title: Презентація на тему «Молочний Шлях. Будова Галактики. Зоряні скупчення. Туманності»

text:
Молочний Шлях. Будова Галактики. Місце Сонячної системи в Галактиці. Зоряні скупчення. Туманності.

Зміст
Молочний Шлях
- Молочний Шлях як небесне явище
Розміри та вік
2. Галактика
Що таке “галактика”?
Вивчення галактики
3. З чого складається галактика?
А) Зоряні скупчення
Б) Туманності

Молочний Шлях
Молочний Шлях — власна назва галактики, у якій розташована Сонячна система, а також усі зорі, які ми бачимо неозброєним оком.
Молочний Шлях є спіральною галактикою ,за класифікацією Хаббла, що разом із галактикою Андромеди,Галактикою Трикутника та низкою інших галактик утворюють місцеву галактичну групу. У свою чергу, місцева група входить до Надскупчення Діви.

Молочний Шлях як небесне явище
Молочний Шлях при спогляданні на небі виглядає як неяскрава дифузна світла смуга, що проходить приблизно вздовж великого кола небесної сфери. У північній півкулі наша Галактика перетинає сузір'я Орла, Стріли, Лисички, Лебедя,Цефея, Кассіопеї, Персея, Візничого, Тельця та Близнюків; у південному — Єдинорога, Корми, Вітрил, Південного Хреста, Циркуля, Південного Трикутника, Скорпіона та Стрільця. У Стрільці лежить центр Галактики.
Розміри та вік
Основний диск Молочного Шляху має близько 100 000 — 120 000 світлових років у діаметрі та близько 250 000 — 300 000 у периметрі. Поза межами ядра галактики товщина Молочного Шляху становить приблизно 1 000 світлових років. У Молочному Шляху налічується понад 300 млрд зір.
Якщо зменшити діаметр Молочного Шляху до 130 кілометрів, то Сонячна система займала б лише 2 міліметри. Гало Молочного шляху простягається набагато далі розмірів Галактики, але обмежується орбітами двох галактик-супутників: Великої та Малої Магелланових Хмар, відстань до яких у перигалактіконі становить близько 180 000 світлових років. Абсолютна зоряна величина нашої галактики становить −21,3m
Дуже важко визначити вік, коли сформувався Молочний Шлях, але наразі вік найдавніших зірок у галактиці оцінюється у 13,6 мільярдів років, що приблизно дорівнює віку Всесвіту. За сучасними уявленнями, Молочний Шлях утворився внаслідок зіткнення і злиття невеликих галактик. Свідченнями цього є перші зорі з дуже низькою металічністю, що утворилися на найранішому етапі існування Всесвіту. Такі зірки вчені знаходять у галактичному гало — «околиці» Молочного шляху, що тягнеться за межі його видимої частини. У лютому 2010 року астрономи Європейської південної обсерваторії (Чилі) виявили такі ж зірки в карликових галактиках у сузір'ях Печі, Скульптора, Секстанта і Кіля.
Що таке “галактика”?
Гала́ктика  — гравітаційно пов'язана система з зірок, міжзоряного газу, пилу і темної матерії. Всі складові частини галактик рухаються навколо спільного центру мас.
Перші дослідження нашої Галактики як зоряної системи розпочав В. Гершель. Російський учений В. Струве (1793-1864) писав: «Явище Молочного Шляху настільки загадкове з першого погляду, що ми повинні майже відмовитись від бажання його пояснити. Проте вчений ніколи не повинен відступати ні перед темрявою явища, ні перед труднощами дослідження». Однією з причин такого песимізму було те, що ми перебуваємо всередині цієї велетенської зоряної системи. її краї недосяжні для вивчення або з огляду на замалу потужність засобів досліджень, або ж тому, що у вирішальних напрямках далекі зорі екрануються густими комплексами газово-пилових хмар. Тому задачу астронома порівнюють із зусиллям людини, яка повинна описати будову великого невідомого міста, опинившись на перехресті двох вулиць у його центрі.
Справжнє відкриття Галактики як фізичного об'єкта відбулося 1924 p., коли Е. Габбл довів, що вона - лише один із багатьох подібних до неї зоряних світів. Збагачення уявлень про Галактику розпочалося з 60-х років XX ст. після створення потужних наземних і космічних телескопів.
З чого ж складається Галактика?
Зоряні скупчення та асоціації. Деяка частина зір Галактики об'єднана в скупчення, тобто в групи, які пов'язані між собою взаємним тяжінням і тому рухаються в просторі як єдине ціле. Розрізняють два види зоряних скупчень: розсіяні та кулясті.Розсіяні зоряні скупчення  складаються з декількох десятків, сотень, іноді тисяч зір і мають неправильну форму, їхні діаметри становлять 10-20 св.р. Майже всі розсіяні зоряні скупчення знаходяться в районі Молочного Шляху або поблизу нього. їх виявлено близько 1 200, а найвідоміші з них - Плеяди та Пади.
Кулясті зоряні скупчення мають сферичну або злегка сплюснуту форму діаметром до 300 св. р. Вони налічують сотні тисяч і навіть мільйони зір, які групуються до центра.
Американський астроном X. Шеплі зробив  висновок  у1918р.: Визначивши відстані до 70 кулястих скупчень, він довів, що вони згруповані навколо центра Галактики.
Кулясте зоряне скупчення
Розсіяне зоряне скупчення

Дуже показовою є різниця діаграм спектр-світність для розсіяних і кулястих скупчень. У розсіяних зоряних скупченнях багато масивних яскравих зір, а також змінних, спалахуючих та зір з незвичайним хімічним складом. Всі вони вкладаються на головну послідовність, тоді як червоних гігантів і надгігантів там практично немає. Це свідчить про те, що вік розсіяних скупчень у середньому становить лише 1 млрд років. Кулясті скупчення, навпаки, в більшості складаються з зір маломасивних, на пізніх етапах еволюції.  Вік кулястих скупчень оцінюють у 10-12 млрд років.

Туманності. Не лише зорі населяють нашу Галактику. Міжзоряний простір заповнено газом та пилом. Ці газ та пил дуже розріджені - одна частинка на 10 см3. Та часом вони утворюють величезні за розмірами (10-100 пк), досить щільні (10-100 частинок в 1 см3), неправильної форми хмари - дифузні туманності. Дифузні туманності поділяють на світлі й темні.У темні серпневі ночі, коли сузір'я Лебедя майже в зеніті, можна бачити, що Молочний Шлях, починаючи від Денеба - найяскравішої зорі у Лебеді, двома іскристими стрічками тягнеться до горизонту і далі під горизонт до сузір'я Кентавра. У багатьох його ділянках є зони, де майже відсутні яскраві зорі. Так проявляють себе темні туманності, які поглинають світло зір, що знаходяться далі. Маси окремих із них сягають 10 000Мс.
Якщо поблизу туманності є достатньо яскрава зоря, то туманність відбиває її світло і завдяки цьому стає світлою туманністю. Якщо ж зорі, що знаходяться поблизу або всередині туманності, дуже гарячі (спектрального класу О чи БО), то, іонізуючи своїм ультрафіолетовим випромінюванням газ, що входить до її складу, вони змушують його світитися так само, як це відбувається в полярних сяйвах на Землі. Тоді до відбитого пилом світла додається власне випромінювання газів туманності.
Найвідомішою серед світлих туманностей є знаменита туманність Оріона, яку видно навіть неозброєним оком як слабеньку хмарку. Розмір цієї туманності приблизно 20 св. p., відстань до неї - майже 1 000 св. р. Цікаво, що в цій туманності (як загалом і в інших), окрім молекул і атомів водню, знайдено молекули кисню, води, ціану, метану, окису вуглецю та складних органічних молекул.
Окрім дифузних, існують також компактні туманності правильної форми. Вони поділяються на волокнисті та планетарні. І якщо саме з дифузними туманностями пов'язують на сьогоднішній день утворення зір, то волокнисті та планетарні туманності формуються на заключних стадіях розвитку зір зі скинутих ними оболонок.Принаймні частина волокнистих туманностей - це залишки спалахів наднових. Одна з них - вже згадувана Крабоподібна туманність із сузір'я Тельця, відстань до якої становить 5 500 св. p., а видима зоряна величина 8,6"'.
Планетарними названо туманності кільцеподібної форми, які здалека мають вигляд слабких кілець або дисків. Серед них і планетарна туманність Равлик із сузір'я Водолія (мал. 25.8). Відстань до неї - всього 650 св. р. Такі туманності розширюються зі швидкостями 20-40 км/с, так що через 10-20 тис. років після «народження» вони розсіюються в просторі і стають невидимими. Планетарні туманності світяться за рахунок ультрафіолетового випромінювання тих зір, чиїми оболонками вони колись були.
Різновиди туманностей


title: Презентація на тему «Жизнь и творческий путь Альберта Эйнштейна»

