title: Презентація на тему «Меркурій» (варіант 3)

text:
Планета Меркурій
Меркурій
Мерку́рій — найближча до Сонця велика планета Сонячної системи. Обертається довкола Сонця за 87,969 земних діб. Меркурій належить до внутрішніх планет, оскільки його орбіта лежить ближче до Сонця, ніж пояс астероїдів. Після позбавлення Плутона статусу планети, Меркурій є найменшою планетою Сонячної системи.
Меркурій

Походження назви

Планету названо на честь римського бога Меркурія, послідовника грецького Гермеса та вавілонського Набу. Давні греки часів Гесіода назвали Меркурій «Στίλβων» (Стилбон, блискучий). До V століття до н. е. греки вважали, що Меркурій, видимий на вечірньому та вранішньому небі — це два різні об'єкти. У Стародавній Індії Меркурій називали Будда (बुध) та Рогінея. У китайській, японській, в'єтнамській та корейських мовах Меркурій називають Водяною зіркою (水星) (в уявленнях про 5 елементів).
 Особливості руху
Меркурій обертається навколо Сонця доволі витягнутою еліптичною орбітою, площина якої нахилена до площини екліптики під кутом 7°00'15". Відстань від Меркурія до Сонця змінюється від 46,08 млн км до 68,86 млн км. Період обертання навколо Сонця (меркуріанський рік) становить 87,97 земної доби, а середній інтервал між однаковими фазами (синодичний період) — 115,9 земної доби. Відстань до Меркурія від Землі змінюється від 82 до 217 млн км. Середня швидкість руху Меркурія орбітою навколо Сонця — 47,89 км/с.

Період обертання Меркурія навколо своєї осі дорівнює 58,646 діб, що становить 2/3 від періоду обертання навколо Сонця. Обертання Меркурія навколо Сонця та його власне обертання призводять до того, що тривалість сонячної доби на планеті дорівнює 3 зоряним меркуріанським добам або 2 меркуріанським рокам і становить близько 175,92 земної доби. Вісь обертання Меркурія нахилена до площини його орбіти не більш ніж на 3° тому помітних сезонних змін на цій планеті не повинно існувати.  Для нагляду із Землі Меркурій – важкий об'єкт, оскільки він видимим чином ніколи не віддаляється від Сонця більше ніж на 230, внаслідок чого Меркурій доводиться спостерігати завжди на фоні вечірньої або вранішньої зорі низько над горизонтом
Розміри і маса
За формою Меркурій близький до кулі з екваторіальним радіусом (2440 ± 2) км, що приблизно в 2,6 раза менше, ніж у Землі. Різниця півосей екваторіального еліпсу планети становить десь 1 км; екваторіальне і полярне стискання незначні. Відхилення геометричного центру планети (кулі) від центру мас — у межах 1,5 кілометри. Площа поверхні Меркурія в 6,8 разів, а об'єм — у 17,8 разів менші, ніж Землі.

Маса Меркурія дорівнює 3,31·1023 кг, що приблизно в 18 разів менше за масу Землі. Середня густина близька до земної і становить 5,44 г/см³. Прискорення вільного падіння поблизу поверхні — 3,7 м/с2.
Температура і рельєф поверхні
Як найближча до Сонця планета, Меркурій одержує від центрального світила значно більшу енергію, ніж, наприклад, Земля (у середньому в 10 разів). Через витягнутість орбіти потік енергії від Сонця змінюється приблизно вдвічі. Поверхню Меркурія вкрито подрібненою речовиною базальтового типу, вона досить темна. Судячи зі спостережень із Землі і фотографій з космічних апаратів, вона в цілому схожа на поверхню Місяця, хоча контраст між темними і світлими ділянками менш помітний. Поряд із кратерами (як правило, менш глибокими, ніж на Місяці) є пагорби та долини.

Згідно з останніми даними, на поверхні планети біля Південного Полюсу можливе існування регіонів, вкритих водяним льодом, незважаючи на близькість до Сонця. Це пояснюється постійним перебуванням цих ділянок у тіні.
Поверхня Меркурія

Атмосфера і фізичні поля
Над поверхнею Меркурія є сліди дуже розрідженої атмосфери, що містить, крім гелію, також водень, вуглекислий газ, вуглець, кисень і благородні гази (аргон, неон). Близькість Сонця зумовлює суттєвий вплив на Меркурій сонячного вітру. Завдяки цій близькості значним є і припливний вплив Сонця на Меркурій, що має призводити до виникнення над поверхнею планети електричного поля, напруженість якого може бути приблизно вдвічі більшою, ніж у «поля ясної погоди» над поверхнею Землі, і відрізняється від останнього порівняною стабільністю.

На Меркурії є й магнітне поле. Магнітний дипольний момент Меркурія дорівнює 4,9·1022 Гс·см³, що приблизно на чотири порядки менше, ніж у Землі; проте, оскільки напруженість поля обернено пропорційна кубу радіуса планети, то на Меркурії і на Землі вони близькі за величиною
Внутрішня будова
1 Кора, товщина 100 - 300 км.
2 Мантия, товщина - 600 км.
3 Ядро, радіус — 1800 км.
Цікаві факти
Меркурій — найшвидша планета в Сонячній Системі, вона рухається орбітою навколо Сонця з середньою швидкістю 47,87 км/с, що майже вдвічі більше швидкості Землі. Така швидкість і той факт, що Меркурій розміщений ближче до Сонця, ніж Земля, приводять до того, що один рік на Меркурії (час його повного оберту навколо Сонця) становить усього 87,99 днів. На Меркурії не існує пір року в тому сенсі, що ми розуміємо під цим поняттям на Землі. Це відбувається через те, що вісь обертання планети лежить майже під прямим кутом до площини орбіти. Як наслідок, поряд з полюсами є ділянки, до яких сонячні промені не доходять ніколи.
Дослідження, здійснене радіотелескопом Аресібо, дозволяє припустити, що в цих холодних та темних зонах є льодовики. Льодовиковий шар може досягати 2 м і вкритий шаром пилу.

Цікаво також, що, хоча найближчими по розташуванню орбіт до Землі є Марс і Венера, Меркурій частіше інших є найближчою до Землі планетою (оскільки інші віддаляються в більшій мірі, не будучи настільки «прив'язаними» до Сонця).
Телескоп Габл ніколи на використовувався та не буде використаний для спостереження Меркурія. Конструкція телескопа не передбачає спостереження об'єктів, близьких до Сонця, при спробі зробити це апаратура буде зіпсована.

й
«Марінер-10», перший космічний апарат, що досяг Меркурію.


title: Презентація на тему «Комета Галлея»

text:
Комета Галлея
Подготовила
ученица 11-А класса
Самойленко Олеся
Харьковская гимназия №55
Харьков-2014
Каждый раз, когда комета Галлея возвращается к внутренней Солнечной системе, ее ядро распыляет лед и камень в космос. Этот поток мусора приводит к двум слабым метеорным потокам: эта-Аквариды в мае и Ориониды в октябре.
Размеры кометы Галлея: 16х8х8 км. Это один из самых мрачных объектов в Солнечной системе. Комета имеет альбедо 0.03, что означает, что она отражает только 3% света, который падает на нее.
Эдмонд Галлей правильно предсказал возвращение этой кометы, и именно поэтому она названа в его честь. Буква «Р» означает, что комета Галлея является короткопериодической кометой. Короткопериодические кометы имеют орбитальный период менее 200 лет.
Название кометы
Спасибо за внимание!


Презентація на тему «Надпровідний розчин»


title: Презентація на тему «Алюміній» (варіант 3)

text:
Алюміній: будова атома, поширення в природі. Фізичні і хімічні властивості алюмінію. Застосування алюмінію
Підготував
Учень 10-А класу
Пазуханич Руслан
         Алюміній — металічний елемент головної підгрупи ІІІ групи 3  періоду періодичної системи хімічних елементів. Електронна конфігурація зовнішнього енергетичного рівня його атома 3s23p1. При хімічних взаємодіях у збудженому стані він здатен утворювати три ковалентних зв’язки або повністю віддавати свої три електрони, проявляючи у своїх сполуках ступінь окиснення +3. Отже, Алюміній є активним відновником.

        Алюміній по поширеності займає третє місце серед інших елементів. Масова частка Алюмінію в земній корі становить 8,5 %. У природі він зустрічається тільки у вигляді сполук. Він входить до складу алюмосилікатів, до яких належать: глини, слюди, польові шпати, зокрема каолін. Промислово важливою алюмінієвою рудою є  боксит Al2O3 · nН2О. Алюміній входить до складу мінералу корунду, який є кристалічним алюміній оксидом Al2O3. Різні домішки здатні надавати корундові різних кольорів. зеленого, жовтого, жовтогарячого, фіолетового та інших кольорів й відтінків. Його синій різновид називають сапфіром, а червоний — рубіном. І рубіни, і сапфіри є коштовними каменями.

        Проста речовина алюміній — блискучий сріблясто-білий метал. Він має високу здатність відбивати світлові та теплові промені, а також високі тепло- та електропровідність. Температура плавлення алюмінію 660 °С. Це досить легкий і пластичний метал. З нього можна виробляти тонкий дріт і фольгу.
Широке застосування алюмінію зумовлене його властивостями. Поєднання легкості з достатньо високою електропровідністю дозволяє застосовувати алюміній як провідник електричного струму. Алюміній і його сплави використовують практично у всіх галузях сучасної техніки: в авіаційній й автомобільній промисловості, залізничному і водному транспорті, машинобудуванні тощо. Завдяки високій корозійній стійкості алюміній широко застосовують при виготовленні апаратури для виробництва харчових продуктів та деяких хімічних речовин. З полірованого алюмінію виготовляють дзеркала та поверхні нагрівальних і освітлювальних рефлекторів.

Вироби з алюмінію:


title: Презентація на тему «The traditions of Ukrainians»

text:
The traditions of Ukrainians
Student made 7-a-class
Pysarenko Yulia
Shebalkova Elizabeth
Oleinikova Helena

The traditions and customs of UkrainiansThe whole life of Ukrainians, as humdrum and festive, imbued vault interesting customs that have passed through the centuries. Ukrainian youth are generally happy to take over this tradition, maintaining the spiritual continuity with their ancestors. In this case, all customs is heavily intertwining pagan and Christian beliefs, which adds colorful ceremonies.Guests of the country often have a unique opportunity to plunge into the world of the Ukrainian culture, participated in the celebration of Christmas, Oil, Easter or Midsummer, admire the mysterious wedding ceremony, listen to Christmas carols and gaivki, taste delicious ritual food such as kutya, Pasco, and even to join the exciting process of coloring Easter eggs.
Ukrainian holidays:
Christmas
New Year
Easter
green day
Harvest
Day Saint. Nicholas
On some of which we will now tell
Christmas
During the Christmas holidays in Ukraine popular tradition of caroling, when children go from house to house singing Christmas songs and the owners want peace and prosperity, "sowing" floor grains of wheat or barley, which is home to the well-being and happiness. In gratitude to the hosts endows children sweets and coins, which bring good luck for the whole year. On Christmas Eve (Holy Night) in the run up to Christmas is strictly adhered to tradition filing sing Christmas songs, remember all the good things that were in the past year, and wish each other happiness Health.

