title: Презентація на тему «Шкідливий вплив вживання наркотичних речовин на організм людини»

text:
Шкідливий вплив вживання наркотичних речовин на організм людини
Наркоманія (гр. - пристрасть, безумство) - вживання речовин - наркотиків до яких людина звикає, самостійно відмовитися від їх вживання не може і які викликають руйнування нервової системи, всіх органів.
Це загальний термін, що включає декілька форм залежності від певних речовин.
1.
Толерантність (переносимість) наркотичної речовини, потреба в якій збільшується в міру того, як організм звикає до неї. Будь-який наркотик - це активна хімічна речовина, яка вступає в хімічні реакції з компонентами клітини, перед усім з нервовими і руйнує їх. Із збільшенням толерантності зростає кількість наркотику, яка потрібна для досягнення попереднього ефекту. Отже, чим більша доза, тим швидше і в більшій кількості руйнується організм.
2.
Залежність - це стан, при якому організм звик функціонувати тільки при наявності наркотику в ньому. Коли прийом наркотику припиняється, наркоман відчуває крайній дискомфорт, який називають синдромом «ломки». В такому стані людина спроможна на все - пограбування, вбивство та інше.
3.
Психічна залежність - це потреба, бажання продовжити приймати наркотик, незалежно від того, є фізична залежність чи немає. Всі наркотичні речовини - від тютюну і алкоголю до важких наркотиків викликають фізіологічну залежність. Людина після довгого вживання або при специфічних обставинах може звикнути до певного наркотику.
Відповідно до Міжнародної класифікації наркотиків і психотропних речовин розрізняють такі їх групи: - Препарати опію; - Снодійні та седативні засоби; - Кокаїн; - Препарати індійської коноплі; - Психостимулятори; - Галюциногени.
Опіум
О́піум (о́пій) — сильнодіючий наркотик, що отримується з висушеного на сонці молочного соку, який добувається з недостиглих коробочок опійного маку. Містить близько 20 алкалоїдів . В традиційній медицині завдяки високому вмісту морфінових алкалоїдів використовувався як сильний знеболювальний засіб. Однак він швидко виклика́в наркотичну залежність і тепер застосовується лише як сировина для виробництва безпечніших знеболювальних препаратів (зокрема кодеїну).
Морфін — один з головних алкалоїдів опію, з якого виробляють  синтетичний наркотик-героїн.
Структурна формула героїну
Опіумні плантації
Вживання героїну
Снодійно-седативні засоби
Лікарські засоби, що діють заспокійливо на центральну нервову систему, істотно не впливаючи на звичайні функції.
До седативних речовин відносяться алкоголь, барбітурати, малі транквілізатори, препарати валер'яни, собачої кропиви, пассіфлори.
До цієї групи входять і нейролептики. Нейролептики — позбавляють страху, тривоги, напруги, галюцинацій, марення, а також посилюють дію наркотичних, снодійних і знеболюючих препаратів.
Не всі снодійні препарати є наркотиками в прямому значенні цього слова, але всі снодійні ліки можуть викликати залежність (деякі з них дуже швидко). Найнебезпечнішими серед сучасних снодійних є похідні барбітурової кислоти. Інші снодійні, із групи транквілізаторів, при тривалому вживанні або перевищенні рекомендованих доз можуть викликати психічну і фізичну залежність.
Завдяки своїй психотропній дії снодійно-седативні препарати надбали популярності серед наркоманів.
Кокаїн
Кокаїн — білий кристалічний порошок, з вигляду подібний на харчову соду.
Потрапивши на язик, викликає відчуття оніміння. Кокаїн переважно вдихають («нюхають»), деколи вводять внутрішньовенно, попередньо розвівши водою. Деякі похідні кокаїну нагрівають на фользі і вдихають дим, який утворився. Наркотик отримав свою назву так як виробляється із рослини  кока.
Головні ефекти від прийому кокаїну:
- відчуття ейфорії,
- покращення настрою,
- підвищення працездатності,
- самовпевненість.
Тривале вживання кокаїну викликає паранойю, глухоту, марення, порушення травлення. Можуть виявитися проблеми зі слизовою носа або затвердіння вен (залежить від способу прийому); порушення сну. Негативно впливає на потенцію.
Конопля
Марихуана (конопля) - це висушені квіти, насіння та листя рослини індійської коноплі. Основною наркотичною речовиною, що міститься у марихуані є тетрагідроканабінол
Марихуану зазвичай палять, скручуючи в сигарети (косяк), але її також курять як тютюн у курильних люльках.
Марихуана дає такі відчуття як: прискорене серцебиття, погіршення координації рухів і почуття рівноваги, а також «мрійливий» стан розуму - кульмінація настає протягом перших 30 хвилин після прийому наркотику.  Марихуана призводить до серйозних наслідків розумової діяльності людини. Курець марихуани має слабшу пам'ять та гірші розумові здібності порівняно з тими, хто марихуану не вживає. У тварин, яким, згідно з дослідженнями, давали марихуану, спостерігалися структурні пошкодження мозку.

Психостимулятори
Психостимулятори – група різноманітних речовин з однією об’єднуючою ознакою: в результаті їх вживання прискорюється темп мислення (при цьому міркування стає поверхневим, легким, менш обдуманим). Частина препаратів цієї групи має також властивість спотворювати сприйняття оточуючого, тому подібна до галюциногенів. Існують психостимулятори рослинного походження (кока, ефедра, кола), проте у нас вони зустрічаються в основному у вигляді хімічних субстанцій (порошків) або таблеток.
Амфетамін  — психоактивна речовина, стимулятор центральної нервової системи, є аналогом гормонів адреналіну та норадреналіну.
Амфетамін частіше закінчує дію раптово. Підйом через 6-8 годин різко змінюється знемогою. Після закінчення дії препарату завжди слідують депресія і стомлення: похмуро-пригнічений настрій, дратівливість, озлоблення, почуття нестерпної втоми і знемоги, тривога, «внутрішній неспокій», через який, незважаючи на втому, неможливо заснути без снодійного. Тривалість післядії від декількох годин до діб. По суті справи, післядія відповідає картині абстиненції при амфетамінової наркоманії, і останню відрізняють від нього лише за те, що абстиненція триває більше доби. Тривале застосування може призвести як до психічного виснаження, що часто проявляється у вигляді психозів, так і до фізичного, у вигляді слабкості та сильного схуднення. Крім того, можливе порушення роботи нирок, печінки, зниження імунної відповіді, погіршення зору.
Галюценогени
Галюциногени — речовини хімічного, або природного походження, вживання яких викликає у людини зорові або слухові галюцинації. Часто такі стани супроводжуються змінами настрою — від депресії до невиправданої агресивності. Викликають більше психологічну залежність ніж фізичну, оскільки людині починає не вистачати яскравих почуттів у буденному житті. Точніший термін — «препарати, що змінюють свідомість», так як часто вони не викликають галюцинацій, а спотворюють самопочуття наркомана. І він відчуває зміненим не тільки оточуючий світ, а й себе. В групу галюциногенів також входять дуже різні за хімічним складом продукти, деякі з них — натурального виробництва.
Хімічні галюциногени:
ЛСД;
РСР.
Природні галюциногени:
Галюциногенні гриби;
Кактуси пейотль або пейот;
Лісова ліана;
Західноафриканська рослина.
Життя без наркотиків!


title: Презентація на тему «Порівняння екології країн: Китай, Україна, Швейцарія»

text:
Порівняння екології країн: Китай, Україна, Швейцарія
Роботу виконали
Учениці 10-Б класу
Максимова Валерія
Пісарєва Таїсія
Суми 2014

План порівняння
Короткі відомості про країну та її екологічний стан.
2. Причини занепаду чи покращення екології.
3. Найактуальніші екологічні проблеми.
4. Наслідки екологічних проблем країни.
5. Шляхи вирішення екологічних проблем країни.
6. Висновки.

Китай
1. Китай розташовується в Східній Азії і займає більшу частину західного узбережжя Тихого океану. Ця країна вважається третьою за площею країною на земній кулі: її площа дорівнює 9,6 мільйона квадратних кілометрів.

 2.Причиною кризи є довготривала політика досягнення максимального економічного зростання в умовах абсолютного приросту населення. Крім того, роз'єднаність соціуму та протистояння економічних інтересів різних соціальних груп перешкоджають формуванню єдиної екологічної свідомості, дбайливого відношення до збереження і використання природних багатств.

3. Ерозія      ґрунтів

Забруднення атмосферного повітря.

Використання вугільних електростанцій.

Забруднення водойм.

4. Екологічні проблеми Китаю ведуть до значних економічних збитків і серйозно загрожують життю і здоров'ю населення країни , заявив начальник Держуправління КНР з охорони навколишнього середовища Чжоу Шенсянь ( Zhou Shengxian ) в інтерв'ю агентству Сіньхуа . «Не тільки не вирішені питання, що накопичилися в галузі охорони навколишнього середовища , але постійно з'являються нові проблеми ... Забруднення води , атмосфери , грунту стає з кожним днем все серйозніше » , - сказав Чжоу Шенсянь .

6. Забруднення природного середовища в Китаї далеко перевершує його здатність до самоочищення, а діючі конституційні норми і закони, спрямовані на підтримку екологічної безпеки, виконуються погано. У країні практично відсутній суспільний контроль за діями влади і підприємців, що наносять непоправний збиток природному середовищу.

1. Швейцарія  або Швейцарська Конфедерація. Держава в Західній Європі. Площа – 41,28 тис. кв. км.
 На півночі межує з Німеччиною, на заході – з Францією, на півдні – з Італією, на сході – з Австрією і Ліхтенштейном.

Швейцарія є однією з найблагополучніших в екологічному відношенні країн світу.

2. Міські озера придатні для купання , їх вода за складом вважається майже питної . А вода , що тече з кранів , за якістю не поступається бутильованої мінеральної воді.

Суворі правила введені для збереження унікальної природи Швейцарії , насамперед , гірської екосистеми , за дотриманням яких стежать загони поліції.

Багато чого робиться для підтримки чистоти повітря .Високі вимоги пред'являються до автомобільних викидів.

Компостер
Загальна пральня
Паперові пакети

6. Журнал Forbes на основі досліджень експертів склав рейтинг найчистіших країн світу. Першою за екологічними досягненнями стала Швейцарія.
Система, складена на основі Індексу екологічних досягнень, оцінює стан екології держави за 25 критеріями - від якості води і повітря до використання пестицидів і біологічної варіативності.
Швейцарія набрала 95,5 балів зі 100 можливих. За вісьма показниками: якість води, асенізація, здоров'я лісів, обмеження на використання пестицидів тощо, - держава показала 100% результат. Багато в чому завдяки стану екології середня тривалість життя в Швейцарії становить 81 рік.

Україна
1. Держава у Східній Європі, у південно-західній частині Східноєвропейської рівнини. Площа становить 603 628 км². Найбільша країна, чия територія повністю лежить в Європі.

2. Головними причинами екологічної напруги стали: широкомасштабна розробка надр і видобуток мінеральної сировини (Кривий Ріг, Донбас, ЛьвівськоВолинський басейн, Прикарпаття); спорудження каскаду водосховищ на Дніпрі, що призвело до замулення його природної екосистеми; катастрофа на Чорнобильській АЕС. необмежене нарощування в минулі десятиріччя потужностей атомної енергетики; необгрунтоване осушення заболочених і перезволожених територій на Поліссі; надмірна концентрація виробництва у містах, особливо великих; відставання темпів лісовідновлення від вирубки лісів па Поліссі і в Карпатах; масове проведення зрошувальних меліорацій у Причорномор'ї, що призвело до процесів засолення, зменшення родючості грунтів і виснаження водних ресурсів.

Також однією з причин є аварія на ЧАЕС. З 1987 р. Лише у Києві втричі збільшилася кількість онкологічних захворювань, у шість з половиною разів – захворювань ендокринної системи, в шість – крові, в 31 – органів дихання. Це – наслідки чорнобильської екологічної катастрофи.

3. Забруднення атмосфери.

Забруднення ґрунтів

4. Винятковою особливістю екологічного стану України є те, що екологічно гострі локальні ситуації поглиблюються великими регіональними кризами. Чорнобильська катастрофа з її довготривалими медико-біологічними, економічними та соціальними наслідками спричинила в Україні ситуацію, яка наближається до рівня глобальної екологічної катастрофи.

5. Шляхи подолання екологічної кризи в Україні та Китаї:
Переробка сміття
Будування водоочисних споруд
Контроль радіаційного стану
Обмеження використання пестицидів та нітратів в сільському господарстві
Встановлення санкцій на вирубку лісів
Створення заповідників
Маловідходне та безвідходне виробництво
Використання дизельного палива та заміна вугілля біопаливом та ін.