text:
Жизнь и творческий путьАльберта Эйнштейна
Альберт Эйнштейн (1879–1955)
Кратко об Эйнштейне
Альберт Эйнштейн
родился в 1879 году.
В 1900 году окончил
Цюрихский политехнический институт.
В 1902 году Эйнштейн поступил на работу в патентное бюро в Берне.
В сентябре 1905 опубликована теория относительности.
Альберт Эйнштейн        (1879-1955)
Один из основателей современной теоретической физики, лауреат Нобелевской премии по физике 1921 года, общественный деятель-гуманист. Жил в Германии (1879-1893, 1914-1933), Швейцарии (1893-1914) и США (1933-1955). Почетный доктор около 20 ведущих университетов мира, член многих Академий наук, в том числе иностранный почетный член АН СССР (1926).
Эйнштейн – общественный деятель
Еврейский университет в Иерусалиме. Осн. в 1918 г.
Нахум Соколов, Хаим Вейцман, Менахем Усышкин на Мирной конференции в Париже в 1919 г.
В окружении репортёров. Первая поездка в Америку. 1921 г.
  ОСНОВНЫЕ ДОСТИЖЕНИЯ В НАУКЕ
1) Эйнштейн создал специальную и общую теорию относительности, коренным образом изменившие представления о пространстве, времени и материи
Исходя из своей теории, Эйнштейн в том же 1905 году открыл закон взаимосвязи массы и энергии. Показал, что масса является мерой энергии, заключенной в телах. Это соотношение Эйнштейна лежит в основе расчета энергетического баланса ядерных реакций, в основе всей ядерной физики. Все положения и выводы специальной теории относительности ярко подтвердились в многочисленных опытах, она стала мощным инструментом в физических исследованиях, в частности в физике микромира.
2) Значительна роль Эйнштейна и в создании квантовой теории.
Если М. Планк квантовал лишь энергию материального осциллятора, то Эйнштейн ввел в 1905 году представление о дискретной, квантовой структуре самого светового излучения, рассматривая последнее как поток квантов света, или фотонов (фотонная теория света). Таким образом, Эйнштейну принадлежит теоретическое открытие фотона, экспериментально обнаруженного в 1922 году А. Комптоном. Исходя из квантовой теории света, объяснил такие явления, как фотоэффект (закон Эйнштейна для фотоэффекта), правило Стокса для флюоресценции, фотоионизацию и др., которые не могла объяснить электромагнитная теория света. За эти исследования в 1921 году ученому была присуждена Нобелевская премия по физике. В 1907 году распространил идеи квантовой теории на физические процессы, непосредственно не связанные со светом. В частности, рассмотрев тепловые колебания атомов в твердом теле и использовав идеи квантовой теории, объяснил уменьшение теплоемкости твердых тел при понижении температуры, разработав первую квантовую теорию теплоемкости твердых тел.
4) В 1912 году установил основной закон фотохимии: каждый поглощенный фотон вызывает одну элементарную фотореакцию (закон Эйнштейна).
5) В 1916 году постулировал гравитационные волны и в 1918 году вывел формулу для мощности гравитационного излучения.
Общая теория относительности обусловила бурное развитие космологии как науки. Исходя из этой теории, Эйнштейн в 1917 году предложил новую модель Вселенной, согласно которой Вселенная представляет замкнутое трехмерное пространство (трехмерную сферу) конечного объема и неизменна во времени. Однако эта модель не соответствует действительности, поскольку Вселенная нестационарна, она расширяется. Впервые это теоретически показал А. А. Фридман, а в 1929 году было подтверждено наблюдениями (явление разбегания галактик). Начиная с 1933 года, работы Эйнштейна были посвящены вопросам космологии и единой теории поля. Однако попытки построить такую теорию окончились неудачей. В работах Эйнштейна поднят ряд гносеологических проблем, но его философские взгляды не всегда последовательны.


title: Презентація на тему «Модель атома Томсона» (варіант 2)

text:
Джозеф-Джон Томсон - английский физик, удостоенный в 1906 г. Нобелевской премии по физике за работы, которые привели к открытию электрона.
Родился 18 декабря 1856 г. в пригороде Манчестера - Читем-Хилле.
В 1884-1919 гг. Томсон - профессор Кембриджского университета и одновременно руководитель Кавендишской лаборатории; в 1905-1918 гг. - профессор Королевской ассоциации в Лондоне.
Ранние работы Томсона посвящены вычислению электромагнитного поля движущегося заряженного шара, теории вихрей, прецизионному измерению отношения абсолютных электрических единиц к электромагнитным. Занимаясь изучением газового разряда, совместно с сотрудниками выполнил серию классических работ, приведших его к открытию электрона - впервые измерил отношение заряда электрона к массе в 1897 г.
Томсон дал объяснение непрерывного спектра рентгеновского излучения, установил природу положительных ионов, предложил первую модель строения атома. В 1911 г. он разработал так называемый метод парабол для измерения отношения заряда частицы к её массе, который сыграл большую роль в исследовании изотопов.

Кавендишская лаборатория за время, когда ее возглавлял Томсон, превратилась в ведущий научно-исследовательский центр. Здесь под руководством Томсона работали Ф. Астон, Ч. Вильсон, Э. Резерфорд, У. Ричардсон и др.
За научные заслуги Томсон был награжден медалями Б. Франклина (1923 г.), М. Фарадея (1938 г.), Копли (1914 г.) и др.
Умер Томсон в Кембридже 30 августа 1940 г.

Описание модели
С точки зрения Томсона:
…атомы элементов состоят из нескольких отрицательно заряженных корпускул, заключённых в сферу, имеющую однородно распределённый положительный электрический заряд…
Согласно этой модели, электроны могли свободно вращаться в капле или облаке такой положительно заряженной субстанции. В модели Томсона электроны могли свободно вращаться по кольцам, которые стабилизировались взаимодействиями между электронами, а спектры объясняли энергетические различия между различными кольцевыми орбитами.

Статья Томсона была опубликована в марте 1904 года в Философском журнале (Philosophical Magazine), ведущем британском научном журнале того времени
Тем не менее, модель Томсона (также как подобная модель сатурнианских колец для электронов атомов, которую выдвинул тоже в 1904 году Нагаока, по аналогии с моделью колец Сатурна Джеймса Клерка Максвелла) стала ранним предвестником более поздней и более успешной модели Бора, представляющей атом как подобие Солнечной системы.
Опровержение модели Томсона
Модель атома Томсона 1904 года была опровергнута в эксперименте по рассеянию альфа-частиц на золотой фольге в 1909 году, который был проанализирован Эрнестом Резерфордом в 1911 году, предположившим, что в атоме есть очень малое ядро, содержащее очень большой положительный заряд (в случае золота, достаточный, чтобы компенсировать заряд около 100 электронов), что привело к созданию планетарной модели атома Резерфорда. Хотя атомный номер золота равен 79, сразу же после появления статьи Резерфорда в 1911 году Антониус Ван ден Брук сделал интуитивное предположение, что атомный номер и является зарядом ядра. Для решения вопроса требовался эксперимент. В 1913 году Генри Мозли экспериментально показал, что эффективный заряд ядра очень близок к атомному номеру (разность, обнаруженная Мозли, была не больше единицы), причём Мозли ссылался только на работы Ван ден Брука и Резерфорда. Эта работа в итоге привела к созданию в том же году модели атома Бора, похожей на Солнечную систему (но с квантовыми ограничениями), в которой ядро, имеющее положительный заряд, равный атомному номеру, окружено равным числом электронов на орбитальных слоях.
Интересные факты
 С этой новой моделью Томсон отказался от своей более ранней гипотезы «туманного атома» (nebular atom), представлявшей атом состоящим из нематериальных вихрей.     Теперь по крайней мере часть атома состояла из микроскопических отрицательно заряженных корпускул Томсона, хотя остальная положительно заряженная часть атома по-прежнему оставалась довольно туманной и плохо-определённой.
 Модель Томсона сравнивали (но не он сам) с британским десертом, пудингом с изюмом, отсюда пошло название этой модели.


title: Презентація на тему «Використання ультразвку»

text:
Використання ультразвку
Робота
Учня 11-Б класу
Путя Михайла
Ультразвук — акустичні коливання, частота яких більша, ніж високочастотна межа чутного звуку (близько 16 кГц) Верхня межа частот ультразвуку умовна.
Ультразвук у медицині

Фізіотерапевти часто використовують ультразвук, щоби пришвидшити зрощення зламаних кісток, проте, як саме ультразвук впливає на механізм загоєння, поки не зовсім зрозуміло. Одна з теорій свідчить, що ультразвук має ефект, схожий до активних вправ, навантажуючи кістку і примушуючи її виробляти більше кісткових клітин — цей процес називається остеогенезом.
Лікувальний чинник методу - це ультразвукові коливання (понад 20 000 Гц).

Крім широкого використання в діагностичних
цілях (див. Ультразвукове дослідження),
ультразвук застосовується в медицині як
лікувальний засіб.

Ультразвук має дію:

протизапальну, розсмоктувальну;
аналгезуючу, спазмолітичну;
кавітаційного посилення проникності шкіри.

