title: Презентація на тему «Захворювання серцево-судинної системи» (варіант 1)

text:
Захворювання серцево-судинної системи
  Серцеві хвороби  — це цілий ряд різних захворювань які вражають серце та серцево-судинну систему. Вивченням хвороб серця, їх профілактикою та лікуванням займається кардіологія.
Поширеність
  В 2010 році, це — провідна причина смерті в більшій частині світу. Лише тільки у Сполучених Штатах вони вбивають одну особу кожні 34 секунди.
  Щорічно вперше виявляється близько 2 млн. хворих з цією патологією, з них кожний другий — працездатного віку. Смертність від хвороб серця та системи кровообігу в Україні займає перше місце і у 2-4 рази вища, ніж у країнах ЄС та світу, причому в нашій країні вмирають від цих захворювань не тільки частіше, але й раніше
 Захворювання серця належать до найбільш складних і життєво-загрозливих в Україні. У 2010 році зареєстровано понад 10 млн хворих на гіпертонічну хворобу, 7,6 млн. хворих — на ішемічну хворобу серця і майже 3 млн. осіб — з цереброваскулярними захворюваннями.

Чинники ризику виникнення хвороб серця
  Виникнення і перебіг хвороб серця, серцево-судинних та судинно-мозкових захворювань тісно пов'язані з наявністю чинників ризику, основними серед яких є:
Підвищений артеріальний тиск;
Порушення ліпідного обміну;
Надлишкова маса тіла;

Нездоровий спосіб життя:
Тютюнопаління;
Нераціональне харчування;
Зловживання алкоголем;
Недостатня фізична активність.
Чинники ризику виникнення хвороб серця
Шкідливі фактори:
Психоемоційні перевантаження;
Шкідливе довкілля на виробництві та в побуті.

Чинники ризику виникнення хвороб серця
Різновиди хвороб серця
  Ішемічна хвороба серця (ІХС)— захворювання, яке характеризується порушенням кровопостачання міокарду внаслідок пошкодження коронарних артерій.
 Артеріа́льна гіпертензі́я, гіпертонія  — синдром підвищення артеріального тиску.
Кардіоміопатія (міокардіопатія) — ураження серцевого м'язу нез'ясованої етіології. Уражається міокард або із дилатацією камер серця та серцевою недостатністю або з переважною  гіпертрофією міокарда.

Серцево-судинні захворювання
Різновиди хвороб серця
 Міокардит
  Міокардит - запальне захворювання серцевого м'язу інфекційної, інфекційно-алергічної або інфекційно-токсичної природи, у більшості випадків пов'язане з імунними зсувами.
  Ендокардит— запалення внутрішньої оболонки серця — ендокарду.
  У більшості випадків ендокардит не є самостійним захворюванням, а являє собою часний прояв інших захворювань. Самостійне значення має підгострий бактеріальний ендокардит, що зазвичай викликається стрептококом.

Ендокардит
Різновиди хвороб серця
  Аритмі́я се́рця — група порушеньдіяльності серця, пов'язаних з розладом ритмічності, послідовності і сили скорочень серцевого м'яза.
  Аритмії серця зумовлюються порушенням його властивостей (автоматизму скорочень, збудливості, провідності). Іноді аритмії серця являють собою фізіологічне явище, яке виникає в процесі пристосування організму до різних умов внутрішнього та зовнішнього середовища. Основні форми А. С. : прискорення скорочень серця, сповільнення їх, приступи серцебиття та ін. Деякі види аритмії серця перебігають непомітно для хворого, інші — супроводяться неприємним відчуттям серцевих «перебоїв», запамороченням. Виявляють аритмії серця вислуховуючи серце, досліджуючи пульс, електрокардіографією.

 Порушення ритму і провідності серця
Різновиди хвороб серця
  Вегетативно-судинна дистонія може бути самостійною хворобою або синдромом іншого захворювання. Під цим поняттям розуміють функціональні розлади вегетативного відділу нервової системи, судин, серця, центральної нервової системи. Нейроциркуляторною дистонією часто хворіють люди молодого віку, переважно жінки.

Нейроциркуляторна дистонія
Різновиди хвороб серця
Профілактика хвороб серця
  Вести здоровий спосіб життя, активно займатись спортом, раціонально харчуватись, не мати шкідливих звичок (вживання алкоголю, тютюнопаління, наркотики), не переїдати, не знаходитись довго у сидячому положенні.
  Під час тренування потрібно контролювати частоту пульсу. Він не повинен перевищувати 150 ударів за хвилину. Фізичні вправи потрібно робити на свіжому повітрі або у добре провітрюваному приміщені.


title: Презентація на тему «Gap Year in Ukraine»

text:
Gap year in Ukraine
    Many students decide to take a gap year before they begin university. This can be a productive way to spend a year and is viewed as a positive experience by many universities and employers. However, you must use your year productively in order to show universities and employers that it was worthwhile. And Ukraine is a perfect country for this action.
Capital City:Kiev
Currency:Hryvnia, UAH
Language:Ukrainian, Russian
Time Zone:+2 GMT
Dialling Code:+380
Religion :Christianity
Total Area:603,700 square kilometres

Quick Facts
Visas

Safety

Tourist visas are not required for stays less than 90 days for visitors from the EU, USA and Canada. Australians and New Zealanders, on the other hand, can get visas a few hours after visiting a Ukranian consulate having received a letter of invitation from a lodging provider.

Ukraine is a fairly welcoming and safe place for travellers however there has been a few racially motivated cases in the past concerning travellers of Asian and Afro-Caribbean descent. Take extra care on public transport to keep your belongings safe and secure particularly in the busy metro areas of Kyiv.

 Vaccinations and Health
Medical facilities in Ukraine are not considered to be the best by any means. That said private clinics and hospitals do offer adequate care but take out comprehensive medical insurance cover before your travel. Drink only boiled or bottled water too.
Map of the country
The best cities to visit
Kiev
Chernihiv
Chernivtsi
Dnipropetrovsk
Donetsk
Kharkiv
Lviv
Odessa
Sevastopol

Getting Around
There are trains from Berlin, Vienna, Prague, Warsaw, Budapest, Bucharest and to Lviv or Kiev.
There are inexpensive direct bus services to Lviv and Ivano-Frankivsk from Poland. They usually offer a budget level of comfort and cost about 90 to 100 hryvnia.

Don't Leave Here Without...
Walking with bears
   Go hiking in the rugged Carpathian Mountains and you might just spot one of its brown furry residents. In winter, swap walking boots for skis and take to the slopes.

Dancing in the sea
   The kaZantip music festival, a techno and house extravaganza on Popovka's sandy beaches, attracts hedonists from all over the world. Fans of the Jonas Brothers might want to give it a miss.
Uncovering a ghost town
Chernobyl - scene of a horrific nuclear disaster in 1986 - is an eerie, thought-provoking place. Take a walk around the radioactive-dust-covered power plant and deserted city of Pripyat.
Mixing past and present
Odessa is heavy with history - it's where the sailors of Battleship Potemkin revolted in 1905. These days the plethora of outdoor seafront nightclubs means the gatherings are somewhat friendlier.


title: Презентація на тему «Біорізноманіття» (варіант 1)

text:
“Біорізноманіття”. Причини і наслідки деградації біорізноманіття. Природозаповідання як одна з ефективних форм збереження біорізноманіття. Основні категорії заповідних об’єктів.
Основні поняття:

Поняття біорізноманіття
Генетичне біорізноманіття
Видова біорізноманітність
Екосистемне біорізноманіття
Деградація
Категорії заповідних об’єктів

Біорізноманіття — це міра відносного різноманіття серед сукупності організмів, що входять до деякої екосистеми.

З часів, коли Карл Лінней запропонував першу таксономічну класифікацію, минуло 250 років. З тих пір було описано близько 1,2 млн. видів (близько 14% від передбачених).
Видова біорізноманітність

Видова різноманітність – це сукупність видів, що населяють територію. У межах України поширені 5100 видів вищих судинних рослин, з яких 611 занесено до Червоної  книги України . За оцінками фахівців , близько третина червонокнижних видів рослин перебувають поза межами природних заповідників  і заказників . Втрата хоча б одного виду є незворотною .

 Генетичне біорізноманіття

Генетичне різноманіття - різноманіття наборів генів, що несуть різні організми: у малому масштабі це відбувається між організмами того самого різновиду, між близько пов'язаними різновидами - у тому самому гені, між більш віддалено пов'язаними різновидами - у різних сімействах, підкласах або царствах.

Екосистемне (ландшафтне ) біорізноманіттяЕкосистемне (ландшафтне) біорізноманіття - це сукупність унікальних і типових лісових, лучних, болотних, степових, гірських, рівнинних, морських ,річкових угруповань.

Заходи збереження біорізноманіття
Збалансоване використання земельних ресурсів.
Невиснажливе використання природних екосистем.
Зниження рівня техногенних забруднень природних комплексів.
Збільшення площ під лісами й іншою природною рослинністю.

Аспекти трактування ландшафтного різноманіття.

Ландшафтнознавчий
Антропічний
Біоцентричний
Гуманістичний

Ландшафтознавче трактування різноманіття:
 Базується на визначенні кількості типів ландшафтів і кількості їх контурів у межах певної території.
Шищенко та Гродзинський вважали, що найбільш різноманітну ландшафтну структуру мають території, де межують ландшафти різних природних зон і різних тектонічних структур.

Гуманістичне трактування ландшафтного різноманіття
Зводиться до трактування ландшафту як природо-культурної цілісності.

Антропічне трактування ландшафтного різноманіття
Базується на розумінні інтегративного ландшафту, тобто ландшафту зміненого і перетвореного людською діяльністю.
Біоцентричне трактування ландшафтного різноманіття
Полягає у тому, що досягнення ландшафтного різноманіття передусім необхідне для забезпечення біотичного.
Відновлення біотичного різноманіття в умовах реального ландшафту полягає в поєднанні окремих ділянок із збереженою природною рослинністю в цілісну мережу завдяки формуванню екологічних коридорів.

Швидке потепління веде до збільшення біорізноманіття тропічних лісів.

Природні та напівприродні ландшафти є майже на 2/5 (40 %) території України. Найменш трансформовані природні ландшафти на землях, зайнятих лісами, чагарниками, болотами, та на відкритих землях, площа яких становить загалом 19,65 % усієї території країни. На сьогодні у флорі України нараховується понад 25 тис. видів рослин, у фауні — майже 45 тис. видів тварин. До Червоної книги України занесено 541 вид рослин, 382 — тварин; до Зеленої книги України — 127 рідкісних і зникаючих типових рослинних угруповань.

Нова стратегія ООНМета: збереження біологічного різноманіття на планеті, зниження темпів вимирання біологічних видів до 2020-го року в два рази в порівнянні з поточними темпами, і збільшити кількість заповідних територій на суші до 17% і до 10% в океані.

Деградація (від лат. Degradatio, буквально - зниження) - процес погіршення характеристик будь-якого об'єкта з плином часу, рух назад, поступове погіршення, занепад, зниження якості, руйнування матерії внаслідок зовнішнього впливу за законами природи і часу.
Причини деградації біорізноманіття:
Руйнування природного середовища життя
Чужорідні види
Надмірна експлуатація природних ресурсів
Швидке зростання населення
Загроза глобального потепління

Руйнування природного середовища життя
заготовка деревини,
добування корисних копалин,
вируб лісу під пасовища,
будівництво дамб і автомагістралей,
спалення трав’яних покривів.

Чужорідні види
Коли людина ввозить у будь-яку екосистему чужорідні біологічні види, вони змінюють усю екосистему настільки, що витісняють інші види, або приносять із собою такі хвороби, проти яких у них немає імунітету.

Надмірна експлуатація природних ресурсів
У вересні 1914 року в зоопарку міста Цінціннаті помер останній мандруючий голуб.

Швидке зростання населення
У середині XIX століття чисельність населення Землі складала 1 млрд осіб. Через 1,5 століття кількість збільшилася до 6млрд.Використання природних ресурсів перевищує допустимі норми.
Загроза глобального потепління
Протягом останнього століття температура на Землі може підвищитися на 3,5 градуса за Цельсієм.
підвищення температури води — одна з причин загибелі коралових рифів, які є середовищем життя багатьох морських організмів.
підняття рівня Світового океану на 1 м може призвести до затоплення великих прибережних ділянок

Категорії заповідних об’єктів:
Природні території та об’єкти: природні заповідники, біосферні заповідники, національні природні парки, заказники, заповідні урочища.
Штучно створені об’єкти: ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, пам’ятки садово-паркового мистецтва.

Природоохоронні території України:
Біосферні заповідники: Асканія-Нова, Карпатський, Чорноморський, Дунайський.
Природні заповідники: Розточчя, Медобори, Канівський, Кримський, Казантипський..
Природні парки: Синевир, Сколівські Бескиди, Яворівський, Гуцульщина.
Природозаповідною справою займається:
- Товариство Подільських природодослідників і любителів природи ;
- Хортицьке товариство збережувачів природи ;
- Кримське товариство природодослідників і любителів природи ;
- Миколаївське товариство любителів природи ;
- Харківське товариство любителів природи ;
- Полтавський природо-заповідний музей ;
- Київський природоохоронний комітет ;
- природничий відділ Українського наукового товариства ;

Висновок:
Сучасні екологічні спостереження вказують на те, що збереження генофонду регіону можливе лише за умови 10-15% заповідності його території.