6. Отже, бережемо  наше довкілля, природу, яка піклується про нас і якій ми останнім часом не дуже вдячні. Підіймемо екологію нашої країни на вищий рівень разом! Станемо ж прикладом для інших!


title: Презентація на тему «Генетика людини» (варіант 2)

text:
ГЕНЕТИКА ЛЮДИНИ

Виконали учні 11-А класу
Михайлюк Святослав
Нізієнко Костянтин

×
?

×

×
 Велика кількість хромосом (46)
 Мала кількість потомків у кожній сім’ї
 Пізно настає статева зрілість
 Неможливість експериментального отримання потомства,
                     так як
    гібридологічний метод
в генетиці людини відсутній

Проблеми генетики людини
МЕТОДИ ГЕНЕТИКИ ЛЮДИНИ
Генеалогічний
Біохімічний
Близнюковий
Цитогенетичний
Популяційно-статистичний

Генеалогічний метод
	Даний метод полягає у вивченні родоводів. Це дає змогу простежити характер успадкування різних станів певних ознак у ряді поколінь.
	Він широко застосовується в медичній генетиці, селекції… За його допомогою встановлюють генотип особин і вираховують ймовірність прояву того чи іншого стану ознаки у майбутніх нащадків.

Умовні позначення
чоловік
  жінка

носії даного гена

  хворі
шлюб

діти

родинний шлюб
Генеалогічний метод
Аутосомно-домінантне успадкування
 Веснянки (ластовиння)
 Темне волосся
 Карі очі
 Темний колір шкіри
 Товсті губи
 Довгі вії
 Підборіддя з ямкою
 Катаракта
 Раннє облисіння

Родовід сім’ї з аутосомно-домінантним типом успадкування
Близнюковий метод
	Полягає у вивченні близнят. В основному однояйцевих, так як вони походять з однієї зиготи.
	Досліджуючи такі організми, можна з’ясувати роль чинників довкілля у формуванні особин: різний характер їхнього впливу зумовлює розбіжності у прояві тих чи інших станів певних ознак.

Однояйцеві                                    (монозиготні, ідентичні) близнюки
Близнюковий метод
Різнояйцеві                                      (дизиготні, неідентичні) близнюки
Близнюковий метод
Близнюковий метод
Конкордантність – ступінь схожості близнюків
Близнюковий метод
Біохімічний  метод
	Використовується для діагностики спадкових захворювань, пов’язаних із порушенням обміну речовин. За його допомогою виявляють білки, а також проміжні продукти обміну, невластиві даному організму, що свідчить про наявність змінених (мутантних) генів. 	Відомо понад 500 спадкових захворювань людини, зумовлених такими генами: фенілкетонурія, цукровий діабет…

Відноситься до хвороб амінокислотного обміну. Аутосомно-рецесивне захворювання.
 В нормі: фенілаланін  перетворюється в тирозин (це необхідно для нормального развитку головного мозку)
 Але фенілаланін може перетворюватися в фенілпировиноградну кислоту, яка виводиться з сечею
 Захворювання призводить до развитку слабкості розуму  у дітей
 Рання діагностика та дієта дозволяють призупинити розвиток захворювання.
Фенілкетонурія
Біохімічний  метод
Цитогенетичний  метод
	Цитогенетичний грунтується на дослідженні особливостей каріотипу - хромосомного набору організмів. Його вивчення дає змогу виявляти мутації, пов’язані зі змінами, як кількості хромосом, так і структури окремих із них.                                                   	Каріотип досліджують у клітинах на стадії метафази, бо в цей період клітинного циклу структура хромосом виражена найчіткіше.
Цитогенетичний  метод
Атавізми
Від лат. atavis - предок –
прояв у окремих представників
виду рис, притаманних
їхнім предкам
Чи знаєте ви, що …
 10% хвороб людини зумовлені патологічними генами
 один из 150 новонарождених
    має структурні або числові
    порушення хромосом
 одна из 10 гамет людини
    несе генетичні порушення

Спадкові хвороби крові
 	Хвороба, що викликається рецесивним геном і пов’язана з порушенням зсідання крові. Вона супроводжується значними крововтратами.
Афібриногенемія

Спадкові хвороби очей
     Викликається домінантним геном, який порушує правильне переломлення пучка променів рогівкою та кришталиком. Хворі можуть бачити предмети лише в одній площині.
     Виправити таке захворювання у молодому віці можливо окулярями.
Астигматизм

Спадкові хвороби очей
Кімеролопія
     Хвороба викликається домінантним геном, при чому порушується сутінковий зір. Виникають зміни у сітківці. Носить назву “куряча сліпота”.
     Виникає з дитячого віку.

Спадкові хвороби очей
Катаракта
Хвороба викликається
домінантним геном.
В результаті виникає
помутніння рогівки
та кришталика.

Глаукома
Хвороба викликається
домінантним геном.
Настає тому, що дуже
часто підвищується
внутрішньоочний
тиск. Вражає одне око,
потім інше.
 Ці хвороби людей старшого віку

Спадкові аномалії кінцівок
Синдактилія
Арахнодактилія

Павучі пальці. Кисть видовжена,
пальці довгі. Часто супроводжує-
ться грижами і
вивихом
кришталика.
Зрощення пальців
на руках і ногах.
Синдром                     «Котячого крику»
Хромосомна хвороба - зменшення одного плеча хромосоми 5 пари.
 Глибока розумова відсталість
 Множинні аномалії внутрішніх органов
 Характерний плач, що нагадує котячий крик
 Висока смертність в перший рік життя.
Спадкова хвороба
Спадкові хвороби,
викликані нерозходженням
статевих хромосом
Синдром                     Шеришевського -  Тернера
2n = 45 хромосом                                    відсутня одна статева хромосома (Х0).
Спостерігається у дівчаток
 Порушення  пропорцій тіла (низький ріст, укорочені ноги, широкі плечі, коротка шия, схильність до ожиріння)
 Розумова відсталість
 Криловидна шкірна складка на шиї
 Пороки внутрішніх органів
 Недорозвинутість статевих органів, безпліддя.
Спадкові хвороби,
викликані нерозходженням
статевих хромосом
Синдром Клайнфельтера
2n = 47,48,49 хромосом –                           44 + ХХУ; 44 + ХХХУ; 44 +ХУУ; 44 + ХХУУ                    Спостерігається у хлопців
 Високий ріст, порушення пропорцій тіла (довгі кінцівки, вузька грудна клітка)
 Відсталість у розвитку
 Недорозвинутість статевої системи, безпліддя
 Жорстокі

Різка розумова відсталість
Зменшення головного мозку
Расщеплення верхньої губи та піднебіння
Аномалії очного яблука
Підвищена гнучкість суглобів
Полідактилія
Висока смертність (в перший рік життя помирає 90% дітей)

Синдром Патау
Нерозходження 13 пари
Спадкові хвороби,
викликані нерозходженням
аутосом
   Хвороба Дауна
Нерозходження 21 пари
Розумова та фізична відсталість
 Напіввідкритий рот
 Монголоїдний тип обличчя. Косо розміщені очі. Широке перенісся
 Стопи і кисті короткі та широкі,                         пальці неначе обрубані
 Пороки серця
 Тривалість життя                         знижується у 5-10 разів
Спадкові хвороби,
викликані нерозходженням
аутосом

Сіамські близнюки

Трьохнога людина
Франк Лантіні, що
народився у 1889 році

Двохголова дитина

Дякуєм за увагу!


Презентація на тему «Віруси, їхня будова, життєвий цикл» (варіант 2)


Презентація на тему «Спинний мозок» (варіант 1)


title: Презентація на тему «Імунітет» (варіант 3)

text:
ІмунітетФорми та види імунітету
Імунітет – це здатність організму захищати власну цілісність, біологічну індивідуальність і сталість внутрішнього середовища
ІМУНІТЕТ
НЕСПЕЦИФІЧНИЙ
СПЕЦИФІЧНИЙ
ШКІРА
НЕСПЕЦИФІЧНИЙ
ТРАВНА СИСТЕМА
ДИХАЛЬНА СИСТЕМА
НЕСПЕЦИФІЧНИЙ ІМУНІТЕТ – це форма імунітету , який здійснюється різними речовинами, що їх виділяють  спеціальні залози шкіри, травної і дихальної систем, а також фогоцитозу та білком-інтерфероном.
ФАГОЦИТИ
ІНТЕРФЕРОН
ФАГОЦИТОЗ – процес поглинання та перетравлення мікроорганізмів.
ФАГОЦИТИ – клітини-пожирачі. Вони знищують будь-які види мікроорганізмів і чужорідні білки.

ІНТЕРФЕРОН – спеціальний білок, який утворюється у відповідь на вторгнення вірусів та деяких інших мікроорганізмів.
АНТИТІЛА
СПЕЦИФІЧНИЙ
Т-ЛІМФОЦИТИ
СПЕЦИФІЧНИЙ ІМУНІТЕТ – це форма імунітету, коли організм здатний розпізнавати і знищувати тільки певний вид мікроорганізмів.
Його забезпечують Т-лімфоцити та антитіла.

Вони постійно відновлюються в організмі спеціальними клітинами, що тривалий час захищає організм від інфекційних захворювань.
АНТИТІЛА – речовини які виробляються особливим видом лейкоцитів, які містяться не лише у крові а й у лімфі.

Зустрівшись з мікроорганізмами, вони     “ запам’ятовують ” їхню будову і передають інформацію про цей тип іншому поколінню Т-лімфоцитів. Отже, вони захищають організм від тих організмів, які вони запам’ятали.
Т-ЛІМФОЦИТИ – речовини, утворюються у вилочковій залозі(тому й називаються тимус-залежними або т-лімфоцитами).
КЛІТИННИЙ
МЕХАНІЗМ ІМУНІТЕТУ
ГУМОРАЛЬНИЙ
МЕХАНІЗМ КЛІТИННОГО ІМУНІТЕТУ – знищення шкідливих чинників клітинами-фагоцитами і т-лімфоцитами.
МЕХАНІЗМ ГУМОРАЛЬНОГО ІМУНІТЕТУ – знищення шкідливих чинників спеціальними речовинами(білками), які містяться в крові – антитілами та інтерфероном.
ПРИРОДНИЙ
ІМУНІТЕТ
ШТУЧНИЙ
ВРОДЖЕНИЙ:
АНТИТІЛА В ОРГАНІЗМІ ПРИСУТНІ З ДНЯ НАРОДЖЕННЯ, ТОБТО УСПАДКОВАНІ ВІД БАТЬКІВ
ПРИРОДНИЙ ІМУНІТЕТ
НАБУТИЙ:
ВИРОБЛЯЄТЬСЯ В ПРОЦЕСІ  ЖИТТЯ ПІСЛЯ  ПЕРЕНЕСЕННЯ ІНФЕКЦІЙНИХ  ЗАХВОРЮВАННЬ

ПАСИВНИЙ ШТУЧНИЙ ІМУНІТЕТ
Виникає  внаслідок лікувального щеплення – введення в організм сироватки, яка містить готові антитіла
ШТУЧНИЙ ІМУНІТЕТ(для запобігання захворюванню на інфекційні хвороби та їхнього лікування)
АКТИВНИЙ ШТУЧНИЙ ІМУНІТЕТ
Виникає внаслідок  профілактичного щеплення(вакцинації) – введення в організм вакцини (ослабленої або вбитої культури мікроорганізмів), на дію якої виробляються антитіла, як і при перенесенні хвороби
ІЛЛЯ ІЛЛІЧ МЕЧНІКОВ

«Знайомство з біографіями великих людей дуже повчальне для вивчення людської природи», — ці слова належать видатному ембріологу і бактеріологу Іллі Мечникову.
15 липня 2006 року минуло 90 років з дня смерті цього славетного науковця, який, народившись у маленькому селі на Харківщині, невдовзі виїхав за межі України і став ученим світового масштабу. Іще за його життя прізвище Мечников стало в один ряд з іменами таких світил науки, як Луї Пастер, Роберт Кох, Пауль Ерліх, Еміль Ру та інші
Розробив теорію клітинного імунітету
Довів, що до враженої мікроорганізмами тканини надходить велика кількість лейкоцитів
Ввів назву фагоцити  для таких лейкоцитів
Тривалий час вів жваву дискусію з німцем Ерліхом, який відкрив гуморальний імунітет
У 1908р. отримав Нобелівську премію

Ерліх Пауль (Ehrlich, Paul) (1854–1915), німецький лікар і бактеріолог. Лауреат Нобелівської премії 1908 по фізіології і медицині за роботи з імунології (разом з І.І.Мечниковим). Народився 14 березня 1854 у Штрелені (Сілезія). Учився в університетах Бреслау, Страсбурга, Фрейбурга і Лейпцигу. Пауль Ерліх відомий своїми роботами в галузі гематології, імунології і хіміотерапії. Починаючи з 1891 Ерліх займався пошуками способів лікування інфекційних хвороб за допомогою хімічних речовин, здатних придушувати життєдіяльність збудників захворювань. Ерліх передбачив автоімунітет і назвав його «horror autotoxicus».
ПАУЛЬ ЕРЛІХ
Едвард Дженнер –англійський вчений, який першим застосував щеплення від віспи і ввів термін вакцинації.
У процесі роботи довідався, що, за переконанням селян, особи, які перехворіли на коров'ячу віспу, не хворіють на людську віспу. Про це Дженнер повідомив  своєму вчителеві Гунтерові, який порадив йому пильно вивчати цю справу. Дженнер протягом 20 років, простеживши за рядом осіб, що перехворіли на коров'ячу віспу, зміг пересвідчитись в їхньому імунітеті під час нерідких у ті часи вибухів епідемій натуральної віспи. Він вивчив, які щеплення, з яких саме висипних захворювань у корів, відомих під загальною назвою сотурох, дають імунітет і в який період захворювання ці щеплення найбільш дійові
ЕДВАРД ДЖЕННЕР
. Маючи вже такий досвід, Дженнер у 1796 р. дозволив собі прищепити вміст віспяної пустули з руки служниці сусіднього фермера, що хворіла на коров'ячу віспу, хлопчикові Джонсо-ві Фіпсу, якому пізніше було прищеплено натуральну віспу, що запобігло хворобі. Лише через два роки Дженнер опублікував свої спостереження англійською мовою. Запропонована ним запобіжна вакцинація швидко набула поширення в різних країнах на різних континентах.