Carnival

Week preceding Lent coincided with a pagan holiday to winter and welcome spring, so the celebration of Carnival is always distinguished by a special joy because, seven weeks ahead of the severe food restrictions, thoughts and actions. Pancakes, an indispensable attribute of Maslenitsa had ritual significance: round, ruddy, hot - they are a symbol of the sun, which is brighter flares, lengthening days. In addition, in this day to apologize to all the relatives and neighbors, to be cleansed of all bad thoughts.
Easter
Easter - the main Orthodox holiday. On this day the souls of believers crowded bright joy, and this contributes to nature, which threw off the shackles of winter sleep and in harmony with the universal joy greeted the resurrection of Christ. On the night of Easter is not taken to bed the night before everyone goes to church for vespers service. The beautiful baskets are a variety of dishes for the consecration, but returned and begin to break the fast. Whatever the culinary diversity of the table, to start a dinner party with the Easter bread Pasco. On this day, every Orthodox Christian welcomes other words, "Christ is risen!" And receives in return a confirmation of the words "He is risen indeed!".
Ivana Kupala

Ancient Slavic holiday of Ivan Kupala in honor of the sun to celebrate midsummer sun standing. It is filled with rituals associated with water, fire and herbs. On this day daredevils jump over the fire, and at midnight looking fern flower to get the ability to see the future and find untold riches. Bereguinyas kind family and hearth weave wreaths. Single girls let their wreaths on the water: What side will beat it - there she married and go
Wedding traditions
Family for the Ukrainians is very important, which is why wedding traditions, wedding and christening ceremonies are observed with great care. Wedding ceremony begins with the ritual Brokage bridegroom sending in elders, respected the elderly, who are asking the bride's hands. If you accept a girl makes an embroidered towel, and "Garbuz" - in case of failure. A few days before the wedding ritual baked traditional bread - a loaf. On the day of the wedding the young leaves for the young, where in the yard with his demand ransom. After the church wedding ceremony, to celebrate, as usual, go to the house of the young, and after the dinner party young unwinds her hair and tied a scarf as a sign that she was a married woman. Carnivals, games and songs, often going the next day.

Traditional symbols of Ukraine: the plants and animals

To plant symbols of Ukraine are viburnum, willow, oak, poplar, periwinkle, marigold. They represent a long time the beauty of Ukraine, the spiritual strength of the people, love to certify the home land.

On the national symbols composed many legends of sing the songs. They are used in rituals, customs, embroidered on their shirts, towels. People's characters - is our sanctuary.
Ukrainian characters also have: a towel.
Ukraine has formed its own kitchen with original dissimilar to the neighborhood, a variety of dishes, drinks and their unique ways of cooking. Table are based on Ukrainian borsch, potatoes, dumplings and porridge. These meals are balanced and are very rich in minerals.
Vareniki
Traditional Ukrainian dish which sang in his works himself Nikolai Gogol. Many Slavic peoples assign dumplings recipe itself.
Many housewives can boast its own recipe for preparing this dish. Although no real difficulty in the recipe no.
Ukrainian borsch

In our latitudes, he appeared in pre-Christian times, so this dish is considered the birthplace of the Ukrainian land. Thanks ethnographers, who managed to find a written memo, the first known mention of borscht,. Many Ukrainian and international linguists believe that the name of this dish comes from the plant borschovnik, sheet plant used in place of cabbage borscht.

Holodets
It is a popular antique dish, without which no cost, no feast. Preparation correct brawn - not an easy task. And if simple housewife preparing a dish of meat residues, in the homes of aristocrats over brawn preparation worked any hour, lightening the stock and making aspic look more attractive. In Ukraine, jelly made from pork and beef feet or lower legs. To the table brawn always served with horseradish or mustard.

Cabbage rolls
This dish of Middle Eastern and European cuisine is very fond of Ukrainians. The hit they have a dish of grilled pigeon slightly conjured chefs and got another no less tasty dish - cabbage leaves stuffed with minced meat that is stuffed.

Lard
Ukrainian lard - a real delicacy for many foreign visitors. It is used as food in several forms: fresh, salted, stewed, boiled, smoked or fried. If the fat layer of meat, there are numerous - it salted lard - known to all the bacon and fried without fat in a frying pan - greaves, it is difficult even to imagine Ukrainian dinner.
Ukrainians


title: Презентація на тему «Сузір’я Близнюки»

text:
Презентація на тему: “Сузір'я Близнюки”
      Близня́та (лат. Gemini) — одне з 12 сузір'їв зодіаку. Відоме з найдавніших часів.
      Близнюки займають на небі площу в 513.8 квадратного градуса і містять 121 зірку, видиму неозброєним оком.
     Зодіакальне сузір'я, контур якого дійсно нагадує дві людські фігури. Зірки Кастор і Поллукс представляють голови близнюків, тіла яких спускаються по Молочному Шляху і граничать там з Оріоном.
      Кастор - це крихітне скупчення із шести зірок. Їх сумарна видима зоряна величина 1.59 і відстань від Сонця 45 св. років. А зоряна величина Поллукса 1.16 і відстань 35 св. років.
    Кастор і Поллукс - дві головні, самі яскраві зірки сузір'я Близнюків, судячи з їхніх імен, повинні бути начебто дуже схожими один на одного. Природа, однак, не побажала рахуватися з міфами і наділила ці зірки дуже різними властивостями.
          Кастор - кратна зірка, два головних компоненти якої являють собою блакитні гарячі зірки. Кастор - 20-а по яскравості зірка. Альфа Близнюків, названа на честь героя грецької міфології, одного з братів - Діоскурів.
       Видима зоряна величина 1,58m . Спектральний клас A1 V. Кастор - система із шести зірок. Дві подвійні системи розташовані на кутовій відстані 4,1". На кутовій відстані приблизно 73" від описаної системи розташований третій подвійний компонент, що має середню видиму величину 9,0m. Період обертання Кастору C навколо центра мас усієї системи виміряється декількома десятками тисяч років. Кожна з цих трьох зірок - спектрально-подвійна (а Кастор З - ще і затемнено-перемінна) .Відстань від системи Кастору до Сонця 14,3 пк. Астрономічне положення центру ваги на 2000р.: пряме сходження=07ч34,6м; відмінювання=+31°53'.
На малюнку сузір'я Кастор знаходиться на голові переднього Близнюка.

 7 квітня 2002 року відбулася дуже рідка подія - покриття найяскравішої зірки сузір'я Близнюків, астероїдом Пандора. Подію була видно в Японії і на Далекому Сході. Тут же можна було побачити проходження смуги затьмарення. У найкращих місцях затьмарення Поллукса тривало до 5 секунд.

        Затьмарення дійсно унікальне: за всю історію астрономії ще жодного разу не спостерігалося покриття астероїдом зірки першої величини.

 Дана подія викликала бурхливий інтерес фахівців. На Хоккайдо - саме відтіля можна було найкраще спостерігати затьмарення - з'їхалися не тільки астрономи з усієї Японії, але і закордонні експерти, у тому числі з американського космічного агентства NASA. За словами вчених, затьмарення може піднести "зовсім несподівані відкриття".
     Близнюки (21.05-21.06) - знак стихії повітря. Це знак подвійності. Позитивні характеристики - обдарований, допитливий, спритний, виразний. Негативними якостями Близнюків є мінливість, поверховість, занепокоєння, вони часто не доводять до кінця початої справи. Ключове слово - "різнобічний розвиток".
         Сузір'я Близнюків назване так на честь аргонавтів Діоскурів — Кастора й Поллукса — синів Зевса і Леди. У сузір'ї є дві яскраві й дуже близько розташовані одна до одної зорі. Брати Діоскури вважалися в давнину заступниками моряків, що потрапили в бурю.
Кастор славився як вправний візник, а Поллукс — як неперевершений кулачний боєць. Одного разу Діоскури не поділили здобич зі своїми двоюрідними братами, велетнями Ідасом і Лінкеєм. У битві з ними брати сильно постраждали. Коли Кастор помер від ран, Поллукс не захотів розлучитися з ним і попрохав батька не розлучати їх. З того часу завдяки Зевсові брати півроку проводять у царстві похмурого Аїда, а півроку — у променях Олімпу. Бувають періоди, коли в той самий день зорю Кастор видно на світанку, а Поллукс — увечері. Можливо, саме ця обставина і сприяла народженню легенди про братів, які живуть то в царстві мертвих, то на небі.
У затменной подвійній системі U Близнюків компоненти розташовані так близько один до одного, що речовина з одного з них (нормальна зірка) перетікає на поверхню іншого ( білий карлик). У Скоп'є на поверхні білого карлика газі раз на кілька місяців починаються термоядерні реакції, що призводять до вибуху: на 1-2 дні блиск системи зростає з 14 до 9 зоряної величини. Тому її називають карликової нової.
Розсіяне скупчення М 35 і планетарна туманність Ескімос, або Клоун ( NGC 2392), що складається із зірки 10-ї величини, оточеній яскравою і однорідної оболонкою.
До зірки 37 Близнюків, схожої на Сонце, в 2001 році було надіслано радіопосланіе жителів Землі позаземним цивілізаціям.

Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Business communication»

text:
Business communication
To communicate with others, to convince and to find the compromise, to listen and speak - those are what the life consists of, and the business life especially. Without those important skills no success may be reached, and people gain these skills and improve them during their whole life.
8 Phone Etiquette Rules Every Professional Should Know

Imagine this: Someone in the office is yelling on their phone and disrupting everyone else's concentration. This awkward and rude situation is actually pretty common in today's open offices, so make sure you're not the culprit.
The convenience of cellphones has made it possible to talk to others any time and anywhere, but there is still an art to using the phone properly in a professional setting.
The most important rules you need to know:
1. Announce your name when picking up the phone.
When answering your phone, use a proper greeting and announce your full name, says Pachter. Using your first name alone can sound too informal for every professional call and using only your last name can sound too abrupt. The best thing to say is: "This is Brittany Jones speaking," or, "This is Jake Jones."

2. Be aware of your speaking volume.
Some people just don't know how loud they are, especially when their attention is focused on the person on the other line.
"People still need to be reminded to speak in a quiet, conversational voice,"
 "If the people around you are glaring at you, chances are, you need to lower your voice." You should also be aware of your surroundings because you never know who's paying attention to your conversation.

3. Don't answer your phone when meeting with others.

At a meeting or meal, if you answer a call, you're basically telling the person you're meeting with that someone else is more deserving of your time than they are. If you are expecting an important phone call during your meeting and there's no way you can reschedule it, then make sure to let the person you're meeting with know ahead of time.
This isn't the best scenario, but if it happens, you can say "I have to answer this" and briefly explain why before taking the call.

"How does this look to the people with whom they are meeting?”
"That the phone fanatics are so ready to drop them and connect with someone else." Even if you don't actually answer the phone, it can be distracting.

4. Don't place your phone on the table when meeting others.
This is another way of showing the person you're meeting that they're not worth your time.

5. Respect quiet zones.
If you're in the middle of a meeting or a conference, it's rude to have your phone go off and disrupt the speaker and everyone in the audience. The easiest fix is turning on the vibrate button on your cell-phone.

6. Choose a normal ring.
Do you really want your colleagues to hear Kanye West's latest single blasting on your cellphone while you're fumbling to silence it? Hopefully not. You need to consider what you use as a ringtone and think about how other people are going to react to it.

7. Let the other person know when you have them on speaker phone.
If you must put someone on speaker phone, make sure you immediately let them know who else is in the room with you.

"There are many horror stories of callers not being told, and then criticizing someone in the room,"

8. Don't leave long voicemails.
"Saving time is one of the major reasons people give for not listening to their messages,” so when they do, don't leave them long-winded ones. Make your message quick and straight-forward, just like you would an email.

"Say what you have to say succinctly. Speak clearly, and let the person know why you called,". "And if you leave your number, say the numbers slowly. It drives people crazy when they have to replay the message numerous times in order to get the right numbers."