Необхідно цілеспрямовано використовувати усі природні ресурси та формувати екологічні мережі для їх збереження.

Презентацію підготував учень 11- А класу Шишка Назар.


title: Презентація на тему «Інфекційні захворювання» (варіант 5)

text:
Презентація на тему:
«Інфекційні захворювання
Виконали
учні 10 класу
Група №3
Сказ — гостре інфекційне захворювання людини і теплокровних тварин, яке виявляється в ураженні центральної нервової системи. Збудником сказу є фільтрівний вірус.
Сказ зараховано до особливо небезпечних хвороб.
Зараження
Зараження відбувається через слину хворої на сказ тварини при укусі або ослиненні ушкодженої шкіри. Зараження людини сказом відбувається в основному через укуси хворою твариною чи внаслідок попадання її слини на свіжі поранення, подряпини шкіри або слизових оболонок.
СКАЗ
Хвороба має три періоди:
 Ознаки захворювання
Головною ознакою захворювання диких тварин є зміна поведінки, насамперед, втрата відчуття страху. Звірі втрачають обережність і вдень з'являються у населених пунктах, нападають на людей і тварин. З метою попередження сказу ветеринарною службою ведеться боротьба зі сказом серед собак, знищення бродячих тварин, профілактична вакцинація свійських тварин.
При несвоєчасно проведених щепленнях, які здійснюються після укусу інфікованої тварини, хвороба закінчується смертю.
 Боротьба проти сказу
Головним заходом боротьби проти сказу є профілактика (знищення хворих на сказ тварин, профілактичне щеплення).
Профілактичну вакцину проти сказу запропонував Луї Пастер у 1885.
Ситуація в Україні
Боротьбу зі сказом ведуть так звані пастерівські станції та пункти.
Щорічно в Україні реєструється понад 100 тисяч осіб, котрі звернулись у медичні заклади з приводу укусів тваринами, з яких 60 % отримують направлення за показниками підозри інфікування сказом.
Ящур — гостра інфекційна хвороба рогатої худоби, овець, кіз та свиней, вірусної етіології; вражає поодинокі особини або виступає в формі епізоотій.
Ящур
Резервуаром та джерелом інфекції для людини є заражені парнокопитні тварини - переважно дійні корови, молоко яких містить у собі збудників ящура. Зараження відбувається при споживанні сирого зараженого молока, іноді при контакті із хворими тваринами.
Хворіють переважно діти, оскільки вони частіше споживають молоко аніж дорослі. Захворювання від хворих людей не передається.
 Епідеміологія
 Симптоми
Інкубаційний період 3-7 днів. Початок хвороби гострий: відчуття розбитості у всьому тілі, різкий головний біль, підвищення температури тіла за декілька годин до 39,5 °C. Через 6-8 годин з'являється печіння слизової ротової порожнини, стає болючим прожовування твердої їжі, з'являється велике слиновиділення.
На слизовій оболонці щік висипають багато чисельні дрібні білуваті пухирці (афти). На 3-4-й день хвороби або дещо пізніше вони лопаються, на їхньому місці утворюються поверхневі виразки, краї яких гіперемійовані, а дно вкрите сіруватим нальотом. Нерідко афти та виразки розташовуються також на слизовій губ та кінчику язика. Слиновиділення настільки рясне, що з рота хворого витікає тонка цівка слини. Прожовування та ковтання їжі при появі виразок особливо утруднюються. Дрібні афти також з'являються біля нігтьового ложа на пальцях рук та ніг.
Лікування
При важкому перебігу ящура в ослаблених дітей при наявності супутніх захворювань хворих госпіталізують; в інших випадках ізолюють на дому до зникнення клінічних симптомів. Афти на слизовій рота оброблюють ватним тампоном, просякнутим 4% розчином нітрата срібла (ляпісу) або 3% розчином перекису водню, необхідні часті полоскання ротової порожнини 0,1% розчином перманганата калія, 0,25% розчином новокаїну. При ураженні очей призначають сульфацил-натрій (альбуцид). Застосовують вітаміни, антигістамінні засоби. При ускладненнях - антибіотики.
Герпес
Герпес — група інфекційних вірусних захворювань, які характеризуються висипом згрупованих дрібних пухирців на шкірі, слизових оболонках (пухирчастий лишай) або гострим висипом вздовж окремих нервів, частіше міжреберних (оперізуючий лишай).
Серед герпесу шкіри та слизових оболонок відрізняють: генітальний герпес (ураження слизових оболонок та шкіри статевого члена, вульви, піхви, каналу шийки матки), герпетичний стоматит, гінгівіт, фарингіт, герпес сідниць, рук, носу, щік та інші.
Крім того, в останні роки виділяють так звану багатоформну ексудативну еритему, асоційовану з простим герпесом.
Існують різноманітні механізми передачі вірусу простого герпесу:
статевий,
повітряно-крапляний,
кишково-оральний,
через шкірний покрив та слизові оболонки, можливе й внутрішньочеревне інфікування.
В останні роки клінічні вияви хвороби знімають препаратами, що містять ацикловір — герпевір та ін.
Лікування
+
=
ВІЛ
СНІД – синдром набутого імунодефіциту – це термінальна стадія інфекційної хвороби, що має назву ВІЛ-інфекція. Збудником хвороби є вірус імунодефіциту людини (скорочено ВІЛ), який вражає клітини крові, так звані СД4-лімфоцити, що захищають організм людини від інфекційних захворювань, розвитку злоякісних пухлин та інших уражень. Внаслідок дії ВІЛ відбувається глибоке ушкодження імунної системи, і людина стає беззахисною перед збудниками різних інфекцій.
Перебіг хвороби
Хоча ефективних ліків від СНІДу ще немає, проте розроблені так звані антиретровірусні препарати, які впливають на рівень вірусу в крові, знижують його і цим значно подовжують життя і покращують стан ВІЛ-інфікованих, віддаляють прояви СНІДу, зменшують число смертей від цієї хвороби. Найкращим і найдешевшим засобом запобігання зараження ВІЛ залишаються профілактичні засоби, додержання яких дозволить виключити із свого життя ризиковані миттєвості.
Ситуація в Україні
The End


title: Презентація на тему «Вітаміни і їх роль в житті людини» (варіант 3)

text:
Вітаміни як компоненти їжі.Їх біологічна роль
Цікаві факти
Це було в 1736 році. Російські кораблі під командуванням видатних мореплавців Дмитра Лаптєва і Олексія Чирикова вирушили шукати Північний морський шлях. Їх затерли крижини, і вони зазимували біля узбережжя теперішнього моря Лаптєвих. Скоро запаси свіжих продуктів та овочів вичерпалися, кінчилась і квашена капуста. Команда перестала відрізняти сніданки від вечерь, такі вони стали одноманітними: все ті самі сухарі, солонина, сушена риба. І тут моряки один за одним стали хворіти на цингу. Тільки відвар із хвої врятував багатьох з них від загибелі.Під час другої Камчатської експедиції видатного російського мореплавця Вітуса Берінга в 1741 році кораблі «Св. Петро» і «Св. Павло» прибули на Командорські острови з екіпажами, хворими на цингу. Тут сам Берінг і багато інших моряків померли від цинги. Інші врятувались від смерті тим, що їли траву і зелень, зібрану за вказівкою ботаніка експедиції Стеллера. Англійський мореплавець Джеймс Кук, шукаючи засобів від цинги, розробив на своїх кораблях у плаванні 1772-1775 роках морський протицинготний пайок. До якого входив лимонний сік.Цинга здавна була лихом мореплавців і мандрівників. Від неї тяжко терпіли екіпажі експедицій Васко да Гама, Магеллана і багатьох інших. Без перебільшення можна сказати, що в епоху парусного флоту цинга забрала серед моряків більше жертв, ніж усі морські бої.
В старій Русі цинга була звичайною гостею. Вона не щадила ні простих людей, ні боярські сім'ї. Люди довго шукали засобу, що виліковує це тяжке захворювання, і поступово виявили, що проти цинги добре діють свіже м'ясо та відвари із хвої.Народна медицина з давнього часу знала також протицинготну дію шипшини. Як лікувальний засіб вона цінилась за стародавніх часів дуже високо. Для збирання ягід шипшини в степи теперішньої Оренбурзької області ще в ХVІ і ХVІІ сторіччі посилали спеціальні експедиції особливих «кінних травників», лікарів і лікарських учнів, які обслуговували царя, його сім'ю та наближених можновладців. Збирати шипшину повинні були і селяни. Давно, понад сто років тому, почалося і наукове шукання засобів, що захищають від цинги, пелагри, бері-бері. У 1820 році російський військово-морський лікар Петро Вишневський перший висловив припущення, що в рослинних продуктах є речовина, що захищає від цинги.
Існування і значення вітамінів для життя встановив у кінці минулого століття російський лікар М. І. Лунін (1881). Провівши численні досліди, він виявив, що білі миші, яких він годував натуральним коров’ячим молоком, добре росли і були здорові, а миші, яких він годував окремо всіма речовинами, що входили до складу молока, – білками, жирами, молочним цукром і мінеральними речовинами, гинули. Ці досліди дали можливість Луніну Зробити важливий висновок, що до складу молока, крім відомих уже хімічних речовин, входять ще якісь невідомі, але дуже необхідні для життя елементи.Пізніше польський хімік К. Функ (1912) назві біологічно активну речовину, яку виділили із рисових висівок вітаміном, бо вона містила в своїй молекулі аміногруп. Ця назва збереглась цього часу, хоч азот міститься не в усіх вітамінах. Функ висловив припущення, що причина захворювань на бері-бері, цингу, пелагру, рахіт – нестача в організмі тих чи інших вітамінів. Він запропонував називати ці хвороби «авітамінозами».
Поняття про вітаміни
Вітаміни -  низькомолекулярні органічні сполуки різних класів,які в невеликих кількостях, але неодмінно потрібні для забезпечення нормальної життєдіяльності організмів.
Вітаміни необхідні для життєдіяльності людини і тварин.
Ще півтора століття тому про вітаміни й гадки не мали, однак наслідки  їх нестачі, що призводили до тяжких захворювань на рахіт, курячу сліпоту, цингу та деякі інші, були відомі.
До вітамінів належать понад 20 органічних речовин природнього походження. Вітаміни окрім назви мають умовні позначення великими літерами латинського алфавіту.
Вітаміни є незамінними елементами, необхідними для росту, розвитку й життєдіяльності людини. Більшість вітамінів в організмі не синтезується, джерелом їх звичайно є зовнішнє середовище (харчові продукти рослинного й тваринного походження, мікроорганізми — нормальні мешканці ШКТ). Нестача вітамінів в організмі (вітамінна недостатність) може бути наслідком низького вмісту вітамінів у їжі, порушення їх усмоктування ( при патологічних змінах травного тракту). Підвищена потреба у вітамінах виникає в період інтенсивного зростання, у літньому віці, при вагітності, годівлі грудьми, важкій фізичній праці, при інтенсивних заняттях спортом. У таких випадках необхідно вживати вітамінні препарати — лікарські засоби, діючою речовиною  яких є вітаміни або їх більш активні аналоги (коферменти). Вітамінні препарати отримують із природної сировини або синтетичним шляхом.
Вітаміни та потреба в них дорослого організму
Вітамін В1