Розробив  метод запобіжних щеплень проти ряду інфекційних захворювань. Зокрема вакцинацію проти сибірки, бешихи свиней, сказу.
Запропонував методи стерилізації (пастеризації), в основі яких  лежить знищення хвороботворних бактерій, цвільових грибів тощо. Цей метод застосовують при консервуванні харчових продуктів.
ЛУЇ ПАСТЕР
Після публікації 1876 роботи Р.Коха «Етіологія сибірської виразки» Пастер повністю присвятив себе імунології, остаточно встановивши специфічність збудників сибірської виразки, пологової лихоманки, холери, сказу, курячої холери та інших хворіб, розвинув уявлення про штучний імунітет, запропонував метод запобіжних щеплень, зокрема від сибірської виразки (1881), сказу (спільно з Ерліхом Ру).
Перше щеплення проти сказу було зроблене 6 липня 1885 роки 9-річному Йозефу Майстеру на прохання його матері. Лікування закінчилося успішно, хлопчик видужав.
Принципи одержання вакцин і методи їх застосування, розроблені Пастером для профілактики інфекційних захворювань, успішно використовуються вже понад 100 років.

У якому виді природного імунітету антитіла в організмі присутні з дня народження?
Який вчений розробив теорію клітинного  імунітету?
Чому Т-лімфоцити називають тимус-залежними?
Частиною якої форми імунітету є фагоцити та інтерферон?
Що таке антигени?
Дайте відповіді на запитання:


title: Презентація на тему «Биоразнообразие»

text:
Биоразнообразие
Презентацию подготовила
Ученица 11-У класса
Романенкова Дарья
Биоразнообразие - сокращенное от "биологическое разнообразие" - означает разнообразие живых организмов во всех его проявлениях: от генов до биосферы.
Вопросам изучения, использования и сохранения биоразнообразия стало уделяться большое внимание после подписания многими государствами Конвенции о биологическом разнообразии (Конференция ООН по окружающей среде и развитию, Рио-де Жанейро, 1992).
Существует три основных типа биоразнообразия:
Все типы биологического разнообразия взаимосвязаны между собой: генетическое разнообразие обеспечивает разнообразие видов. Разнообразие экосистем и ландшафтов создает условия для образования новых видов. Повышение видового разнообразия увеличивает общий генетический потенциал живых организмов Биосферы. Каждый вид вносит свой вклад в разнообразие - с этой точки зрения не существует бесполезных и вредных видов.
Распределение видов по поверхности планеты неравномерно. Разнообразие видов в естественных средах обитания максимально в тропической зоне и уменьшается с увеличением широты. Самые богатые видовым разнообразием экосистемы - дождевые тропические леса, которые занимают около 7 % поверхности планеты и содержат более чем 90 % всех видов.
В геологической истории Земли в биосфере постоянно происходило возникновение и исчезновение видов - все виды имеют конечное время существования. Вымирание компенсировалось появлением новых видов, и в результате, общее число видов в биосфере возрастало. Вымирание видов - естественный процесс эволюции, который происходит без вмешательства человека.
В настоящее время под воздействием антропогенных факторов происходит сокращение биологического разнообразия за счет элиминации (вымирания, уничтожения) видов. В последнее столетие под влиянием человеческой деятельности скорость вымирания видов во много раз превысила естественную (по некоторым оценкам в 40000 раз). Происходит необратимое и некомпенсированное разрушение уникального генофонда планеты.
Элиминация видов в результате деятельности человека может происходить по двум направлениям - прямое истребление (охота, промысел) и косвенное (разрушение среды обитания, нарушение трофических взаимодействий).
Для учета видов, находящихся на грани вымирания, во многих странах создаются Красные Книги - списки редких и исчезающих видов живых организмов. Для сохранения и поддержания биологического разнообразия создаются особо охраняемые природные территории - ООПТ (заповедники, национальные парки и др.), генетические банки данных. Сохранение отдельного вида возможно лишь при условии охраны его среды обитания со всем комплексом входящих в нее видов, климатических, геофизических и других условий.
Причин необходимости сохранения биоразнообразия много: потребность в биологических ресурсах для удовлетворения нужд человечества (пища, материалы, лекарства и др.), этический и эстетический аспекты (жизнь самоценна) и т.д.
Однако главная причина сохранения биоразнообразия состоит в том, что оно выполняет ведущую роль в обеспечении устойчивости экосистем и Биосферы в целом (поглощение загрязнений, стабилизация климата, обеспечение пригодных для жизни условий).
Каждый вид, каким бы незначительным он не казался, вносит свой вклад в обеспечение устойчивости не только “родной” локальной экосистемы, но и Биосферы в целом.
Спасибо за внимание 


title: Презентація на тему «Гістотехнології» (варіант 2)

text:
гістотехнології
Підготувала учениця 10-Ф класу, Семененко Анна

Гістотехнологія — наука, що поєднує технічні засоби вивчення тканин із теоретичними знаннями про них для підготовки мікропрепаратів тканин, їх забарвлення, з метою ідентифікації порушення структури тканин та визначення бактерій, грибів, пухлин, ферментів, антигенів для діагностики патології.
Розвиток гістотехнологій тісно пов'язаний з удосконаленням мікроскопів та розробкою методів мікроскопічного дослідження. В гістотехнології використовують різноманітні методи дослідження, які дають змогу всебічно вивчати розвиток, будову та функції тканин.
Ретельне вивчення гістологічних препаратів часто допомагає діагностувати на ранніх стадіях розвитку захворювання на рак та виявляти збудників інфекційних захворювань. Гістотехнологи — спеціалісти, які безпосередньо обробляють матеріали хірургічної біопсії. Вони не співпрацюють безпосередньо з пацієнтами, але їх роль є важливою у точній діагностиці захворювання, а відповідно, й виборі правильної системи лікування хвороби. Досить часто гістотехнологи проводять дослідження тоді, коли хворий перебуває на операційному столі, і саме від їхнього висновку залежить хід операції.
Можна назвати три основні напрямки створення нових технологій на основі культивування клітин і тканин.
До гістотехнологій зараз відносять технології, пов'язані з вирощуванням окремих тканин і цілих органів.
Перше — отримання промисловим шляхом цінних біологічно активних речовин. Прикладом є те, що із суспензійної культури м'яти отримали ментол для трансформації пулегону й ментолу.
Друге — використання тканинних і клітинних культур для швидкого клонального мікророзмноження та оздоровлення рослини. Порівняно з традиційними методами розмноження, які використовуються в сільськогосподарській практиці, клональне розмноження в культурі дає ряд переваг:
1)	коефіцієнт розмноження вище, ніж за звичайних методів розмноження. Так, з однієї рослини гербери методом традиційної селекції за рік можна одержати 50-100 рослин, а шляхом розмноження за допомогою гістотехнологій  — до 1 млн;
2)	можна підтримувати ріст цілий рік;
3)	тисячі рослин можуть рости на невеликій лабораторній площі;
4)	разом із розмноженням часто відбувається оздоровлення рослин від вірусів та патогенів;
5)	цим методом можна отримувати рослини, які важко або зовсім
не розмножуються вегетативно, наприклад, пальми.
6)	Мікроклональне розмноження добре ведеться з картоплею, капустою, часником, томатами, цукровим буряком; серед ягідних культур — найбільші успіхи досягнуті в суниці; серед декоративних культур — у іриса, гіацинта, фрезії, гладіолуса, лілії, орхідних, гвоздики, нарцисів, тюльпанів, гербери. Техніка злиття клітин уже зараз застосовується в рослинництві. Так, методом асиметричного злиття в Японії, наприклад, одержано стійкі до нематод кабачки.
Третю групу становлять технології, пов'язані з генетичними маніпуляціями на тканинах, клітинах, протопластах.

На сьогодні тканинна інженерія.— це біологічна індустрія, яка дуже бурхливо розвивається і, за прогнозами вчених, забезпечить наступне покоління медичних імплантів.
Тканинна іженерія подає надії на подолання чоловічого й жіночого безпліддя та розв'язання інших проблем, пов'язаних з функціональною діяльністю репродуктивної системи в людей, за яких доступні консервативні чи хірургічні методи лікування не дають бажаного ефекту.
Клітинна терапія вже досить широко застосовується в лікуванні травматичних та дегенеративних захворювань суглобів та переломів, що не зростаються протягом тривалого часу. Не менш важливим питанням для ортопедії та травматології є біоінженерія кісткової та хрящової тканин. У цьому напрямку надзвичайно перспективними є популяції мезенхімальних стовбурових клітин.
Наприклад, доведено, що з 500 мг мезенхімальних стовбурових клітин може утворитися 3 кг кісткової тканини. Мезенхімальні стовбурові клітини можна виділити з кісткового мозку, пуповинної крові, пульпи зубів.
Сьогодні у світі декілька наукових груп активно працює над вирощуванням зі стовбурових клітин клапанів серця та імплантів судин.
У Мельбурнському університеті (Австралія) зі стовбурових клітин отримано клапоть рогівки, що відкриває нові перспективи для лікування хворих з опіками очей. В Японії стовбурові клітини використовують для відновлення молочних залоз у жінок після мастектомії.


title: Презентація на тему «Тепловий та сонячний удар. Перша допомога при тепловому та сонячному ударах»