Презентація на тему «Дослідження Сонячної системи»


Презентація на тему «Всесвіт» (варіант 2)


title: Презентація на тему «Комети» (варіант 6)

text:
Управління освіти Ченівецької міської радиВідкрита міська освітньо-наукова конференція учнівської молоді «Всесвіт»
Комети: від панічного стаху до наукового вивчення
Виконала учениця 11 класу ЗОШ №12Сидоряк АллаКерівник: Овчінніков Ф.Я.
Чи варто боятися непроханих гостей
	Хвостаті небесні гості – комети – завжди привертали до себе увагу не тільки спеціалістів, а  й найширших кіл людей.У наш час на зміну всіляким марновірним уявленням про комети прийшло чітке розуміння природного походження цих своєрідних небесних тіл.
	Маленьке ядро діаметром кілька кілометрів – єдина тверда частина комети, і в ньому практично зосереджена вся її маса. Маса комет надто мала й зовсім не впливає на рух планет. А планети спричиняють великі збурення в русі комет.
Що ж краще – вірити бабчиним байкам чи чітко знати все про походження, природу та властивості «небесних зайд»?
Будова комети
Джерелом світла є "голова", або ядро комети. Учені вважають, що вона, можливо, складається із згустку твердих частинок і газів.
З наближенням до Сонця у комети з'являється хвіст. Він складається з дуже розрідженого газу і найдрібніших частинок, які зриваються з ядра комети під впливом Сонця. Ядро комети оточує її третя частина, названа "оболонкою". Ця хмара твердої речовини, що світиться, яка може досягати в діаметрі 250 000 км і більш.
Комета Галлея
Цікавий факт
          У старовинному китайському рукописі "Книга принца Хунань" наводиться захоплюючий сюжет про мінливості війни і згадується про появу комети, хвіст якої вказував на державу Шан. Китайська імперія Шан загинула, а останній Шанський імператор Чжоу Сінь був страчений.          У 1978 р. китайський астроном Ю Че Чан угледів зв'язок між перемогою царя-завойовника У. Вана і кометою Галлея          Поява комети віщувала горе і нещастя протягом багатьох століть і ні з чим не могло зрівнятися за силою свого негативного впливу на долі людей. З появою комет в різний час пов'язували хвилі самогубств, епідемії, землетруси, нестійку погоду і політичні катаклізми. Мартін Лютер в XVI сторіччі заявляв: "Язичники пишуть, що комети можуть мати природне походження, однак Бог не створив був ще жодної комети, яка не передбачала б неминуче лихо!»          Комета Галлея з'являється кожні 76 років і вважається передвісницею катаклізмів.
Трохи історії…
      Цю комету було помічено в серпні 1682 року, і одним  перших учених, які її спостерігали, був англійський астроном Едмунд Галлей.
      Комета Галлея була першою, для якої вдалося передбачити, що вона буде періодично повертатися в центральну область Сонячної системи.

	У XX сторіччі комета Галлея зближувалася з Землею у 1909-1911 роках. Вчені підрахували, що в ніч з 19 на 20 травня 1910 року Земля пройде крізь її хвіст. «Космічного побачення» двох небесних тіл багато хто очікував з великим страхом. Релігійні люди пов’язували майбутню астрономічну подію з уявленнями про «страшний суд», про начебто прийдешню загибель світу. На вулицях багатьох міст служили молебні.

А що доля приготувала нам, сучасним випускникам шкіл? Чи варто нам боятися цих явищ, як древнім людям?..
	Комета Шумейкерів-Леві 9 оберталася навколо Юпітера з періодом в 2 роки,  кожним витоком підходячи до планети все ближче.
	При черговому зближенні з Юпітером комета була розірвана припливними силами тяжіння на 21 частину.
	 З 16 по 22 липня 1994 р. усі уламки врізалися в атмосферу планети із швидкістю 64 км/с.	Падіння кожного уламка – це фантастичної сили вибух в щільній атмосфері Юпітера
Про падіння кометиШумейкерів-Леві 9
Комета Хейла-Боппа
	Комета Хейла-Боппа з'явилася на небі в 1995 р. і в березні 1997 року пройшла на порівняно невеликій відстані від Землі - 196 мільйонів кілометрів. Її було видно неозброєним оком впродовж 18 місяців - в два рази довше, ніж будь-яку з відомих комет. 	Поза сумнівом, така близька до Землі траєкторія руху комети могла виявитися трагічною для нашої планети. Вчені стверджують, що небезпечними  вважаються навіть порівняно невеликі об'єкти - діаметром близько 100 метрів. Падіння небесного тіла, діаметром в 1 кілометр, може стати причиною континентальної катастрофи.
Космічна розвідка
Метою польоту місії Rosetta, яка буде проводитися Європейським космічним агенством (ЄКА), є доставка космічного спускного апарата Philae до комети 67Р, відомої так само як комети Чурюмова-Герасименко.
Після польоту протягом десяти років, космічний апарат Rosetta у травні 2014 року зустрінеться в космосі з кометою Чурюмова-Герасименко і займе кругову орбіту навколо ядра комети. Супутниковий апарат Philae, згідно  планами, опуститься на поверхню ядра комети в листопаді 2014 року.
Сучасні гості
	Наприкінці 2013 року весь світ облетіла звістка про те, що у листопаді до Землі прилетить ще одна космічна гостя…	І ось на початку 2014 року читаю в інтернеті повідомлення:
	«Комета ISON, яку назвали «кометою століття», більше не існує. Вона розпалася під час прольоту поблизу Сонця 28 листопада 2013, перетворившися на хмару пилу, яка розсіялася в пітьмі глибин космосу.
	Я вважаю, що людина, яка озброєна знанням про сучасні астрономічні явища, може спокійно спостерігати Всесвіт у всій його величі та красі…
Дякую за увагу


title: Презентація на тему «Планети земної групи» (варіант 6)

text:
Планети земної групи
Планети земної групи- Меркурій, Венера, Земля і Марс у порівнянні з планетами-гігантами мають відносно невеликі розміри, тверду поверхню та значну густину, бо складаються переважно з важких хімічних елементів.
Меркурій

Меркурій є найменшою планетою Сонячної системи, яку рідко кому випадало спостерігати неозброєним оком, тому що вона розташована близько від Сонця.
Радіус	0,38
Маса		0,06
Густина	5,4г/см3
Прискорення вільного падіння	0,38
Орбіта	а=0,39 а.о.
Рік		88 з. діб
Сонячна доба	176 з. діб
Температура, С:
Вдень	+430
Вночі	-170

Знімки поверхні Меркурія, які були зроблені  за допомогою АМС “Марінер-10” (США), вражають схожістю його рельєфу з поверхнею Місяця- така ж величезна кількість кратерів, що свідчить про однакову природу цих космічних тіл.

На поверхні Меркурія були виявлені також величезні рівнини, які заповнені застиглою  базальтовою лавою. Це свідчить, що планета була колись розігріта, внаслідок чого в той час відбулася інтенсивна вулканічна діяльність.

Венера привертає увагу людей тим,що на нашому небі її яскравість у десятки разів перевищує блиск зір першої зоряної величини. Українська народна назва цієї планети- Вечірня або Вранішня зоря, бо вона першою з’являється на вечірньому небосхилі й останньою гасне на світанку.
Венера

Радіус	0,95
Маса	0,8
Густина		5,2 г/см3
Прискорення
вільного падіння	0,9
Орбіта	а=0,72 а.о.
Рік		225 з. діб
Сонячна доба  117 з. діб
Атмосфера:	СО2, N2, H2O
Атм. тиск	90 атм.
Температура поверхні,С:
Вдень	+480
Вночі	+480

Панорама поверхні Венери, яку передала АМС “Венера-14”. Небо вдень тьмяне, як на Землі перед дощем. Колір хмар і поверхні червоний, бо атмосфера поглинає сонячне проміння у синій частині спектра.
Марс

Названий колись за свій червоний колір на честь бога війни, “кривавий”  Марс під час протистоянь за яскравістю поступається тільки Венері.
Радіус	0,53
Маса	0,11
Густина	3,9 г/см3
Прискорення
вільного падіння 	  0,37
Атмосфера	СО2,N2
Тиск		0,006 атм
Орбіта	а=1,52 а.о.
Рік		687 зем. діб
Доба	24 год 37 хв
Температура поверхні,С:
вдень максимальна	+22
вночі 	-60
вночі мінімальна (на полюсі)	-133
Червоний колір марсіанського грунту пояснюють значним вмістом оксидів заліза (звичайної іржі).
Вулкан Олімп, розташований  недалеко від екватора Марса,- найвища гора Сонячної системи. Діаметр вулканічної платформи сягає 700 км, вершина має висоту 27 км, а діаметр жерла вулкана-75 км.
На поверхні Марса теж треба одягати скафандри, але досвід космічних експедицій на Місяць показує, що люди зможуть працювати на цій планеті.
“The Face”-фотографія області Кідонія зроблена станцією Вікінг-1 в 1976 році.
 																																	 Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Основи» (варіант 2)

text:
основи

   Основи - це складні речовини, до складу яких входить катіон металу і I-валентний гідроксид аніон OH.

назви основ
  Хімічні назви основ складаються з двох слів: Перше - назва металу,а друге-гідроксид.

Основи поділяють на:
Розчинні у воді
Нерозчинні у воді

       Хімічні властивості
Фізичні властивості основ:
Розчинних у воді:
Білі
Кристалічні
Мілкі
Їдкі
Нерозчинних у воді:
Різне забарвлення
Не мілкі
Не їдкі
Зображення основ

Основи в побуті:
Ca(OH)2-гашене вапно
NaOH-входить до складу мила
NH4OH-нашатирний спирт
Fe(OH)3-протиотрута проти миш‘яку
Виконали учні 8 фмек класу:
Антонишин Максим
Галак Богдан
Наконечний Андрій
Шибіко Василь


title: Презентація на тему «Нітрати» (варіант 2)

text:
Нітрати – токсичні речовини
У всіх країнах широко застосовуються різні хімічні та природні сполуки з метою подовження строку зберігання продуктів, прискорення технології виробництва та поліпшення якості продуктів харчування.
Ці сполуки називаються харчовими добавками.
Нітрити та нітрати входять до складу харчових добавок.
Нітрати— безбарвні кристалічні речовини, солі і ефіри азотної кислоти HNO3. Вони утворюються при взаємодії нітратної кислоти з відповідними металами, або їх оксидами та гідроксидами.
Нітрати використовуються в якості мінеральних азотних добрив.
Харчова промисловість також використовує нітрати та нітрити як консерванти і підсилювачі кольору.
Продукти харчування містять велику кількість біологічно-активних речовин, які характеризують харчову цінність продуктів (білків, жирів, вуглеводів), а також різних хімічних забруднювачів: токсичні елементи, нітрати, нітрити, N-нітрозосполуки, мікотоксини, пестициди.
Концентрація цих хімічних забруднювачів у продуктах може бути безпечною для людини та небезпечною.
80 % нітратів надходять до організму людини з харчовими продуктами, в основному з рослинними.
Самі по собі нітрати в рослинах присутні завжди, тому що вони представляють собою природне джерело азоту в будь-якому рослинному організмі.
Нітрати асимілюються в різних частинах рослин. Цей процес відбувається в три етапи:
1) надходження нітратів у рослинну клітину;2) відновлення NO3‾ до NH4‾;3) включення нітрогену у відновленій формі до складу амінокислот, з яких далі утворюються білкові сполуки.
Для людини досить безпечною добовою дозою нітратів є 150-200 мг. Для дорослої людини гранично допустима добова доза становить 500 мг, а 600 - є токсичною.
Нітрити пов'язують гемоглобін крові, в результаті чого еритроцити втрачають здатність переносити кисень. Це порушує обмін речовин, дестабілізує нервову систему, послаблює захисні здібності організму. При регулярному їх надходженні організм втрачає йод.
Нітрити також сприяють виникненню пухлин шлунково-кишкового тракту і викликають розвиток шкідливих кишкових бактерій, які виробляють токсини, що може призвести до отруєння організму.
При підвищеному рівні нітратів знижується вміст вітамінів в їжі, що також негативно впливає на обмін речовин.
Нітритів у свіжих продуктах утримується не дуже багато.
Їхня кількість зростає в процесі зберігання овочів і фруктів за певних умов, наприклад якщо зберігати биті, ушкоджені або брудні овочі в сирому приміщенні при кімнатній температурі.
Таке середовище сприяє розмноженню мікроорганізмів, а заодно і збільшенню кількості нітритів.
При здрібнюванні і перетиранні овочів нітрати теж починають активно відновлюватися в нітрити.
Із цієї причини, на думку лікарів, відбувається отруєння дітей при годівлі дитячим харчуванням (пюре зі шпинату з морквяним соком і т.п.).
Не тільки діти чутливі до нітратів, але й особи похилого віку, хворі на анемію, з захворюванням дихальної системи, хворобами серцево-судинної системи.
Запобіжні засоби, до яких потрібно вдаватися, аби уникнути отруєння нітратами:
1) дотримання правил агротехніки вирощування сільськогосподарських культур;
2) споживання води, молока, що пройшли аналіз на вміст у них нітратів;
3) обмежене споживання овочевих культур, що виросли у теплицях;
4) дотримання рекомендацій щодо зменшення вмісту нітратів у процесі приготування овочевих страв.


title: Презентація на тему «Закони Кеплера» (варіант 3)

text:
Закони Кеплера
Підготувала
Пехньо Олександра
ЙОГАНН КЕПЛЕР (1571 – 1630)
Видатний німецький астроном і математик, який відкрив закони руху планет навколо Сонця. Кеплер був прихильником учення Коперника і своїми працями сприяв його утвердженню й розвитку.
Для початку згадаємо, що таке еліпс ?
Еліпс – замкнута крива, яка має такі властивості, що сума відстанів овід будь-якої її точки до двох заданих, названих фокусами залишається незмінюваной.