Вітамін В1 (тіамін) міститься в дріжджах, зародках і оболонках пшениці, вівса, гречки, а також у хлібі, виготовленому з борошна простого помелу. Добова потреба дорослої людини у вітаміні В1 складає 1,5–2 мг. Препарати групи вітаміну В1 є не тільки специфічними "антигіповітамінозними" засобами. Вони активно впливають на різні функції організму, втручаючись в обмін речовин і в нервово-рефлекторну регуляцію, впливають на проведення нервового збудження в холінергічних синапсах. Активною (коферментною) формою вітаміну В1 є його фосфорильоване похідне — тіаміндифосфат (кокарбоксилаза), який бере участь у реакціях декарбоксилювання в якості простетичної частини декарбоксилаз і деяких інших ферментів, що відіграють важливу роль у вуглеводному й енергетичному обміні, особливо нервової й м'язової тканин. Для медичних цілей застосовують препарати, що містять синтетичний тіамін у вигляді броміду або хлориду, кокарбоксилазу й ін. Крім профілактичної й лікувальної дії при відповідному гіпо- і авітамінозі ("бері-бері"), показаннями до застосування вітаміну В1 є неврити, радикуліт, невралгії, периферичні паралічі. Кокарбоксилаза широко використовується в кардіології.
Вітамін В12
Вітамін В12 (ціанокобаламін) тканинами тварин не утворюється. Його синтез у природі здійснюється тільки мікроорганізмами. Потреби людини й тварин у ньому забезпечуються мікрофлорою кишечнику, звідки ціанокобаламін надходить в органи, накопичуючись у найбільших кількостях у нирках, печінці, стінці кишечнику. Біологічно активними (коферментними) формами вітаміну В12 є метил- і 5-дезоксиаденозіл-кобаламін. Основна функція — участь у переносі рухливих метильних груп і водню. Ціанокобаламін володіє багатьма фармакологічними властивостями. Він є чинником росту й стимулятором гемопоезу, впливає на функції печінки й нервової системи, активує процеси згортання крові, обмін вуглеводів і ліпідів, бере участь у синтезі різних амінокислот. Для застосування у якості лікарського засобу вітамін В12 отримують методом мікробіологічного синтезу, а також використовують препарати, одержувані з печінки тварин, органу, здатного його депонувати. Ціанокобаламін є високоефективним засобом, що допомагає при злоякісному недокрів'ї, постгеморагічних (залізодефіцитних), аліментарних і інших видах анемії. Призначають його також при променевій хворобі, захворюваннях печінки (хвороба Боткіна, гепатит, цироз), при деяких захворюваннях нервової системи, інфекціях і ін.
Вітамін В2
Вітамін В2 (рибофлавін) в організм людини надходить, головним чином, з м'ясними й молочними продуктами. Він широко розповсюджений у рослинному й тваринному світі й міститься в дріжджах, молочній сироватці, яєчному білку, м'ясі, рибі, печінці, гороху, зародках і шкірках зернових культур. Отриманий також синтетично. Добова потреба у вітаміні В2 для дорослої людини складає 1,5–2 мг. Біологічна роль вітаміну В2, як і інших водорозчинних вітамінів, пов'язана з його субстратною участю в утворенні відповідного коферменту. При надходженні в організм рибофлавін взаємодіє з аденозинтрифосфорною кислотою й утворює флавін-мононуклеотид і флавінаденін-динуклеотид. Обидва вони є простетичною частиною ферментних флавінпротеїнів, які беруть участь у перенесенні протонів і регулюванні окисно-відновних процесів. У такий спосіб рибофлавін відіграє важливу роль у вуглеводному, білковому й жировому обміні, у підтримці нормальної зорової функції ока ( входить до складу зорового пурпуру й захищає сітківку від шкідливого впливу ультрафіолетового випромінювання). У лікувальних цілях вітамін В2 застосовують при гіпо- і арибофлавінозі, кон'юнктивіті, кератиті, виразці рогівки, катаракті, при довго не заживаючих ранах і виразках, загальних порушеннях харчування, променевій хворобі, астенії, порушеннях функції кишечнику, хворобі Боткіна й інших захворюваннях.
вітамін В6
Активність вітаміну В6 мають похідні піридину: піридоксин, піридоксаль, піридоксамін, що відрізняються один від одного замісниками в положенні 4 (відповідно метоксил, форміл, метиламін). Вітамін В6 міститься в рослинах і органах тварин, особливо в неочищених зернах злакових культур, в овочах, м'ясі, рибі, молоці, печінці тріски й великої рогатої худоби, яєчному жовтку, дріжджах. Добова потреба дорослої людини в ньому становить 2 мг і задовольняється частково продуктами харчування, частково синтезом мікрофлори кишечнику. Піридоксин (піридоксаль, піридоксамін), надходячи в організм, фосфорилюється, перетворюється в піридоксаль− 5-фосфат і в цій формі каталізує декарбоксилювання та переамінування амінокислот. Він необхідний для нормального функціонування центральної й периферичної нервової системи. Застосовують вітамін В6 при В6-гіповітамінозі, токсикозах вагітних, анеміях, лейкопеніях різної етіології, захворюваннях нервової системи ряді захворювань шкіри ті ін.
Вітамін B9
Фолієва кислота (Вітамін B9) входить у групу вітамінів В. Вона міститься у свіжих овочах (бобах, шпинаті, томатах і ін.), а також у печінці й нирках тварин. В організмі людини, крім того, утворюється мікрофлорою кишечнику. Для медичних цілей (у т.ч. при інтоксикації, викликаної протипухлинними препаратами) використовують синтетичну фолієву кислоту. Сама фолієва кислота неактивна. В організмі вона відновлюється до тетрагідрофолієвої, що є коферментом багатьох метаболічних процесів. У першу чергу вона каталізує перенесення одновуглецевих фрагментів у синтезі пуринів і піримідинів, а значить необхідна для утворення РНК і ДНК. Її дефіцит порушує мітотичний розподіл клітин, їх дозрівання й функціонування. Недостатність фолієвої кислоти (і вітаміну В12) призводить до розвитку мегалобластичної анемії. Її препарати призначають при макроцитарній і перніціозній (разом з вітаміном В12) анеміях.
Аскорбінова кислота (вітамін C) міститься в значних кількостях у плодах шипшини, капусті, лимонах, апельсинах, хріні, ягодах, хвої й ін. Невелика її кількість міститься в печінці, мозку, м'язах тварин. Для медичних цілей вітамін C отримують синтетичним шляхом. У звичайних умовах добова потреба дорослої людини в аскорбіновій кислоті становить 70–100 мг, основні її ефекти обумовлені участю в регуляції окисно-відновних процесів, оскільки аскорбінова кислота легко переходить у дегідроаскорбінову й назад, віддаючи або приймаючи два протони (окислюючи або відновлюючи відповідні субстрати). Вітамін C активує діяльність залоз внутрішньої секреції, регулює всі види обміну, згортання крові, регенерацію тканин, утворення стероїдних гормонів, синтез колагену, проникність капілярів і ін. Аскорбінова кислота, виявляючи стимулюючий вплив на організм у цілому, підвищує його адаптаційні можливості, резистентність до інфекцій. Вітамін C додають до деяких протизапальних і інших готових лікарських форм.
Вітаміном D
Вітаміном D у цей час називають два жиророзчинні, близьких по хімічній будові й дії речовини — ергокальциферол (вітамін D2) і колекальциферол (вітамін D3). Основною властивістю цих сполук є здатність попереджати й лікувати рахіт, у зв'язку із чим їх іноді називають антирахітичними вітамінами. Вітамін D2 у невеликій кількості міститься в харчових продуктах: яєчному жовтку, вершковому маслі, молоці, ікрі, рослинах. Вітамін D3 утворюється в шкірі людини під впливом сонячних променів. Провітаміном колекальциферолу є 7-дегідрохолестерол. По біологічній активності вітамін D2 та вітамін D3 практично не різняться, оскільки в організмі обидва, ймовірно, перетворюються в кальцитріол — активний метаболіт вітаміну D. Доведена наявність у тканинах специфічних рецепторів, лігандом для яких є кальцитріол.
Основною властивістю вітаміну D є його участь у метаболізмі кальцію. Він сприяє всмоктуванню кальцію в травному тракті, активує його відкладення в кістках і перешкоджає резорбції з кісткової тканини. У цей час вітамін D розглядають не тільки як вітамін, але і як гормон, що регулює разом з гормоном паращитовидної залози концентрацію іонів кальцію в плазмі крові. Вітамін D регулює також вміст фосфору в організмі. Застосовують вітамін D для профілактики й лікування рахіту й захворювань кісток, викликаних порушеннями обміну кальцію (остеомаляція й деякі форми остеопорозу).
Вітамін Е
Під назвою Вітамін Е відомий ряд сполук (токоферолів), близьких по хімічній природі й біологічній дії. Найбільш активним з них є D-альфа-токоферол. Токофероли містяться в зелених частинах рослин, особливо в молодих паростках злаків, багаті токоферолами рослинні олії (соняшникова, бавовняна, кукурудзяна, арахісова, соєва, обліпихова). Деяка кількість їх міститься також у м'ясі, жирі, яйцях, молоці. Вітамін Е є ендогенним антиокислювальним фактором (антиоксидантом), що гальмує перекисне окислення ліпідів клітинних мембран. Бере участь у біосинтезі гему й білків, проліферації клітин, у тканинному диханні й інших найважливіших процесах клітинного метаболізму. Синтетичний препарат вітаміну Е (токоферолу ацетат), поряд з іншими антиоксидантами використовують у комплексній терапії серцево-судинних захворювань, очних хвороб і ін. Широке застосування знайшов токоферолу ацетат у геріатричній практиці. Вітамін Е призначають при м'язових дистрофіях, дерматоміозитах, аміотрофічному бічному склерозі, порушеннях менструального циклу, загрозі переривання вагітності й ін.
У деяких випадках при комбінованому застосуванні зменшується токсичність вітамінів, наприклад, вітамін D краще переноситься на фоні вітаміну A. Разом з тим вітаміни можуть проявляти й антагоністичні властивості: нікотинова кислота гальмує ліпотропну дію холіну. Активно беручи участь у різних біохімічних процесах, вітаміни при їхній комбінації виявляють більш сильну й різнобічну біологічну дію. Випускається велика кількість вітчизняних і закордонних комбінованих вітамінних препаратів у різних лікарських формах: таблетки, шипучі таблетки, драже, капсули, сиропи. Багато з них – багатокомпонентні - містять великий набір не тільки вітамінів, але й різноманітних макро- і мікроелементів (мідь, залізо, цинк, кобальт, марганець, молібден, селенів, хром і ін.).
Вітамінізовані креми і маски можна знайти в будь-якому косметичному магазині. Всі вони корисні, але кожен засіб виконує конкретне завдання.               Тому, купуючи баночку, взнай, який ефект можна отримати.Вітамін А повертає шкірі еластичність, загладжує нерівності, усуває подразнення. В складі засобу фігурує як ретинол, ретинальдегід, ретиніл. Найкращий засіб проти фотостаріння, тому що вміє відновлювати пошкоджені УФ променями колагенові волокна. Креми з вітаміном А слід наносити на шкіру ввечері – сонячне світло нейтралізує більшу частину цього вітаміну.    Вітаміни групи В усувають в’ялість і тьмяність шкіри, тримають її в тонусі. Вони часто позначаються не порядковим номером – В1, В5 чи В9, – а іменами власними: тіамін, інозитол, пантенол… Дружна команда В-вітамінів активно бере участь в обмінних процесах у всіх шарах шкіри. Їх «фішка» – лікування сонячних опіків, тому вони незамінні любителькам шоколадної засмаги. Вітамін В3 збільшує виробництво керамідів і жирних кислот – основу зовнішнього захисного бар’єру. Для максимального ефекту крем можна наносити вранці та ввечері. Вітамінів групи В багато в регенеруючи кремах.
Вітамін С вирівнює колір шкіри, забезпечує її ніжний натуральний відтінок. На упаковці крему з його добавкою часто трапляються слова «енергетичний» або «надає сяйва», а в складі замість аскорбінки згадується фосфоризат або глюколізат. Захищає від вільних радикалів, стимулює обмін речовин, зміцнює стінки судин. Пігментні плями стають світлішими, колір шкіри вирівнюється. Вітамін нейтралізує вільні радикали, які провокують появу зморшок. Вважають, що вітамін А краще всього «працює» з ліпідними структурами шкіри, а вітамін С – з водними. Вітамін Е підтягує, розгладжує, вирівнює шкіру, дозволяє їй виглядати молодшою. В назвах косметики з його добавкою зазвичай є слово «омолоджуючий», а в складі він значиться як токоферол. Вітамін укріплює бар’єрний шар епідермісу, перехвачує вільні радикали, зупиняє ланцюгові реакції руйнування клітин. Завдяки цьому шкіра стає еластичнішою, а дрібні мімічні зморшки розгладжуються. Найкраще працює в парі з вітаміном С. Найкраще наносити на шкіру ввечері. Дослідження доводять здатність кремів із вітаміном Е швидко заспокоювати шкіру та зводять до мінімуму пошкодження після перебування на сонці.
Вітамін К освітлює кола під очима. За відкриття цього вітаміну датський вчений Хенрік Дам отримав Нобелівську премію. Вітамін дуже потрібний для згортання крові – коагуляції. Дерматологи радять купувати креми, які містять вітамін А. На їх думку ретинол посилює здатність вітаміну К проникати через шкіру і нейтралізувати синці. Крем потрібно використовувати на ніч.      Від того, що потрапляє вам в тарілку на сніданок, обід та вечерю, залежить колір вашого обличчя. Сухість, висипи, жирний відблиск – це її реакція на ваше меню. До тих пір, поки в раціоні не з’являться продукти, які полюбляє шкіра, можна забути слова «оксамитова», «ніжна», «чиста». План по спасінню такий: мерщій в магазин, а потім на кухню – щоб шкіра пораділа поживним речовинам. Зсередини.

Мигдаль укомплектований вітаміном Е – сильним блокатором УФ-випромінювання. 20 г мигдалю дорівнює 100 г арахісу дорівнює 150 г броколі дорівнює 14 мг вітаміну Е (добовій дозі).
Морква – не просто овоч, а справжня чарівна паличка!. Корисна для очей – це по-перше. Знімає запалення на шкірі – по-друге. Надає клітинам провітамін А – по-третє. Іще один привід погризти морквинку – вітамін А знижує ризик розвитку раку шкіри. З’їдай по одному середньому плоду в день. Заодно і ясна зміцниш.
Чорний шоколад вважається майже ліками – приводить в порядок тиск, лікує кашель, заставляє мозок краще працювати. А ще – здатний захищати шкіру від сонячних опіків, покращує колір обличчя і позбавляє від зайвого хвилювання перед важливими подіями.