text:
Тепловий та сонячний удар.
Перша допомога при тепловому та сонячному ударах.
Презентацію підготувалаучениця 7(11)-Б класу Куп'янської гімназії №1Бондар Оксана
Тепловий удар
Тепловий удар – це патологічний стан, який виникає при дії на тіло людини підвищеної температури, в умовах підвищеної вологості, обезводнення і порушення процесу терморегуляції організму.
Тепловий удар наступає внаслідок високої температури, високої вологості, носіння теплого і синтетичного одягу, який заважає тілу виділяти тепло,  вживання алкоголю, спекотної погоди, та фізичними навантаженнями в таку погоду. Найбільш схильні до отримання  теплового удару діти та люди літнього віку, вагітні жінки.
Тепловий удар
При тепловому ударі спостерігається висока температура тіла (40 С і вище), яка є головною ознакою теплового удару, спрага, почервоніння шкіри, прискорене дихання, серцебиття, може бути пульсуючий головний біль, рідше спостерігаються, галюцинації, втрата свідомості. Передувати розвитку теплового удару можуть теплові судоми, першими ознаками яких є: багате потовиділення, втома, спрага, м’язові судоми в області живота, в ногах і руках.
Сонячний удар
Сонячний удар - це різновид теплового удару, що настає під впливом прямих сонячних променів на тіло людини, в першу чергу на її голову.
Може настати навіть через 6-8 годин після опромінення.
Сонячний удар
Ознаками сонячного удару є загальне нездужання, головний біль, запаморочення, шум у вухах, нудота, іноді блювота.
У важких випадках виникає сильний головний біль, падає тиск, підвищується температура до 40-41°С, втрачається свідомість, виникають судоми. Іноді настає збудження, галюцинації, марення. У важких випадках викликати «швидку допомогу».
У легких випадках достатньо помістити хворого у затінок, роздягнути, дати холодної води, покласти холодний компрес на голову, обгорнути вологим простирадлом.
З метою профілактики необхідно у спекотні дні обов’язково мати накриття на голову.
Засоби профілактики
Щоб уникнути теплового і сонячного удару, не слід перегріватись, не витрачати води і солей з організму, влітку носити головний убір, переважно білого кольору. У спекотну погоду слід збільшувати в добовому раціоні кількість води і солі, не рекомендується їсти жирну, висококалорійну їжу.Якщо при тепловому ударі не надати своєчасної допомоги, можливе настання смерті. Смерть настає внаслідок порушення дихання і кровообігу.
Перша допомога при тепловому
та сонячному ударах
1. Швидко перенести потерпілого в прохолодне місце, покласти на спину, піднявши дещо ноги, зняти або розстебнути одяг. Змочити голову холодною водою або покласти на неї змочений холодною водою рушник, холодні примочки на лоб, тім'яну ділянку, потилицю, на підключичні, підколінні, пахвові ділянки, де зосереджено багато кровоносних судин. Можна зробити вологе обгортання або протерти тіло потерпілого шматочком льоду, облити його прохолодною водою, але обережно і не довго. Температура тіла потерпілого не повинна бути нижча від 38 °С.
Перша допомога при тепловому
та сонячному ударах
2. Якщо людина не втратила свідомість, їй потрібно дати міцного холодного чаю або холодної підсоленої води (1/2 чайної ложки солі на 0,5 л води).
3. У важких випадках слід одразу зважити на характер дихання потерпілого, перевірити, чи не порушена у нього прохідність дихальних шляхів. Виявивши, що язик запав, а в роті є блювотні маси, повернути голову потерпілого на бік і очистити порожнину рота бинтом або носовою хустинкою, накрученою на палець.
4. Якщо дихання слабке або його немає взагалі, терміново почати робити штучне дихання методом «рот у рот» або «рот у ніс» до появи самостійного глибокого дихання. Якщо ж при цьому не відчувається пульс, а зіниці розширені і не реагують на світло, слід провести весь комплекс реанімації—штучне дихання і непрямий масаж серц
Допоміжна схема
Бережіть своє здоров'я!


title: Презентація на тему «Життєдіяльність клітин»

text:
Життєдіяльність клітин

Жива природа
Жива природа - це сукупність усіх організмів, що населяють планету Земля.

Хімічний склад
Усі живі істоти мають більш-менш подібний хімічний склад, що свідчить про єдність живої природи. Водночас немає жодного хімічного елемента живих організмів, якого б не було у неживій природі. Це підтверджує єдність живої і неживої природи. Проте вже зазначалося, співвідношення хімічних елементів у живих істотах та неживій природі інше. Наприклад, вміст Карбону в рослинах становить 15-18 %, а у ґрунті його менше 1 % ; Нітрогену в рослинах міститься до 5-6 % , а у повітрі - до 78 %.
Який хімічний склад клітини?
 У складі живих істот виявлено понад 60 хімічних елементів. Хімічні елементи, що постійно входять до складу організмів і необхідні для їхньої життєдіяльності, називають біогенними. Понад 90 % вмісту клітин становлять такі важливі біогенні елементи, як Оксиген, Карбон, Гідроген, Нітроген. Серед інших важливе значення мають Кальцій, Калій, Фосфор, Магній, Сульфур, Ферум, Купрум, Хлор, Натрій. Ці біогенні елементи універсальні. Вони є у клітинах усіх видів організмів. Вміст інших хімічних елементів значно нижчий, вони можуть траплятися в організмів одних видів і не траплятися в інших.
Вміст хімічних елементів у клітині
Значення
Усі біогенні елементи, незалежно від їхнього вмісту, впливають на життєдіяльність організмів. За відсутності того чи іншого хімічного елемента можуть порушуватись процеси життєдіяльності або істота взагалі гине. Наприклад, за відсутності Магнію та Феруму листки рослини стають блідо-зеленими або жовтіють і процес фотосинтезу гальмується. Це пояснюється тим, що без цих хімічних елементів не може утворюватись пігмент хлорофіл.
Сполуки клітини
В організм рослин, грибів і мікроорганізмів хімічні елементи надходять із повітря, ґрунту і води, в організм тварин і людини - з водою та їжею. Хімічні елементи, сполучаючись між собою, утворюють органічні та неорганічні речовини.
Органічні та неорганічні речовини
Склад клітин
Які сполуки є у складі клітин? Утворення складних органічних сполук в організмі рослин можливе лише за наявності води і мінеральних речовин, які рослини засвоюють із ґрунту і повітря. Тому рослини є важливою ланкою колообігу хімічних елементів у природі.
Органічні речовини
Органічні речовини дістали таку назву тому, що здебільшого їх утворюють живі організми. Тим самим вони відрізняються від неорганічних, які здатні утворюватись поза організмами живих істот. До органічних сполук належать білки, нуклеїнові кислоти, вуглеводи, ліпіди та багато інших. Однак найважливішими для організмів насамперед є білки і нуклеїнові кислоти.
Колообіг речовин у природі

Білки
Білки входять до складу різноманітних структур клітини, вони можуть відкладатися про запас, впливати на всі ланки обміну речовин, регулюючи процеси життєдіяльності.
Нуклеїнові кислоти
Нуклеїнові кислоти забезпечують зберігання спадкової інформації та її передачу нащадкам. Саме завдяки цьому можливе існування різноманітних видів живих організмів: особини одного виду більш-менш подібні одне до одного і завжди за тими чи тими ознаками відрізняються від особин інших видів. Кожна клітина багатоклітинного організму містить повний набір інформації про будову всього організму. Ця інформація реалізується під час його росту та розвитку. У процесі розмноження ця спадкова інформація передається від батьків до нащадків.
Вуглеводи
Вуглеводи - це група органічних сполук, завдяки розщепленню яких організми отримують значну частку енергії, необхідної для забезпечення їхньої життєдіяльності. Ці сполуки також можуть відкладатися про запас. У клітинах рослин, наприклад у бульбах картоплі або насінні злаків, відкладається крохмаль, який утворюється завдяки фотосинтезу.
Цукор
Інші вуглеводи - цукри - надають солодкого присмаку плодам рослин. З давніх-давен людина культивує для своїх потреб такі рослини, як виноград, кавуни, банани, цукровий буряк, цукрову тростину та інші, в яких міститься значна кількість цукрів. Входять вуглеводи і до складу певних структур клітини.
Наприклад, клітковина (целюлоза) - основний компонент стінок рослинних клітин.
ліпіди
Ліпіди разом з іншими сполуками входять до складу клітинних мембран. Вони також здатні відкладатись у клітинах про запас. Під час розщеплення ліпідів вивільняється енергія, необхідна для забезпечення життєдіяльності організмів.
Жири
Найпоширеніші серед ліпідів -жири. У рослин жири найбільше відкладаються у насінні олійних культур (соняшник, рижій, гірчиця, ріпак, льон, соя). Є вони і у клітинах плодів маслини, пелюстках квіток троянд. Рослинні олії - цінний продукт харчування людини, а також сировина для лакофарбової промисловості, парфумерії, а останнім часом їх широко використовують як біопаливо. Крім жирних олій, у багатьох рослин накопичуються ефірні олії, які зумовлюють особливий запах тих чи тих частин рослини.
Неорганічні сполуки
У клітинах містяться і різноманітні неорганічні сполуки: вода, неорганічні кислоти, солі. Основною неорганічною сполукою клітини є вода. її вміст у різних клітинах може змінюватися від 8-9 % (у сухій насінині) до 80-95 % (у молодих листках). Зі зменшенням вмісту води до критичного рівня життєві процеси організмів тимчасово настільки уповільнюються, що будь-які прояви життя стають непомітні.
Вода
Вода надає клітині пружності, визначає її форму. Це пов'язано з тим, що вода утворює середовище, в якому здійснюються різноманітні біохімічні процеси. З води й вуглекислого газу під час фотосинтезу утворюються вуглеводи. Саме вода забезпечує транспортування по рослині різноманітних сполук, як органічних, так і неорганічних. Тим самим вона зв'язує разом усі частини рослини і забезпечує її існування як єдиного цілісного організму.
Вода
Більшість рослин добуває воду з ґрунту. А деякі, як-от тропічні орхідеї, що оселяються на стовбурах дерев, можуть діставати воду з вологого повітря. Водночас рослини постійно випаровують воду, чим регулюють свою температуру й зволожують повітря. Тому рослини є важливою ланкою колообігу води у природі
Приблизно 1-1,5 % маси клітини складають мінеральні солі, зокрема кальцію, калію та натрію.
Висновок
Отже, будь-яка жива клітина є своєрідною природною біохімічною лабораторією, де виробляються та перетворюються різноманітні хімічні сполуки. Тому клітину вважають не лише елементарною складовою організму, а і його функціональною одиницею.
Джерела
М.М. Мусієнко, П.С. Славний, П.Г. Балан, Біологія, 7 клас
http://teachua.com


title: Презентація на тему «Вагітність у ранньому віці»

text:
ВАГІТНІСТЬ У РАННЬОМУ ВІЦІ
Учениці 10-Б класу
Криворізької гімназії №127
Катлан Анастасії
Науковий керівник: Пшенична С.М.
 Актуальність: в сьогоденні дуже часто зустрічаються випадки вагітності в ранньому віці, але люди досить необізнані в цьому питанні, тому це питання повинно підніматися та обговорюватися.
Мета даної роботи:
Визначити оптимальний вік для народження першої дитини;
Показати небезпеку вагітності в ранньому віці;
Профілактика ранньої вагітності;
Статистика використання контрацептивів серед підлітків.

    Особливістю підліткового віку є те, що в цьому віці починає проявлятися статева активність, підлітки нерідко вступають у статеві стосунки.
 Початок статевого життя проявляється по-різному.
 Виходячи з цих особливостей, даються рекомендації, що стосуються сексуальної поведінки і застосування контрацептивів.
    Потреби підлітка приховати своє інтимне життя від оточуючих.
    Материнство - одна з найбільших цінностей в житті кожної жінки. З медичної точки зору жінка у віці від 18 до 26 років найкраще підходить для народження дитини.  Але вважається, що саме в 35 років наступає пік розквіту материнських почуттів.
    Про вагітність кажуть «рання» або «підліткова», якщо вона настає у дівчини-підлітка в низькій віковій категорії від 13 до 18 років.
   70% вагітностей не виношуються, закінчуючись абортами (дуже часто пізніми, на граничні терміни), 15% викиднями, і тільки 15% пологами.
Аспекти ранньої вагітності:
 Психологічний;
 Фізіологічний;
 Соціальний.

Профілактика ранньої вагітності:
 Довірчі відносини з підлітком;
 Статеве виховання підлітків;
 Інформація про сучасні засобі контрацепції.
Досвід статевих зносин
Регулярне статеве життя
Більше 4 статевих партнерів
Постійний статевий партнер
Жертви сексуального насильства
    Мета консультування дівчат з питань контрацепції - знаходження оптимального методу запобігання вагітності.
    Пропаганда здорового способу життя та збереження репродуктивного здоров’я пiдлiткiв Криворізької гімназії №127 передбачає:
Формування позитивної мотивації щодо здорового способу життя, культури здоров'я;
Знайомство учнів з основами свого стилю здорового життя, здійснення профілактичної роботи негативних проявів;
Формування теоретичних та практичних навичок здорового способу життя учнів, формування творчої особистості, здібної до саморозвитку, самоосвіти і самоактуалізації.

Робота педколективу гімназії :
Вивчення уявлень молоді про здоровий спосіб життя і розробки методів оцінювання здоров'я індивіда;
Формування свідомості і культури здорового способу життя;
Розробка методик навчання молоді здоровому способу життя.

Мета роботи:
Прагнути істотного поліпшення ситуації для збереження і зміцнення психічного, фізичного і соціального здоров'я учнів;
Створити умови для його поліпшення, використовуючи традиції школи і досвід українських та зарубіжних шкіл;
Прагнути того, щоб кожен учень розвивав свої природні здібності.

 Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Рослини занесені до Червоної книги України»

text:
Рослини занесені до Червоної  книгиУкраїни
Презентація Гурика Андрія
Зозулині черевички справжні
Зозулині черевички справжні — одна з найкрасивіших орхідей флори України. В Україні трапляється на більшій частині території, крім степової зони.
Цей вид має дуже красиві квіти, а тому сильно страждає від знищення людьми і є рідкісним на більшій частині ареалу, в тому числі, по всій Україні. Зацвітає ця чарівна орхідея лише на 16-17-й рік

Лунарія оживаюча
Лунарія оживаюча – реліктова рослина поширена в Європі та в Північній Америці. В Україні найчастіше трапляється в Карпатах, де на окремих ділянках лісів на кам’янистих ґрунтах утворює густий покрив. На рівнині вона є дуже рідкісною.
Підсніжник білосніжний
Підсніжник білосніжний – в Україні поширений переважно на Правобережжі, трапляється в Карпатах та Прикарпатті, на півдні Полісся, в Лісостепу. На Лівобережжі проходить східна межа поширення цього виду. Зростає в листяних лісах, на галявинах та чагарниках.
Основними причинами зменшення чисельності виду є масове зривання на букети, викопування цибулин.
Сальвінія плаваюча
Сальвінія плаваюча. Ця водна папороть поширена по всій Україні.
Знахідки древніх викопних решток виду свідчать про давнє походження виду і дають підстави вважати сальвінію третинним реліктом. Чисельність рослини в наш час зменшується через забруднення водойм.