    Фонофорез - поєднаний метод, при якому на тканини діють ультразвуком і вводять з його допомогою лікувальні речовини (як медикаменти, так і природного походження). Проведення речовин під дією ультразвуку зумовлено підвищенням проникності епідермісу та шкірних залоз, клітинних мембран і стінок судин для речовин невеликої молекулярної маси, особливо - йонів мінералів бішофіту. Зручність ультрафонофорезу медикаментів та природних речовин:
лікувальна речовина при введенні ультразвуком не руйнується;
синергізм дії ультразвуку та лікувальної речовини.
    Показання до ультрафонофорез бішофіту: остеоартроз, остеохондроз, артрити, бурсити, епіконділіти, п'яткова шпора, стану після травм опорно-рухового апарату; неврити, нейропатії, радикуліти, невралгії, травми нервів.
Техніка
Вітчизняні апарати "Ультразвук Т5", УЗТ-101 працюють як у безперервному, та і в імпульсному режимах. Процедури проводять за допомогою ультразвукового вібратора (датчик). Дозується ультразвук у ватах на площу (у см²) ультразвукової голівки. Апарати обладнані двома вібраторами, один з яких має площу 4 см², другий — 1 см². Шкала інтенсивності від 0,05-0,1-0,2 і т.д. до 1-2 Вт/см², що зручно для лікування невеликими дозами (слабкі — 0,05-0,4 Вт/см²; середні — 0,5-0,8 Вт/см²; сильні - 0,9-1,2 Вт/см²). Користуються лабільною методикою впливу, при якій вібратором здійснюють повільні поздовжні та колові рухи по певній ділянці. Шкіру та поверхню вібратора необхідно змастити вазеліном (можна гліцерином, рафінованою соняшниковою олією), тому що повітря віддзеркалює ультразвук.
Свисток Гальтона

Перший ультразвуковий свисток зробив в 1883 році англієць Гальтон. Ультразвук тут створюється подібно звуку високого тону на вістря ножа, коли на нього потрапляє потік повітря. Роль такого вістря в свистку Гальтона грає «губа» в маленькій циліндричній резонансній порожнині. Газ, що пропускається під високим тиском через порожнистий циліндр, ударяється до цієї «губи»; виникають коливання, частота яких (вона становить близько 170 кГц) визначається розмірами сопла і губи. Потужність свистка Гальтона невелика. В основному його застосовують для подачі команд при дресируванні собак.
Сирена
Інший різновид механічних джерел ультразвуку — сирена. Вона володіє відносно великою потужністю і застосовується в міліційних і пожежних машинах. Всі ротаційні сирени складаються з камери, закритої зверху диском (статором), в якому зроблено велику кількість отворів. Стільки ж отворів є і на що обертається усередині камери диску — роторі. При обертанні ротора положення отворів в ньому періодично збігається з положенням отворів на статорі. У камеру безперервно подається стисле повітря, який виривається з неї в ті короткі миті, коли отвори на роторі і статорі збігаються.
Основне завдання при виготовленні сирен — це, по-перше, зробити якомога більше отворів в роторі і, по-друге, досягти великої швидкості його обертання. Проте практично виконати ці обидві вимоги дуже важко.

Застосування ультразвуку в біології

Здатність ультразвуку розривати оболонки клітин знайшла застосування в біологічних дослідженнях, наприклад, при необхідності відокремити клітину від ферментів. Ультразвук використовується також для руйнування таких внутрішньоклітинних структур, як мітохондрії і хлоропласти з метою вивчення взаємозв'язку між їх структурою та функціями. Інше застосування ультразвуку в біології пов'язана з його здатністю викликати мутації. Дослідження, проведені в Оксфорді, показали, що ультразвук навіть малої інтенсивності може пошкодити молекулу ДНК. Штучне цілеспрямоване створення мутацій відіграє велику роль у селекції рослин. Головна перевага ультразвуку перед іншими мутагенами (рентгенівські промені, ультрафіолетові промені) полягає в тому, що з ним надзвичайно легко працювати.
Застосування ультразвуку для очищення

У лабораторіях та на виробництві застосовуються ультразвукові ванни для очищення лабораторного посуду і деталей від дрібних частинок. У ювелірної промисловості ювелірні вироби очищають від дрібних частинок полірувальні пасти в ультразвукових ваннах. У деяких пральних машинах застосовують ультразвук для прання білизни.
Застосування ультразвуку в ехолокації
В рибній промисловості застосовують ультразвукову ехолокацію для виявлення косяків риб. Ультразвукові хвилі відбиваються від косяків риб і приходять в приймач ультразвуку раніше, ніж ультразвукова хвиля, що відбилася від дна. При ехолокації генератором хвиль є п'єзоелектрик, а приймачем — декілька сотень п'єзоелектриків.
Дякую за увагу


title: Презентація на тему «Наша Галактика» (варіант 3)

text:
Наша Галактика
Виконав
учень 5-А класуГаврилов Данило
Що таке Галактика?
Гала́ктика (дав.-гр. Γαλαξίας — молочний) — гігантська, гравітаційно-зв'язана система із зірок і зоряних скупчень, міжзоряного газу і пилу, і темної матерії.
Наша галактика – Чумацький Шлях

Тисячі яскравих та ледь помітних зір об’єднуються у велетенську зоряну систему Галактику Чумацький Шлях.
Основну частину зір галактики добре видно восени. В цю пору року увечері вона перетинає небосхил у напрямі з південного заходу  на північний схід. То ж для чумаків, котрі  їздили протягом багатьох десятиліть у Крим по сіль, ця вистелена зорями дорога, була добрим орієнтиром. Саме тому нашу рідну галактику називають Чумацький Шлях.

Наша Галактика має форму диска. Розмір Галактики дорівнює 100 000 світлових років по діаметру, а по товщині – 10 000 св. років.  Центр Галактики знаходиться у напрямку на сузір’я Стрільця. Сонце перебуває на відстані 10 кпс від згадуваного центра (ближче до краю Галактики, ніж до її центра), рухаючись зі швидкістю 250 км/с , здійснює повний оберт навколо нього за 200 млн. років. За останніми даними, центр Галактики займає надмасивна чорна діра.

Вік Чумацького Шляху оцінюють у 13,6 млрд. років (вік найдавніших зірок), що наближено дорівнює віку Всесвіту, і утворилась внаслідок злиття декількох ранніх невеликих галактик.
Порівняльні характеристики землі, Сонячної системи та Галактики Чумацький Шлях.
Які Галактики можливо спостерігати неозброєним оком?
Магелланові хмари
Андромеда

Згідно із сучасною класифікацією галактики поділяються на три типи:

 ◘ еліптичні (E);

 ◘ спіральні (S);

◘ неправильні (Ir).
Еліптичні галактики на підгрупи не поділяються. Ніякої внутрішньої структури в цих галактиках не виявлено. Усі вони мають вигляд плям, що нагадують за формою винятково правильні еліпси, які відрізняються ступенем сплюснутості.

ЕЛІПТИЧНІ
Залежно від ступеня розвитку спіралей вони поділяються на підгрупи Sa, Sb, Sc. У галактик типу Sa основною частиною є ядро, тоді як спіралі виражені слабо. У галактик типу Sb спіралі розвинуті більше, а в галактиках типу Sc майже вся речовина зосереджена в спіральних рукавах, тоді як ядро виражене слабо. Знаменита туманність Андромеди — характерний представник цього класу.
СПІРАЛЬНІ
Вони не мають чітко вираженої регулярної структури.
НЕПРАВИЛЬНІ
Чи рухаються галактики?
Так. Галактики беруть участь у загальному розширенні Всесвіту. Вони розлітаються після Великого Вибуху подібно до крапок на оболонці повітряної кулі, що роздувається. Окрім того, галактики можуть рухатися одна стосовно одної у відповідності із законом всесвітнього тяжіння.
Галактика Сомбреро – наш найближчій сусід.
Дякуюзаувагу!


title: Презентація на тему «Індикатори сталого розвитку»

text:
Виконала:Шманай Тетяна
Презентація на тему:
” Індикатори сталого розвитку ”

   Індикатори сталого розвитку – це система показників, які дають змогу робити висновки про стан або зміни економічних, соціальних чи екологічних процесів і явищ.
       Підходи до розробки:
Поняття про індикатори

Побудова інтегральних індикаторів, які дають змогу аналізувати   рівень стійкості  соціально-економічного розвитку.  Відбувається на основі еколого-економічних, еколого-соціальних та екологічних показниках.
Побудова системи індикаторів, за допомогою яких можна судити про окремі аспекти розвитку: екологічних, соціальних, економічних та  інституційних.
Критерії та індикатори сталого розвитку розробляють міжнародні організації : ООН, Світовий Банк, Європейська Комісія та інші.Одна з найбільш повних за охопленням система індикаторів розроблена Комісією з сталого розвитку ООН.
індикатори соціальних аспектів
індикатори економічних аспектів
індикатори екологічних аспектів
індикатори інституційних аспектів
Одним з головних показників є “індекс соціального розвитку”, так званий “індекс людського потенціалу”.

Укладачі  індикаторів

Індекс для порівняльної оцінки бідності, грамотності, освіти, середньої тривалості життя й інших показників країни.
При підрахунку ІРЛП враховують три види показників:

Середня тривалість життя при народженні.
Індекс освіти
Рівень життя, оцінений через ВВП на душу населення
Індекс розвитку людського потенціалу
середню тривалість життя людей
рівень безробіття
рівень дитячої смертності
доступ до інформації
Індикатори соціальних аспектів характеризують:
 ВВП на душу населення
 темпи зростання ВНП
 частку екологічних чистих технологій в загальному обсязі технологій
Індикатори економічних аспектів характеризують:
споживання водних ресурсів
площу заповідних територій
обсяги викидів в атмосферу
обсяги радіоактивних та хімічних відходів
Індикатори екологічних аспектів характеризують:
наявність законодавчої бази з питань сталого розвитку
витрати на утримання органів управління
індекс ефективності державного управління
Індикатори інституційних аспектів характеризують:
Рейтинг країн за соціальним розвитком
Рейтинг країн за сталим розвитком


title: Презентація на тему «Дозиметри. Види дозиметрів»