Закони Кеплера

О
Кожна планета рухається навколо Сонця по еліпсу, в одному з фокусів якого знаходится Сонце

Перший закон

Закони Кеплера

О
F
F
1
2
Перший закон
Найблища до Сонця точка орбіти - перигелій
Найбільш віддалена точка орбіти - афелій
Закони Кеплера
Якщо с=0 (фокуси співпадають з центром), то е=0 і еліпс перетворюється в округлість
Перший закон

Закони Кеплера

О

Орбіти Венери и Землі близькі до округлості. (эксцентриситет орбіти Венери – 0,0068, Землі – 0,0167)
Перший закон
Закони Кеплера
Другий закон

Радіус – вектор планети
за рівні проміжки часу описує рівні площі
Закони Кеплера
Другий закон

S
H
D

C
K
Площі SKC і SDH рівні
Лінійна швидкість планети поблизу перигелія більша, чим поблизу афелія

Закони Кеплера

О

Третій закон

Квадрати зіркових періодів обертання двох планет відносяться   як куби великих  півосей їх орбіт

ВИДИМІ
РУХИ
ПЛАНЕТ
Вступ
Ще здавна серед "нерухомих зір" мешканці Землі помітили "блукаючі зорі", які грецькою мовою називаються планетами. Тоді були відомі 7 "блукаючих зір": зореподібні - Меркурій, Венера, Марс, Юпітер і Сатурн, а також дископодібні - Сонце та Місяць. Згодом, коли з'ясувалось, що Сонце є найближчою до нас зорею, а Місяць є супутником нашої планети Земля, назва "планети" закріпилась лише за тими космічними об'єктами, які обертаються навколо Сонця. Ще пізніше, крім згаданих планет, були відкриті планети Уран, Нептун і Плутон, декілька десятків супутників планет, а також декілька тисяч так званих малих планет (астероїдів).

Найпростіше помітити "блукання" Місяця серед зір, бо він швидко рухається із заходу на схід і за 27.3 доби "пробігає" всю небесну сферу, тобто здійснює повний оберт. Якщо в якусь ніч примітити його положення по відношенню до найближчих зір, то вже наступної ночі Місяць знаходитиметься в оточенні інших зір, бо за добу переміститься по небу на 13.2".
Переміщення Сонця серед зір не можна спостерігати безпосередньо, бо зорі вдень невидимі. Проте, якщо замітити якусь зорю поблизу горизонту в західній частині неба невдовзі після заходу Сонця і спробувати її відшукати через декілька днів в той же час, то можна помітити, що вона знизилась і ніби наблизилась до Сонця. Ще через декілька днів зоря зникне за горизонтом, а її місце займе інша зоря, яка раніше знаходилась на схід від першої. Надалі і ця зоря теж наближатиметься до Сонця. Саме за такими спостереженнями можна зробити висновок про зміну положення Сонця серед зір.
В давні часи спостереження за положеннями зір та планет проводились регулярно, що надало можливість визначити видимий шлях Сонця по небу. Виявилось, що Сонце, як і Місяць, рухається із заходу на схід і за 365.25 доби його видимий шлях набуде вигляду кола на небесній сфері, тобто через цей інтервал часу воно повертається до тих же самих зір. Річний шлях Сонця серед зір назвали екліптикою, яка за уявленнями древніх не змінює свого положення по відношенню до зір. За добу Сонце зміщується вздовж екліптики на схід приблизно на 1є.
Більш складним виявився рух зореподібних планет, які завжди розташовані поблизу екліптики. Нижні планети Меркурій і Венера ніби коливаються відносно Сонця. Спочатку планета рухається серед зір швидше за Сонце і обганяє його. Потім на певній кутовій відстані на схід від Сонця планета сповільнює свій рух, а Сонце наздоганяє та випереджає планету. Через деякий час, досягнувши максимального кутового віддалення на захід від Сонця, планета знову починає рухатися швидше і наздоганяє його. Надалі увесь цикл повторюється.
Найбільше віддалення від Сонця сягає 40є для Венери і в середньому 23° (від 18 до 28°) для Меркурія. Ось тому Меркурій і Венера видимі тільки або вранці на сході, незадовго до сходу Сонця, або увечері на заході, після заходу Сонця. Для верхніх планет - Марса, Юпітера, Сатурна, Урана і Нептуна - характерні "петлі" на небі. В основному ці планети переміщуються серед зір із заходу на схід. Проте в певні періоди кожна з них сповільнює свій рух, зупиняється серед зір, а згодом починає рухатись у зворотному напрямку, тобто зі сходу на захід. Ще через деякий час планета знову зупиняється і починає рухатись у звичайному для неї напрямку. Таким чином, спостерігач має можливість зафіксувати в рухові планет "петлі". Марс здійснює їх через кожні 780, Юпітер - 399, а Сатурн - 378 діб.
Перші кроки завжди важкі
Перші спроби пояснити видимі переміщення планет на небі, а заодно створити теорії руху з метою передбачення їхніх положень в будь-який наступний чи минулий момент належать стародавнім грекам і вавілонянам. Зокрема відомо, що одна з перших астрономічних доктрин для пояснення руху планет була запропонована Евдоксом Кнідським (біля 410-350 р. до н. е) і базувалась па системі концентричних сфер, в центрі яких знаходиться Земля. Згідно Евдоксу видимий рух кожної планети можна відтворити за допомогою чотирьох сфер, кожна з яких обертається рівномірно навколо своєї осі.
Осі всіх сфер перетинаються в одній точці, але мають різні нахили. За цією концепцією дві сфери обертаються із заходу на схід, а дві інші в протилежному напрямку, до того ж періоди обертання сфер приймаються різними. Кожна із сфер, незалежно від її власного обертання, "сприймає" рух інших зовнішніх по відношенню до неї сфер. На екваторі внутрішної четвертої сфери знаходиться точка, яка зображає певну планету. Складний рух точки з урахуванням напрямку обертання всіх чотирьох сфер, періодів їхнього обертання і нахилу осей відтворює видимий рух планет з тими особливостями, про які згадувалось вище. Подальше вдосконалення системи Евдокса запропонував Каліпп, який збільшив число сфер до п'яти для Сонця, Місяця, Меркурія. Венери і Марса. Загалом, в теорії Каліппа нараховувалось 33 сфери для всіх планет.
Згодом Аристотель ускладнив ще більше моделі Евдокса і Каліппа. Нагадаємо ще, що з праць Архімеда відомо про запропоновану ще в III ст. до н.е. Арістархом Самосським завершену модель геліоцентричної системи світу, в якій Земля разом з Олімпом і помешканням богів оберталась навколо своєї осі. На жаль, це вчення не було сприйняте позитивно, а перемогло уявлення про геоцентричну будову світу, яким користувались аж до XVI ст.
До нас дійшли й інші свідчення про погляди на будову світу та про пояснення особливостей руху планет. Проте, на нашу думку, на цьому більш детально зупинятись не варто. Зауважимо лише, що матеріали цих вчених древності не збереглись у письмовому вигляді. Ми маємо лише свідчення так званих коментаторів їхніх вчень, тому неможливо проаналізувати математичні основи згаданих теорій, результати і точність обчислень для передбачення руху планет.
Сучасні теорії руху небесних тіл
Серед найбільш досконалих аналітичних теорій руху необхідно згадати планетні теорії Левер'є, створені в 50-60-х pp. минулого століття. Вони мають вигляд таблиць, в яких положення Сонця і семи великих планет (крім Плутона) відносно Землі подані в залежності від часу. Згодом з'ясувалося, що розбіжність положень, обчислених за теоріями Левер'є і нових спостережень почала збільшуватись, зокрема це найбільше стосувалось Юпітера і Сатурна. В зв'язку з цим американський астроном Хілл в 1895 р. побудував також аналітичні теорії руху Юпітера і Сатурна, проте і вони не усунули розбіжності теорій і спостережень. Тому Гайо в 1913 р. здійснив уточнення теорії і довів розбіжність до розмірів похибок спостережень.

Поліпшені теорії Левер'є були основними в астрономії до початку XX ст., а для зовнішніх планет використовувались ще тривалий час в першій половині XX ст. В 1895-1898 pp. Нюкомом були опубліковані нові аналітичні теорії руху Меркурія, Венери, Землі, Марса, Урана і Нептуна теж у вигляді таблиць. Вони базувались на положеннях, спостережених на всіх обсерваторіях світу з 1750 р. по 1892 p.: 40000 положень для Сонця, 5400 положень і 4 проходження по диску Сонця для Меркурія, 12000 положень і 2 проходження по диску Сонця для Венери, 4000 положень для Марса. Проте і тут не обійшлось без несподіванок. Спостереження Марса в опозицію 1902-1903 pp. розбігались з теорією на 3", а в опозицію 1905 р. - вже на 6". Як згодом з'ясував Росе, причиною розбіжності теорії і спостережень було помилкове на 0.7" значення ексцентриситету, прийняте Нюкомом для обчислень. Тому Росе ввів поправки до Нюкомової теорії для Марса.
Пізніше ще вносились деякі уточнення в теорії Нюкома, з якими вони і використовувались для внутрішніх планет аж до 80-х років XX ст. Що стосується теорій руху зовнішніх планет, то вони були менш точними. Ось тому вже в 50-х роках XX ст. теорії Нюкома для Юпітера, Сатурна, Урана, Нептуна були замінені чисельними теоріями, побудованими Еккертом, Брауером і Клеменсом шляхом чисельного інтегрування диференціальних рівнянь руху. У 80-х роках астрономи перейшли на використання чисельної теорії руху планет DE200, а в 1997 р. Міжнародним астрономічним союзом рекомендовані ще більш досконалі чисельні теорії руху планет DE403.
Першу наближену теорію руху Місяця створив Ейлер ще в 1722 р. Через 100 років Хілл розвинув ідеї Ейлера, і були закладені найбільш точні, теоретичні основи для обчислення положень Місяця. Найдосконаліша аналітична теорія руху Місяця створена Брауном і опублікована в 1919 р. Це був результат майже 30-річної праці Брауна, який, по суті, продовжив та розвинув надбання Хілла. Відтоді теорія руху Місяця неодноразово уточнювалась. Спочатку в 1960 р. теорія Брауна була поліпшена за рахунок введення в середню довготу Місяця емпіричної нерівності 8.72" - 26.74"Г - 11.227", пояснення якої до цього часу було проблематичним. Надалі після 1971 р. була виправлена помилка в 182 членові місячної теорії Брауна і був здійснений перехід на систему астрономічних сталих МАС 1964 р.
Нарешті, було здійснене ще одне поліпшення теорії, яке зводиться до заміни співвідношень Брауна для збурень від Сонця співвідношеннями Еккерта. Загалом, теорія руху Місяця за Брауном подається у вигляді тригонометричних рядів із складним аргументом, який залежить від часу, вікових і періодичних збурень. Ряди налічують понад 1650 членів. Щоб обчислити, наприклад, довготу Місяця з точністю до 0.1", необхідно скласти 655 членів. Проте необхідно зауважити, що точність 0 1" є лише точністю обчислень, а справжня розбіжність обчислених і спостережених положень Місяця в багато разів більша.
В останні десятиріччя замість теорії Брауна набули поширення чисельні теорії руху Місяця DL200 і DL403, кожна з яких вводилась одночасно з DE200 і DE403. Як же оцінюється сучасний стан теорій руху планет і Місяця? Найбільш оптимальним критерієм досконалості теорій руху планет, їхніх супутників, астероїдів і комет вважається узгодженість обчислених і спостережених положень на коротких (десятки і сотні років) та історично тривалих (тисячі і сотні тисяч років) інтервалах часу.
Перш за все, ця узгодженість залежить від точності врахування періодичних і вікових збурень. Періодичні збурення характеризують відхилення від руху по еліптичних орбітах в одну або іншу сторону. Для планет періодичні збурення порівняно невеликі. Зокрема, найбільші видимі відхилення на небі від еліптичного руху становлять для Меркурія біля 15", Венери - 30", Землі - Г, Марса - 2', Урана - З', Нептуна - 1.5', а для масивних планет Юпітера і Сатурна відхилення сягають 28' і 48'.