Шафран Гейфелів
Поширена в Українських Карпатах, Закарпатті, Передкарпатті, Поділлі. Зростає у вологих листяних лісах, лісових галявинах, після-лісових луках, полонинах. Трапляється суцільними заростями у вигляді великих і малих островів, місцями невеликими групами.
Основними причинами зміни чисельності є зривання на букети, викопування бульбоцибулин, у зоні полонин - поїданням дикими свинями.
Плаун колючий
Плаун колючий  — багаторічна, тіньовитривала, трав'яниста, вічнозелена рослина.
Росте в хвойних, рідше мішаних лісах. Поширена на Поліссі, в Карпатах, зрідка в лісостепу. Рослина лікарська. Потребує особливої охорони.

Водяний горіх плаваючий
 Він трапляється по всій території України. Водяний горіх плаваючий зростає в тихих заводях, старицях, озерах. Оптимальними для нього є глибини метр-півтора, але може рости і на глибині до 4-х м. Водяний горіх здатний формувати цілі зарості.

Проліска дволиста
Проліска дволиста. Досить звичайний ранньовесняний вид. Але в окремих районах трапляється рідше від підсніжника.
Крокус сітчастий
Поширений в степу, Правобережному i Лівобережному лісостепу. Зростає на  цілинних степах, в чагарниках, узліссях байрачних дібров. Їхня чисельність знижується через розорювання земель, надмірне випасання худоби, зривання на букети.

Печіночниця звичайна
Поширена в західному і правобережному Поліссі, у західному Лісостепу і західній частині правобережного Лісостепу. Райони заготівель - Житомирська, Волинська, Рівненська, частково Хмельницька області. Декоративна, лікарська рослина. Зацвітає рано і має тривалий період цвітіння. Придатна для декорування затінених місць під деревами. Потребує бережливого використання й охорони.
ДЯКУЮ ЗА УВАГУ!


Презентація на тему «Алкоголізм» (варіант 1)


title: Презентація на тему «Владимир Иванович Вернадский»

text:
Подготовила ученица 11 класса Берлова Кристина
Владимир Иванович Вернадский
Владимир Иванович Вернадский (28 февраля (12 марта) 1863, Санкт-Петербург — 6 января 1945, Москва) — выдающийся русский и советский учёный XX века, естествоиспытатель, мыслитель и общественный деятель; создатель многих научных школ. Один из представителей русского космизма.

В круг его интересов входили геология и кристаллография, минералогия и геохимия, организаторская деятельность в науке и общественная деятельность, радиогеология и биология, биогеохимия и философия. Лауреат Сталинской премии I степени.
Родословная
Дед будущего учёного — Василий Иванович окончил медицинский факультет Московского университета и служил военным врачом, получил дворянский титул, принимал участие в походах войска Суворова через Альпы, после чего поселился в Киеве, где и родился отец В. И. Вернадского — Иван Васильевич (1821—1884 г.г.).
Иван Васильевич Вернадский окончил Киевский университет святого Владимира, несколько лет изучал политическую экономию за рубежом. Несколько лет преподавал русскую словесность в гимназии, заведовал кафедрой политэкономии в Киевском университете, после бракосочетания с дочерью известного русского экономиста Николая Шигаева — Марией молодая семья переехала в Москву. Там Иван Васильевич преподавал политэкономию и статистику в Московском университете. Со временем семья перебралась в Петербург, где И. Вернадский занимал должность профессора Главного педагогического института. Первая жена через десять лет после бракосочетания умерла, оставив ему сына Николая. Во второй раз Иван Васильевич женился на её двоюродной сестре — дочери помещика-дворянина Анне Петровне Константинович, учительнице музыки и пения.
В селе (Великие) Шишаки на Полтавщине у Вернадских была усадьба, куда они почти ежегодно на лето приезжали всей семьей.
Владимир Вернадский был троюродным братом известного русского писателя Владимира Короленко.
Детство
Владимир Вернадский родился 28 февраля (12 марта) 1863 года в Санкт-Петербурге.

В 1868 году из-за неблагоприятного климата семья Вернадских переехала в Харьков — один из ведущих научных и культурных центров тогдашней Российской империи. В 1873 году Владимир стал первоклассником Харьковской классической гимназии.

В 1885 году окончил физико-математический факультет Петербургского университета. В 1890 году — приват-доцент кафедры минералогии Московского университета. В 1897 году защитил докторскую диссертацию в Петербургском университете. В 1898—1911 профессор Московского университета.
Семья
В 1886 году Вернадский женился на Наталии Егоровне Старицкой (1862—1943), с которой прожил более 56 лет. В семье было двое детей: сын Георгий Владимирович Вернадский (1887—1973), известный исследователь русской истории, дочь Нина Владимировна Вернадская-Толль (1898—1985), врач-психиатр; оба скончались в эмиграции, в США.
Семья В. И. Вернадского (слева направо): Георгий Вернадский (стоит), Нина Вернадская, Наталья Вернадская, Владимир Вернадский, Нина Вернадская-Толль
Дети В.И.Вернадского Георгий и Нина.
Работа
Деятельность Вернадского оказала огромное влияние на развитие наук о Земле, на становление и рост АН СССР, на мировоззрение многих людей.
Член Государственного совета (1906, 1907—1911, 1915—1917).
В 1915—1930 годах председатель Комиссии по изучению естественных производственных сил России, был одним из создателей плана ГОЭЛРО. Комиссия внесла огромный вклад в геологическое изучение Советского Союза и создание его независимой минерально-сырьевой базы.
С 1912 года академик Российской академии наук (позже Академия наук СССР). Один из основателей и первый президент (27 октября 1918) Украинской академии наук.
С 1920 по 1921 год ректор Таврического университета в Симферополе.
С 1922 по 1939 год директор организованного им Радиевого института. В период с 1922 по 1926 год работал за границей в Праге и Париже. Одной из основных причин работы во Франции было исследование в лабораториях Кюри паризия — вещества, ошибочно принятого за новый радиоактивный элемент.
В 1927 году организовал в Академии наук СССР Отдел живого вещества. Однако термин «живое вещество» он употреблял в смысле, отличном от работ О. Б. Лепешинской — как совокупность живых организмов биосферы.
Вернадским опубликовано более 700 научных трудов.
Основал новую науку — биогеохимию и сделал огромный вклад в геохимию. С 1927 года до самой смерти занимал должность директора Биогеохимической лаборатории при Академии наук СССР. Был учителем целой плеяды советских геохимиков.
Из философского наследия Вернадского наибольшую известность получило учение о ноосфере; он считается одним из основных мыслителей направления, известного как русский космизм.
В 1943 году «за многолетние выдающиеся работы в области науки и техники» к 80-летию Вернадский был удостоен Сталинской премии I степени.
Именем Вернадского названы подлёдные горы в Восточной Антарктиде. В Москве и Симферополе в честь учёного названы проспекты, Таврический национальный университет, в Киеве — бульвар и Национальная библиотека Академии наук Украины. Институт общей и неорганической химии Национальной академии наук Украины и украинская антарктическая станция также носят имя учёного.
Общественные взгляды
До революции был членом ЦК Конституционно-демократической партии (кадетов).

В равной мере своим соотечественником его считают в России и на Украине. Несмотря на то, что Владимира Вернадского на Украине считают украинским учёным, он в 1918 году отказался принять украинское гражданство от гетмана Павла Скоропадского и считал себя русским человеком, отстаивал единство России и противостоял украинцам-самостийникам, как австро- и германофилам.

Владимир Вернадский также негативно относился к украинизации 1920—1930-х годов, считая её насильственной, называл язык вывесок и сочинения Михаила Грушевского «язычием». Своим главным культурно-общественным заданием он считал сохранение русской культуры на Украине, объединение украинцев, которым дорога русская культура, и развитие связей с российскими научными учреждениями.
Учение о биосфере и ноосфере
В структуре биосферы Вернадский выделял семь видов вещества:
живое;

биогенное (возникшее из живого или подвергшееся переработке);

косное (абиотическое, образованное вне жизни);

 биокосное (возникшее на стыке живого и неживого; к биокосному, по Вернадскому,
 относится почва);

 вещество в стадии радиоактивного распада;

 рассеянные атомы;

 вещество космического происхождения.

Вернадский был сторонником гипотезы панспермии. Методы и подходы кристаллографии Вернадский распространял на вещество живых организмов. Живое вещество развивается в реальном пространстве, которое обладает определённой структурой, симметрией и диссиметрией. Строение вещества соответствует некоему пространству, а их разнообразие свидетельствует о разнообразии пространств. Таким образом, живое и косное не могут иметь общее происхождение, они происходят из разных пространств, извечно находящихся рядом в Космосе. Некоторое время Вернадский связывал особенности пространства живого вещества с его предполагаемым неевклидовым характером, но по неясным причинам отказался от этой трактовки и стал объяснять пространство живого как единство пространства-времени.
Важным этапом необратимой эволюции биосферы Вернадский считал её переход в стадию ноосферы.
Основные предпосылки возникновения ноосферы:
расселение Homo sapiens по всей поверхности планеты и его победа в соревновании с другими биологическими видами;

 развитие всепланетных систем связи, создание единой для человечества информационной системы;

 открытие таких новых источников энергии как атомная, после чего деятельность человека становится важной геологической силой;

 победа демократий и доступ к управлению широких народных масс;

 всё более широкое вовлечение людей в занятия наукой, что также делает человечество геологической силой.

Работам Вернадского был свойствен исторический оптимизм: в необратимом развитии научного знания он видел единственное доказательство существования прогресса.
Интересные факты
 Банк России выпустил памятную монету «Владимир Иванович Вернадский» к 130-летию со дня рождения в серии «Выдающиеся личности России»
Неизвестные страницы биографии В.И.Вернадского
В.И.Вернадскому приписывается создание учения о ноосфере, что не соответствует истине. Термин “ноосфера” впервые предложили французские ученые Е. ле Руа и Т. Де Шарден, теории же не создано до сих пор. Заслуги Вернадского в другом. Его труды содействовали увеличению в ХХ в биогенной миграции четвертой формы, связанной с сознательной деятельностью человека. Вклад Вернадского в дело овладения ядерными силами заставил его задуматься о совершенствования социального контроля над этими силами. Вернадский в начале прошлого века первым осознал масштабы скрытых в ядерном ядре сил. В 1913 г ученый предпринял попытку остановить Первую Мировую войну. Для этого по его инициативе была начата программа создания ядерного оружия на деньги, предоставленные Российской Академией Наук, миллионерами Рябушинскими и, впоследствии, Главным штабом. Возможность выхода России на новый уровень военной технологии заставил врагов страны ускорить крах октября 1917 г. В дальнейшем, после возвращения из эмиграции, Вернадский стал консультантом правительства Сталина. Под руководством Вернадского были созданы основные институты, ставшие костяком системы ВПК и были заложены основы создания ядерного оружия. Размышления Вернадского о ноосфере дополняли его прикладные работы. Философия ученого состояла в том, что чем большими разрушительными силами овладевает человечество, тем совершеннее должны стать механизмы социального контроля над этими силами.
КОНЕЦ


title: Презентація на тему «Бионика» (варіант 1)

text:
Бионика
Различают:- биологическую бионику, изучающую процессы, происходящие в биологических системах;- теоретическую бионику, которая строит математические модели этих процессов;- техническую бионику, применяющую модели теоретической бионики для решения инженерных задач.Бионика тесно связана с биологией, физикой, химией, кибернетикой и инженерными науками: электроникой, навигацией, связью, морским делом и другими.
Био́ника— прикладная наука о применении в технических устройствах и системах принципов организации, свойств, функций и структур живой природы, то есть формы живого в природе и их промышленные аналоги.
Идея применения знаний о живой природе для решения инженерных задач принадлежит Леонардо да Винчи, который пытался построить летательный аппарат с машущими крыльями, как у птиц: орнитоптер.