text:
Дозиметри.
Види дозиметрів

Прилад призначений для вимірювання ПЕД тільки гама-випромінювання.
ДРГ-01Т змонтований в металічному корпусі, розміри якого складають 175х90х55 мм. Покриття корпусу дозиметра стійке до впливу дезактивацій них розчинів. ДРГ-01Т досить важкий прилад, його вага складає 600 грамів.
Дозиметр ДРГ-01Т
Дозиметр ДБГ-06Т
ДБГ-06Т – призначений для вимірювання ПЕД фотонного (гамма) випромінювання, як державними підприємствами, а також для контролю стану санітарно-захисних зон ЧАЕС. Прилад застосовується населенням для самостійного оцінки радіанного стану довкілля населенням в місцях проживання.
ДБГ-01Н застосовується для визначення польового ПЕД фотонного випромінювання, а також для встановлення радіоактивного забруднення та оцінки рівня потужності польової потужності еквивалентної дози за допомогою звукової сигналізації.
Дозиметр типу ДБГ-01Н
Дозиметр «БЕЛЛА» призначений для здійснення оперативного контролю (оцінки) населенням радіаційної ситуації в місцях постійного проживання. «Белла» дає змогу оцінювати інтенсивність гамма-випромінювання (за допомогою звукової індикації), а також дає змогу оцінювати польовий ПЕД гамма-випромінювання за цифровим екраном (рідкокристалічне табло).
БЕЛЛА – Дозиметр гамма-випромінення
ДКС-04 використовують для здійснення оперативного контролю радіаційної ситуації на АЕС та підприємствах на яких виконуються роботи з джерелами іонізуючого випромінювання. Прилад застосовують і для індивідуального дозиметричного контролю. Дозиметр розповсюджується через торгівельні мережі.
Індивідуальний дозиметр ДКС-04
Радіометр “Прип’ять” призначений для індивідуального та колективного застосування при вимірюванні потужності еквівалентної дози фотонного іонізуючого випромінювання, щільності потоку бета-випромінювань, питомої активності в рідких та сипучих речовинах.
Радіометр бета-гамма випромінювань РКС-20.03 “Припять”
Дозиметр гамма-випромінення індивідуальний ДКГ-21М призначений для вимірювання потужності індивідуального еквіваленту дози гамма-випромінювання; вимірювання індивідуального еквіваленту дози гамма-випромінювання; використання як годинник, будильник.
Дозиметр ДКГ-21м
Радіометр-дозиметр призначено для вимірювання іонізуючих випромінень (радіації) включаючи:
потужність дози гама-випромінювання;
поверхневу щільність потоку бета-часток.
Радіометр-дозиметр РКС-01 "СТОРА"
Дозиметр-радіометр МКС-05 "ТЕРРА-Н"
Дозиметр-радіометр призначено для вимірювання іонізуючих випромінень (радіації) включаючи:
потужність дози гама-випромінювання;
накопичену дозу гама-випромінювання;
поверхневу щільність потоку бета-часток.
Дозиметр-радіометр призначено для вимірювання іонізуючих випромінень (радіації) включаючи:
потужність дози рентгенівського, гама-випромінення;
накопичену дозу рентгенівського, гама-випромінення;
поверхневу щільність потоку бета-часток.
Дозиметр-радіометр МКС-АТ6130
Дякую за увагу!


Презентація на тему «Електричний струм. Початок»


title: Презентація на тему «Властивості електромагнітних хвиль» (варіант 1)

text:
Властивості електромагнітних хвиль
Електромагнітні хвилі – це поширення в просторі вільного електромагнітного поля або система електричних і магнітних полів, що періодично змінюються.
Христия́н Гю́йгенс (1629 1695) нідерландський фізик, механік, математик і астроном, винахідник маятникового годинника з анкерним обмежувачем, автор хвильової теорії світла, праць з оптики і теорії імовірності, відкривач кільця Сатурна і його супутника.
Фронт хвилі — поверхня у просторі, коливання в кожній точці якої при поширенні хвилі мають однакову фазу.У випадку плоскої монохроматичної хвилі фронт хвилі — площина, перперндикулярна хвильовому вектору. При випромінюванні точкового джерела фронт хвилі — сфера.В загальному випадку фронт хвилі — складна поверхня, яку в кожній точці можна охарактеризувати двома радіусами кривини.
Поширення електромагнітних хвиль
Кожна точка фронту хвилі І є центром випромінювання вторинних елементарних хвиль 1,2,3,4,5,6,7;Поверхня ІІ, яка є обвідною до них, через час  ∆t дає нове положення фронту хвиль.АВ- напрямок переміщення фронту хвиль.Чим далі від точки О переміщується фронт хвиль(АВ) тим меншою стає його кривизна в точці В.Тому  на великій відстані від джерела світла маленьку ділянку сферичного фронту хвилі на практиці можна вважати плоскою, а промені паралельними.
Відбивання електромагнітних хвиль
Генератор надвисокої частоти; приймач хвиль і ряд допоміжних пристосувань. Для здійснення напрямленого випромінювання і приймання електромагнітних хвиль використовують спеціальні рупорні антени прямокутного перерізу.
Встановимо на однаковій висоті генератор і приймач антенами один до одного і доможемось доброї чутності звуку в гучномовці.
Помістимо між антенами пластину з діелектрика і зауважимо, що гучність дещо зменшилась.
Якщо замінити діелектрик металевою пластиною, приймання хвиль припиняється. Це свідчить про те, що хвилі відбиваються провідником.
Кут відбивання електромагнітних хвиль, як і хвиль будь-якої іншої природи, дорівнює кутові падіння.
В цьому легко переконатися, розмістивши антени під однаковими кутами до металевої пластини F Звук зникає, якщо забрати пластину або повернути її на деякий інший кут.

В момент, коли хвиля досягне точки B і в цій точці почнеться збудження коливань , вторинна хвиля з центром в точці А вже буде являти собою півсферу радіусом r = АD = υΔt = СВ.
Радіуси вторинних хвиль від джерел , розташованих між точками А і В , змінюються так , як показано на рис.
Обвідною вторинних хвиль є площина DВ, дотична до сферичних поверхонь. Вона являє собою хвильову поверхню відбитої хвилі .  Відбиті промені АА2 і BB2 перпендикулярні
хвильової поверхні DB.
Кут y між перпендикуляром до
поверхні, що відбиває і відбитим
променем називають
кутом відбиття.
АD = СВ і трикутники
ADB і АСВ прямокутні , то
< DBA = < CAB . Але a =
CAB і y = < DBA як кути із
перпендикулярними сторонами.
 Отже, кут відбиття дорівнює
куту падіння
Заломлення електромагнітних хвиль
Заломлення хвиль – зміна напрямку її розповсюдження відповідно до зміни швидкості

Електромагнітні хвилі зазнають заломлення на межі діелектрика. Якщо помістимо на місце пластини трикутну призму з діелектрика, наприклад, з парафіну, під час повертання призми спостерігатимемо зникнення й появу звуку.За допомогою генератора можна спостерігати й найважливіші хвильові явища — інтерференцію і дифракцію електромагнітних хвиль. Інтерференцію, зокрема, можна спостерігати так. Генератор і приймач розміщують один проти одного (і потім знизу підносять металеву пластину. При цьому спостерігається почергове послаблення і посилення звуку, що пояснюється інтерференцією двох хвиль, з яких одна поширюється безпосередньо від антени генератора, а друга — після відбивання від пластини.
При переході світлових променів з одного прозорого середовища в інше напрями променів змінюються (світло заломлюється).
Причини поляризації
Проходження світла через деякі кристали (турмалін).
Відбивання та заломлення світла не межі двох діелектриків.
Подвійне світлозаломлення.

Інтерференція хвиль – явище додавання хвиль від кількох когерентних джерел
Дифракція хвиль – заходження хвиль в область геометричної тіні
Дякуємо за увагу!!!


title: Презентація на тему «Атомна електростанція»

text:
  Презентація на тему:
“Атомна електростанція”
Підготував
Учень 11 класу
Тонконог Іван

Атомна електростанція
 це електростанція, в якій атомна енергія перетворюється в електричну.

Атомні електростанції по виду енергії, що оримується можна розділити на:

-Атомні електростанції (АЕС), призначені для вироблення тільки електроенергії.
-Атомні теплоелектроцентралі (АТЕЦ), що виробляють як електроенергію, так і теплову енергію.
-Атомні станції теплопостачання (АСТ), що виробляють лише теплову енергію.

Енергія, що виділяється в активній зоні реактора, передається теплоносію першого контуру. Далі теплоносій подається насосами в теплообмінник (парогенератор), де нагріває до кипіння воду другого контуру. Отримана при цьому пара надходить у турбіни, обертаючі електрогенератори. На виході з турбін пара надходить у конденсатор, де охолоджується великою кількістю води, що надходять з водосховища.
Принцип роботи АЕС

Схема работи АЕС с (ВВЕР)

Переваги АЕС

 Головна перевага - незалежність від джерел палива із-за невеликого використання його. Витрати на перевезення ядерного палива на відміну від традиційного вугілля незначні.
 Величезною перевагою АЕС є їх відносна екологічна чистота.
АЕС не споживають кисню взагалі.
Крім того, більший питомий викид радіоактивних речовин дає вугільна станція. У вугіллі завжди містяться природні радіоактивні речовини, при спалюванні вугілля вони практично повністю потрапляють в зовнішнє середовище. При цьому питома активність викидів ТЕС в кілька разів вище, ніж для АЕС.

Недоліки АЕС
Опромінене паливо небезпечне, вимагає складних і дорогих заходів з переробки та зберігання.
 Небажаним є режим роботи зі змінною потужністю для реакторів, що працюють на теплових нейтронах.
 З точки зору статистики та страхування великі аварії вкрай малоймовірні, однак наслідки такого інциденту вкрай важкі.
 Великі капітальні вкладення, як питомі,так і загальні, необхідні для спорудження станції, її інфраструктури, а також у разі можливої ліквідації.