При порівнянні сучасних аналітичних і чисельних теорій руху планет з даними спостережень з 1800 р. по теперішній час мають місце розходження періодичного характеру не більше декількох секунд. Це свідчить про те, що наявні теорії руху придатні для користування на інтервалі 100-200 років. За цей час елементи орбіт будуть змінюватись у відповідності з тими формулами, які покладені в основу теорій. Чи будуть елементи змінюватись надалі так - невідомо.
Вікові збурення регулярно збільшують відхилення від незбуреного руху. З їхнього аналізу можна впевнитись в зміні деяких елементів орбіт планет до таких величин, які є нереальними. Наприклад, для Венери розрахований ексцентриситет орбіти за теорією Левер'є через 20 тисяч років набуде від'ємного значення. Проте він не може бути меншим нуля.
На коротких інтервалах часу теж відомі факти неузгодженості аналітичних теорій руху планет і спостережень до 1". Зокрема, час від часу в публікаціях з'являються повідомлення про додаткові вікові зміни довгот перигеліїв і вузлів орбіт деяких планет, не знайдено пояснення так званого непрецесійного руху рівнодення біля 1" в століття та інше. Це невеликі відхилення, але вони є свідченням про необхідність уточнення теорій руху тіл Сонячної системи.
Найбільші ускладнення виникають при створенні теорій руху супутників планет, зокрема Місяця. Це пояснюється необхідністю досконалого знання гравітаційної фігури та внутрішньої будови планет, які мало вивчені. Для Місяця проблема створення теорії руху ускладнюється ще й близьким розташуванням його відносно Сонця, яке є масивним тілом і суттєво збурює рух в орбіті. Саме тому, ще в 60-70-х роках XX ст. три рази уточнювалась остання аналітична теорія руху Місяця, створена Брауном. Зокрема, лише в 60-х роках знайшла пояснення і була виключена з розряду емпіричних нерівність понад 9". Для низки супутників інших планет теорії руху є ще досить наближеними.

ДЯКУЮ
ЗА
УВАГУ!


Презентація на тему «Другие галактики»


title: Презентація на тему «Поліпропілен» (варіант 3)

text:
Поліпропілен    ( РР)

nCH2=CH(CH3) → [-CH2-CH(CH3)-]n
Поліпропілен — синтетичний полімер, продукт полімеризації пропілену [—СН2—СН(СН3)—]n.
ФІЗИЧНІ  ВЛАСТИВОСТІ ПОЛІПРОПІЛЕНУ      (ТЕРМОПЛАСТИЧНИЙ Безбарвна речовина; густина (при температурі 20 °С) 920—930 кг/м3, tпл 172 °С.висока ударна  міцність , стійкий  до багаторазових згинань, зносостійкий, низька паро- й газопроникність, висока діелектричність. Поліпропілен не розчиняється в органічних розчинниках, стійкий до дії киплячої води і лугів; руйнується під дією  нітратної  та сульфатної  кислот, хромової суміші; відзначається низькою термо- і світлостійкістю.
ЗАСТОСУВАННЯ  ПОЛІПРОПІЛЕНУ
Поліпропілен
Труби з поліпропілену
ЗАСТОСУВАННЯ  ПОЛІПРОПІЛЕНУ
Пакети з поліпропілена
Поліпропіленові басейни
ЗАСТОСУВАННЯ  ПОЛІПРОПІЛЕНУ
Поліпропіленові нитки
Скотч
ЗАСТОСУВАННЯ  ПОЛІПРОПІЛЕНУ
Пропіленові мішки
Дюбеля
ЗАСТОСУВАННЯ  ПОЛІПРОПІЛЕНУ
Господарські товари
Поліпропіленові конденсатори
ЗАСТОСУВАННЯ  ПОЛІПРОПІЛЕНУ
Термобілизна
Бутилочки для новонароджених
ЗАСТОСУВАННЯ  ПОЛІПРОПІЛЕНУ
Рукавиці
Папки


Презентація на тему «Випромінювання небесних світил. Методи астрономічних спостережень» (варіант 1)


title: Презентація на тему «Астероїди» (варіант 5)

text:
Астероїди
Астероїди вважають залишками протопланетного диска, що залишилися після формування Сонячної системи. Загальна їх кількість — більше 575 тис., а їх загальну масу оцінюють у 4,2 × 1021 кг,  що становить менше одного відсотка від маси Землі. Орбіти більшості відомих астероїдів розташовані між орбітами Марса й Юпітера (так званий головний пояс астероїдів).

Загальна характеристика
Найвідоміші астероїди: Паллада, Юнона, Веста, Ерос, Амур, Гідальго, Ікар.
Розмір є одним із основних параметрів, за якими класифікують астероїди. Можна вважати, що всі астероїди, розміром понад 100 км, вже відкрито. Наразі відомо 26 астероїдів діаметром понад 200 км.
Більші небесні тіла (понад 800 км у діаметрі), що обертаються навколо Сонця, під дією власних гравітаційних сил набувають сферичної форми, і такі тіла класифікують як планети або карликові планети.

Процес вивчення астероїдів налічує кілька періодів. 1781 року В. Гершель відкрив планету Уран. Її середня геліоцентрична відстань виявилася відповідною правилу Тіціуса—Боде, що наводило на думку про існування ще однієї планети, на відстані близько 2,8 астрономічних одиниць від Сонця — між орбітами Марса й Юпітера. Наприкінці XVIII ст. німецький астроном угорського походження Франц Ксавер організував групу, до складу якої входили 24 астрономи. З 1789 року ця група шукала ще одну планету. Завдання полягало у визначенні координат усіх об'єктів на ділянках зодіакальних сузір'їв на певний момент часу
Історія Вивчення Астероїдів
Однак перший астероїд Цереру (тепер це карликова планета) виявив італієць Джузеппе Піацці, який не був учасником цього проекту, а багато років вів спостереження положень зір для складання зоряного каталогу.    Наступні три астероїди — Паллада (1802, Г. Ольберс), Юнона (1804, К. Гардінг) і Веста (1807, Г. Ольберс) було виявлено протягом декількох наступних років. Ще через 8 років марних пошуків більшість астрономів припинили дослідження.
Однак, Карл Людвиг Генке виявив наполегливість і відновив пошук нових астероїдів 1830 року. П'ятнадцять років по тому він виявив Астрею, перший новий астероїд за 38 років. Менше ніж через два роки він виявив Гебу. Після цього інші астрономи приєдналися до пошуків, і починаючи з 1847 року астероїди відкривали вже щороку (за винятком 1945). Відкривачами астероїдів у той час стали Д. Р. Гінд, Аннібале де Гаспаріс,  Роберт Лютер,  М. С. Гольдшмідт, Жан Шакорнак, Джеймс Фергюсон, Н. Р. Поґсон, Вільгельм Темпель, Д. К. Вотсон, Х. Г. Ф. Петерс та ін.
На початку астероїдам давали імена героїв римської та грецької міфології, пізніше відкривачі отримали право називати їх як завгодно, наприклад — своїм ім'ям. Спочатку астероїдам давали переважно жіночі імена, чоловічі імена отримували тільки ті астероїди, які мають незвичайні орбіти (наприклад, Ікар, який наближається до Сонця ближче Меркурія). Пізніше й цього правила перестали дотримуватися.
Після відкриття астероїда йому надають тимчасову назву на зразок 2002 AT4, яка складається з року відкриття, коду півмісяця відкриття (латинська літера) й порядкового номера у півмісяці (який теж кодується латинською
Назви Астероїдів
1906 року Максом Вольфом виявлено Ахіллес, що рухається орбітою Юпітера, поблизу  точки Лагранжа. Астероїди, що рухаються такими орбітами називають на честь героїв Троянської війни, а сам клас астероїдів — троянцями.
1932 Карлом Рейнмутом , був відкритий, потім загублений і виявлений знову  1973 року (через 41 рік) Аполлон — астероїд, орбіта якого перетинає орбіти Землі,  Венери та Марса. Це перший представник виділеної пізніше групи Аполлона, члени якої у перигелії наближається до Сонця ближче, ніж Земля.
1977 року виявлено Хірон з групи астероїдів, що перетинають орбіти газових планет. Отримали офіційну назву кентаври — за істотами давньогрецької міфології (що були поєднанням людини та коня), оскільки мають характеристики як астероїдів так і комет.
1992 року було відкрито перший об'єкт за орбітою Плутона. Він отримав тимчасову назву 1992 QB1. Після цього в поясі Койпера стали знаходити нові об'єкти.

Станом на 27 березня 2013 в базі даних Центру малих планет налічувалось 99 992 812 об'єктів, у 611 198 визначено орбіти і їм надано постійний номер. 17 766 з них мали офіційно затверджені назви. Дослідники припускають, що у головному поясі астероїдів має бути від 1,1 до 1,9 мільйона об'єктів, що мають розмір понад 1 км у поперечнику.
У більшість земних телескопів астероїди видно лише як точки на небі. Тільки найпотужніші наземні й орбітальні телескопи на зразок телескопа Хаббла можуть визначити форму астероїда. Проте зображення астероїдів залишаються лише розмитими плямами.
Останні Дослідження
1975 року було розроблено таксономічну систему для астероїдів. Вона базується на кольорі, альбедо та спектрах      астероїдів. Ці властивості пов'язані зі складом поверхні астероїдів. Спочатку виділяли три класи:
астероїди C-типу — темні, багаті на вуглець, вони становлять 75% усіх відомих астероїдів;
астероїди S-типу — кам'янисті, багаті на кремній, становлять 17% всіх астероїдів;
 до астероїдів U-типу (від англ. Unknow) належать усі інші, що не потрапляють до перших двох категорій.

Спектральна Класифікація
Астероїди існують також поза головним поясом:
Навколоземні астероїди мають орбіти, що лежать неподалік земної орбіти (як усередині її, так і зовні). Деякі з них (наприклад, група Аполлона, група Атона) навіть перетинають орбіту Землі й потенційно можуть зіткнутися з нашою планетою. Це може становити загрозу, тому вивченню таких астероїдів приділяють значну увагу
 Троянські астероїди пов'язані силою тяжіння з Юпітером і синхронізовані з ним у русі. Вони або випереджають або відстають від планети-гіганта в її орбітальному русі. Нещодавно було відкрито троянців у Нептуна й Марса.
Кентаври — це астероїди, орбіти яких лежать між орбітами Юпітера й Нептуна

Розподіл у Сонячній системі


title: Презентація на тему «Меркурій» (варіант 11)

text:
Меркурій. Чи придатна ця планета для життя?

