крекінгу поділяються на:
термічні - процеси розщеплення вуглеводнів під дією високих температур і тиску;
термокаталитичні – процеси, які протікають під впливом температури в присутності каталізаторів.
Переваги термокаталітичних процесів:
протікають з більшою швидкістю при більш низьких температурі і тиску, за рахунок застосування каталізаторів;
збільшується вихід коштовних продуктів, підвищується їхня якість за рахунок застосування селективних каталізаторів;
можливість одержання продуктів заданого складу.
Піролиз
Основне призначення процесу піролізу вуглеводневої сировини - одержання нижчих алкенів. Процес ведуть при 700-1000 °С під тиском, близьким до атмосферного.

Коксування нафтових залишків:
Процес глибокого розкладання нафтових фракцій без доступу повітря з метою одержання нефтянного коксу і рідкого палива (бензин, газойль) при температурі 400-500°С.

Нафта та нафтопродукти: негативний вплив на оточуюче середовище:

Транспортні аварії у Світовому океані, аварії на міжнародних нафтомагістралях, викиди відходів переробки нафти у атмосферу, ґрунтові води – все це призводить до забруднення довкілля, змушує частіше звертатися до питання доцільності такого "перспективного" прогресу, підвищення безпеки нафтової та нафтопереробної галузі


title: Презентація на тему «Пищевые добавки» (варіант 2)

text:
Пищевые добавки
Они повсюду…
На сегодняшний день число пищевых добавок, применяемых в различных странах, составляет около 500. Из 480 исследованных в Украине добавок к применению в пищевой промышленности разрешена 371 добавка, из них приблизительно половина - натуральные, а остальные - синтетические. 105 добавок не получили абсолютного разрешения к применению, а 4 - запрещены. Запрещенными в Украине добавками являются:Е 121 - "цитрус красный", искусственный краситель;Е 123 - "амарант", искусственный красный краситель;Е 239 - "гексаметилентетрамин", консервант;Е 240 - "формальдегид", консервант.
КрасителиОпасные добавки группы Е-100-199 (придают продуктам питания цвет, восстанавливают цвет продукта утраченный при обработке. Могут быть естественными, как бета-каротин или химическими, как тартразин.)Е-102,Е-110,Е-120,Е-124,Е-127- канцерогены,провоцируют приступы астмы,кожные заболевания;Е-131,Е-142 – вызывают аллергические реакции,гиперактивность у детей,не всасываются в кишечнике человека.
КонсервантыОпасные добавки группы  E-200-E-299 отвечают за сохранность продуктов, предотвращая размножение бактерий или грибков. Химические стерилизующие добавки для остановки созревания вин, дезинфектанты.Е-210,Е-211,Е-212,Е-213,Е-215 ,Е-216,Е-217,Е-240 –способствуют возникновению раковых заболеваний;Е-230,Е-231,Е-232,Е-238 – вредны для кожи ;Е-221,Е-222,Е-223,Е-224,Е-226 – вызывают расстройство кишечника;Е-250,Е-251 –влияю на артериальное давление.
АнтиоксидантыОпасные добавки группы Е-300-Е-399(защищают продукты питания от окисления, прогорькания и изменения цвета. Представляют собой как природные соединения(аскорбиновая кислота, витамин Е), так и химически синтезированные, не встречающиеся в природе соединения. Добавляют в жировые и масляные эмульсии (например, майонез).Е-330- канцероген;Е-311,Е-312,Е-313 – могут вызывать сыпь;Е-320,Е-321 – ни что иное, как холестерин;Е-322,Е-338,Е-340,Е-311 – вызывают сильное расстройство желудка, отравления.
СтабилизаторыОпасные добавки группы Е-400-Е499(сохраняют консистенцию продуктов, повышают их вязкость. Например пектин E440).Е-450 -чрезмерное употребление фосфатов чревато ухудшением усвоения кальция, что приводит к отложению в почках кальция и фосфора и способствует развитию остеопороза;Е-461,Е-462,Е-463,Е-465,Е-466 –вызывают расстройства желудка.
ЗагустителиМодифицированный крохмал-продукт, который получают в результате воздействия на обычный крахмал различными химическими реагентами с целью получить готовое соединение с предварительно определенными характеристиками и свойствами; считается пищевой добавкой, которая предотвращает образование комков в готовой продукции пищевого назначения. Не несет ощутимого вреда живым организмам,однако производители часто скрывают несвежий вид продуктов,которые используют в приготовлении,добавлением этого крахмала.Содержится практически во всех продуктах, а это значит,что производителям не столь трудно убедить человека в бесспорном качестве продукта!
Запомните эти пищевые добавки,чтобы сохранить свое здоровье на долгие годы!
КонецВыполнила : Заикина Алина,ученица 11-Б класса