Українські АЕС

Чорнобильська атомна електростанція (ЧАЕС)

Південно-українська атомна електростанція

Хмельницька атомна електростанція

Запорізька атомна електростанція

Запорізька АЕС — найбільша електростанція Європи

Рівненська атомна електростанція

На працюючих українських АЕС встановлено 15 енергоблоків потужністю 13888 Мвт, які виробляють прибл. 40~50 % від загального обсягу електроенергії в Україні.
У 2010 році частка АЕС у виробленні
 електроенергії по Україні склала 47,4 %.


title: Презентація на тему «Акустический шум и его воздействие на организм человека»

text:
Акустический шум и его воздействие на организм человека
Что это такое?
Акустический шум- это беспорядочные звуковые колебания разной физической природы, характеризующиеся случайным изменением амплитуды, частоты. И именно частота является тем свойством, которое позволяет нам отличать один звук от другого.
Поступление звуков
Когда звуковые волны поступают в слуховой проход, они вызывают вибрацию барабанной перепонки, среднего и внутреннего уха. Попадая в заполнявшую улитку жидкость, воздушные волны воздействуют  на волосковые клетки внутри кортиева органа. Слуховой нерв передает эти импульсы в мозг, где они превращаются в звуки.
Измерение шума
Шум - это неприятный или нежелательный звук либо совокупность звуков, мешающие восприятию полезных  сигналов, нарушающих тишину, оказывающих вредное или раздражающее действие на организм человека, снижающих его работоспособность. Уровень шума измеряется в единицах, выражающих степень звуков давления,  децибелах. Это давление воспринимается не беспредельно. Уровень  шума в 20-30 децибелов (дБ) практически безвреден для человека это естественный шумовой фон. Что же касается громких звуков, то здесь допустимая граница составляет примерно 80 децибелов. Звук в 130 децибелов уже вызывает у человека болевое ощущение, а 150  становится для него непереносимым.

Таблица слышимости
Увидеть звук
Для того чтобы видеть звук, используют электронный прибор — микрофон. Этот прибор фиксирует переменное давление проходящей звуковой волны и преобразует его в переменный электрический ток. Так, например, микрофон в телефонной трубке преобразует звуки нашего голоса в электрические сигналы, которые передаются на другой конец телефонной линии, где с помощью- приемной части телефонной трубки слова превращаются в первоначальные звуки речи. Громкий звук микрофон преобразует в сильный электрический сигнал, а тихий. — в слабый.
Мобильные телефоны
Мобильный телефон — самый распространенный «вредитель» для нашего организма. В среднем за месяц человек говорит по мобильному телефону около 100 минут. Этого вполне достаточно, чтобы навредить психике и организму в целом.
    Защита: уровень громкости гарнитуры мобильных телефонов не должен превышать 10 дБ (то есть уровень громкости звонка и разговора с абонентом не должен превышать средний). В противном случае при частых звонках и разговорах могут начаться нервные расстройства.
Инфразвук
Это звуковые волны, имеющие частоту ниже воспринимаемой человеческим ухом
Хотя он и не слышен, он действует на человека как физическая нагрузка. При этом у человека возникает утомление, головокружение, вестибулярные расстройства, нарушения работы сердечно-  сосудистой и нервной системы, снижается острота слуха.
Особенно неблагоприятен инфразвук частотой 2-15 Гц, так как вызывает в организме резонансные явления. При этом могут возникать нарушения ритма дыхания, болезненные ощущения в груди, животе, пояснице и в некоторых мышцах.
Ультразвук
Ультразвук- неслышимые человеческим ухом упругие волны.
Возникает при работе реактивных двигателей, газовых турбин, сирен, сварочных машин, станков  для сверления и др. Низкочастотные ультразвуковые колебания оказывают на людей такое же действие, как шум.
Исследования последних лет показали, что человеческое ухо может воспринимать и ультразвук, но лишь в том случае, если он проходит через кости черепа.
Действия
Шум коварен, его вредное воздействие на организм совершается незримо, незаметно. Нарушения в организме обнаруживаются не сразу. Поэтому, принимаясь за уроки, лучше не включать телевизор или магнитофон, а в перерыве между занятиями, двигаясь под ритмичную бодрую музыку, сбросить усталость. Шум во время сна оказывает еще более негативное действие, чем в часы бодрствования. Поэтому, укладываясь спать, позаботьтесь, чтобы в комнате было как можно тише.
Каждый должен заботиться о снижении бытового шума и обеспечении тишины в квартирах, особенно в часы, отведенные для отдыха ( с 23 до 7 ч).
Тишина нужна людям так же,  как солнце и свежий воздух.


Презентація на тему «Ядерна модель атома. Квантові постулати Бора»


title: Презентація на тему «Виды спектров.Спектральный анализ»

text:
Виды спектров.Спектральный анализ.
Спектры излучения
Распределение энергии по частотам
(спектральная плотность интенсивности излучения)
Непрерывный спектр
 Дают тела, находящиеся в твердом, жидком состоянии, а также плотные газы.
 Чтобы получить, надо нагреть тело до высокой температуры.
 Характер спектра зависит не только от свойств отдельных излучающих атомов, но и от взаимодействия атомов друг с другом.
 В спектре представлены волны всех длин и нет разрывов.
 Непрерывный спектр цветов можно наблюдать на дифракционной решетке. Хорошей демонстрацией спектра является природное явление радуги.
Линейчатый спектр
 Дают все вещества в газообразном атомарном (но не молекулярном) состоянии (атомы практически не взаимодействуют друг с другом).
 Изолированные атомы данного химического элемента излучают волны строго определенной длины.
 Для наблюдения используют свечение паров вещества в пламени или свечение газового разряда в трубке, наполненной исследуемым газом.
 При увеличении плотности атомарного газа отдельные спектральные линии расширяются.
Полосатый спектр
 Спектр состоит из отдельных полос, разделенных темными промежутками.
 Каждая полоса представляет собой совокупность большого числа очень тесно расположенных линий.
 Создаются молекулами, не связанными или слабосвязанными друг с другом.
 Для наблюдения используют свечение паров в пламени или свечение газового разряда.
Спектр поглощения
 Если пропускать белый свет сквозь холодный, неизлучающий газ, то на фоне непрерывного спектра источника появятся темные линии.
 Газ поглощает наиболее интенсивно свет тех длин волн, которые он испускает в сильно нагретом состоянии.
 Темные линии на фоне непрерывного спектра – это линии поглощения, образующие в совокупности спектр поглощения.
Спектральный анализ
Густав Роберт Кирхгоф
1824 - 1887
Роберт Вильгельм Бунзен
1811 - 1899
Спектральный анализ – метод определения химического состава вещества по его спектру. Разработан в 1859 году немецкими учеными Г. Р. Кирхгофом и Р. В. Бунзеным.
Длины волн (или частоты) линейчатого спектра какого-либо вещества зависят только от свойств атомов этого вещества, но совершенно не зависят от способа возбуждения свечения атомов.
Можно обнаружить данный элемент в составе сложного вещества, даже если масса вещества меньше 10-10г.
Атомы каждого химического элемента имеют строго определённые резонансные частоты, в результате чего именно на этих частотах они излучают или поглощают свет.
Это приводит к тому, что в спектроскопе на спектрах видны линии (тёмные или светлые) в определённых местах, характерных для каждого вещества. Интенсивность линий зависит от количества вещества и его состояния.
Применение Спектрального анализа
 Открываются новые элементы: рубидий, цезий и др;
 Узнали химический состав Солнца и звезд;
 Определяют химический состав руд и минералов;
 Метод контроля состава вещества в металлургии, машиностроении, атомной индустрии.
Состав сложных смесей анализируется по их молекулярным спектрам.


title: Презентація на тему «Ядерний реактор» (варіант 2)

text:
Ядерний  реактор
Будова та принцип дії
Історія
Перший у світі реактор СР-1 (Chicago Physics) був спроектований і сконструйований Е. Фермі у співпраці з Андерсеном, Цінном, Л. Вудс та Дж. Вайлем і розміщувався у тенісному залі під трибунами стадіону Чиказького університету. Реактор почав працювати 2 грудня 1942 р. при розрахунковій початковій потужності 0,5 Вт. У перший урановий реактор СР-1 було завантажено 6 т металевого урану і деяка кількість (точно не відомо) оксиду урану через брак урану в чистому вигляді.

Атомний реактор — пристрій для одержання енергії за рахунок керованої реакції поділу ядра.
Реактори розрізняють:
за енергією нейтронів, що викликають розпад (реактор на теплових, швидких і проміжних нейтронах)
за характером розпаду ядерного палива (гомогенні і гетерогенні)
за використовуваним сповільнювачем (графітові, водяні та ін.)
за призначенням (енергетичні, дослідницькі)

Ланцюгова реакція, яка відбувається в урані й деяких інших речовинах, є основою для перетворення ядерної енергії на інші види енергії (теплову, електричну). Під час цієї реакції безперервно з'являються нові й нові осколки ядер, які летять із великою швидкістю. Якщо шматок урану занурити в холодну воду, то осколки гальмуватимуться у воді й нагріватимуть її. У результаті холодна вода стане гарячою або навіть перетвориться на пару. Саме так працює ядерний реактор, у якому відбувається процес перетворення ядерної енергії на теплову.
У реальних ядерних реакторах (рис. 36.3)ядерне паливо (уран або плутоній) розміщують усередині так званих тепловидільних елементів (ТВЕЛів). Продукти поділу нагрівають оболонки ТВЕЛів, і ті передають теплову енергію воді, яку в даному випадку ще називають теплоносієм. Отримана теплова енергія перетворюється далі на електричну (рис. 36.4) подібно до того, як це відбувається на звичайних теплових електростанціях.