Магнітне поле Меркурію слабке(0,006 Тл)
Значні перепади температури на поверхні планети
Природні умови

Дякуємо за увагу!


title: Презентація на тему «Древний календарь»

text:
Древний календарь

Подготовила Ветрова Наталия, Лепская Кристина, 11-А.
Древний коми промысловый календарь
История этого календаря такова. В 1975 году на берегу Вычегды, в районе села Сторожевск, было найдено местными жителями и передано археологу Климу Королеву бронзовое плоское кольцо. Находка датируется концом первого – началом второго тысячелетия
 нашей эры.
Круг зверей
Новый год у древних коми-пермяков начинался 21 марта, в день весеннего равноденствия. Всего в году было девять "месяцев", каждому из которых покровительствовало какое-либо промысловое животное.Календарь коми как магический предмет представляет собой бронзовое плоское кольцо с фигурками животных, расположенных по кругу. Такие кольца-календари были не у всех, а только у самых влиятельных колдунов, умевших использовать их силу.
Круг зверей
Движение времени на календаре направлялось против часовой стрелки. Самый первый месяц - "месяц медведя" - продолжался с конца марта до конца апреля. С конца апреля до начала июня - "месяц оленя", затем, до начала июля, - "месяц горностая". С начала июля по начало августа - "месяц росомахи". Затем, по самое начало октября, хозяином календаря является лось.
23 сентября наступает осеннее равноденствие, что на календаре отмечено солнцевидным значком вблизи морды лося. С начала октября до середины декабря продолжается период выдры. Затем наступает "месяц лисицы" - до конца января. На лисьем хвосте есть "зарубка", символизирующая зимнее солнцестояние. "Месяц белки" продолжался с конца января по конец февраля, потом начинался последний месяц в году - куницы.
Календарь-кольцо отыскался всего один, но еще два предмета подковообразной формы похожи на него по стилю. Это тоже плоские бронзовые кольца, на которых по кругу изображены фигурки зверей. Олицетворяют они уже не месяцы, а времена года. Символом осени является выдра, зимы – бобр, весны – белка, а лета – два волка или собаки.

Календарь - подкова
Сейчас уже нет никого, кто мог бы объяснить, как использовать в магических целях этот удивительный прибор - кольцеобразный календарь коми.
Любопытно, что несомненное сходство с коми календарем-диском имеют практически все древние календари. Также на дисках отсчитывали время древние народы майя, китайцы, славяне. Да и привычный зодиак (греч. zun – животное, diakos – колесо) тоже имеет много общего с вычегодским диском.

Пу святси
Более поздняя форма коми календаря – это так называемые охотничьи календари «пу святси» («деревянные святцы»). Именно их и называли в дореволюционной историографии «зырянскими календарями».
 Для счета времени по юлианскому календарю коми зыряне издавна использовали так называемый «охотничий» деревянный резной календарь «пас» или «пу святси».
 Существует предание, что этот календарь был придуман или принесен святителем Стефаном Пермским, крестителем предков коми – Перми Вычегодской.
Этот календарь представляет собой сужающийся к концам деревянный брусок с двенадцатью полуребрами (по числу месяцев), на которые нанесены насечки, означающие дни. Общее количество насечек – 365 – соответствует количеству дней в году. Соответствующие дням церковные праздники обозначались на плоских сторонах бруска специальными значками – «пасами». Некоторые старинные календари содержали свыше сорока пасов. Чтобы отметить прошедшие дни, насечки заклеивали воском или лиственничной смолой. Несмотря на простоту в изготовлении, пу святси имелись далеко не у каждого: владеть ими имели право лишь главы больших семей и вожаки промысловых артелей, которые и следили за ходом времени.
Пу святси
Помимо охотничьего календаря, существовал четырехгранный деревянный календарь для  домашнего использования. Его оригинал найден в Визинге. Длина оригинала – 104 сантиметра. На двух смежных гранях календаря расположены отметки в виде насечек, означающих дни и месяцы. На примыкающих к ним гранях напротив дней, соответствующих церковным праздникам юлианского календаря, поставлены дополнительные насечки.
     Праздники разнообразили и украшали жизнь коми крестьян, во время праздников они отдыхали от повседневных забот, обрядами завершали один трудовой цикл и готовили себя к новому. Календарные обряды коми, как и хозяйственные занятия: сев, сенокос, жатва, охота, рыболовство – напрямую зависели от церковного юлианского календаря
Китайский
Майя
Ацтеков
Календари
Календарь ацтеков
Гороскоп
Спасибо за внимание!


Презентація на тему «Венера» (варіант 12)


Презентація на тему «Екліптика. Видимий рух Сонця і Місяця»


title: Презентація на тему «Применение лазеров»

text:
ПРИМЕНЕНИЕ ЛАЗЕРОВ
.
Измерение расстояния до Луны
Создание искусственных опорных "звезд"
Применение методов адаптивной оптики в наземных телескопах позволяет существенно повысить качество изображения астрономических объектов путем измерения и компенсации оптических искажений атмосферы. Для этого, в сторону наблюдения направляется мощный луч лазера.
Лазерное намагничивание
Сверхкороткие лазерные импульсы используются для сверхбыстрого управления магнитным состоянием среды, что является в настоящее время предметом интенсивных исследований. Уже открыто множество оптико-магнитных явлений, таких, как сверхбыстрое размагничивание за 200 фемтосекунд , тепловое перемагничивание светом и нетепловое оптическое управление намагниченностью с помощью поляризации света.
Применение лазеровв электротехнике
Миниатюрные метки, сделанные на диске лазерным лучом, обеспечивают невиданную плотность записи.
Применение лазеровпри оформлении театральных постановок
Такие картины, нарисованные лазерными лучами. Уже сегодня используются для оформления эстрадных концертов и театральных постановок.
Применение лазеров в голографии
Чтобы сделать цветную голограмму, на вид не отличимую от реального предмета, необходимы три лазера с излучением разного цвета.
Применение лазеровпри посадке самолетов
Заходя на посадку, самолет движется по пологой траектории – глиссаде. Лазерное устройство, помогающее пилоту, особенно в непогоду, тоже названо «Глиссада». Его лучи позволяют точно сориентироваться в воздушном пространстве над аэродромом.
Применение лазеров в экологии
Лазеры на красителях позволяют следить за состоянием атмосферы. Современные города накрыты «колпаком» пыльного, закопченного воздуха. О степени его загрязнения можно судить по тому, насколько сильно в нем рассеиваются лазерные лучи с разной длиной волны. В чистом воздухе свет не рассеивается, его лучи становятся невидимыми.
Применение лазеров в медицине
Лазерный перфоратор «Эрмед-303» для бесконтактного  взятия проб крови.
Первый отечественный лазерный аппарат «Мелаз-СТ», применяющийся в стоматологии.
Применение лазеров в медицине
Красный луч рубинового лазера свободно проходит сквозь оболочку красного шарика и поглощается синим, прожигая его. Поэтому при хирургической операции световой луч воздействует на стенку кровеносного сосуда, «не замечая» самой крови.
Применение лазеровв медицине
В руке у хирурга лазерный скальпель.
Глазную операцию, которая раньше была бы очень сложной, теперь можно проводить амбулаторно.
Применение лазеров
Тонкую вольфрамовую проволоку для электрических лампочек протягивают через отверстия в алмазах, пробитые лазерным лучом.
Рубиновые подшипники – камни для часов – обрабатывают на лазерных станках-автоматах.
Применение лазеровЛазер режет, сваривает, кует, сверлит и т. д.
Лазерный луч сжигает любой, даже самый прочный и жаростойкий материал.
Лазерные станки для шлифовки дорожки качения в кольцах сверхмалых подшипников.


title: Презентація на тему «Карликова планета Церера та життя на ній»

text:
Карликова планета Церера та життя на ній
Церера — карликова планета в поясі астероїдів, в середині Сонячної системи. Церера — найближча до Землі карликова планета, вона віддалена від Землі на відстань у 263 млн км. У Палермо, на острові Сицилія, італійський астроном Джузеппе Піацці багато років вів спостереження положень зірок для складання зоряного каталогу. Робота наближалася до кінця. 1 січня 1801, Піацці виявив у сузір'ї Близнюків слабку зірочку, з блиском близько 7m, якої чомусь не виявилося ні в його власному каталозі, ні в каталозі Христиана Майера, що був в розпорядженні у астрономічній обсерваторії. Але пізніше вона була втрачена. 1 січня 1802 року Цереру вдалося знову виявити на місці, розрахованому К. Ф. Гаусом.
Загальні відомості та історія відкриття
Спочатку Цереру сприймали, як астероїд, але після засідання Астрономічного союзу це тіло стали відносити до карликових планет і висунули теорію, що це космічне і мізерно мале тіло є батьківщиною для різних форм життя. Вперше цю гіпотезу висунув Джуп Хауткупер з Університету м.Гіссена, що життя могло зародитися на карликовій планеті Церера.

"Ця ідея прийшла до мене, коли я дізнався, що багато космічних об’єктів в Сонячній системі, містять досить багато льоду", повідомляє Хауткупер. "Загальний об’єм всієї цієї води, як мінімум у 40 раз більший, ніж об’єм земних океанів.” Саме вода вважається у сучасній науці важливою ланкою для існування життя. Так організми, можливо, вперше виникли довкола гідротермальних джерел (дані джерела утворилися навколо тектонічних розломів), які знаходилися на дні океанів і були у свій час джерелом різних хімічних сполук.

Факти вказують що Церера залишилася неушкодженою протягом періоду Великого Бомбардування. Можливо, що Церера ще досі має “водний океан”, де життя могло зародитися в ранній період існування Сонячної системи. Чи могла карликова планета стати джерелом життя для нашої планети Земля, і передати його через скельні уламки, що відривалися від Церери, а потім потрапляли на Землю? – Можливо всі організми на Землі, у тому числі люди, походять із Церери?

Учений Хауткупер каже: "Я розглянув різні космічні тіла Сонячної системи, які мали, або мають океани. Планета Церера ймовірно мала океан у ранній історії свого існування, проте маса планети говорить, що потрібно багато зусиль для того, щоб шматок кори планети відколовся і потрапив у відкритий космос та далі рухався у напрямку до Землі. Менші космічні тіла схожі на Цереру мають малу силу тяжіння, що робить можливе відокремлення окремих скельних порід."

Хауткупер також обчислив орбіти кандидатів (супутників, астероїдів, планет), щоб зрозуміти уламки з яких космічних тіл могли успішно досягти Землі, не будучи перехоплені іншими об’єктами. Скельні породи Церери, згідно цих розрахунків могли без проблем досягти нашої планети.Також розглядається можливість існування життя на Церері і зараз. У океані може бути життя. На поверхні, це досить складно. Проте є деякі шанси, якщо життя базується на пероксиді водню, і відповідно здатне витримувати низькі температури. Але зараз, на жаль не відомо чи присутній пероксид водню на Церері.

Проте наврядчи варто малювати у своїй уяві дивних істот, що існують на Церері і сьогодні, адже, це всього на всього гіпотеза, однак не науковий факт, тому що немає переконливих доказів для підтвердження даної теорії. Церера - карликова планета з багатьма таємницями, які будуть розгадувати майбутні покоління.


Презентація на тему «Галактики» (варіант 5)


title: Презентація на тему «Питання існування інших Всесвітів»

text:
Питання існування інших Всесвітів. Унікуальність нашого ВсесвітуПідготувала учениця 7(11)-Б класуЛуцької гімназії №4імені Модеста ЛевицькогоЦибульська Вікторія
Всесвіт – це весь існуючий матеріальний світ , безмежний у просторі і часі . Він безпереривно змінюється і постійно розширюється.
У вужчому сенсі під Всесвітом мається на увазі світ небесних тіл із законами їхнього руху та розвитку, їхній розподіл у часі і просторі. Матерія у Всесвіті розподілена вкрай нерівномірно, значна частина її зосереджена в окремих більш або менш щільних космічних тілах: галактиках,зірках і туманностях. Відстані між окремими об'єктами як правило, вимірюють у світлових роках, тобто відстанях, які світло проходить за один рік (від Сонця до найближчої до нас зірки воно йде понад 4 роки).
Унікальність нашого Всесвіту
Порівняно вузькі межі можливих змін фундаментальних фізичних сталих , коли ще можливе існування життя , говорить про унікальністі їхніх значень у нашому Всесвіті. Саме ця їхня винятковість забезпечує можливість існування життя .
З точки зору антропного принципу , наш Всесвіт пройшов через нескінченну послідовність циклів розширення і стиснення . На початку кожного з них складався свій набір фізичних констант , що змінювавсь від циклу до циклу . Ми живемо в тому циклі , в якому сформувалося поєднання фізичних сталих та інших властивостей , сприятливе для вине- кнення складних структур і живих систем . Окрім цього , не виключено , що в матеріальному Космосі існує нескіченна кількість різних Всесвітів водночас у кожному з яких свій набір , свій комплекс фізичних констант і властивостей.