Апельсини, лимони і вітамін С – без коментарів!Помідори недаремно ростуть лише там, де багато сонця. Частіше добавляй апетитні круглі плоди в салат – вони допоможуть зберегти твою шкіру.

Склянка томатного соку містить 50% добової норми вітамінів С і А.
Шипшина особливо цінується взимку, але заварювати його необхідно правильно. Якщо ягоди залити в термосі кип’ятком , то вранці отримаєш приємний, ароматний напій, з повністю окисленим вітаміном С. Краще плоди шипшини подрібнити, залити водою, довести до кипіння, протомити на слабкому вогні півгодини. Потім необхідно настояти 10 хвилин, процідити і пити.
Проростки пшениці потрібні, коли в холодну пору року хочеться ще більше вітамінів. Просто додай їх в їжу. В них присутні вітаміни А і Е.Із фруктових заготівель на зиму перш за все необхідно з’їсти перетерті з цукром. Справа в тому, що цукор – сильний окисник. І окислює вітаміни зі швидкістю 50% в місяць. Якщо в чорній смородині в липні було 2-4% вітаміну С, то в серпні – 1-2%, в вересні – 0, 5 -1%. А в лютому вітаміну майже зовсім немає!
Люди з давніх-давен шукають еліксири молодості і краси, використовують заморські овочі, екзотичні інгредієнти в самих дивних пропорціях. Але істина, як завжди, поруч. Все, що необхідно нам, знаходиться поруч: на грядках городів, полицях холодильників, кухонних столах. І лише від нас залежить, чи використаємо ми всі багатства природи на свою користь
Харчові добавки
Харчові добавки — це речовини, які додають у продукти з технологічних міркувань, щоб вони не псувалися, не змінили колір і консистенцію.Буквені коди «E» (перша буква в слові Europe) — це система кодифікації, розроблена в Європі для зручності сприйняття.Добавки нумеруються залежно від тієї функції, яку вони виконують. Серії «E» від 100 до 199 — це барвники, від 200 до 299 — консерванти, від 300 до 399 — антиокислювачі, далі йдуть загущувачі, емульгатори, піногасники, підсилювачі смаку й аромату. Така класифікація є умовною, оскільки ті самі речовини можуть бути, скажімо, і консервантами, і антиокислювачами одночасно (наприклад, сульфіт натрію E221).Багато харчових добавок — природного походження. Наприклад, E330 — лимонна кислота — є у всіх цитрусових. У томатах міститься E160а — каротин, E101 — вітамін В2 рибофлавін. З морських водоростей виділяють E400 — альгінат натрію.
Класи харчових добавок
E100—199 Барвники. Підсилюють чи відновлюють колір продукту.
E200—299 Консерванти. Підвищують термін збереження продуктів, захищають їх від мікробів, грибків, бактеріофагів, а також хімічно стерилізують добавки при дозріванні вин, дезинфеканти.
Антиокислювачі. Захищають від окислення, наприклад від згіркнення жирів і зміни кольору.
E400—499 Стабілізатори. Зберігають задану консистенцію. Загущувачі. Підвищують в'язкість.
E500—599 Емульгатори. Створюють однорідну суміш продуктів, що не змішуються, наприклад води й олії.
E600—699 Підсилювачі смаку й аромату.
E900—999 Піногасники. Запобігають утворенню піни чи знижують його рівень.
Найнебезпечнішими для людини і забороненими харчовими добавками є:
червоний барвник (Е 212);
амарант (Е 123);
консервант формальдегід (Е 240);
бромат калію (Е 924а) – для покращення борошна і хліба;
бромат кальцію (Е 924) – для покращення борошна і хліби;
алюміній (Е 173) – барвник.
Всі харчові Е добавки можна розділити на наступні групи:

(Е 100-182);
консерванти (Е 200-283);
антиокислювачі (Е 300-321);
кислоти, підстави і солі;
 харчові добавки, які перешкоджають злежуванню і комкованию;
стабілізатори консистенції, эмульгаторы, загустители, текстураторы і сполучні агенти (Е 400-482);
улучшители для борошна і хліба;
фіксатори кольру;
 харчові добавки, що підсилюють і змінюють смак і аромат харчового продукту (Е 620-І642);
Підсолоджувачі;
наповнювачі (носії і розчинники);
ароматизатори
Е добавками  можна розділити на кілька категорій:

Заборонені Е добавки — (103, 105, 111, 125, 126, 130, 152;)
Небезпечні Е добавки-  (102, 110, 120, 124, 127;)
Консерванти і эмульгатори, що сприяють виникненню ракових захворювань.- (103, 105, 130, 131, 142, 210, 211, 212, 213, 215, 214, 216, 217, 240, 330, 447)
Ємульгатори, шкідливі для шкіри — (230, 231, 232, 238)
Е добавки, що приводять до виникнення висипки —  (311, 312, 313)
Консерванти і эмульгатори, здатні викликати розлад шлунка —  (320, 221, 222, 223, 224, 225, 226; 322, 338, 339, 340, 341, 311, 407, 450, 461, 462, 463, 464, 465, 466)
Е добавки, здатні викликати порушення тиску — (250 і 251)
Е добавки, що підвищують рівень холестерину в крові — (320 і 321)
Е добавки, що викликають алергію — (230, 231, 232, 239, 311, 312, 313)
Е добавки, здатні викликати хвороби печінки – ( 171, 172, 173, 320, 321, 322)
підозрілі Е добавки – (104, 122, 141, 150, 171, 173, 180, 241, 477)
Е-добавки
Е-добавки застосовують для того, щоб додати продуктам більше апетитний вигляд, смак і запах. Спочатку використалися природні харчові добавки, виготовлені з натуральних продуктів, наприклад рослинні приправи.
З розвитком хімії стали виготовляти Е добавки. З’явилися такі синтетичні Е добавки, як барвники, консерванти, загущувачі, стабілізатори, антиокислювачі, нейтралізатори і т.п.
Вітаміни і мікроелементи, що додають у продукти і підвищувальну їхню цінність, не відносяться до Е добавок.На початку XX ст. харчові добавки широко використовувалися при випічці хлібобулочних і кондитерських виробів, а також у виробництві ковбас, консервів і прохолодних напоїв.
У цей час більшість продуктів на прилавках магазинів містять синтетичні Е-добавки .У зв’язку із цим кожна людина у рік з’їдає близько 2,5 кг речовин, що створюють ілюзію насичення при вживанні продуктів харчування. Щороку з’являються тисячі нових продуктів, для яких спеціально розробляється комплекс Е добавок. Крім того, харчові добавки, виготовлені з натуральних компонентів, не менш, а іноді і більше шкідливі, чим синтетичні, тому що часто містять у собі сторонні домішки. Адже цим природу не обдуриш.
Натуральні харчові добавки одержують шляхом білкових реакцій, процесів ферментації і із грибкових культур. Отриманих е добавок за допомогою ферментації, можна віднести речовини, що містять концентровані заходи свіжих вершків, сиру, шашликового диму і т.п.

Презентація з хіміїпідготувала Куровська Тетяна


title: Презентація на тему «Наркомания»

text:
НАРКОМАНИЯ
1
«У кого есть здоровье,              у того есть надежда. У кого есть надежда,             у того есть всё».

           Восточная  мудрость
2
НАРКОМАНИЯ - ЧТО ЭТО?
Наркотики были известны еще в древности
(греч. narke – сон, оцепенение, онемение,  mania – страсть, безумие).
3
          Шахтеры Боливии издавна получали часть жалованья не деньгами, а листьями растения, содержащего кокаин, которые жевали или курили. Вообще нет такого народа, который не употреблял бы в том или ином    виде наркотические вещества.
ИСТОКИ  НАРКОМАНИИ
   С веществами, которые теперь называют наркотиками, человек познакомился давно. Древние египтяне готовили из мака снотворное. Они получали опиум и употребляли его, желая уснуть или приглушить боль.
   Бедуины, отправляясь в дальний переход, запасались бангом - смолой, известной под названием марихуаны или гашиша. Смолу курили, желая снять психическую нагрузку, вызванную однообразным пейзажем пустыни.
4

Стимуляторы
Галлюциногены
Транквилизаторы
Препараты конопли
Опиаты
Ингаляниты
Основные группы наркотиков

5

К ним относятся:
Кокаин
Эфедрин
Кат

Стимуляторы
Вещества, стимулирующие центральную нервную систему
6

Наркотики, вызывающие зрительные и слуховые обманы (галлюцинации).
К ним относятся:
ЛСД- мескалин
Экстази
Димедрол и другие.
Некоторые грибы
Мускатный орех
Галлюциногены
7

Лекарственные средства, подавляющие нервное напряжение и расстройство.

К ним относятся:
Седуксен
Элениум
Нитрозепам
Реланиум и другие.
Транквилизаторы
8

Вещества , получаемые из различных сортов конопли. Вызывают гашишную наркоманию (гашишизм).

К ним относятся:

Гашиш
Анаша
Марихуана
(«план», «дурь»,
 «травка», «молоко»,
«каша»)

Препараты конопли
9

Препараты группы опия (опий или опиум). Вызывают тяжелую, широко распространенную опийную наркоманию., конкретно – героиноманию.
К ним относятся:

Опий
Героин
Морфин
Промедол и другие.
Маковая соломка

Опиаты
10

Вещества, которые вводят в организм через дыхательные пути.

К ним относятся:
Бензин
Растворители
Клей «Момент»
Эфир
Хлорэтил и другие.

Ингаляниты
11

 Повернуть больного на живот
Очистить полость рта от слизи и рвотных масс
Поднести к носу ватку с нашатырным спиртом
Вызвать «Скорую помощь»
Наблюдать за характером дыхания до прибытия врачей
Приступить к искуственному дыханию «изо рта в рот» при частоте дыхательных движений меньше 8 –10 раз в минуту
СХЕМА ОКАЗАНИЯ ПОМОЩИ
ПРИ ПЕРЕДОЗИРОВКЕ НАРКОТИКОВ
12

Оставить человека в состоянии наркотической комы лежать на спине
Не приступать к искусственному дыханию при признаках остановки дыхания
Не вызывать врача и скрыть от близких факт наркотического отравления.

Недопустимо!
13
                       Проблема наркомании затрагивает  около 30 млн. человек, то есть практически  каждого пятого жителя страны.

     Сегодня в России не   осталось ни одного  региона,  где не были бы зафиксированы  случаи употребления наркотиков или их  распространения.

     По данным международной организации «Врачи без границ», уже сегодня в России от 3 до 4 млн.  наркоманов, а некоторыми специалистами их число оценивается даже выше 9 млн. чел.
НАРКОМАНИЯ   В   РОССИИ
14
  Средний возраст приобщения к наркотикам в России составляет 15-17 лет,  но участились случаи первичного употребления наркотиков детьми 11-13 лет.     Отмечены  и  случаи употребления наркотиков детьми 6-7 лет.
   Наркомания в России продолжает "молодеть". По последним данным,  более 60 % наркоманов - люди в  возрасте 18-30 лет и почти 20 % - школьники.
15
Именно школы и места массового развлечения молодежи, в первую очередь дискотеки, являются сегодня основными местами распространения наркотиков. За три года  наркомания среди детей и подростков выросла почти в 6 раз.
16

ПОСЛЕДСТВИЯ
   В первую очередь наркотики влияют на психику, она приводит к духовной деградации и полному физическому истощению организма.

17
При употреблении наркотиков начинает разлагаться печень, изменяют свою работу почки и вслед за ними начинают разрушаться все органы в организме, делая употребляющего наркотики инвалидом на всю жизнь.
18
Наркоман - раб наркотика; ради него он пойдёт на любую низость и преступление, что рано или поздно приведёт его к смерти.  Даже одного приёма достаточно, чтобы стать "зависимым".
19
Средняя продолжительность жизни активного наркомана составляет 3 года.

Дети, рождённые от наркоманов, умирают очень быстро, доживая максимум до            4 месяцев.

Наркотик губит наше будущее поколение, наших детей, а значит, и будущее всей страны.
20

ПОМНИТЕ!

У наркоманов рождаются дети –уроды или нежизнеспособные дети.
21
Тест
1.Выберите те вещества, которые обладают наркотическим действием:(3 б.)
   а. поваренная соль
б. кокаин
в. опиум
г. сахароза
д. эфедрин
е. крахмал
ж. этиловый спирт.
2.Назовите наиболее опасный способ применения наркотиков.( 1 б. )
3.Выберите из перечисленных те признаки, по которым определяется состояние передозировки наркотиками.( 3 б. )
а . покраснение кожи
б. отек конечностей
в. озноб
г. судороги
д. ослабление реакции зрачков на свет
е. синюшный цвет кожи
4.Назовите три вещества, которые могут применятся токсикоманами для опьяняющего состояния.( 3б. )

22
Ответы
1. б, в, д.
2. внутривенно
3. а, г, д.
4. клей, растворители, эфир, аэрозоли…
10 б. – оценка «5»
9 б. – оценка «4»
8 б. – оценка «3»
7 б. – оценка «2»
23

ИЗ ЛЮБОЙ САМОЙ ТРУДНОЙ СИТУАЦИИ ЕСТЬ ВЫХОД.
    НАДО ТОЛЬКО ПЫТАТЬСЯ ЕГО НАЙТИ!