Ядерний цикл


Презентація на тему «Теплові електростанції»


title: Презентація на тему «Радіоактивність» (варіант 2)

text:
Вплив радіації на організм людини
Радіація була присутня на Землі і в космосі  завжди. Знання пересічного жителя планети про
         вплив радіації на живі організми і на людину
                                   мізерні і викривлені міфами.
Наочним прикладом необхідності знань про вплив радіації
на організм людини показала аварія на Чорнобильській
АЕС. На той момент необхідні знання мали тільки вузький
ряд фахівців. Людей з Прип'яті почали евакуювати через
  кілька діб, у Києві не скасували парад. Весь цей час люди нічого не знали про те, що вже піддаються невидимій
     небезпеці, особливо в Прип'яті. У суспільстві природно
        стали ходити різні чутки про неіснуючу радіацію,
          наприклад, наївно вважали, що смертельний вплив
                  радіації можна "гасити" горілкою і спиртом. А
                                   необхідних знань катастрофічно не
                                                                     вистачало.
   Не враховувався вплив вторинної радіації на організм людини. Ліквідатори ЧАЕС при усуненні наслідків вибуху четвертого енергоблоку, розкидані навколо уламки хапали голими руками, не знаючи що у них в руках смертельна небезпека. Все вищевказане лише невелика частина того, що тоді відбувалося. Хотілося б віддати належне всім Ліквідаторам, хто поїхав тоді на ЧАЕС, віддали свої життя і здоров'я, не отримавши при цьому практично ніякої компенсації і визнання країни.
   Отже, розберемося спочатку з термінами. Існує кілька видів випромінювання :

Альфа-випромінювання – це потік важких часток, що складаються з нейтронів і протонів, не здатне проникнути навіть крізь аркуш паперу і людську шкіру. Стає небезпечним, тільки при попаданні всередину організму з повітрям, їжею, через рану.

Бета-випромінювання являє собою потік негативно заряджених часток, здатних проникати крізь шкіру на глибину 1-2 см.

Гамма-випромінювання – має найвищу проникну здатність. Такий вид випромінювання може затримати товста свинцева або бетонна плита.
   Небезпека радіації полягає в її іонізуючому випромінюванні, що взаємодіє з атомами і молекулами, які ця взаємодія перетворює в позитивно заряджені іони, тим самим розриваючи хімічні зв'язки молекул, що складають живі організми, і викликаючи біологічно важливі зміни.
Експозиційна доза – основна характеристика, що показує величину іонізації сухого повітря. Одиниця виміру - Рентген.

Поглинута доза – кількість поглиненої енергії на одиницю маси речовини. Одиницями виміру є Грей і Рад (radiation absorbed dose). При цьому 1 Гр = 100 рад.

В.К.Рентген
Еквівалентна доза – міра біологічного впливу на живі організми, розраховується як поглинена доза, помножена на коефіцієнт якості (КЯ), що показує здатність даного виду випромінювання ушкоджувати тканини організму. Одиницями виміру є Бер або Зіверт. КЯ для рентгенівських, бета- і гамма-променів дорівнює 1, для протонів і нейтронів 3-10, для альфа випромінювання 20
Р. Зіверт
  Звідси ми бачимо, що альфа випромінювання, хоч і має низьку проникаючу здатність, але при попаданні всередину несе найбільшу небезпеку. При цьому, якщо КЯ = 1, можна вважати, що 1 бер відповідає поглиненій дозі в 1 рад. Також для спрощення розрахунків, можна вважати, що експозиційна доза 1 рентген для біологічної тканини відповідає поглиненій дозі в 1 рад і еквівалентній дозі в 1 бер (при КЯ = 1), тобто грубо кажучи 1 Р = 1 рад = 1 бер. Також 1 Зв = 1 Гр (при КЯ = 1).
Потужність дози – показує яку дозу опромінення за проміжок часу отримає предмет або живий організм. Одиниця виміру - Зіверт/год. Потужність еквівалентної дози показують побутові дозиметри, які відградуйовані, як правило, в мкЗв/год або мкР/год (старі моделі). При цьому 1 Зв = 100 Р і відповідно 1 Зв/год = 100 Р/год.
   Ефективна еквівалентна доза застосовується при розрахунку індивідуальної дози опромінення і є еквівалентною дозою, помноженою на коефіцієнт радіаційного ризику для різних органів людини. Іншими словами, органи і тканини людини мають різну сприйнятливість до радіаційного опромінення. Найбільш сприйнятливі до радіації червоний кістковий мозок ,
     легені, гонади. Менш сприйнятливі до випромінювання
       щитовидна залоза, м'язи та інші органи. Підсумувавши
        еквівалентні дози, помножені на відповідні коефіцієнти
            радіаційного ризику органів, отримаємо ефективну
                  еквівалентну дозу, вимірювану також в берах і зівертах.
                                                    При цьому 1 Зв = 100 бер.
Також розглянемо природне радіаційне опромінення
(природна радіація). Його можна розділити на
 зовнішнє опромінення і внутрішнє. Зовнішньому
   радіаційному опроміненню ми піддаємося при
     перельотах літаком, через дію космічних променів.
           Наприклад, при походах в гори Ви піддаєтеся
                          більш сильному впливу природного
                                   радіаційного фону, ніж поблизу
                                                                  рівня моря.
Джерела природної радіації
   Іншими словами, де б ми не знаходилися, ми все одно піддаємося впливу невеликого радіаційного фону   (0,08 - 0,3 мкЗв/год). Такий рівень радіації вважається допустимим. На внутрішнє опромінення припадає
      приблизно 2/3 еквівалентної ефективної дози, яку
           отримує людина від природних джерел радіації,
                       що надходять в організм з їжею, водою і
                                                              повітрям.
    Найбільш вагомий внесок у природне опромінення людини вносить радіоактивний газ радон, на частку якого припадає 3/4 річної еквівалентної ефективної дози радіаційного опромінення людини. Радон вивільняється з надр всюди, але нерівномірно, накопичуючись в приміщеннях, які не провітрюються. Також міститься в деяких будівельних матеріалах і деяких глибоких артезіанських джерелах води. Дуже велику небезпеку представляє потрапляння парів води з вмістом радону в легені, наприклад у ванній кімнаті – там його кількість в 3 рази перевищує вміст радону в кухні, і в 40 разів вища, ніж у кімнаті. Коротше кажучи, частіше провітрюйте житлові приміщення.
  До них відноситься атомна енергетика, рентгенологічні процедури. Нижче наведені основні джерела радіаційного опромінення та ефективні еквівалентні дози, мкЗв/год.

Штучні джерела радіації
   Вплив радіації на живий організм викликає в ньому різні оборотні і необоротні біологічні зміни. І ці зміни діляться на дві категорії – соматичні, викликані безпосередньо у людини, і генетичні, що виникають у нащадків. Важкість впливу радіації на організм людини залежить від того, як відбувається цей вплив – відразу чи порціями. Більшість органів встигає відновитися, тому вони краще переносять серію короткочасних доз, в порівнянні з тією ж сумарною   дозою опромінення за один раз.
Вплив радіації на організм людини
   Як писалося вище, реакція різних органів на радіацію не однакова – червоний кістковий мозок та органи кровотворної системи, репродуктивні органи та органи зору найбільш вразливі. Також, варто зауважити, що діти сильніше схильні до дії радіації, ніж доросла людина. Більшість органів дорослої людини не такі схильні до впливу радіації – це нирки, печінка, сечовий міхур, хрящові тканини. Далі для прикладу показана шкода організму від одноразової дії гамма-випромінювання.
   Радіоактивні речовини характеризуються іонізуючим випромінюванням, енергії якого достатньо для відділення електронів від атомів (в результаті чого утворюються заряджені іони) і розриву хімічних зв'язків. Іонізуюча радіація може зашкодити будь-якому типу тканини людського організму, причому в більшості випадків пошкодження від іонізуючого випромінювання не піддаються відновленню. Більше того – будь-яке порушення природного механізму відновлення організму призводить до утворення ракових клітин.

Наслідки впливу радіації на організм людини
   У загальному випадку ступінь ушкоджень організму залежить від інтенсивності і тривалості впливу радіації на нього. Наслідки для здоров'я в результаті радіаційного опромінення прийнято поділяти на дві основні категорії: стохастичні і не стохастичні.
Стохастичні наслідки опромінення пов'язані з довгостроковим опроміненням при мінімальному рівні радіації (сама назва «стохастичний» означає ймовірність чого-небудь). Чим вищий рівень радіації, тим імовірніші наслідки для здоров'я, проте рівень радіації не впливає на їх вигляд.

Стохастичні (випадкові) наслідки впливу радіації на організм людини
  Більшість вважає рак ключовим наслідком для здоров'я людини внаслідок опромінення. Рак – це неконтрольований ріст клітин. Зазвичай організм контролює механізм росту та розвитку клітин, а також відновлення пошкоджених тканин. У результаті пошкоджень на клітинному або молекулярному рівні цей механізм порушується, приводячи до неконтрольованого росту клітин. Ось чому здатність радіації розривати хімічні зв'язки в атомах і молекулах робить її потужним канцерогеном.
   Крім того, до групи стохастичних, або випадкових наслідків опромінення входять зміни в ДНК, викликані радіацією – так звані клітинні мутації. У деяких випадках організм не справляється із завданням відновлення таких утворень, що призводить до появи нових мутацій. Мутації можуть бути тератогенними або генетичними. Тератогенні мутації викликані опроміненням плоду і впливають тільки на людей, що постраждали від опромінення. Генетичні ж мутації передаються наступним поколінням.
  Не стохастичні наслідки для здоров'я людини пов'язані з опроміненням високої інтенсивності – чим інтенсивніший вплив радіації на організм людини, тим серйозніші наслідки для здоров'я. Короткострокове інтенсивне опромінення називають гострим опроміненням.

Не стохастичні наслідки впливу радіації на організм людини
  На відміну від раку, наслідки короткострокового опромінення зазвичай виникають досить швидко. У числі найбільш поширених наслідків гострого опромінення – опіки і так звана променева хвороба, або радіаційне ураження, що викликає передчасне старіння і часто призводить до летального результату. При опроміненні дозами значної потужності летальний результат наступає протягом двох місяців.
 У число основних симптомів променевої хвороби входять нудота, слабкість, втрата волосся, опіки шкіри, порушення роботи різних органів.