У нашому Всесвіті , з нашим комплексом фізичних явищ , зв’язків і фундаментальних фізичних констант , його стабільність забезпечує саме тими законами природи , які реалізувалися в навколишньому світі . Але можуть існувати й інші , незвичні для нас комплекси явищ , стабільність яких забезпечується іншим законам .
Звідси ясно , що можна припустити існування Всесвітів з іншими законами , іншими власти- востями простору-часу і світовими константами , не менш організованих , ніж наш , і навіть таких , що забезпечують існування не гуманоїдної форм життя і розуму. Отже ми існуємо у тому Всесвіті , властивості якого дозволяють формування живих організмів ; можуть існувати інші всесвіти , де діють інші фундаментальні закони , і можливе існування принципово інших форм життя .

І в тому , і в іншому випадках питання про те , як міг реалізуватися випадковим чином унікальний і тому малоймовірний набір фізичних констант , фактично знімається . Оскільки число можливостей , тобто циклів розширення (різних всесвітів ) , нескінченне , то в існуванні одному з цих циклів (в одному з цих всесвітів ) необхідного для життя збіг умов з позиції теорії ймвірностей вже немає нічого неможливого .

Теорії походження Всесвіту
1. Теорія Великого вибуху
Існують різноманітні теорії виникнення Всесвіту, якими намагались обґрунтувати, з чого виник Всесвіт і як він набув сучасних обрисів.
Основною теорією виникнення Всесвіту вважається теорія про Великий вибух, який відбувся приблизно 13,73 (± 0,12) млрд років тому з подальшим розширенням Всесвіту. У результаті Великого вибуху виникла матерія, простір і час. Теорія вважає, що після Великого вибуху Всесвіт мав дуже високу температуру. Приблизно через 10 секунд сформувались атомні частинки :протони, електрони і нейтрони. Атоми Гідрогену і Гелію, з яких складаються більшість зірок, утворилися лише через декілька сотень тисяч років після Великого вибуху, коли Всесвіт значно розширився в розмірах і охолов.
Пропонувалися також і інші теорії, наприклад теорія стаціонарного Всесвіту, яка, втім, втратила прихильників після відкриття реліктового випромінювання в середині 1960-их.
За підрахунками, якщо Великий вибух відбувся приблизно 14 млрд років тому, Всесвіт мав охолонути до температури близько трьох градусів Кельвіна. За допомогою радіотелескопів були зареєструвані радіошуми, які відповідають даній температурі, на всьому зоряному небі. Вони вважаються відголосками стану Всесвіту через деякий час після Великого вибуху, того часу, коли відбулося утворення нейтральних атомів.

2. Інфляційна модель

Теорії інфляції описують передбачувану стадію розширення Всесвіту, що почалася через ~ 10−42с після Великого Вибуху, що носить назву інфляційної стадії. Ця ідея дозволяє пояснити плоску геометрію простору. Крім цього теорія інфляції припускає народження спостережуваного Всесвіту з маленької спочатку причинно-зв'язаної області, що пояснює однорідність і ізотропність Всесвіту. Габблове розширення є рухом по інерції завдяки великій кінетичної енергії, що була накопичена в ході інфляції.
Будь-яке інфляційне розширення починається з планківських розмірів і часів, коли сучасні закони фізики починають адекватно описувати процеси, які відбуваються в цей момент. Єдина причина прискореного розширення в рамках загальної теорії відносності  — це негативний тиск. Такий тиск можна описати скалярним полем, який отримав назву інфлантона. Зокрема, таким же чином можна описати і тиск фізичного вакууму (космологічну константу). В кінці інфляційної стадії це поле повинне розпадатися, в іншому випадку експоненціальне розширення ніколи не закінчиться.

Основний клас моделей інфляції грунтується на припущенні про повільне скочування: потенціал інфлантона повільно зменшується до нульового значення. Початкове значення може задаватися по-різному: це може бути значення початкових квантових збурень, а може бути строго фіксованим. Конкретний вид потенціалу залежить від обраної теорії.
Теорії інфляції також діляться на нескінченні і скінченні у часі. В теорії з нескінченною інфляцією існують області простору — домени — які почали розширюватися, але через квантові флуктуації повернулися в початковий стан, у якому виникають умови для повторної інфляції. До таких теорій належить будь-яка теорія з нескінченним потенціалом і хаотична теорія інфляції Лінде.
3. Мультивсесвіт
«Мультивсесвіт», «Великий Всесвіт», «Мультіверс», «Гіпервсесвіт», «надвсесвіт», — різні переклади англійського терміну multiverse. З'явився він у ході розвитку теорії інфляції.
Області Всесвіту, розділені відстанями більшими за розмір горизонту подій, еволюціонують незалежно один від одного. Будь який спостерігач бачить тільки ті процеси, які відбуваються в домені, що дорівнює за обсягом сфері з радіусом, що становить відстань до горизонту подій. В епоху інфляції дві області розширення, розділені відстанню близько горизонту, не перетинаються.
Такі домени можна розглядати як окремі всесвіти, подібні до нашого: вони точно так же однорідні й ізотропні на великих масштабах. Конгломерат таких утворень і є мультивсесвітом.
Хаотична теорія інфляції припускає нескінченну різноманітність Всесвітів, кожна з яких може мати відмінні від інших Всесвітів фізичні константи. В іншій теорії Всесвіти розрізняються за квантовим виміром. За визначенням ці припущення не можна експериментально перевірити.

Мультивсесвіт
Проблема існування інших всевітів
Питання про нескінченну кількість можливих всесвітів у фізиці та космології , як і всяка інша нова проблема , стикається з неясностями . Якщо інші всесвіти існують , то їхнє існування підкоряється принципово іншим законам , ніж існування нашого Всесвіту . А це означає , що ми аж ніяк не можемо отримати від них інформацію , адже фізичний зв’язок між різними об’єктами можливий тоді , коли вони живуть за подібними законами .

Як здіснити зв’язок з тим , що принципово не схоже на наш світ ? Окремі вчені припу скають , що такими каналами зв’язку можуть слугувати сингулярності , які в нашому Всесвіті мають місце у випадку чорних дір . Можливо , що бар’єри просторучасу , які відокремлюють наш Всесвіт від інших всесвітів , не такі вже й не приступні . Не виключено , що з часом вони будуть подолані наукою і виведуть наші уявлення про Космос  на якісно новий рівень .
Ще  1934 р. австрійський вчений К. Гендель сформував теорему про неповноту наших знань , яка проголошує “Жодна система не може бути пізнаною до кінця зсередини – поза зв’язком її з іншими системами вищого порядку  ” .  Це означає , що неможливо вичерпно описати світ , у якому живе людина зокрема – описати причину появи та існування Всесвіту , не вийшовши за його межі .

ДЯКУЮ ЗА УВАГУ!


title: Презентація на тему «Молочний шлях» (варіант 1)

text:
Підготували презентацію:
Чайкіна Марина,
Лубяницький Олександр


Презентація на тему «Сучасність і космонавтика України»


title: Презентація на тему «Комети» (варіант 8)

text:
Комети -
малі тіла Сонячної системи
Підготувала :
Шепель Поліна
Комети — це тіла Сонячної системи,  що рухаються по витягнутих орбітах. При наближенні до Сонця комети утворюють хвіст із газу та пилу, що іноді досягає в довжину мільйонів кілометрів. Назва "Комета" походить від давньогрецького слова "kometes" – довговолосий. Кома і хвіст комети — це наслідки випаровування ядра комети під дією сонячного випромінювання. Ядро являє собою малу планету, що складається  з  каменю, пилу  та криги.
Загальні відомості зі спостережень
Анімація руху комети по еліптичній орбіті навколо зірки. Голубим кольором позначено газовий хвіст, сірим — твердотілий хвіст.
  Вважається, що джерелом багатьох комет (довгоперіодичних) є хмара Оорта, у якій перебувають мільйони кометних ядер. Походження даної хмари пов'язане, очевидно, із гравітаційним викидом крижаних тіл із зони планет-гігантів під час їхнього утворення. Хмара Оорта містить ~ 1011 кометних ядер.
  У комет, що наближаються до периферії хмари Оорта, орбіти змінюються під дією сили тяжіння найближчих зірок. При цьому деякі комети набувають параболічної швидкості відносно Сонця і назавжди покидають Сонячну систему.

  Яскравість комет дуже сильно залежить від їхньої відстані до Сонця. Із всіх комет тільки дуже мала частина наближається до Сонця й Землі настільки, щоб їх можна було побачити неозброєним оком.

Будова комет
  Як правило, комети складаються з «голови» — невеликого яскравого згустку-ядра, що оточена світлою туманною оболонкою (комою), яка складається з газу та пилу. У комет з наближенням до Сонця утворюється «хвіст» — слабка світна смуга, що у результаті дії сонячного вітру найчастіше спрямована у протилежну від Сонця сторону.
  Хвости комет розрізняються довжиною й формою, не мають різких обрисів і практично прозорі — крізь них добре видні зірки, — тому що утворені з надзвичайно розрідженої речовини. Склад її різноманітний: газ чи дрібний пил, або ж суміш того й іншого.

Комета Макнота С/2004
Вплив комет на інші космічні тіла
Маси комет незначні — приблизно в мільярд раз менше маси Землі, проте частина кратерів на Місяці, Меркурії, Марсові та інших тілах утворилася в результаті ударів ядер комет.
Густина речовини з хвоста комети практично дорівнює нулю. Тому «небесні гості» ніяк не впливають на планети Сонячної системи. Так, наприклад, у травні 1910 р. Земля, проходила крізь хвіст комети Галлея, але ніяких змін у русі нашої планети не відбулося.

  З іншого боку, зіткнення великої комети із планетою може викликати масштабні наслідки для атмосфери й магнітосфери планети. Гарним та досить якісно дослідженим прикладом такого було зіткнення уламків комети Шумейкеров—Леві 9 з Юпітером у липні 1994 року. Дана комета підійшла занадто близько до Юпітера й була попросту розірвана його гравітаційним полем на 23 фрагмента розміром до 2 км. Ці уламки, розтягнувшись в одну лінію 1,1 млн. км (це втроє більше, ніж від Землі до Місяця), продовжували свій політ назустріч Юпітерові, поки не зіштовхнулися з ним. Цілий тиждень, з 16 по 22 липня 1994 року, тривав кометопад. Один за одним відбувалися гігантські спалахи, коли черговий уламок комети входив в атмосферу Юпітера з гігантською швидкістю 64 км/с (230 тис. км/год). У процесі падіння порушення в структурі радіаційних поясів навколо планети досягли такого ступеня, що над Юпітером з'явилося дуже інтенсивне полярне сяйво.
Майбутні дослідження

 Найцікавішим дослідженням обіцяє стати місія Європейського космічного агентства до комети. Цей новий етап у вивченні комет почався в 2004 році запуском автоматичної станції Rosetta. Планується, що станція Rosetta уперше стане штучним супутником комети і буде приблизно два роки рухатися разом з нею, фіксуючи відомості про те, як у міру наближення до Сонця нагрівається поверхня кометного ядра, викидаючи речовину, з якого виникне й виросте газово-пиловий хвіст.
 Станція підійде до комети у 2014 далеко від Сонця — у холодній області, де в комети ще немає хвоста. Потім відбудеться найнезвичайніша подія у всьому польоті: від станції відділиться невеликий посадковий модуль Philae і вперше здійснить посадку на кометне ядро.
 Після зіткнення з кометою посадковий модуль повинен прикріпитися «сухопутним якорем», що нагадує гарпун. Надалі «якір» удержить його на кометі, коли той почне буріння її поверхні мініатюрною буровою установкою. Отриманий зразок речовини буде проаналізований міні-лабораторією, що перебуває усередині Philae. Відеокамера, установлена зовні, покаже ландшафт кометного ядра й те, що відбувається на ньому при викидах газових струменів з надр. Настільки докладна інформація надійде вперше й дасть пояснення тому, як улаштовано й із чого складається кометне ядро.
Велика комета

 Великими кометами (англ. Great Comet) називають такі комети, які стають особливо яскравими та помітними для спостерігача.
Існують припущення, що комета C/2012 S1 (ISON), що була відкрита у вересні 2012 року, стане Великою кометою 2013 року і найяскравішою кометою початку XXI століття.  Спостерігати за нею можна буде у грудні 2013—січні 2014 року.
1 жовтня 2013 року комета наблизиться до Марсу на 0,072 а.о., а 26 грудня 2013 — до Землі на відстані 0,43 а.о. Деякі орбітальні елементи комети подібні до таких Великої комети 1680 року, що може означати, що дві комети є фрагментами одного небесного тіла[. Земля, як очікується, пройде орбітою комети 14-15 січня 2014 року, існують шанси утворення метеоритного дощу.
Комета C/2012 S1, знята космічним телескопом ім. Хаббла 10-11 квітня 2013
Комета Гейла — Боппа. Спостереження 29 березня 1997 року у Пазині, Хорватія.
Комета Голмса (17P/Holmes) в 2007 році, праворуч блакитним видно іонізований газ.
Презентація,

ти просто космос!


title: Презентація на тему «Освоєння космосу»

text:
Освоєння
космосу
Презентацію підготував
учень 10 – А класу
Яковенко Денис
ПЛАН
Космічні дослідження на шляху освоєння
космосу.
2. Історичні особливості освоєння космосу
3. Основні напрями використання космосу
4. Проблеми освоєння космосу
Аспекти освоєння космосу

Процес залучення космічних явищ у сферу практичної діяльності людини
Космізація земного виробниц-
тва
VS
Павло VI
В. Гейзенберг
Незважаючи ні на що — зберегти віру!