Знайте

24
Мунц Галина НиколаевнаМОУ СОШ № 1 Копейского городского округа
25


title: Презентація на тему «Амінокислоти» (варіант 3)

text:
АМІНОКИСЛОТИ
ПРЕЗЕНТАЦІЯ ДО УРОКУ
11 клас
Підготувала Плахотнюк Віта
ПРО ЩО ДІЗНАЄМОСЬ НА  УРОЦІ
Дамо визначення амінокислот як гетерофункціональних сполук.
Розглянемо класифікацію амінокислот.
З’ясуємо ізомерію та номенклатуру амінокислот.
Вивчимо фізичні та хімічні властивості, добування та застосування амінокислот.
ПРИГАДАЙТЕ З КУРСУ 9 КЛАСУ
Які функціональні групи входять до складу амінокислот?
Яку роль відіграють амінокислоти у життєдіяльності організмів?
Які амінокислоти відносять до незамінних?
СКЛАД МОЛЕКУЛ, ВИЗНАЧЕННЯ
Амінокислоти – гетерофункціональні сполуки, до складу яких обов’язково входять карбоксильна ( -СООН ) та аміногрупа ( -NН2 ), які пов’язані з вуглеводневим радикалом.
Найпростіша амінокислота – аміноетанова (гліцин):
                             NН2-СН2-СООН
КЛАСИФІКАЦІЯ АМІНОКИСЛОТ
ЗАГАЛЬНА ФОРМУЛА
Для ά - амінокислот загальна формула має вигляд:
     NН2 – СН – СООН
І
R
Ізомерія карбонового скелета.
Ізомерія положення аміногрупи.
Оптична ізомерія*.
             СН3
             |
 NH2 – C*-Н
             ׀
            СООН                     2-амінопропанова кислота
                                            α-амінопропанова кислота
                                            аланін – ала, Аlа
ІЗОМЕРІЯ АМІНОКИСЛОТ
НОМЕНКЛАТУРА АМІНОКИСЛОТ
Систематична номенклатура: назва утворюється від назви відповідного алкану (нумерація ланцюжка від атома Карбону карбоксильної групи) додаванням префікса аміно-, суфікса –ова і слова кислота.
Традиційна номенклатура: до назви відповідної карбонової кислоти додають префікс аміно-, а місце аміногрупи позначають літерами ά, β, γ, δ тощо.
 Для амінокислот, що входять до складу білків, використовують тривіальні назви, причому скорочені, в тому числі у латинському написанні.
ФІЗИЧНІ ВЛАСТИВОСТІ
Тверді кристалічні речовини.
Мають високі температури плавлення.
Добре розчиняються у воді.
Мають різний смак: солодкий, гіркий або зовсім без смаку; все залежить від радикала – R в молекулі амінокислоти.
Цим властивостям відповідає структура амінокислот як внутрішніх солей, тому їхні формули часто записують у вигляді біполярного йона:
                Н3N⁺-СН2-СОО¯↔Н2N-СН2-СООН
ХІМІЧНІ ВЛАСТИВОСТІ
Взаємодіють з кислотами:
Н2N-СН2-СООН + НСІ → (Н3N-СН2-СООН)⁺СІ¯
Взаємодіють з лугами:
Н2N-СН2-СООН + NaОН → Н2N-СН2-СООNa + H2O
Взаємодіють між собою:
NH2-CH2-COOH + НNH-CH2-COOH →
                           →NH2-CH2-CO-NH-CH2-COOH
                                                пептидний
                                                                     зв’язок
СПОСОБИ ДОБУВАННЯ
В промисловості – гідролізом білків, а іноді через мікробіологічний синтез.
В лабораторії поетапно, наприклад:
оцтова кислота → хлороцтова кислота →
                → амінооцтова кислота

ЗНАЧЕННЯ АМІНОКИСЛОТ
20 α - амінокислот входять до складу білків, причому 8 з них належать до незамінних.
Хворим або виснаженим людям іноді вводять амінокислоти у кров для підтримки сил організму.
Деякі амінокислоти являються ліками.
Синтетичні амінокислотами підгодовують сільськогосподарських тварин.
ДЯКУЮ ЗА УВАГУ!


Презентація на тему «Суцвіття» (варіант 1)


title: Презентація на тему «Попередження забруднення довкілля при використанні органічних речовин у побуті»

text:
Попередження забруднення довкілля при використанні органічних речовин у побуті
Група - Статисти

За даними Всесвітньої організації охорони здоров’я (ВОЗ) здоров’я населення на 50% залежить від способу життя , на 20 % - від якості оточуючого середовища , ще на 20 % - від спадкоємних особливостей організму і на 10% - від розвитку охорони здоров’я .

Діяльність людини , її життя нажаль майже постійно супроводжується дією різних небезпечних факторів . У світі застосовуються майже 300 тис.різноманітних речовин які використовують в різних галузях діяльності людини .  Більшість з них несумісні з життям .
Це – ксенобіотики (гр. ксенос-чужий , біос-життя) .

Ксенобіотиками або чужорідними називають речовини , що надходять в організм з навколишнього середовища і не викорстовуються ним  у якості джерел енергії , пластичних матеріалів чи каталізаторів . Вони можуть потрапити в організм з їжею , з напоями , через шкіру або з повітрям , під час дихання . Небезпека впливу таких речовин на організм людини є результатом неграмотності , необізнаності , низького рівня культури – загальної , екологічної. Часто джерела небезпеки в довкіллі створюються самою людиною , коли через необережність , необачність , зухвалість , безвідповідальність людина сама створює небезпечні для життя умов .

Людина сама створила цілий клас хімічних сполук , що стійкі в навколишньому середовищі , здатні накопичуватися в природних об`єктах ( водорості , рачки , риби ) , а потім потрапляти з їжею в організм , що в тисячі раз перевищують допустимі норми .

До них належать засоби для миття , очищення , дезинфекції , полірування предметів , виведення їз них плям , а також фарби , лаки , клеючі матеріали , асортимент яких постійно зростає .

Це також – продукти хлорування целюлози під час виготовлення паперу , органічні сполуки хлорування питної води , діоксиноподібні домішки у продуктах згоряння пластикового сміття .

Чудові та корисні вогнетривкі рідини ( моторні масла , гідравліка ) та електростійкі матеріали в конденсаторах насправді виявилися досить шкідливими “ ендокринними руйнівниками “ , що зберігаються в грунтах і водоймах десятки років.
Усі вони становлять потенціальну небезпеку для здоров`я людини , особливо дітей . Такі речовини руйнують гормональну та імунну систему.

За статистикою у США отруєння і смертність дітей від токсичних хімічних речовин посідає друге місце , Польщі на побутові препарати припадає 28% , у Франції – 23% від усіх зареєстрованих отруєть .
Вважають , що більше 90% пухлин у людини після 50 років мають метаболічне походження і викликані хімічним забрудненням організму .
США – 2 місце
Польща – 28 %
Франція – 23 %

В навколишнє середовище , отож і в організм людини , надходить величезна кількість штучно створених сполук .
У побуті ми практично щоденно зустрічаємося з продуктами хімічної промисловості та з хімічними процесами . Це прання білизни , миття посуду , доглядання за підлогою та меблями , застосування клею , а також готування їжі , умивання з милом , догляд за шкірою обличчя та інша особиста гігієна .

У побуті широкого застосування набули мийні засоби . Річ у тім , що чиста вода добре видаляє із забрудненої поверхні лише розчинні в ній речовини . Часточки нерозчинних речовин , але які змочуються водою (гідрофільні ) , можна видалити за рахунок механічного впливу . Якщо ж речовини не змочуються водою ( гідрофобні) і до того ж мають підвищену вязкість , то практично їх не можна видалити водою . Це стосується жирових забруднень , воску , стеарину , олії , різних органічних речовин. У таких випадках застосовується мило , а ще краще – синтетичні мийні засоби(СМЗ) , що належать до групи поверхнево-активних речовин(ПАР) .ПАР є в складі миючих засобів для посуду , для прання , засобів для миття автомобілів .

 Дякуємо за увагу !


Презентація на тему «Розмноження рослин»


title: Презентація на тему «Грип» (варіант 4)

text:
Грип. Його природа та можливі ускладнення.
Виконала учениця 9-Б класу
УФМЛ КНУ ім. Т.Шевченка

Грип
      Грип — гостре інфекційне вірусне захворювання дихальних шляхів. Входить до групи гострих респіраторних вірусних інфекцій (ГРВІ).Грип-інфекція ,яка вражає людей незалежно від статі та віку.
Вірус грипу
     У наш час виявлено більш ніж 2000 варіантів вірусу грипу, які розрізняються між собою антигенним спектром. За класифікацією вірусів, вірус грипу відноситься до РНК-вірусів родини ортоміксовірусів. Віруси розвиваються не в будь-яких клітинах, а тільки там, де для їх розвитку є сприятливі умови. Такі умови збудник грипу знаходить в клітинах слизових оболонок верхніх дихальних шляхів і легень.
Основні симптоми грипу.
     Грип має симптоми, схожі з іншими гострими респіраторними вірусними інфекціями (ГРВІ), але є набагато небезпечнішим. Тому перші ж симптоми ГРВІ вимагають особливої уваги:
лихоманка 38-40(градусів за Цельсієм)
 “розколюючий” головний біль
 біль у м`зах та суглобах
 виражена загальна слабкість
нежить
кашель.
Пневмонія
      Грип страшний своїми ускладненнями. Найчастіше ними стає пневмонія,що може за 4-5 днів призвести до смерті пацієнта.
Пневмонія на флуоресцентному знімку.
Інші ускладнення грипу:
запалення середнього вуха
бронхіт
міокардит(запалення міокарда)
гайморит (запалення слизових пазух носа)
синусит (запалення придаткових пазух носа)
поліневрит (множинне ураження периферійних нервів)
менінгіт (запалення мозкових оболонок),тощо.
      Щоб не захворіти грипом,а тим більше дістати його ускаднення потрібно вчасно звернутися до лікаря або виконувати засоби профілактики.

Щоб уникнути зараження на грип потрібно:
проводити активну вакцинацію
приймати противірусні препарати
користуватися ватно-марлевою пов`язкою
дотримуватися гігієни
підбирати одяг відповідно до сезону
 вживати їжу багату на вітаміни
загартовуватися
провітрювати приміщення.
Якщо ви захворіли треба:
дотримуватися ліжкового режиму
приймати вітамін С
провітрювати приміщення кілька разів на добу
вжити заходів,щоб не заражати інших
вживати велику кількість напоїв
викликати лікаря та обов`язково виконувати його призначення
   Не рекомендується займатися самолікуванням!
Важливо знати!
     Парадокс грипу в тому,що хворіють на нього люди навіть із найсильнішим імунітетом. Це пояснюється мутацією і високою швидкістю розмноження вірусів. Епідемія грипу виникає кожен рік в осінньо-зимовий період і вражає приблизно 15% населення. Щорічно у світі хворіє до 500 млн. людей.
Споживання алкоголем та куріння сприяють розвитку грипу!
Дякую за увагу!


Презентація на тему «Харчові отруєння»


Презентація на тему «Утоплення людини. Перша допомога при утопленні»


title: Презентація на тему «Сучасні біологічні науки»

text:
Сучасні біологічні науки.Зв’язок біології з іншими науками
Біологію називають провідною наукою ХХІ століття. Без досягнень біології нині неможливий прогрес аграрних наук, охорони здоров'я і навколишнього природного середовища, біотехнології тощо.

Біологія- система наук про життя на різних рівнях його організації; вивчає живі організми та узагальнює закономірності, притамані всім організмам, її завдання- пізнання суті життя
БІОХІМІЯ- наука про хімічний склад живих організмів і хімічні процеси, які в них відбуваються
БІОТЕХНОЛОГІЯ- прикладна наука, яка розробляє й впроваджує у виробництво промислові методи з використанням живих організмів і біологічних процесів
БІОЛОГІЯ ІНДИВІДУАЛЬНОГО РОЗВИТКУ- наука про закономірності індивідуального розвитку організмів віл зародження до смерті
ЕКОЛОГІЯ- наука про взаємозвязки між собою та умовами середовища мешкання, структуру та функціонування багатовидових систем (екосистем, біосфери). Екологічні принципи слугують теоретичним підгрунтям охорони природи
МОЛЕКУЛЯРНА БІОЛОГІЯ вивчає процеси, що відбуваються в живих системах на молекулярному рівні

СИСТЕМАТИКА- наука про видову різноманітність сучасних і вимерлих живих істот. Систематики описують нові для науки види, відносять їх до вищих систематичних одиниць- родів, родин і т.д. та на основі узагальнення досягнень інших галузей біології впорядковують (класифікують) знання про живу матерію, створюючи систему організмів. ЇЇ завдання: опис нових для науки видів, розподіл їх по систематичних одиницях- родах, родинах тощо

ГЕНЕТИКА- наука про закономірності спадковості та мінливості, механізми передачі спадкової інформації від батьків нащадкам
СЕЛЕКЦІЯ- прикладна наука про створення нових штамів мікроорганізмів, сортів рослин і порід тварин
ЕВОЛЮЦІЙНЕ ВЧЕННЯ- наука, яка встановлює закономірності історичного розвитку живої матерії на нашій планеті
ФІЛОГЕНІЯ- наука про конкретні шляхи та етапи історичного розвитку різних груп живих організмів
БАКТЕРІОЛОГІЯ- наука про прокаріотичні організми

Взаємозв'язки біології з іншими науками
Біологія тісно пов'язана з іншими природничими та гуманітарними науками. Унаслідок взаємодії з хімією виникла біохімія, а з фізикою – біофізика. Біогеографія- комплексна наука про поширення живих організмів на Землі - розроблена зусиллями кількох поколінь учених, що вивчали флору, фауну, угруповання видів у різних географічних частинах нашої планети. В усіх галузях біології застосовують математичні методи обробки зібраного матеріалу.
Унаслідок взаємодії екології з гуманітарними науками виникла соціоекологія (вивчає закономірності взаємодії людського суспільства та навколишнього природного середовища), а взаємодія біологїі людини з гуманітарними науками сформувала антропологію - науку про походження та еволюцію людини як особливого біосоціального виду, людські раси тощо.
Філософія біології - наука, що виникла внаслідок взаємодії класичної філософії з біологією. Вона вивчає проблеми світосприйняття у світлі досягнень біології.