Появление кибернетики, рассматривающей общие принципы управления и связи в живых организмах и машинах, стало стимулом для более широкого изучения строения и функций живых систем с целью выяснения их общности с техническими системами, а также использования полученных сведений о живых организмах для создания новых приборов, механизмов, материалов и т. п.
История развития
Создание модели в бионике — это половина дела. Для решения конкретной практической задачи необходима не только проверка наличия интересующих практику свойств модели, но и разработка методов расчёта заранее заданных технических характеристик устройства, разработка методов синтеза, обеспечивающих достижения требуемых в задаче показателей.

И поэтому многие бионические модели, до того как получают техническое воплощение, начинают свою жизнь на компьютере. Строится математическое описание модели. По ней составляется компьютерная программа — бионическая модель. На такой компьютерной модели можно за короткое время обработать различные параметры и устранить конструктивные недостатки.
Моделирование живых организмов
Именно так, на основе программного моделирования, как правило, проводят анализ динамики функционирования модели; что же касается специального технического построения модели, то такие работы являются, несомненно, важными, но их целевая нагрузка другая. Главное в них — изыскание лучшей экспериментальной технологической основы, на которой эффективнее и точнее всего можно воссоздать необходимые свойства модели. Накопленный в бионике практический опыт неформализованного «размытого» моделирования чрезвычайно сложных систем имеет общенаучное значение. Огромное число её эвристических методов, совершенно необходимых в работах такого рода, уже сейчас получило широкое распространение для решения важных задач оптимального управления, экспериментальной и технической физики, экономических задач, задач конструирования многоступенчатых разветвлённых систем связи и т. п.
Моделирование живых организмов

Архитектурно-строительная бионика изучает законы формирования иструктурообразования живых тканей, занимается анализом конструктивных систем живых организмов по принципу экономии материала, энергии и обеспечения надежности.

Нейробионика
изучает работу мозга, исследует механизмы памяти. Интенсивно изучаются органы чувств животных, внутренние механизмы реакции на окружающую среду и у животных, и у растений.
Сегодня бионика имеет несколько направлений:
Для того чтобы схватить предмет или просверлить дырку, в природе и в технике используются одинаковые методы.

Ловчие   птицы.   Раньше орлов и их родственников относили к группе хищных птиц, сегодня их называют ловчими. Такое название объясняется самим принципом охоты птиц. Чтобы удержать добычу, они цепко обхватывают свою жертву и впиваются в нее острыми когтями. Из таких объятий вырваться невозможно. Беркут охотится на мелких млекопитающих и птиц. Своими сильными и цепкими когтями он, например, намертво впивается в шкуру молодых сурков. Скопа и орлан-белохвост питаются чаще всего рыбой, которую можно поймать на поверхности воды. Их удлиненные лапы с очень острыми загнутыми когтями и грубой жесткой чешуйчатой внутренней стороной позволяют им впиваться в скользкую, готовую в любой момент ускользнуть рыбу так, что та уже не может вырваться.

Лапы 290 видов ловчих птиц имеют свои различия: природа позаботилась о том, чтобы «захватывающий аппарат» был приспособлен для охоты на определенный вид добычи. Таким образом, птица всегда может добыть пропитание.
Экскаваторы

Осьминог. Осьминог изобрел изощренный метод охоты на свою жертву: он охватывает ее щупальцами и присасывается сотнями присосок, целые ряды которых находятся на щупальцах. Присоски помогают ему также двигаться по скользким поверхностям, не съезжая вниз.
Присоски

На щупальце осьминога хорошо видны присоски, расположенные плотными рядами.

Коврик с присосками — заимствование у природы.
Технические присоски. Если выстрелить из рогатки присасывающейся стрелой в стекло окна, то стрела прикрепится и останется на нем. Присоска слегка закруглена и расправляется при соприкосновении с преградой. Затем эластичная шайба опять стягивается; так возникает вакуум, и присоска прикрепляется к стеклу. Квакши обыкновенные хорошо удерживаются на листьях и деревьях с помощью присосок, находящихся на концах их лапок.

Техника использует специальные инструменты: клещи и пинцеты. Природа же работает с многочисленными «комбинированными приборами».

Веретенники.   Своим длинным    15-сантиметровым клювом веретенник ощупывает землю, втыкая его в мягкую почву. При этом кончик клюва птица в нужный момент открывает и закрывает. Таким образом ей легко хватать маленьких червяков и другую добычу. Ее тонкий клюв родит довольно глубоко в землю, и оттуда птица достает себе пищу.
Пинцеты

Клюв — это комбинированный инструмент. Тонкий клюв веретенника является, как и клещи муравьиного льва, одним из видов комбинированного инструмента. До захвата пищи клюв сжат и служит в качестве ковыряющего и ищущего инструмента. Только глубоко в земле он открывается, словно две створки пинцета, выполняя в этом случае функцию точно работающего хватающего механизма. Природа создала инструмент, который способен решить большое количество задач.

Пинцет.  Человек изобрел инструмент, который выполняет те же функции, что и клюв веретенника. Это пинцет. Его острые концы легко проникают под верхний слой предметов. Сжав пальцами обе половинки пинцета, можно захватить даже самые мелкие предметы. Если отпустить их, пинцет разожмется и выпустит предмет. Преимущество инструмента, обе половинки которого движутся навстречу друг другу, состоит в том, что захватить предмет довольно легко. Тоже самое мы наблюдаем, когда работаем ножницами. Если удерживать одну их половину и двигать только другой, можно быстро заметить, насколько труднее режется бумага.

Конструкция Эйфелевой башни основана на научной работе швейцарского профессора анатомии Хермана фон Мейера. За 40 лет до сооружения парижского инженерного чуда профессор исследовал костную структуру головки бедренной кости в том месте, где она изгибается и под углом входит в сустав. И при этом кость почему-то не ломается под тяжестью тела.
Эйфелевая башня

Основание Эйфелевой башни напоминает костную структуру головки бедренной кости
Фон Мейер обнаружил, что головка кости покрыта изощренной сетью миниатюрных косточек, благодаря которым нагрузка удивительным образом перераспределяется по кости. Эта сеть имела строгую геометрическую структуру, которую профессор задокументировал.


title: Презентація на тему «Репродуктивне здоров’я» (варіант 2)

text:
Репродуктивне здоров’я
Репродуктивне здоров’я – це стан психологічного, розумового та соціального благополуччя, а не просто відсутність хвороб чи недуг в усіх сферах, що стосуються репродуктивної системи, її функцій і процесів.
Чинники ризику на репродуктивне здоров’я:
 Несприятливий для здоров’я спосіб життя( хронічний стрес, низька фізична активність, безладні татеві зв’язки, нераціональне харчування, відсутність режиму праці й відпочинку тощо);
 Вживання шкідливих речовин (тютюну, алкоголю, наркотиків);
 Негативні чинники екологічного середовища (забруднення навколишнього середовища, високий рівень радіації тощо);
 Негативні чинники соціального середовища (низький рівень життя, безробіття тощо);
 Негативні спадкові чинники;
 Недоступність медичних послуг;
 Недоступність послуг з консультування та інформування.
Вплив нікотину на репродуктивне здоров’я підлітків
Негативно впливають на репродуктивну систему алкоголь,
нікотин та наркотики.
Паління в підлітковому віці негативно впливає на всі фізіологічні системи, зокрема й на процес дозрівання репродуктивної системи. Ситуація ускладнюється тим, що наслідки цього підліткового паління можуть позначитися
пізніше, тоді, коли вже дозрілі чоловік та жінка вирішують народити дитину.
Можливо, у цей час вони вже кинули курити, але наслідки підліткового паління негативно впливають на них самих та на здоров'я їхньої майбутньої дитини.
Наслідки паління становлять загрозу й на генетичному рівні, оскільки позначаються на потомстві в другому й третьому поколінні
Вплив алкоголю на репродуктивне здоров'я підлітків
Алкоголь також негативно впливає на репродуктивне здоров'я. Насамперед, алкоголь порушує спадковий матеріал статевих клітин, що призводить до важких наслідків для потомства — розумової відсталості, анатомічних каліцтв, захворювань внутрішніх органів та систем. Алкоголь порушує роботу ендокринних залоз, що особливо небезпечно в підлітковому віці, оскільки від нормального функціонування ендокринної системи залежать ріст, розвиток і статеве дозрівання.
Вплив наркотиків на репродуктивне здоров'я підлітків
Наркотики ще більше, ніж нікотин та алкоголь, порушують генетичний апарат статевих клітин. Потомство наркоманів страждає від усіляких каліцтв, порушень роботи нервової системи та інших фізіологічних систем організму. Але найчастіше це потомство просто не народжується, оскільки гине на ранніх стадіях ембріогенезу.Не випадково кажуть, що наркотики можуть стати стратегічною зброєю для знищення цілої країни.
Наркотики діють на ендокринну систему, порушують нормальний синтез гормонів і припиняють процеси розвитку в підлітковому віці. Особливою небезпекою для потомства є зловживання наркотичними
препаратами під час вагітності. Наркотичні речовини потрапляють у плід і отруюють його. Наркотики потрапляють і в материнське молоко, тому мати-
наркоманка не може годувати свою дитину.
Вплив раннього статевого життя на репродуктивне здоров'я
До ризиків, пов'язаних з раннім статевим життям, належать:
- рання вагітність, що наражає на небезпеку здоров'я матерів-підлітків та їхніх
дітей;
- нервові стреси й невдачі, пов'язані з неготовністю нервової системи підлітка до
таких стосунків;
- зараження інфекціями, що передаються статевим шляхом (ІПСШ), зокрема
ВІЛ/СНІДом.
Збереження репродуктивного здоров’я
Загартовування організму;
Фізичні вправи;
Налагодження режиму праці та відпочинку;
Помірне споживання солі, спецій, органічної жирної їжі.


title: Презентація на тему «Joseph Rudyard Kipling»

text:
English LiteratureProject Workcomposedby the studentsof the 6 formDenis ShapovalandLena Bykhovets`
2013©
"Words are, of course, the most powerful drug used by mankind."
– Rudyard Kipling
Joseph Rudyard Kipling
(December 30, 1865  - January 18, 1936)
 was a famous British author and poet.
Born	Joseph Rudyard Kipling   30 December 1865Bombay, India to Alice Kipling and Lockwood Kipling
They are said to have met at Rudyard Lake in Staffordshire, England, hence Kipling's name
. From the ages of six to twelve young Kipling and his sister spent much time in England with their aunt and uncle , while his parents remained in India.      At the age of 6 he  went to boarding school, but  Kipling  was very unhappy there . He became ill  and his mother took him to United Services College at Westward Ho, North Devon. By 1880, he returned to Lahore,  (in modern-day Pakistan)  India where he began writing as a sub-editor for "The Civil and Military Gazette". He was just seventeen and he began tentative steps into the world of poetry.
 In 1892 he married Caroline Balestier, the daughter of an American lawyer and set up house with her in Vermont, the USA,where they lived for four years.His first two children, Josephine and Sussex, were born there. When they were little, he told them tales which  he made up himself. Later he published these tales in “The Jungle Book “ and “The Second Jungle Book” , and children in many countries like them very much. Many people know his book about Mowgli, a little Indian boy, who lived in the jungle with the wolves.
 In 1902 his “Just so Stories for Little Children” were published. His fairy-tales from the book were rather unusual for the British literature of that period. One can find the influence of Lewis Carroll’s “Alice in Wonderland” in Kipling’s work. But this influence didn’t prevent Kipling from creating absolutely new, unusual fairy-tales. The unusual effect of his tales is reached by the rhythm and the music of words. Those who were lucky to listen to Kipling reading his fairy-tales noted that they always sounded truthful. Besides, not only children but even adults were very fond of “Just so Stories”. Together with “The Jungle Book” it still enjoys great popularity.
The New York Times reported a front-page story on his health.
 At the beginning of World War I, like many other writers, Kipling wrote pamphlets which enthusiastically supported the UK's Army.  But Kipling's only son John died in 1915 at the Battle of Loos. Kipling's son's death inspired his poems about the war, for example his poem "My Boy Jack”. Partly because of this tragedy, Kipling joined Sir Fabian Ware's Imperial War Graves Commission. His chose the most significant of the biblical phrase "Their Name Liveth For Evermore" for the Stones of Remembrance and his suggested  the phrase "Known unto God" for the gravestones of unknown  soldiers.

In 1907 he received the first Nobel Prize in literature given to an author writing in the English language .Kipling became Lord Rector of St Andrews University in Scotland. Kipling kept writing until the early 1930s, but with much less success than before.

1.How many serving men in the work of Kipling?

2.What are their names?

3.What tales he wrote for children?

4.Which of them are the most famous?

 5.What city Kipling was born?

 6.Which country he wrote «Kim» ?

Bombay (now called Mumbai), India.
Kipling often himself drew illustrations for his stories.

Mowgli, how R. Kipling saw him.