Презентація на тему «Затемнення Сонця та Місяця»


title: Презентація на тему «Сила Ампера, та Правило лівої руки» (варіант 1)

text:
Презентація з фізикина тему “ Сила Ампера, та Правило лівої руки”
Виконала:
Учениця 11- А класу
Твердохліб Анжеліка
Закон Ампера
  Це закон взаємодії постійних струмів. Законом Ампера називається закон, що визначає силу, з якою магнітне поле діє на малий відрізок провідника із струмом.
Правило лівої руки
Пра́вило лі́вої руки́ — мнемонічне правило, що допомагає визначити напрям сили Ампера, яка діє на рухомий заряд або провідник зі струмом  у магнітному полі.
Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Сила тертя» (варіант 3)

text:
Сила тертя
Сили в механіці
Підготувала:
Учениця 6(10)-А класу
Мальцева Наталія
Сила тертя - це непотенційна сила, яка протидіє рухові фізичного тіла, розсіюючи його механічну енергію в тепло.
Виникає при дотику тіл і перешкоджає їх відносному переміщенню
Сила тертя спокою
Сила тертя ковзання
Сила тертя кочення
Сила тертя спокою
Виникає між нерухомими твердими тілами
Напрямлена паралельно стичним поверхням протилежно силі, що хоче зрушити тіло з місця і рівна їй за модулем
Сила тертя ковзання
Виникає при дотику двох рухомих поверхонь твердих тіл
Напрямлена паралельно стичним поверхням рухомих тіл
Не залежить від площі стичних поверхонь та швидкості руху тіл
Сила тертя кочення
 Виникає при перекочуванні тіла одне по одному.
Швидкості тіл однакові за величиною і напрямком, принаймні, в одній точці зони контакту.
Тертя кочення виникає на межі двох тіл, і тому воно класифікується як вид зовнішнього тертя.

Причини тертя
Пружні деформації мікровиступів тертьових поверхонь.
Це сила електромагнітної природи

Кінець


title: Презентація на тему «Плоске дзеркало»

text:
N
A
B
A1
B1


title: Презентація на тему «Рентгенівське випромінювання» (варіант 6)

text:
Рентгенівське випромінювання

   Рентген Вільгельм Конрад Німецький фізик, удостоєний в 1901 першої Нобелівської премії з фізики за відкриття променів, названих його ім'ям. У 1888 Рентген був запрошений в Вюрцбурзький університет, в 1894 став його ректором. У стінах цього університету 8 листопада 1895 він зробив відкриття, яке принесло йому всесвітню популярність.

    Пізній вечір 2 січня 1896. У редакції віденської газети «Нейе Фрейе пресі» («Нова вільна преса») закінчується звичайний робочий день. Газетні шпальти зверстані, підписані в друк, відправлені в друкарню. Ще кілька годин - і рознощики побіжать вулицями, вигукуючи заголовки основних статей. Однак не судилося цими статтями побачити світло рано вранці 3 січня. Зовсім інша викрикуватимуть продавці газет, дивуючись небувалого попиту.

   Коли ротаційні машини вже почали друкувати тираж , в друкарню подзвонив головний редактор і схвильованим голосом наказав зупинити машини і звільнити першого смугу - зараз буде присланий новий матеріал. Неважко уявити собі переполох в друкарні. Такі заміни , пов'язані з нервуванням і додатковими витратами , робилися лише у виняткових випадках. А що сталося сьогодні , який матеріал надішлють з редакції натомість знятого ? Те , що через годину приніс захеканий кур'єр , здивувало навіть старих складачів , яких не проймеш нічим . Які тільки повідомлення набирали вони за своє життя , але такого вони ще не бачили. Чи не стаття навіть потрясла їх , вони й не все в ній зрозуміли , а вчитуватися було ніколи , газета і так запізнювалася , - фотографія, з якою належало зробити кліше ; фотографія , на якій - господи , навіть дух захоплює! - Видно кисть руки , не сама рука , як у всіх живих людей , а кістки , як у скелета . І на середній фаланзі безіменного пальця - силует обручки.
Через всю першу сторінку йшов заголовок , надрукований аршинними літерами : « Сенсаційне відкриття » , і підзаголовок : «Нещодавно у вчених колах фахівців Відня справжню сенсацію викликало повідомлення про відкриття , яке зробив Вільгельм Конрад Рентген , професор фізики в Вюрцбурзі . Якщо повідомлення виправдається , то в руках людства виявляться епохальні підсумки точнейших досліджень , які приведуть до чудових наслідків як в галузі фізики , так і в області медицини ». Треба визнати , що і в самому аншлагу , і в тексті йде далі статті журналіст зумів вірно описати і суть відкриття , і його майбуття. Це не так часто трапляється , і вже через день Лондонське телеграфне агентство довело справедливість такого песимістичного твердження, перебрехали прізвище автора відкриття , а англійцям він став відомий спочатку як Роутген . Треба визнати , що і в самому аншлагу , і в тексті йде далі статті журналіст зумів вірно описати і суть відкриття , і його майбуття. Втім , до того чи було журналістам ! Важливо було встигнути передати карколомну новину , поки не обскакали конкуруючі видання . І за кілька перших днів 1896 над Європою та Америкою прокотився буквально тайфун газетних повідомлень , що розбурхують навіть найсильніша уява . Не було , здається , газети , що не надрукувала б той історичний знімок кисті руки , що належала , як потім з'ясувалося , дружині професора , Берті Рентген . А автор гучного відкриття сидів , зачинившись у себе в лабораторії , не беручи кореспондентів та інших візитерів , і продовжував як ні в чому не бувало вивчати нове незвичайне явище , відкрите ним два місяці тому , 8 листопада 1895 .

   Як і багато німецькі фізики , Рентген працював у той час з катодними променями. Вони не були якоюсь новиною у фізиці , бо відкриті були сто п'ятдесят років тому. Ще в 1748 році було відмічено , що в скляній трубці , з якої відкачано повітря , при пропущенні електричної іскри спалахує як би північне сяйво - сполохи вогню. Сто років по тому аналогічне явище спостерігав Майкл Фарадей , коли підвів струм від електричної машини до скляній трубці з розрідженим повітрям. Уважний Фарадей зазначив , що з позитивного електрода анода виходить таємниче фіолетове світіння , яке простягнулося шлейфом майже до самого катода , який також мерехтів в темряві. Ще через десять років після цього учень Плюкера - Гитторф вставив між катодом і фосфорним склом і зауважив , що він відкидає тінь . З чого він зробив висновок , що таємничі невидимі промені випускає катод . Так фізики познайомилися з катодними променями.

    Рентге́нівське випромі́нювання, пулюївське випромінювання або Х-промені — короткохвильове електромагнітне випромінювання з довжиною хвилі від 10 нм до 0.01 нм. Велектромагнітному спектрі діапазон частот рентгенівського випромінювання лежить між ультрафіолетом та гамма-променями.
Рентгенівське випромінювання виникає від різкого гальмування руху швидких електронів у речовині, при енергетичних переходах внутрішніх електронів атома. Воно використовується у науці, техніці, медицині. Рентгенівське випромінювання змінює деякі характеристики гірських порід, наприклад, підвищує їх електропровідність. Короткочасне опромінення кристалів кам'яної солі знижує їхнє внутрішнє тертя.
Назва рентгенівське випромінювання походить від прізвища німецького фізика Вільгельма Конрада Рентґена. Інша назва — пулюївське випромінювання походить від імені українського фізика Івана Пулюя.
Першовідкривачем випромінювання є Іван Пулюй. Його працями скористався пізніше і Вільгельм Рентген, котрому було особисто Пулюєм презентовані свої праці. Рентген назвав ці промені невідомої природи X-променями. Ця назва збереглася донині в англомовній та франкомовній науковій літературі, ввійшовши в мови багатьох народів світу.
Рентгенівське випромінювання використовуються для флюорографії, рентгенофлюоре-сцентного аналізу і в кристалографії для визначення атомної структури кристалів. Методи дослідження речовини за допомогою рентгенівських променів об'єднює термін рентгенівська спектроскопія.
Рентгенівські промені слабо взаємодіють із речовиною, завдяки чому мають велику проникність. Проте вони поглинаються в тому випадку, коли їхня енергія вища за енергію внутрішніх електронів атомів. На відміну від лінійчатих спектрів випромінювання спектр характеристичного поглинання складається зі смуг, оскільки електрон, вибитий із внутрішньої оболонки, покидає атом і може мати будь-яку енергію. Характерні частоти смуг також вказують на наявність хімічних елементів у сполуці.
Загалом із зростанням частоти рентгенівських променів поглинання падає, дещо зростаючи кожного разу, коли енергія кванта випромінювання перевищує енергію електрона на певній орбіталі.
Крім поглинання рентгенівські промені також розсіюються в речовині, змінюючи напрям розповсюдження.

Презентацію виконувала учениця 11 класуСтеценко Ая
Рентгенівські промені мають велику енергію — десятки й сотні кілоелектронвольт. Попри те, що вони слабо взаємодіють із речовиною, така взаємодія все ж існує, й при поглинанні вивільняється велика кількість енергії, що може призвести до безповоротних пошкоджень у клітині живого організму. Тому рентгенівські промені небезпечні й робота з ними вимагає особливої уваги.
Доза опромінення вимірюється у берах — біологічних еквівалентах рентгена.


title: Презентація на тему «Оптика» (варіант 1)

text:
Оптика

Оптика – це наука,що вивчає світло.

Світло...
 Його значення в нашому житті надзвичайно велике.
Важко уявити собі життя без світла.
Адже все живе зароджується й розвивається під впливом світла і тепла.