У другій половині ХХ ст. завдяки успіхам різних природничих наук (фізики, математики, кібернетики, хімії та інших) сформувалися нові напрями біологічних досліджень:
•    космічна біологія - вивчає особливості функціонування живих систем в умовах космічних апаратів і Всесвіту;•    біоніка - досліджує особливості будови та життєдіяльності організмів з метою створення різних технічних систем і приладів;•    радіобіологія - наука про вплив різних видів іонізуючого випромінювання на живі системи;•    кріобіологія - наука про вплив на живу матерію низьких температур.

Сучасне суспільство часто стикається з проблемами, що виникають на стику з іншими науками. Наприклад, для оцінки наслідків антропогенних впливів на живі системи (як-от, радіаційних, хімічних тощо) потрібні спільні зусилля біологів, медиків, фізиків, хіміків та ін. Створення біоінформаційних технологій (наприклад, для вивчення структури і функцій наборів спадкової інформації організмів) неможливо без спеціальних комп'ютерних програм. Вивчення спадкових хвороб людини - також завдання для багатьох наук (генетики, біохімії, медицини тощо). Саме це так тісно пов*язує біологію з іншими науками.


Презентація на тему «Вічнозелені тропічні дощові ліси»


title: Презентація на тему «ВІЛ. СНІД. інфекції ІПСШ: шляхи передачі і методи захисту» (варіант 11)

text:
ВІЛ та СНІД
СНІД, або Синдром набутого імунодефіциту — важке інфекційне захворювання, спричинене вірусом імунодефіциту людини (ВІЛ), який вражає імунну систему людини, знижуючи при цьому протидію організму захворюванням.

Перші випадки СНІДу діагностували у 1981 р. у США. Офіційно ВІЛ був виділений та ідентифікований у 1983 р. французськими вченими на чолі з Л. Монтеньє в Пастерівському інституті в Парижі.

Гіпотези виникнення ВІЛу та СНІДу

Висловив американський дослідник Б. Корбетт більш ніж 20 років тому. ВІЛ початково потрапив у кров людини від шимпанзе під час поділу туші чи через укус тварини.
Більшість науковців вважають батьківщиною СНІДу Центральну Африку.

Порівняно недавно виникла версія Е. Хупероу, що вірус з’явився внаслідок помилки науковців під час створення вакцини поліомієліту у 50-х р. минулого століття.
 ВІЛ був створений у результаті генно-інженерних маніпуляцій, у процесі розробки чергового типу зброї.

Чи можна вилікувати СНІД?

Сучасні антиретровірусні препарати можуть пригнічувати розмноження вірусу і перешкоджати прогресуванню хвороби. Кардинальних змін в терапії ВІЛ інфекції досягнуто не було: монотерапія (лікування одним препаратом) виявилася недостатньо ефективною, хворі продовжували вмирати, незважаючи на лікування.
1995 рік вважається початком "ери ВААРТ" (високоактивної антиретровірусної терапії). ВААРТ передбачає призначення трьох (трітерапія) і більше препаратів із різних груп.

Шляхи поширення вірусу СНІДу
Вірус СНІДу поширюється такими шляхами:
статевим;
через кров, що містить вірус ВІЛ;
від інфікованої матері плоду і новонародженому;
при переливанні донорської крові, зараженої ВІЛ;
через нестерильні шприци;
при використанні одного шприца, який може містити ВІЛ.

ВІЛ не передається через:
рукостискання чи інші фізичні контакти;
поцілунки;
їжу;
предмети, яких торкався хворий, його речі;
при купанні в басейні;
спілкуванні з домашніми тваринами;
укуси комах;
при догляді за хворими.

Профілактика захворювання ВІЛ/СНІДу

Основні напрямки профілактики:
Навчання населення правильній статевій поведінці
Використання презервативів
Дотримання правил особистої гігієни
Забезпечення правил поводження зі шприцами
Стерилізація медінструментів і систем переливання крові
Використання одноразових інструментів у медицині

Висновок
СНІД - синдром набутого імунодефіциту - це руйнування імунної системи організму, яка захищає його від інфекцій. Хворобу викликає вірус імунодефіциту людини (ВІЛ), який потрапляє в організм різними шляхами. Вірус вражає та використовує для свого розмноження Т-лімфоцити - які в нормі активізують захисні системи організму.

На жаль, поки ще немає лікарських препаратів, що могли б цілком позбавити пацієнта від ВІЛ-інфекції, хоча попередження її прогресування є цілком реальним завданням. За допомогою раціональної терапії сьогодні вдається відстрочити розвиток загрозливих для життя уражень, домогтися ремісії, забезпечити хворому кращу якість життя та збільшити його тривалість.


title: Презентація на тему «Рыбы»

text:
Удивительные факты
 из жизни животных
Рыбы
Рыбы - это одни из самых древних позвоночных животных, они обитают на Земле уже миллионы лет. За это время рыбы приспособились к жизни в разной воде – пресной, соленой, теплой, холодной, на глубине и на мелководье.
Рыбы
Огромные размеры этой акулы (она иногда достигает в длину 8 м, а весит больше 2 тонн), ее устрашающая пасть, усаженная рядами острых зубов, наводит страх на всех, кто видит  в волнах приближающийся треугольный плавник белой акулы.
Белая акула
Самая устрашающая
   рыба
Илистый прыгун - это уникальная рыба, которая может жить как в воде, так и на суше. Она способна поглощать кислород через влажную кожу. С помощью плавников прыгун взбирается на ветки деревьев и прикрепляется к ним присосками.
Илистый прыгун
"Сухопутная рыба"
Скорпена уродлива до такой степени, что напоминает скорее камень или пучок водорослей, чем рыбу. Но именно это сходство позволяет ей оставаться незамеченной на дне и нападать на свою добычу совершенно внезапно.
Скорпена
Самая уродливая
   рыба
Электрический угорь- уникальная рыба. Которая способна вырабатывать электричество. Напряжение в электрических разрядах угря может достигать 650 вольт, а это в три раза больше, чем напряжение в нашей обычной электросети!
Электрический угорь
Самая электрическая
  рыба
Сельдяной король может достигать в длину8 м! У этой рыбы есть еще одно название- рыбы- весло. Возможно, сельдяной король получил его за плоскую. Похожую на весло форму тела.
Сельдяной король
Самая длинная
  рыба
Манта - скат огромных размеров. Размах ее «крыльев» достигает 7 м, но эта рыба не агрессивна и питается в основном рачками и мелкой рыбешкой. Манта плавает, взмахивая своими плавниками как крыльями. И со стороны кажется, будто НЛО летает в воде.
Скат
манта
Самый большой
размах плавников
Рыба - слон обладает самым большим головным мозгом среди рыб. Соотношение между размером самой рыбы и размером ее головного мозга такое же, как у человека, да и на самом деле рыба - слон кажется довольно умной.
Рыба –
слон
Самый большой
  мозг
Рыба- парус может развивать скорость до 80 км/ ч, больше, чем атомная подводная лодка! Когда рыба- парус плывет так быстро. Она особым образом изгибает свое тело, чтобы сопротивление воды было минимальным.
Рыба –
парус
Самая быстрая
   рыба
Это одна из самых ядовитых рыб в мире. Шипы на спинном плавнике рыбы содержат сильный яд, который попадает в тело жертвы при уколе. Эту рыбу увидеть очень сложно, потому что она все время неподвижно лежит в зарослях кораллов, прекрасно сливаясь с грунтом.
Рыба –
камень
Самая ядовитая
   рыба
Китовая акула - самая большая рыба в мире. В длину она достигает 14 м, а весит более 12 тонн, больше, чем 10 автомобилей. Окраска у нее очень забавная- в белую крапинку на сине- зеленом фоне.
Китовая акула
Самая большая
   рыба
Конька –тряпичника можно смело назвать самой элегантной из всех рыб- его плавники похожи на изысканную бахрому из листьев и водорослей. Это помогает ему скрываться от врагов.

Конек- тряпичник
Самая элегантная
   рыба
Морской черт обитает на глубинах более 1500 м. Может быть, он живет и в более глубоких местах, только человек туда добраться не может из- за огромного давления воды.
Морской
   черт
Самая глубоководная
   рыба


title: Презентація на тему «Дія на організм людини іонізуючого випромінювання. Променева хвороба та її симптоми. Ступені тяжкості перебігу променевої хвороби»

text:
Презентаціяна тему:“Дія на організм людини іонізуючого випромінювання. Променева хвороба та її симптоми. Ступені тяжкості перебігу променевої хвороби”

Іонізуюче випромінювання - це випромінювання, взаємодія якого з середовищем призводить до утворення електричних зарядів (йонів).

     В залежності від поглинутої дози випромінювання та індивідуальних особливостей організму викликані зміни можуть носити зворотний або незворотний характер. При незначних дозах опромінення уражені тканини відновлюються. Тривалий вплив доз, які перевищують гранично допустимі межі, може викликати незворотні зміни в окремих органах або у всьому організмі й виразитися в хронічній формі променевої хвороби. Віддаленими наслідками променевого ураження можуть бути променеві катаракти, злоякісні пухлини.
При одноразовому опроміненні всього тіла людини можливі такі біологічні порушення в залежності від сумарної поглинутої дози випромінювання:
    Віддалені наслідки опромінення - ефекти, які проявляються через тривалий час (кілька місяців або років) після одноразового або в результаті хронічного опромінення, включають в себе:
 зміни в статевій системі;
склеротичні процеси;
 променеву катаракту;
імунні хвороби;
радіоканцерогенез;
 скорочення тривалості
     життя;
генетичні та тератогенні
     ефекти.
   Промене́ва хворо́ба— захворювання, що виникає в результаті одержання підвищеної дози радіації, включаючи опромінення рентгенівськими променями, гамма-променями, нейтронами й іншими видами ядерного випромінювання у вигляді опадів чи вибуху атомної бомби.
    Променева хвороба формується під впливом радіоактивного випромінювання в діапазоні доз 1-10 Гр і більше. Деякі зміни, що спостерігаються при опроміненні в дозах 01-1 Гр, розцінюються як доклінічні стадії захворювання.
 Клінічні прояви хвороби залежать від сумарної дози випромінювання, а також від її розподілу в часі і в тілі людини.
   Гостра променева хвороба в людини розвивається при короткочасному (від декількох хвилин до 1-3 днів) опроміненні всього тіла в дозі, що перевищує 1 Гр.

   А також може виникати в разі:
   Подібне випромінювання іонізує атоми тіла, виникає слабкість, нудота й інші симптоми. Клітини тіла можуть постраждати навіть при невеликих дозах, що приводить до лейкемії. Може викликати порушення в генах, що, у свою чергу, веде до народження хворих дітей чи дітей з генними мутаціями. Розрізняють гостру і хронічну форми променевої хвороби.
До заходів невідкладної медичної допомоги відносять такі:
Променева хвороба 1-го (легкого) ступеня
виникає при загальній експозиційній дозі опромінення 100…200Р.

прихований період може тривати 2-3 тижні, після чого з'являється нездужання, загальна слабкість, почуття важкості в голові, стиснення в грудях, підвищення пітливості, періодичне підвищення температури.

у крові зменшується вміст лейкоцитів.

Променева хвороба 2-го (середнього) ступеня
виникає при загальній експозиційній дозі опромінення 200…400Р.
прихований період триває близько 1 тижня.
проявляється у вигляді важкого нездужання, розладу нервової системи, головних болях, запамороченнях, часто буває блювота й понос, підвищується температура
кількість лейкоцитів (особливо лімфоцитів) зменшується в 2 рази.
лікування триває 1,5-2 місяці.
смертність - до 20% випадків.