Personal Quotes

 Our England is a garden .
 He travels fastest who travels alone.
Every one is more or less mad on one point.
The silliest woman can manage a clever man;
 but it needs a very clever woman to manage a fool.
Oh East is East and West is West and never the twain shall meet.
I keep six honest serving men (they taught me all I knew); their names are What and Why and When and How and Where and Who.
Most amusements only mean trying to win another person's money.
One of the hardest things to realize, especially for a young man, is that our forefathers were living men who really knew something.

He died on 18 January 1936, at the age of 70 . Rudyard Kipling was cremated at Golders Green Crematorium and his ashes were buried in Poets' Corner, part of the South Transept of Westminster Abbey, where many distinguished literary people are buried or commemorated


title: Презентація на тему «My favorite sportsman» (варіант 1)

text:
My favorite sportsman
Caroline Wozniacki
Caroline Wozniacki was born on July 11, 1990 in Odense, Denmark) - Danish-professional tennis player of Polish origin. The first Danish tennis player, who led the ranking WTA. Finalist of the U.S. Open 2009. The highest position in the women's rankings - № 1 (on October 11, 2010)
Сareer
Winner of several junior tournament, including Wimbledon and the Orange Bowl (2005). She made her debut at the WTA tournament in July 2006 at a tournament in Cincinnati. In 2008 he reached the 4th circle on US Open and won the first two titles WTA - Nordic Light Open, and New Haven. Took part in the Olympic Games in Beijing.
Сareer
In 2009 he reached the finals of the tournament Swedish Open, won the competition MPS Group Championships (Ponte Verde Beach, USA), AEGON International (Eastbourne) and the Pilot Pen Tennis (Connecticut, USA). Dishla the final of the U.S. Open, where she overcame Kim Clijsters.

2010
Stable performance of the season allowed Caroline to be in October, the first racket of the world. First she also completed the first line of the world ranking. She also won the final tournament of the season - Cup WTA.
2011
At the Australian Open Caroline reached the semifinals, where Li Na lost in three sets. Dubai Tennis Championships Wozniacki was the first title in 2011. In the final, she defeated Svetlana Kuznetsova
By Julia Gumen
Julia Gumen


title: Презентація на тему «Алкоголь» (варіант 2)

text:
Click to edit Master title style
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level
40%
16
10-11%


Презентація на тему «Способы и правила транспортировки пострадавших»


Презентація на тему «Отряд Парнокопытные»


title: Презентація на тему «Ендокринна система»

text:
Підготував:
Учень 10-А класу
Надвірнянської ЗОШ І-ІІІ ступенів №1
Полатайко Назарій
Ендокринна система


Презентація на тему «Віруси» (варіант 9)


title: Презентація на тему «Різноманітність земноводних» (варіант 1)

text:
Різноманітність
земноводних
Підготувала
Учениця 8-В класу
Кошина Анна
  Клас земноводні або амфібії - стародавні хребетні тварини, які з'явилися задовго до появи плазунів. При вивченні викопних решток тварин, вченими було припущено, що земноводні походять від кистеперих риб. Перші земноводні стали пристосовуватися до суші, і на відміну від кистеперих риб, вони втратили зябра і стали дихати за допомогою легенів, також замість плавців у них з'явилися п'ятипалі кінцівки. Зародження перших земноводних відбувалося під час девонського періоду і вже в кам'яновугільному періоді, земноводні поширилися по всій земній кулі і відрізнялися один від одного своєю різноманітністю.
  До класу земноводні відноситься близько 4000 тисяч видів хребетних тварин, серед яких виділяються 3 великих ряди:

  Безногі земноводні - включає в себе близько 170 видів тварин, з них 33 роду і 4 сімейства червяг. Тіло їх має циліндричну форму червоподібні, що складається з безлічі кілець. Кінцівки втратилися, у зв'язку з риючих способом життя.

  Хвостаті земноводні - налічується близько 340 видів. Тіло хвостатих тварин має витягнуте будова, поступово переходить у хвіст. Основна частина цього загону повзає або плаває, при цьому рух тіла змієподібної.

  Безхвості земноводні - налічується близько 2900 видів, з них 19 родин і 297 родів. Мають укороченим тілом і довгими задніми кінцівками, в результаті більшість представників пересувається за допомогою стрибків.
Загальна інформація
Ряд Безногі
  Безногі земноводні — ряд хребетних тварин класу земноводних. Безногі є найменшим рядом земноводних, які мають лише близько 170 видів. Відомі з раннього юрського періоду.
  Морфологія
  У безногих земноводних немає кінцівок, а хвіст сильно редукований. Клоака знаходиться на задньому кінці тіла, що зовні часто нагадує передній. Дрібних безногих земноводних (розміром до 10 см) можна легко сплутати з дощовим черв'яком у той час як великі види (розміром від 1 до 1,5 м) нагадують швидше змій.
  Шкіра безногих земноводних гладенька і часто забарвлена
в матовий темний колір. Деякі види мають кольорові смужки
або плями на боках. Через вапняну луску, що міститься в шкі-
рі, а також через зрощені черепні кістки, безногих земновод-
них раніше відносили до вимерлих панцирних амфібій. Однак сьогодні ці морфологічні особливості вважають вторинними пристосуваннями. На ще-
лепах на піднебінні майже немає зубів.
  Очі безногих земноводних покриті тонким шаром шкіри, че-
рез що вони можуть розрізняти лише світло і темряву. Сприй-
няття навколишнього світу відбувається головним чином за допомогою нюху і двох дотикових органів, розташованих між носом і очима. Вібрації землі також грають роль при орієнтації. Ди-хання здійснюється за допомогою правої легені, ліва легеня, як правило, редукована. Як і в ін-ших земноводних, дихання також частково здійснюється через шкіру і слизові оболонки рота, особливо у єдиного безлегеневого виду.
  Поширення
  Безногі земноводні зустрічаються в тропіках і субтропіках Південно-Східної Азії, Африки і Лат-инської Америки. Як правило, населяють найбільш нижні шари лісової підстилки. Харчуються дрібними тваринами, в основному дощовими черв'яками. Воліють жити у вологих регіонах, час-то поблизу водойм. Існують види безногих земноводних, які повністю пристосувалися до життя у воді. Вони зустрічаються в річках з повільною течією, таких як Амазонка, Оріноко і річкових системах Колумбії. Їх їжею є молюски і мертві риби.
  Через свій прихований спосіб життя безногі земноводні є маловивченою групою амфібій. Зо-ологи виходять з того, що ще не всі
види відомі науці й описані.
  Розмноження
  Запліднення відбувається в тілі сам-
ки. У самця з клоаки висувається ста-
тевий орган. Існують види, що від-
кладають яйця, однак 75% видів без-
ногих земноводних є живородними.
Молоді особини вилуплюються в тілі
матері і перед народженням харчу-
ються в фалопієвих трубах. Яйцекла-
дні види відкладають яйця в підзем-
них норах та інших укритих місцях.
Поширення Безногих (зеленим)
                                                       У деяких видів існує догляд за потомством. Молоді особини
                                                       живуть як у воді, так і на суші. Ночами вони полюють у водой-
                                                       мах, а в денний час зариваються в землю в прибережних ді-
                                                       лянках. Стадія вільноживучих личинок відсутня.
                                                         Харчування
                                                         Поведінка безногих земноводних, пов'язана з харчування, ще
                                                      майже не вивчена. Імовірно в їх їжу входять головним чином
                                                      комахи і безхребетні, які часто зустрічаються в межах їх об-
                                                      ласті поширення. Аналізи вмісту шлунка показали останки тер-
                                                      мітів, але більша частина
                                                      складалася з невизначе-
                                                      ного органічного матері-
алу і залишків рослин. Деякі вчені припускають, що без-
ногі земноводні харчуються детритом, інші ж бачать в цьо-
му ознаку того, що ці тварини харчуються дощовими чер-
в'яками. Безногі земноводні, що живуть в неволі, харчу-
ються дощовими черв'яками дуже охоче. Більш великі ви-
ди, мабуть, харчуються й іншими земноводними, а також
невеликими зміями і ящірками. Види, що живуть у воді,
їдять і невеликих риб. Деякі види живуть у гніздах мурах
і харчуються їхніми личинками.

  Хвостаті земноводні - найдавніша група амфібій, більшість із них є постійними мешканцями води. До хвостатих земноводних належить понад 515 видів з 10 родин та 60 родів. До цього ряду належать тритони, саламандри, протеї та інші.
  Морфологія
  Відрізняються від інших земноводних видовженим тілом та наявністю у тварин, що пройшли метаморфоз, хвоста. Протягом всього життя зберігається хвіст. Ноги короткі, приблизно одна-кової довжини. Розміри коливаються приблизно від 30 мм до майже 2 м. Більшість на передніх кінцівках мають по 4 пальці, на задніх — по 5 або по 4, хоча деякі хвостаті мають рудиментарні кінцівки або не мають їх зовсім. У земноводних цього ряду, як і в риб, органи слуху представ-лені лише внутрішнім вухом.

                                                                Розмноження та розвиток
                                                               Деяким амфібіям властиве зовнішнє запліднення. Іншим
                                                             притаманне внутрішнє запліднення, при якому самці від-
                                                             кладають сперматофори, а самиці захоплюють їх краями
                                                             клоаки. Предки цих хребетних відкладали яйця у воду, і
                                                             тут відбувався розвиток личинок, однак чимало сучасних
                                                             видів характеризуються прямим розвитком, при якому
                                                             яйця розвиваються у вологих місцях (поза водойм) і емб-
                                                             ріони проходять личинкову стадію, не полишаючи яйця.

Ряд Хвостаті
Личинки хвостатих амфібій зовнішністю схожі на дорослих, але, на відміну від них, вони зви-чайно мають зовнішні зябра. Водночас такі ознаки можуть мати й дорослі тварини, що свідчить про специфічну еволюцію цих тварин шляхом педогенезу. Статевозрілі протеї і сирени мають зовнішні зябра, але водночас їм бракує очних повік та справжніх зубів, які звичайно мають до-рослі хвостаті. На відміну від личинок безхвостих скелет личинок хвостатих складається не з хряща, а з кісткової тканини, вони мають зуби (які за своєю будовою відрізняються від зубів дорослих).
  Поширення
  Поширені переважно у північній
пів-кулі, хоча чимало видів живе й у
Центральній та Південній Америці
(зокрема деякі групи безлегеневих
саламандр, родина. У фауні України представлена лише одна родина —
саламандрові.
Поширення Хвостатих (зеленим)
Ряд Безхвості
  Безхвості земноводні — ряд земноводних, що включає най-
більш високоорганізованих амфібій. Ряд налічує 256 родів
та близько 3 500 видів, 16—31 родин. До ряду безхвостих
належать також кушки та джерелянки, які мають отруйні
залози та яскраві плями на черевці.
  Морфологія
  Тварини із сплющеним коротким і широким тілом і непра-
вильно трикутної форми головою, не відокремленою від ту-
луба (шия не виражена). Розміри від 1,5—2 до 32 см. Товсте,
незграбне тіло жаби не має шиї, а широка, плоска, наскіль-
ки загострена спереду голова її безпосередньо переходить
в безхвості тулуб. Гола бородавчаста шкіра жаби багата шкі-
рними залозами. Виділяється ними слиз захищає шкіру від пересихання. Однак нічим не покри-та шкіра погано захищена від випаровування, тому жаби не можуть жити в сухих місцевостях і швидко гинуть від нестачі вологи. Кінцівки добре розвинені, задні ноги довші (скакальні) в 2—3 рази довші за передні, пристосовані до стрибання, є перетинки. На передньому кінці голови жаб і жаб над великим ротом є два отвори - це ніздрі, що є органами нюху. В жаб через ніздрі проникає повітря, яким вони дихають. Найбільш важливий орган почуттів у жаб - це великі опуклі очі. Як ніздрі, так і очі поміщаються в жаб на верхній частині голови. Це дозволяє їм, тримаючись біля самої поверхні води і висунувши назовні лише верхню частину голови, дихати атмосферним повітрям, а також бачити, звідки наближення небезпеки.
                                                                              Розмноження
                                                                              Ранньою весною, як тільки під впливом соняч-
                                                                             ного тепла у водоймі розтане лід, всі жаби,
                                                                             навіть ті, які не живуть постійно у воді (наприк-
                                                                             лад, жаби), прокинувшись від довгої зимової
                                                                             сплячки, направляються до водойм. Починається
                                                                             період розмноження жаб. Якщо в цей час розк-
                                                                             рити жабу, то легко можна побачити, що значна
                                                                             частина порожнини тіла самок заповнена двома
                                                                             великими бульбашками, наповненими яйцями
                                                                             (ікрою). Це - яєчники.
                                                                              У цей же час у задній частині порожнини тіла
                                                                             самців можна легко розрізнити пару білуватих
                                                                             бобовидний тіл - це - насінники, які, так само як
                                                                             і у риб, виділяють живчики. Знайшовши негл-
                                                                             ибокі водойми, добре прогріваються сонцем, жаби починають метати ікру. Самки відкладають на дно водойми або на водні рослини за кілька сотень темних ікринок, а самці поливають їх насіннєвої рідиною, яка містить велику кількість Живчика. Живчики запліднюють ікринки, після чого зовнішня прозора оболонка їх набухає, вони злипаються один з одним у великі драглисті грудки та спливають на поверхню води.
Вже через годину після запліднення ікринки, що представляє собою лише одну клітку, починає ділитися на дві, чотири, вісім, клітин і т. д. В результаті такого поділу в ікринці утворюється багатоклітинний зародок, який розвивається і росте.
  Поширення
 Поширені безхвості земноводні в усіх ландшафтно-географічних зонах, крім полярних областей (трав'яна жаба
заходить і за Полярне ко-
ло) та безводних пус-
тель. Найбільше безхвос-
тих земноводних у Тро-
пічній Америці. В Україні
трапляються 12 видів.
Поширення Безхвостих (чорним)
Дякую за увагу!
Джерела
 uk.wikipedia.org
 cytoplazma.ru
 bankreferatov.com.ua