«Нова зоряна панорама, що відкрилася перед людиною, ще більше закликає її до виконання головного закону свого існування — до вихваляння гучним голосом величі бога».
X. Дольх - один з колишніх асистентів  В. Гейзенберга:

«Щоб зрозуміти й вловити божественну мелодію космосу однієї науки недосить. Для цього потрібен синтез науки, філософії і теології».

Використання космосу:
Прогноз погоди
Телебачення та зв’язок
Інтернет
Космічні електростанції
Штучне освітлення
Проблеми освоєння космосу

Економічна віддача
Забруднення
Небезбечно
Дякую за увагу


Презентація на тему «Що вивчає астрономія?»


title: Презентація на тему «Artistic traditions in Ukraine»

text:
Presentation on a theme:
Icon-painting
  One should remember that the early period referred to icon-painting, that began to develop in Kyivan Rus in the 10th century after Prince Volodymyr had baptised the state.
Christ Pantocrator
Portrait painting
Portrait painting as a separate genre appeared during the Renaissance (16th century) and was strongly influenced by the icon tradition.
Self-portrait.
Taras Shevchenko.
Many Ukrainian painters were attracted to the new Academy of Arts in St Petersburg (1757), which cultivated the classicist style of painting then popular in Europe.
Academy of Arts in St Petersburg
Odesa art school and Kyiv drawing school occupied an important place at the beginning of the 20th century. Outstanding artists such as Mykola Murashko and Mykola Pymonenko were prominent representatives of that time.
Rizdviani Vorozhinnia.
Mykola Pymonenko
Gipsy Fortune Teller.
Taras Shevchenko
At that time Ukraine was called East European Italy. Artists from Russia and European countries visited Ukraine to enrich themselves with new themes and images. One of such artists was Vasyl Schternberg.
Vasyl Schternberg
Ukrainian art of Soviet period is represented by many talented painters as T. Yablonska, Y. Bokchai, O. Shovkunenko and many other.
T. Yablonska. Spring.


Презентація на тему «Розвиток космонавтики у незалежній Україні»


Презентація на тему «Методи астрономічних спостережень»


Презентація на тему «Планета-гигант Уран»


title: Презентація на тему «Штучні супутники»

text:
Штучні супутники.Розвиток космонавтики
Підготувала:
учениця 10-Б класу
Алєксєєнко Вероніка
Початок  космічної  ери
4 жовтня 1957 р. радянські вчені вивели на навколоземну орбіту перший штучний супутник Землі. Перший ШСЗ являв собою кулю діаметром 58 см і вагою 83,6 кг; був оснащений чотирма антенами для передачі сигналів радіопередавачів, що працювали від батарейок. Супутник був на орбіті 92 доби, зробивши 1440 обертів навколо Землі, а його радіопередавачі працювали протягом двох тижнів після старту.
4 жовтня 1957 рік
     Перший штучний супутник Землі
Типи супутників
Астрономічні супутники — це супутники, які  використовуються для дослідження планет, галактик та інших космічних об’єктів.

Біосупутники — це супутники, призначені для проведення наукових експериментів над живими організмами в умовах космосу.

Дистанційного зондування Землі

Космічні кораблі - пилотуємі космічні апарати

Космічні станції - довгочасні космічні кораблі

Метеорологічні супутники — це супутники, призначені для віщування погоди, а також для спостереження за кліматом Землі.

Розвідувальні супутники

Телекомунікаційні супутники

Експериментальні супутники
Гравітаційну сталу вперше виміряв англійський учений
 Генрі Кавендіш у 1798р.

Перша космічна швидкість
Поблизу поверхні Землі  на супутник діє сила тяжіння

Ця сила надає супутнику
доцентрового прискорення.

За 2 законом Ньютона

Тому,

Звідси випливає:
Підставивши числові дані отримаємо
= 7,9 км/с
   Мінімальна швидкість, яку потрібно надати тілу, щоб воно стало штучним супутником планети називають першою космічною швидкістю.

  Мінімальна швидкість, якої потрібно надати тілу, щоб воно, подолавши притягання планети, перетворилося в супутник Сонця, називають другою космічною.

  Мінімальна швидкість, яку треба надати тілу біля поверхні Землі для того, щоб воно здолало гравітаційне притягування Сонця, називають третьою космічною.

Траєкторії руху тіл
Народився в с. Лютенька Гадяцького району Полтавської області
Генерал-лейтенант Російської царської армії
Конструктор перших зразків ракет і установок для їх запуску
Коли в 1918 р. розбирали архів царської охоронки, у справі страченого 3 квітня 1881 р. Миколи Івановича Кибальчича (1853-1881) було знайдено «Проект повітроплавального приладу», на якому стояла дата 23 березня 1881 р. У своїй роботі 28-літній уродженець невеликого українського містечка Короп (зараз Чернігівська обл.) запропонував будову порохового ракетного двигуна, висунув ідею керування його польотом, розглянув програму горіння палива.
Костянтин Едуардович Ціолковський (1857 - 1835)
Засновник
    космонавтики та ракетобудування

Обгрунтував можливість використання ракети для польотів у космічний простір, до інших планет сонячної системи
Юрій Васильович Кондратюк(1897 – 1942)
    Запропонував :

під час польотів до інших  планет виводити корабель на орбіту його штучного супутника
для посадки людини на іншу планету та повернення на корабель використовувати невеличкий злітно-посадковий корабель
Сергій Павлович Корольов1906 - 1966
Конструктор ракетних систем

Генеральний конструктор

Перший космонавт Землі – Юрій Олексійович Гагарін
12 квітня 1961 р. людина вперше полетіла
в космос. За 1 год 48 хв космічний корабель «Восток», пілотований радянським космонавтом Юрієм Олексійовичем Гагаріним (1931— 1968), облетів земну кулю й приземлився поблизу с.Смелівка Сартовської обл.
Леонід  Каденюк – перший  космонавт  незалежної України
Леонід Каденюк – нині генерал-майор Збройних сил України, Герой України, кавалер ордена “За мужність” І ступеня                   19 листопада 1997 року на борту американського корабля багаторазового використання “Колумбія”, здійснив космічний політ як експериментатор, що тривав 15 діб 16 годин 35 хвилин 1секунду.


Презентація на тему «Еволюція зір» (варіант 3)


title: Презентація на тему «The National Gallery» (варіант 2)

text:
The National Gallery
By Sheveleva Mariya                       11-A form
British National Gallery has one of the best collections of Western European painting, which contains almost all the paintings of great artists and there are  all the schools of European pictorial art.
Today, the gallery contains over 2,500 paintings, which belong to the 13-20 century. All works are exhibited in                  galleries in chronological order
British National Gallery was founded in 1824. During this year the first collection was bought. It consisted of 38 paintings and belonged to the famous banker Angershteyn. These 38 paintings became the basis for future gallery (money for such a valuable asset allocated House of Commons).
The first time the painting of the National Gallery were exhibited in    the Angershteyn’s house. The existence of the museum was kept by the British Parliament, which gave to the needs of the gallery large sums of money. At all times there were patrons who gave generous gifts to the gallery.
The collection of paintings of the museum is regularly updated. The main sources of these completions were donations and legacies from collectors, various organizations’ help sometimes the state’s help.
In 1831, a decree was issued to move the  British National Gallery. The museum demanded a separate building, because the banker’s house was too small for collection.
The building project was designed by Wilkins. The museum building was built in Trafalgar Square, and in 1838 was the grand opening of the gallery.
During the Second World War, the building was damaged by ten bombs, but pictures didn’t affect all exhibits were evacuated in advance. Museum was rebuilt, and since January 1946, he again takes the guests.
Five of the most famous paintings of the National Gallery
A Young Woman standing at a Virginal
Johannes Vermeer
about 1670-2
Bacchus and Ariadne
Titian
1520-3
Bathers (Les Grandes Baigneuses)
Paul Cézanne
about 1894-1905
Bathers at Asnières
Georges Seurat
1884
Bathers at La Grenouillère
Claude Monet
1869


title: Презентація на тему «Види календарів» (варіант 1)

text:
Види
календарів
Календар - список днів усього року з поділом на тижні та місяці й позначенням свят.

Календар - список днів усього року з поділом на тижні та місяці й позначенням свят.
Єгипетський календар

У долині Нілу був створений календар, що проіснував разом з єгипетського цивілізацією близько 4-х тисячоліть. Походження цього календаря пов'язане із Сіріусом — яскравою зіркою тропічного небосхилу, оспіваною багатьма поетами. Сонячний календар древніх єгиптян лежить в основі літочислення всього Старого Світу, аж досі.

Юдейський календар

Юдейський календар — водночас релігійний і офіційний світський календар Ізраїлю. Являє собою комбінований сонячно-місячний календар.
Китайський календар

Східний (китайський) календар, який діє вже кілька тисяч років, був складений в середині третього тисячоліття до нашої ери. Цей календар являє собою 60-річну циклічну систему.
Китайський календар не рахує роки в нескінченній послідовності. Роки мають імена, які повторюються кожні 60 років.
Японський календар

Японське літочислення — китайський винахід. Кожен імператор Японії, сходячи на престол, стверджував девіз, під яким буде проходити його правління. У стародавні часи імператор іноді міняв девіз, якщо початок правління було невдалим. Початок дії девізу вважався першим роком нового правління, починалася нова епоха. Усі девізи унікальні, тому їх можна використовувати як універсальну шкалу літочислення.
Індуїстські календарі

Календар майя

У календарі майя час розділено на цикли або «Сонця». Всього їх шість. Кожний цикл, стверджували жерці майя, закінчується нібито повним руйнуванням земної цивілізації. Минулі чотири «Сонця» повністю знищили чотири людські раси, і лише деякі люди вижили і повідали про те, що сталося.
Давньогрецькі календарі
Давньогрецькі календарі були місячно-сонячними з примітивними і нерегулярними правилами інтеркаляції.
Юліанський календар

Григоріанський календар

Французький революційний календар
Календар на Русі

До прийняття християнства рахунок часу вели за чотирма порами року. Рік починався з весни, найважливішим сезоном, ймовірно, вважалося літо. Тому до нас дійшло слово «літо» як синонім року, наприклад «літочислення». Стародавні слов'яни користувалися також біло-сонячним календарем, у якому кожен 19 рік містив сім додаткових місяців. Семиденний тиждень називали «седмицею».