Променева хвороба 3-го (важкого) ступеня
виникає при загальній експозиційній дозі опромінення 400…600Р.
прихований період — до декількох годин.
відзначають ті ж ознаки, що й при 2-му ступені, тільки у важчій формі.
крім того, можлива втрата свідомості, крововиливи на слизуваті оболонки і як наслідок — запальні процеси.
Без лікування в 20…70% випадків наступає смерть від інфекційних ускладнень або кровотеч.

Променева хвороба 4-го (украй важкого) ступеня
   виникає при дозі більше 600 Р, що без лікування звичайно закінчується смертю впродовж 2-х тижнів.

    Розрізняють:
перехідну форму (600...1000 Р);
кишкову (1000...8000 Р);
церебральну (більше 8000 Р).
   Із зростанням ступеня тяжкості гострої променевої хвороби у осіб, які пережили період її формування, знижується повнота подальшого відновлення, більш виражені залишкові явища ураження кровотворення (тромбоцитопенія і нейтропенія), розвивається катаракта, прогресують дистрофічні зміни шкіри, проявляються ознаки астенії.

Лікування променевої хвороби
Лікування променевої хвороби полягає в забезпеченні асептичного режиму (у спеціальних або пристосованих палатах), профілактиці інфекційних ускладнень та призначення симптоматичних засобів. При розвитку агранулоцитозу і лихоманки, навіть без виявлення вогнищ інфекції, застосовують антибіотики широкого спектру дії та за показаннями противірусні препарати.

Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Ембріотехнології і клонування» (варіант 2)

text:
Ембріотехнології і клонування
 Підготувавла
учениця 11-А класу
Очеретяна Каріна

План
Ембріотехнології.
Досягнення ембріотехнологій.
Клонування.
Овечка Доллі – перший клон.
Висновок.

Ембріотехнології- маніпуляції зі статевими клітинами, зиготами та зародками.

Мабуть, наймолодшим напрямком сучасної медицини можна вважати клітинні технології, в яких клітини є джерелом тих або інших необхідних чинників, наприклад пухлинних антигенів під час вакцинотерапії. Але використовувати клітину можна не тільки як джерело будь-яких субстанцій, а й для регенеративної медицини. Тут особливий інтерес викликають технології, засновані на стовбурових клітинах.

Стовбурові клітини (також відомі як шматові клітини) - це первинні клітини, що зустрічаються в усіх багатоклітинних організмах. Ці клітини можуть самовідновлюватися шляхом поділу клітини, а також можуть дифференціюватися в досить велику кількість спеціалізованих типів клітин. Цей термін вперше був введений у біологію О.О. Максимовим у 1908р.
Здатність до необмеженого поділу й перетворення на різні типи клітин (так звана плюрипотентность) робить їх ідеальним матеріалом для трансплантаційних методів терапії.
На ранніх стадіях розвитку ембріона, клітини неспеціалізовані. Вони отримали назву стовбурових (СК), тому що розташовані біля основи уявного стовбура генеалогічного дерева клітин, яке вінчає корона з різних спеціалізованих клітин.
На відміну від звичайних клітин, приречених виконувати чітко визначені функції в організмі,СК у процесі розвитку мають можливість набувати спеціалізації. СК розмножуються шляхом поділу, як і всі інші клітини. Відмінність полягає в тому, що вони можуть ділитися необмежено, а зрілі клітини зазвичай мають обмежену кількість циклів поділу.
Також ці клітини здатні до диференціювання — процесу необоротньої спеціалізації клітин.
Потрапляючи в організм під час трансплантації, СК продовжують ділитися й самі знаходять місце, де їхня допомога найпотрібніша. Ця здатність СК отримала назву хоумінга. Отже, хоумінг — це здатність клітин до міграції в «потрібне місце» — «рідний» орган і тканину (у свою стовбурову нішу) або в ділянку ушкодження.
Які досягнення ембріотехнологій?
Розроблено методики пересадження зародків свійських тварин. Для цього в самок вилучають зародки на стадії дроблення та утримують їх на поживних середовищах, де відбуваються початкові етапи зародкового розвитку. У цей час дослідники можуть втручатись у генетичну інформацію клітин. Згодом такі генетично змінені (модифіковані) зародки пересаджують до матки іншої тварини, де завершується ембріогенез.

Важливе значення в галузі пересадження клітин та тканин відіграють методи їхнього замороження. Кріобіологія (від грец. кріос - холод та біологія) - галузь біологічної науки, яка досліджує структурно-функціональні властивості біологічних систем різних рівнів організації під час впливу на них низьких температур. Зокрема, в Інституті кріобіології та кріомедицини Національної академії наук України (НАНУ) розроблено методи тривалого зберігання за низьких температур соматичних і статевих клітин, тканин та ембріонів тварин, призначених для пересадження.
Клонування — це метод розмноження статевороздільних істот (тварин і людей), з допомогою якого в нестатевий спосіб можна отримати новий організм, який буде генетично ідентичним до організму, що передбачається клонувати.
Причому померла Доллі в досить ранньому для вівці віці - в 6 років. Ветеринари встановили, що причиною смерті стало прогресивне захворювання легенів, а також артрит. Зазвичай вівці живуть до 11-12 років, і захворювання легенів - звичайне явище серед тварин такого похилого віку. Але у молодих шестирічних овець подібне зустрічається дуже рідко (тим більше, зв'язане з артритом).

Існують два різні шляхи, з допомогою яких можна досягнути клонування.    1. Перенесення ядра клітини суб’єкта, якого хочуть клонувати (дублювати).     2. Розщеплення ембріонів, тобто штучне проведення природного процесу формування ідентичних близнюків (або монозигот), який полягає в мікрохірургічному поділі ембріональних клітин на перших стадіях їхнього розвитку (до 14 днів після запліднення) на два або більше ідентичних ембріонів.
Висновок
Ембріотехнології- маніпуляції зі статевими клітинами, зиготами та зародками.
Клонування — це метод розмноження статевороздільних істот (тварин і людей), з допомогою якого в нестатевий спосіб можна отримати новий організм, який буде генетично ідентичним до організму, що передбачається клонувати.
Джерела:
http://www.subject.com.ua/lesson/biology/11klas/26.html
http://znayka.org.ua/klonuvannya.html
http://eco-ua.org/index.php?item=articles&sub=4015&d_id=5
Кінець


title: Презентація на тему «Гігєна Харчування»

text:
ГІГІЄНА
ХАРЧУВАННЯ
Наш організм створений для певної їжі. І необхідно знати, яка їжа нам корисна, а яка шкідлива. Гігієна харчування є дуже важливою, адже той, хто коли-небудь будував будинок, знає, що для цього потрібні цегла та розчин, віконні рами, двері і скло, труби для водопроводу та каналізації, електропроводка та освітлювальні прилади, матеріали для настилу підлоги та багато іншого.
У будівництві нашого тіла їжа відіграє роль будівельного матеріалу і постачає нас енергією. Про гігієну харчування можна говорити багато, проте ми звернемо увагу на основні принципи: різноманітність і збалансованість, пропорційність, якість, достатність, помірність, обмеження аж до повної відмови.
Правильно плануючи раціон харчування і включаючи в нього різноманітні продукти, можна домогтися збалансованості в раціоні. Це забезпечує організм всіма поживними речовинами, які необхідні йому для росту і життєдіяльності (білками, вуглеводами, жирами), фітохімічними і мінеральними речовинами, вітамінами, клітковиною і водою. Недостача тих чи інших важливих поживних речовин призводить до хвороб і передчасної смерті. Сучасні дієтологи, розглядаючи гігієну харчування, розробили своєрідну піраміду, за допомогою якої можна розумно підходити до планування свого щоденного меню.
ГІГІЄНА ХАРЧУВАННЯ:
 ПРОДУКТОВА ПІРАМІДА
Ця піраміда – відмінний наочний посібник з вибору продуктів харчування. Вона дає уявлення про шість найважливіших харчових груп. Розмір порції – це зазвичай півсклянки вареної їжі або 1 склянка сирих чи неварених продуктів.
Група 1
В основі піраміди гігієни харчування – продукти з цільного зерна, такі як хліб з борошна грубого помелу, нерафіновані крупи. Ці продукти багаті клітковиною і складними вуглеводами. В залежності від віку, росту, статури і енергетичних витрат людини їй рекомендується в день з’їдати від 6 до 11 порцій продуктів цієї групи. Ця їжа має становити основу нашого харчування.
Групи 2 і 3
Овочі та фрукти. Рекомендується вживати в день по 5 – 9 порцій продуктів цих груп, не менше 500 грамів фруктів і овочів у день.
Група 4 і 5
На третьому рівні піраміди розташовуються молочні продукти, риба, птиця та м’ясо, також бобові, горіхи, насіння і замінники м’яса, яйця. Продукти цієї групи слід споживати в помірних кількостях: 2-3 порції молочних продуктів в день, бажано з мінімальною кількістю жиру (1 порція містить стакан молока або кисломолочних продуктів, 100 г знежиреного сиру). 1 порція бобових містить півсклянки варених бобових (квасоля, горох, сочевиця, соя). 1 порція горіхів містить 30 г насіння або горіхів
М’ясо краще їсти не щодня, тому що з ним пов’язана передача багатьох захворювань, воно містить багато жиру. Якщо ви вживаєте м’ясо, то краще їсти відварене м’ясо, а не м’ясний бульйон, ковбаси, шашлики. Яєчний жовток містить багато холестерину, тому краще їсти тільки білки, а якщо ви їсте яйця, то не більше 2 яєць на тиждень.
Група 6
У верхній частині піраміди гігієни харчування розташовуються жири, рослинні олії, солодощі і йодована сіль. Ці продукти необхідні організму, але в малій кількості. Ми заповнимо щоденну потребу в жирах, вживаючи в день 2 столові ложки рослинної олії.
Різноманітність продуктів різних за кольором і смаком збільшує насолоду від прийому їжі, є ключем до правильного збалансованого харчування. І чим яскравішого та більш насиченого кольору продукти, тим більше виражені їх захисні властивості в профілактиці ракових і серцево-судинних захворювань.
ГІГІЄНА ХАРЧУВАННЯ:
ПРОПОРЦІЙНІСТЬ
Основу Вашого раціону повинні складати продукти переважно з нижньої частини піраміди. Це продукти із зернових, а також овочі і фрукти. Вибирайте продукти з кожної харчової групи в рекомендованих кількостях.
Якість їжі залежить від ступеня її поживності, тому перевагу слід віддавати продуктам з високими поживними властивостями, а не з високою калорійністю.

ГІГІЄНА ХАРЧУВАННЯ:
ДОСТАТНІСТЬ
Цей принцип полягає в тому, що кількість різноманітних продуктів харчування з усіх шести груп повинна бути достатньою для забезпечення організму необхідною життєвою енергією.

В такому раціоні повинно бути багато продуктів рослинного походження.
ГІГІЄНА ХАРЧУВАННЯ:
ПОМІРНІСТЬ
Жири, цукор і сіль в невеликих кількостях покращують смак їжі. Жири доставляють в організм жиророзчинні вітаміни, незамінні жирні кислоти та деякі інші життєво необхідні речовини. Якщо з нашою їжею постійно надходить велика кількість жирів, то наш організм не справляється з жировим навантаженням і реагує розвитком захворювань. Наприклад, у японок, які переїжджають у США, частіше виникає рак молочної залози і серцево-судинні захворювання. При вивченні особливостей харчування виявилося, що вони починають вживати більше тваринних жирів, м’ясних, молочних продуктів, і менше продуктів моря і овочів.
Надмірна кількість вуглеводів, білків і жирів в їжі підвищує її калорійність. Надлишок солі сприяє затримці води в організмі, в кровотоці, нирки можуть не справлятися з великим навантаженням натрію і в результаті підвищується артеріальний тиск. Є ще й інші механізми підвищення артеріального тиску через надлишок натрію в клітинах судинних стінок. Вплив цього фактора добре видно на одному прикладі. В Японії і в штаті Джорджія (США) люди вживають найбільшу кількість солі в порівнянні з людьми в усьому світі. І саме на цих територіях спостерігається високий рівень смертності від інсультів. Також і підвищений рівень цукру крові є шкідливим фактором для судин, сприяє розвитку атеросклерозу і підвищення артеріального тиску.