title: Презентація на тему «Вірус папіломи людини» (варіант 2)

text:
Вірус папіломи людини

Вірус папіломи людини – одна з найбільш поширених хвороб, які передаются статевим шляхом. ВПЛ проявляється на шкірі і слизовій оболонках і може жити в організмі досить тривалий час .
Фактори ризику інфікування:
Раннє статеве життя
Ослаблення імунутету
Ерозія шики матки
Зараження іншими інфекціями
Механізм зараження ВПЛ
Клінічні прояви папіломи


title: Презентація на тему «Білки. Властивості та функції»

text:
Білки. Властивості та функції
Властивості білків
1. Білки є амфотерними з'єднаннями, поєднують в собі основні
і кислотні властивості, визначувані радикалами амінокислот. Розрізняють кислі, основні та нейтральні білки.
Амінокислоти
Властивості білків
2. Буферність - здатність білків віддавати і приєднувати Н+, один з найпотужніших буферів - гемоглобін в еритроцитах, що підтримує рН крові на постійному рівні.
Властивості білків
3. Розчинність у воді
Глобулярні білки розчинні     Фібрилярні білки нерозчинні
Властивості білків
4. Активність.
Є білки надзвичайно хімічно активні (ферменти), є хімічно неактивні.
5. Стійкість.
Є стійкі до впливу різних умов зовнішнього середовища і вкрай нестійкі. Зовнішні фактори (зміна температури, сольового складу середовища, рН, радіація) можуть викликати порушення структурної організації молекули білка.
Властивості білків
6. Денатурація - процес втрати тривимірної конформації, властивій даній молекулі білка. Причиною денатурації є розрив зв'язків, що стабілізують певну структуру білка. Зміна просторової конфігурації призводить до
зміни властивостей
білка і, як наслідок,
унеможливлює
виконання білком
властивих йому
біологічних
функцій.

Властивості білків
Денатурація може бути: оборотною.
7. Процес відновлення структури білка після денатурації називається ренатурацією. Якщо відновлення просторової конфігурації білка неможливо, то денатурація називається незворотною.

8. Руйнація первинної структури білкової молекули називається деградацією.
Функції білків
1. Структурна функція.
Структурні білки в комплексі з ліпідами є структурною основою клітинних і внутрішньоклітинних мембран.
Функції білків
1. Структурна функція.
Білки беруть участь в утворенні позаклітинних структур: входять до складу вовни, волосся, сухожиль, стінок судин.
Функції білків
2. Транспортна функція.
Деякі білки здатні приєднувати різні речовини і переносити їх до різних тканин і органів тіла, з одного місця клітини в інше.
Наприклад, білок крові гемоглобін транспортує О2 і СО2
Функції білків
2. Транспортна функція.
До складу клітинних мембран входять особливі білки, забезпечують активний і строго виборчий перенос деяких речовин і іонів з клітини в зовнішнє середовище і назад.
Функції білків
3. Регуляторна функція.
Деякі білки є гормонами.
Гормони - біологічно активні речовини, що виділяються в кров різними залозами, які беруть участь у регуляції процесів обміну речовин.
Гормон інсулін регулює рівень цукру в крові шляхом підвищення проникності клітинних мембран для глюкози, сприяє синтезу глікогену.
Функції білків
4. Рецепторна функція.
Білки-рецептори - вбудовані в мембрану молекули білків, здатних змінювати свою структуру у відповідь на приєднання певної хімічної речовини.
Фунції білків
5. Захисна функція.
У відповідь на проникнення в організм чужорідних білків або мікроорганізмів (антигенів) утворюються особливі білки - антитіла, здатні зв'язувати і знешкоджувати їх.
Функції білків
5. Захисна функція.
Фібрин, що утворюється з фібриногену, сприяє зупинці кровотеч.
Функції білків
6. Рухова функція.
Особливі скоротливі білки (актин і міозин) беруть участь у всіх видах руху клітини та організму: освіті псевдоподий, мерехтінні війок і битті
джгутиків у
найпростіших,
скороченні м'язів
у багатоклітинних
тварин,
русі листя
у рослин та ін.
Функції білків
7. Запасаюча функція.
Цю функцію виконують резервні білки, які запасаються в якості джерела енергії.
          казеїн молока                               альбумін яєць

Наприклад, при розпаді гемоглобіну залізо не виводиться з організму, а зберігається в організмі, утворюючи комплекс з білком ферритином.
Функції білків
8. Енергетична функція.
При розпаді 1 г білка до кінцевих продуктів виділяється 17,6 кДж енергії. Спочатку білки розпадаються до амінокислот, а потім до кінцевих продуктів: води, вуглекислого газу, аміаку.
Функції білків
9. Каталітична функція.
Багато глобулярні білки - ферменти.
Ферменти - це група білків, що володіє здатністю прискорювати реакції, що відбуваються в організмі.

Молекули, які приєднуються до ферменту і змінюються в результаті реакції, називаються субстратами.

Функції білків
9. Каталітична функція.
Маса ферменту значно більше маси субстрату. Частина ферменту, яка приєднує субстрат і містить каталітичні амінокислоти, називається активним центром ферменту.
Функції білків
2Н202 → 2Н20 + 02
У присутності солей заліза (каталізатора) ця реакція йде трохи швидше.
Фермент каталаза за 1 сек. розщеплює до 100 тис. молекул Н202.

Функції білків
Більшість ферментів найбільш активно працює тільки при визначених параметрах. Важливі: концентрації субстрату і ферменту, температура, кислотність середовища.
Білки як компоненти їжі


title: Презентація на тему «Птицы» (варіант 1)

text:
ПТИЦЫ
Внешное строение птиц.
Систематические группы птиц.
Птицы — покрытые перьями яйцекладущие наземные позвоночные животные. Температура их тела всегда высокая, и они активны независимо от изменений температуры окружающей среды
ВНЕШНЕЕ СТРОЕНИЕ СИЗОГО ГОЛУБЯ И ДРУГИХ ПТИЦ
ПРЕДНАЗНАЧЕНИЕ КЛЮВА   Роговые чехлы, одевающие клюв, менее тверды, чем зубы, но зато они легче, могут принимать любую форму, растут всю жизнь и самозатачиваются. Из-за того, что передние конечности птиц превратились в крылья, шея и голова с клювом отчасти взяли на себя их работу
Разнообразие клювов у птиц связано с разной пищей.
РАЗНООБРАЗИЕ НОГ У ПТИЦ СВЯЗАНО С РАЗНЫМ ОБРАЗОМ ЖИЗНИ
ХОДЬБА И БЕГ ПТИЦ
Когда птица идет шагом, она попеременно переставляет ноги, одна из которых всегда опирается о землю. При беге ноги действуют так же, но есть фаза свободного полета. Некоторые птицы скачут по земле, одновременно отталкиваясь обеими ногами.
Птицы часто подолгу стоят на одной ноге
и могут спать стоя  — столь совершенно устройство
их конечностей (Кряква).   Некоторые птицы могут бегать по воде (Лысуха).
Ходьба и бег у птиц
ПРИМЕНЕНИЕ НОГ
  Из-за того, что передние конечности
 превратились
в крылья,
ноги у птиц часто
берут на себя ту работу,
 которую у четвероногих животных
обычно выполняют передние конечности.
ПОКРОВЫ ПТИЦ
У птиц, как и у пресмыкающихся, кожа сухая. Но она тонкая и покрыта перьями, а на ногах — чешуйками. Перья — величайшее «изобретение» птиц. Перья очень сложно устроены, зато сочетают в себе сразу три качества — механическую защиту, теплоизоляцию и аэродинамические способности. Перо — это легкая роговая пластинка, но не сплошная, а расчлененная и cамосшивающаяся. Своим очином перо сидит в перьевой сумке, в которой есть нервы и мышцы, управляющие движением пера.
Перья делают тело обтекаемым и обеспечивают полет. По своему назначению они делятся на полетные перья (маховые и рулевые) и кроющие (головы, тела, крыльев, хвоста). Когда птице холодно, она распушает оперение, уменьшая его теплопроводность. Когда птице жарко, она прижимает оперение, увеличивая его теплопроводность
По строению перья подразделяются на несколько типов. Полетные и контурные перья жесткие. У них есть бородки первого и второго порядка. Пуховые перья и пух мягкие, у них нет бородок второго порядка; их назначение — удержание тепла. Щетинки и нитевидные перья служат для осязания.
Отряд Воробьинообразные
Отряд Совообразные
Отряд Гусеобразные
Отряд Аистообразные
Отряд Журавлеобразные
Отряд СТРАУСООБРАЗНЫЕ


Презентація на тему «Сравнительная характеристика прокариотической и эукариотической клетки»


Презентація на тему «Трансгенні організми» (варіант 1)


title: Презентація на тему «Топ-10 найшвидших тварини планети»

text:
Топ 10 Найшвидших тварини   планети
10

Койот
Розпочинає наш рейтинг койот, який здатен розвивати швидкість до 69 км/год.

9

Дев'яте місце рейтингу посідає ГІЄНОПОДІБНА СОБАКА. Вона може розвивати швидкість близько 72 км/год.
Вапіті
8
Наступний учасник нашого хіт-параду  являється мешканець Північної Америки ВАПІТІ - різновид класу Благородного Оленя. Максимальна швидкість його бігу складає 72 км/год.
7
Найшвидший кінь на планеті - Американський верховий кінь або Канадський кінь. Серед своїх побратимів цей кінь найпотужніший, він може розвити швидкість в 76 км/год.
6
Між іншим, ЛЕВ здатний тікати від свого ворога із швидкістю 80 км/год, але не може довго підтримувати її.
Газель Томпсона
5
Не менш швидкою є ГАЗЕЛЬ ТОМПСОНА. Ця граціозна тварина здатна досягти 80 км/год.
Антилопа  ГНУ
4
Антилопа Гну теж не поступається ні леву, ні газель, але вченими досліджено, що в цих тварин краще працює рухова система, а отже вони краще і довше зберігають набуту швидкість – 80 км/год.
3

Найшвидша наземна тварина Західної півкулі яка розганяється до 98 км/год -ВИЛОРІГ. Також володіє надзвичайно добре розвиненим зором, слухом і нюхом. Щойно одна з тварин помічає що-небудь підозріле, вона негайно ж попереджає про небезпеку все стадо.
2
Почесне друге місце серед усіх тварин і перше місце серед чотириногих  посідає ГЕПАРД – різновид леопарда.  Ця “кицька ”  наздоганяючи жертву здатна розігнатися до 112 км/год всього лише за 3 секунди. Чому вони найшвидші? Гепарди при прискоренні збільшують частоту кроків. Таким чином вони фактично «перемикають передачі».
Загалом природа наділила хижаків дуже щедро, якщо йдеться про швидкість.
Найшвидше з усіх живих істот пересувається, а точніше, летить САПСАН. Цей хижий птах родини соколових, поширений на всіх континентах, окрім Антарктиди, розміром з сіру ворону, здатен розвинути швидкість понад 320 км/год!
1
Рейтинг швидкості живих істот, поданий нижче, базується на даних журналу Natural History. Швидкість тварин вимірювали на відстанях до 500 м.
Продовження таблиці
Ось і підійшов до кінця наш рейтинг  Топ 10 Найшвидших  тварини  планети
Над презентацією працював

Учень 10 - Б класу
Чернівецької ЗОШ №6

КАРАБКА ДМИТРО
Дякую за увагу