Переїдання є стресом для організму. Не дарма існує вислів, що найбільш шкідлива їжа – це зайва їжа. Хто хоче з’їсти більше, той буде їсти менше, таким чином, він проживе довше і з’їсть більше.
ОБМЕЖЕННЯ
АЖ ДО ПОВНОЇ ВІДМОВИ
Слід уникати вживання продуктів, позбавлених всяких поживних властивостей – алкоголю, кави, газованих напоїв, а також обмежити використання рафінованих продуктів, які втратили в результаті обробки свої поживні складові. Регулярне вживання навіть 1 чашки в день може викликати залежність.
Намагайтеся вибирати продукти кольорів веселки: червоні, оранжеві, жовті, зелені, сині й фіолетові.
Вітаміни та мінеральні речовини слід вживати тільки за призначенням лікаря і з великою обережністю. Вони не є чарівними зіллями проти всіх хвороб, якими ми можемо страждати, і не можуть замінити повноцінне харчування. Крім того, безладне і надмірне їх вживання може призвести до додаткових проблем зі здоров’ям.
Коли доступний широкий вибір продуктів, гігієна харчування полягає у наданні переваги рослинній їжі. Овочі, фрукти, бобові, продукти з цільного зерна і горіхи містять багато клітковини, ненасичені жирами, не містять холестерину. У них багато фітохімічних речовин (плоди зеленого кольору містять хлорофіл і каратеноїди, бордові – флаваноїди і бетаціанін, каротиноїди (помаранчеві плоди), флавоноїди (сині і фіолетові). Червоні плоди містять лейкопіни, які є сильними антиоксидантами.
Базуйте свій раціон харчування на продуктах рослинного походження і Ви не будете провокувати розвиток раку, ішемічної хвороби серця, діабету другого типу, гіпертонії, кишкових захворювань, ожиріння і остеoпорозу.
З продуктами рослинного походження ми отримуємо макро- і мікроелементи, які так нам необхідні.
Бор, про який ми не так багато чуємо, потрібний для процесів підтримки артеріального тиску. Магній сприяє розширенню судин і поліпшенню кровопостачання серця. Його дефіцит спостерігається при багатьох захворюваннях, включаючи артеріальну гіпертонію, аритмію, серцево-судинні захворювання, цукровий діабет. Хлор викликає дефіцит магнію, порушуючи його засвоювання, також хлор впливає на засвоювання кальцію і фосфору. Тому не рекомендується пити хлоровану воду. Просте відстоювання води допомагає позбутися від хлору (він вивітрюється). Крім цього, до втрати магнію призводить вживання газованих напоїв, алкоголю і куріння. Калій регулює артеріальний тиск, позитивно впливає на серцевий м’яз. Їжа, що містить велику кількість калію, може сприяти зниженню артеріального тиску від 5 до 15 мм рт.ст. Продукти з найбільшим вмістом калію: сухофрукти, печена картопля, квасоля, горох, фініки, чорнослив. Він також міститься і в багатьох овочах (коренеплодах, томатах, зелені), ягодах і крупах. Кальцій допомагає підтримувати в нормі артеріальний тиск і разом з магнієм, вітаміном С та рутином зміцнює судинну стінку. Різноманітна в достатній кількості рослинна їжа допоможе Вам отримати всі необхідні мінерали і вітаміни.
Крім того, що наше харчування повинно містити в собі необхідні поживні речовини, гігієна харчування полягає і в правильному прийманні нашої їжі, від цього залежить її засвоєння.
ПРИНЦИПИ ЗДОРОВОГО ХАРЧУВАННЯ
Важливо, щоб кожен день ми мали повноцінний сніданок і обід, вечеря повинна бути легкою (фрукти або овочі, сухарики) або ж взагалі можна від неї відмовитися.
Між прийомами їжі повинно бути 5-6 годин, щоб наш шлунок міг звільнитися від їжі і «відпочити».
Важливо приймати їжу в один і той же час.
Ретельно пережовуйте їжу – це допоможе краще засвоїти поживні речовини з неї та вбереже від переїдання.
Не перекушуйте між їжею. Перекушування сприяє затримці їжі в шлунку, а в результаті відбувається бродіння, турбує важкість.

Пийте воду між їдою. Намагайтеся не запивати їжу, а ретельно пережовувати. А воду і трав’яні чаї пити між їжею, вранці – натщесерце, за 30 хв до їди і через 2 години після їжі.
За день, таким чином, нам потрібно випивати 1,5 – 2 л рідини (без цукру), при серцевій недостатності необхідно обмежити рідину приблизно до 1 – 1,2 л в день. Пийте так, щоб більша частина води була випита в першу половину дня.
Не вживайте того, на що у вас є алергія.

Не лягайте після їжі, а сходіть на прогулянку
Харчування є одним з важливих лікувальних факторів. Зміни в харчуванні треба проводити поступово.
Якщо у Вас є якесь захворювання, якщо Ви лікуєтеся в хірургічному відділенні, страждаєте на цукровий діабет, якщо Вас недавно прооперували, якщо є недостатність функції будь-якого органу, то порадьтеся спочатку зі своїм лікуючим лікарем.
Презентацію виконала
Учениця 11-А класу
ЗОШ№32
Шавурська Марія


title: Презентація на тему «ВІЛ. СНІД. інфекції ІПСШ: шляхи передачі і методи захисту» (варіант 13)

text:
ВІЛ та СНІД

Наприкінці 2007 року в Україні
проживало 395 000 ВІЛ-позитивних
людей. Серед них:

-178 000 жінок (45,0%)
-217 000 чоловіків (55,0%)

Цей показник включає 395 000 дорослих людей віком від 15 до 49 років,які живуть з ВІЛ/СНІД (1,63%  всього дорослого населення України)- найвищий показник поширення ВІЛ-інфекції в Європі.

Віл-інфекція  - це одне з   хронічних вірусних захворювань,викликане вірусом імунодефіциту людини(ВІЛ),що призводить до глибокого порушення імунної системи,яке визначають медичним терміном “імунодефіцит”

Що ж таке Віл?
СНІД  (Синдром набутого імунодефіциту людини)-це важке інфекційне захворювання,спричинене вірусом імунодефіциту людини,який уражає імунну систему людини,знижуючи при цьому протидію організму захворюванням.
 Що ж таке СНІД?

  -За даними ООН, щороку СНІД – «чума ХХ століття » забирає життя 5 млн. осіб. Зараз на планеті біля 150 млн. інфікованих це тільки офіційна статистика.
Україна входить в пятірку у світі за темпами поширення цієї хвороби.
 -ВІЛ, як інші віруси, наприклад, грипу, герпесу, – дуже малий мікроорганізм, який не можна побачити за допомогою звичайного мікроскопу

Виявили,що:
1.Велика кількість випадків інфікування у наркоманів
2.Безневинними жертвами цього захворювання стали люди,хворі на гемофілію(які потребують частого переливання крові)

Перші випадки цього захворювання були виявлені у 1981 році(Лос-Анджелес ,Нью-Йорк)
Цей вірус відкрив французький вірусолог Монтаньє в 1983 р. і практично одночасно з ним-група американських учених  Потрапляючи в організм людини, ядра вірусу проникають у цитоплазму клітин. Розвиток захворювання може відбуватися по двох варіантах.

У першому варіанті вірус, що проникнув у клітину, відразу приступає до «переналагодження» всіх технологічних процесів, що протікають у ній, і приступає до інтенсивного виробництва собі подібних. При цьому витрачаються всі матеріальні і енергетичні ресурси клітини, що приводить до її загибелі.
При другому варіанті вірус може затаїтися і почати впливати на клітину тільки внаслідок впливу якихось поки остаточно не встановлених провокуючих факторів. Ця форма бессимптомно інфекції, що протікає, називається латентною. ВІЛ відносять до сімейства ретровірусів або "повільних" вірусів. Ослаблення імунної системи може тривати роками, і людина, заражена ВІЛ, може жити нормальним життям, перш ніж відбудеться погіршення її здоров'я. Виявити ВІЛ в організмі можна за допомогою спеціального аналізу крові приблизно через 3 місяці після зараження. Якщо як мінімум два різних спеціальних тести підтвердять наявність антитіл до ВІЛ у крові (дадуть позитивний результат), то це означає, що людина інфікована ВІЛ.

Неможливо заразитись через:
    - Рукостискання та дотик. Велику помилку роблять ті люди, які відносяться до ВІЛ-інфікованих, як до прокажених. Не потрібно боятися цих людей. Дотик до їх руки не стане для вас смертельним. Тисячі лікарів та медсестер присвячують своє життя догляду за хворими на СНІД і ніхто з них не заразився через дотик до шкіри.
   -  Укуси комах. Навіть, якщо припустити, що кліщ чи комар вкусив ВІЛ-інфікованого і відразу сів та вкусив вас, то ви нічим не ризикуєте. Кровососи тільки висмоктують кров, а не вводять її під час укусу в організм людини.
   -Донорство. Якщо ви здаєте кров у пункті переливання крові або у       лікарні, то ви нічим не ризикуєте. Там використовують стерильні голки  та шприци.

Шляхи передачі ВІЛ
              Віл передається :

1.Від матері до дитини
2.Через статевий акт (70-80%)
3.Спільне використання голок,шприців (5-10%)
4.Переливання зараженої крові (5-10%)

Фонд Олени Пінчук «АнтиСНІД» — перша і єдина в Україні благодійна організація, спрямована на боротьбу з епідемією СНІДу, яка працює за рахунок приватних коштів.
        Серед програм фонду:
-загальнонаціональні кампанії в ЗМІ,
-великомасштабні акції з залученням зірок світового рівня,
-збір коштів на конкретні проекти,
-робота з лідерами громадської думки,
-залучення кращого міжнародного досвіду для протидії епідемії СНІДу в Україні,
-залучення впливових українців для боротьби зі СНІДом.

Фонд Олени Пінчук «АнтиСНІД»


title: Презентація на тему «Користь і шкода жирів»

text:
Користь і шкода жирів

Численні думки, судження, суперечки про користь і шкоду жирів відомі всім. З однаковим успіхом жири можна назвати шкідливими по ряду певних причин або корисними по сукупності певних чинників.

Головне - помірність, розумність вживання їх в їжу. Також, самі жири значно розділяються між собою. Деякі жири - незмінний ворог людського серця, інші навпаки, надзвичайно корисні для нього.
Користь жирів
  Жири, які ми їмо - це складні суміші ліпідів, води, мінеральних солей і вітамінів. Користь жирів тим вище, чим більше в них ненасичених жирних кислот. Наприклад, соняшникова олія містить більше 83% таких з'єднань.
  Ненасичені кислоти "вичищають" з організму всілякі непотрібні і небезпечні речовини і тим самим сприяють збереженню здоров'я та довголіття.
  Ненасичені жирні кислоти містяться в рослинних жирах і жирі риб.Корисні оливкова олія, лляна і соняшникова. Варто
ввести в раціон і таку рибу, як скумбрія, оселедець і лосось.
 Користь жирів залежить і від їх кількості в щоденному раціоні. У нормі за рахунок жиру має покриватися не більше 30-35% добової калорійності дієти. Це відповідає приблизно 1 г жиру на кожний кілограм нормальної ваги тіла.

 На радість людині існує корисний жир або ненасичений, що входить до складу оливкової олії, риби, морепродуктів, авокадо, горіхів. Вживання продуктів харчування, що включають такий жир, дозволяє знижувати рівень шкідливого холестерину, замінюючи його "хорошим" холестерином.
 Ненасичені жири, потрапляючи в організм людини, значно покращують стан серцево-судинної системи, у хворих людей ефект оздоровлення при їх вживанні досить високий. Надзвичайно корисні жирні кислоти Омега-3 містяться в горіхах, рибі, особливо благородних сортів. Включення в раціон харчування таких видів риби знижує ризик серцево-судинних захворювань приблизно на 35%. Вживаючи в їжу корисні жирні кислоти, ви забезпечуєте собі довге, здорове життя.

Також, обговорюючи користь і шкоду жирів, хочеться відзначити унікальну здатність корисних жирних кислот покращувати мозкову діяльність, зміцнювати пам'ять, увагу. До корисних ненасичених жирів відноситься риб'ячий жир, придбати який можна в капсулах в будь-якій аптеці. Корисні ненасичені жири допомагають організму людини при виразкових захворюваннях шлунка, дванадцятипалої кишки, сприяють зменшенню ламкості нігтів, підвищують імунітет, протистоять запалення суглобів, атеросклерозу.

Помірне вживання тваринних жирів, постійне включення в раціон харчування корисних ненасичених жирів рослинного походження можна вважати основою довголіття людини. Харчуйтеся правильно, будете здорові!

 Шкідливими вважаються трансжири. Отримують їх методом переробки жирів рослинного походження. Вони використовуються для виробництва маргарину, майонезу, жирів, що застосовуються в кулінарії. Ці жири вносять свій негативний внесок у продукти швидкого приготування: різні пиріжки, булочки, придбані в пунктах громадського харчування.
 Саме такі жири в значній мірі винуватці підвищення рівня холестерину в крові людини, освіти холестеринових бляшок, які вважаються основною причиною виникнення таких страшних хвороб, як інфаркт або інсульт.
Шкода жирів

Також незмінно небезпечний для людини насичений жир, що міститься практично у всіх видах м'яса, особливо у свинині. Велика кількість шкідливого насиченого жиру міститься в жирному молоці, вершках, сирі підвищеної жирності. Такі насичені жири є причиною появи закупорки судин, освіти в них холестеринових застоїв. Насичений жир, який є в продуктах харчування, значно знижує величину "хорошого" холестерину, відповідно, зводить нанівець ефективність його протизапальних властивостей.

 Говорячи про користь і шкоду жиру, необхідно зауважити, що за життя сучасної людини неможливо абсолютно відмовитися від шкідливого жиру, інакше можна померти від голоду.
 Адже шкідливі жири присутні практично у всіх щодня вживаних продуктах харчування. Мова йде про ковбасу, яйцях, сосисках.
 Мабуть, єдиний вихід - це скоротити вживання цих продуктів, якщо неможливо відмовитися від них  зовсім.

Дякую за увагу!