Око людини  дає нам можливість дізнатися про навколишній світ більше, ніж усі інші чуття, разом узяті.
Сонце є головним джерелом світла для Землі.
Зоря — одне з найбільш казкових світлових явищ природи
Місяць світла не випромінює, а тільки відбиває світло, що йде від Сонця.
Веселка
Веселка – це красиве небесне явище
Веселка має 7 кольорів

««Це червоний, жар неначе,

Це оранжевий, гарячий,

Жовтий — як пшениця в полі,

Мов трава — зелений колір,

Голубий — як у краплині,

А наступний колір — синій,

Синій колір, ніби річка,

Фіолетовий — як нічка».

Світло,яке створила людина…
Лампи розжарення

Газосвітні трубки

Лазери
Дзеркало - гладка поверхня, призначена для відображення світла. У ньому можна побачити своє зображення.
Розв’яжи кросворд…

1. Предмет,у якому можна побачити своє зображення.
2.Зоря — одне з найказковіших  світлових явищ …
3. Його значення у житті надзвичайно велике.
4.Світлові прилади,які створила людина.
5. Різнокольорова дуга на небі.
6. Колір веселки,який знаходиться між червоним і жовтим кольорами.
7. Наука,що вивчає світло.

1

2

3

4

5

6
7


title: Презентація на тему «Енергія електричного поля»

text:
Енергія електричного поля
Підготовила Кириченко Ірина

Електрична енергія— вид енергії, що існує у вигляді потенціальної енергії електричного й магнітного полів та енергії електричного струму. Завдяки зручній технології виробництва, розподілу й споживання, електрична енергія займає щільне місце серед інших видів енергії, що їх споживає людство.

Електричну енергію для виробничого і побутового споживання отримують шляхом перетворення інших видів енергії. Її джерелами може бути хімічна енергія, механічна енергія, наприклад, води чи вітру, ядерна енергія, теплова енергія, світлова енергія. При виробництві електричної енергії хімічна або ядерна енергія зазвичай спочатку перетворюються в теплову, а тільки потім у енергію електричного струму.

До споживача електрична енергія поставляється через електромережу. Споживач використовує електричну енергію для виконання механічної роботи, опалення, освітлення, комунікації тощо.
Фізичні основи
Поняття роботи A електричного поля E  при переміщенні заряду Q вводиться в повній відповідності з визначенням механічної роботи:

де                         — різниця потенціалів (також уживається термін напруга)

У багатьох завданнях розглядається безперервне перенесення заряду протягом деякого часу між точками із заданою різницею потенціалів , у такому разі формулу для роботи слід переписати таким чином:

де                     — сила струму
Потужність електричного струму в колі
Потужність W електричного струму для ділянки кола визначається звичайним способом, як похідна від роботи A за часом, тобто виразом:

— це найзагальніший вираз для потужності в електричному колі.

З врахуванням закону Ома :

Електричну потужність, що виділяється на опорі R можна виразити як через струм:

так і через напругу:

Потоки енергії електромагнітного поля
Для електромагнітної хвилі густина потоку енергії визначається вектором Пойнтінга (вектором Умова) S.
Вектор Пойнтінга пропорційний векторному добутку напруженостей електричного та магнітного полів

Сам факт існування потоків енергії в постійних електричних і магнітних полях, на перший погляд, виглядає дуже дивним, але це не приводить до будь-яких парадоксів; більш того, такі потоки можуть бути виявлені експериментально.


title: Презентація на тему «Феромагнетики» (варіант 2)

text:
Феромагнетики
Виконала учениця 11-А класу
Ковальова Анастасія
Феромагне́тики — сильно магнітні речовини здатні
намагнічуватися навіть у слабких магнітних полях

Властивості феромагнетизму:
нелінійний характер процесу намагнічення
феромагнетики сильно втягуються в область
сильнішого магнітного поля
магнітна сприйнятливість феромагнетиків
позитивна і значно більше одиниці
при не дуже високих температурах
феромагнетики характеризуються спонтанною
намагніченістю, яка сильно змінюється під
впливом зовнішніх дій

Також ферромагнетикам притаманний Ефект
Барнета - намагнічування під час обертання навіть
у відсутності зовнішнього магнітного поля
Феромагнетизм виникає в речовинах, у яких як
наслідок обмінної взаємодії, спінам електронів
вигідно орієнтуватися паралельно. В результаті
такої узгодженої орієнтації спінів виникає
макроскопічний магнітний момент, який може
існувати навіть без зовнішнього магнітного поля
Фізична природа феромагнетизму
Доменна структура

При температурі, нижчій за температуру Кюрі,
магнітні моменти електронів сусідніх атомів у
феромагнетику орієнтовані паралельно, проте
зазвичай ця орієнтація не поширюється на все
тіло. Слабка магнітна взаємодія між окремими
сумарними моментами значних областей стає на
заваді їхньому зростанню. Тому феромагнетик
розбивається на окремі області повної
намагніченості, так звані магнітні домени

Магнітні домени можуть орієнтуватися
довільним чином, тому для феромагнетика
існує розмагнічений стан. У цьому стані,
незважаючи на локальне намагнічення, тіло
з феромагнітної речовини не є магнітом.
Окрім розмагніченого стану, феромагнітне
тіло може перебувати в намагніченому стані,
коли переважна кількість доменів має однакову
орієнтацію магнітних моментів. Намагнічений
стан може зберігатися, коли зовнішнє магнітне
поле відсутнє
Представники феромагнетиків

Серед хімічних елементів феромагнетні
властивості мають перехідні елементи  Для 3d-
металів і Ґадолінію характерна колінеарна
феромагнетна атомна структура, для решти
рідкісноземельних феромагнетиків-неколінеарна

Представники: Ферум, Кобальт, Нікель,
Гадоліній, Тербій, Диспрозій, Гольмій, Ербій
Застосування
Сплави із  залізом, кобальтом і нікелем
    перспективні як магнітні матеріали

Феромагнітна рідина - рідина, що сильно
поляризується в присутності магнітного поля

Феромагнітні рідини складаються
з феромагнітних частинок нанометрових розмірів,
що знаходяться у зваженому стані в несучій рідині,
в якості якої зазвичай виступає органічний
розчинник або вода. Для забезпечення стійкості
такої рідини феромагнітні наночастинки
 зв'язуються з поверхневоактивною речовиною,
створюючи захисну оболонку навколо частинки,
що перешкоджає їх злипанню (в наслідок дії сил
ван дер Ваальсових або магнітних сил)

Незважаючи на назву, феромагнітні рідини
не проявляють феромагнітних властивостей,
оскільки не зберігаютьзалишкової
намагніченості після зникнення зовнішнього
магнітного поля. Насправді феромагнітні
рідини єпарамагнетиками і їх часто
називають «суперпарамагнетиками» з-за
високої магнітної сприйнятливості. Дійсно
феромагнітні рідини в наш час створити
досить складно
Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Будова Всесвіту. Розподіл галактик. Квазари» (варіант 2)

text:
Будова Всесвіту. Розподіл галактик. Квазари

Класифікація галактик
Едвін Павелл Габбл - американський астроном; дослідник галактик, позагалактичних туманностей, сформулював закон Габбла, створив класифікацію галактик.
Еліптичні галактики  (Е)— це кулеподібні скупчення мільйонів зірок, які нагадують велетенські сферичні скупчення.
Спіральні галактики (S) — це величезні скупчення мільйонів зірок, більшість з яких зосереджено у плоскій формі диска, з яскравою сферичною опуклістю у центрі.

Галактична Перемичка
Вважається, що довжина галактичної перемички становить близько 27 000 світлових років. Вона складається переважно із червоних зірок, які вважають дуже старими.
Перемичку оточено кільцем, що має назву «Кільце у п'ять кілопарсеків».
Лінзоподібна галактика
Неправильна галактика (Ir) є галактикою з неправильними зовнішніми обрисами або з нерівномірним розподілом яскравості.

Закон Габбла

Закон Габбла

      Швидкість, з якою переміщуються від нас інші галактики, збільшується прямо пропорційно відстані до цих галактик:
V=Hr
       де  V – швидкість галактики, H – стала Габбла, r – відстань до галактики в мегапарсеках.
       За останніми вимірами H≈70 км/(с*Мпк) (тобто швидкість розлітання галактик збільшується на 70 км/с на кожний мільйон парсеків).
    Новий етап у переписі галактик – “Морфологічний каталог галактик” радянського дослідника Воронцова-Вельямінова.

Розподіл галактик у Всесвіті
Спостерігаючи гравітаційну взаємодію планет і зір, астрономи звернули увагу на своєрідну ієрархічну структуру руху космічних тіл:

Планети та їхні супутники
Зоряні скупчення
Галактики
Скупчення галактик
Наша Галактика й галактика М31 входять до Місцевої групи галактик.
Найбільші скупчення галактик спостерігаються у сузір'ях Діви та Волосся Вероніки.
Велика стіна – місце, де на відстані 500 млн св. років виявляється значне збільшення кількості галактик у порівнянні з іншими напрямками.
Окремі галактики взаємодіють між собою, навіть відбуваються їхні зіткнення, коли одна галактика поглинає іншу,— спостерігається своєрідний галактичний «канібалізм».
На останній, четвертій, ступені ієрархічної структури скупчення галактик майже не взаємодіють між собою, тому не виявлено якогось спільного центра, навколо якого могли б обертатися мільйони галактик.

Інсценування сцени поглинення нашої галактики галактикою Андромеди.
Ще однією характерною рисою розподілу галактик у просторі є те, що вони розміщені у Всесвіті у великому масштабі не хаотично, а утворюють дуже дивні структури, які нагадують величезні сітки з волокон. Ці волокна оточують гігантські, відносно пусті області — порожнечі.

Квазари
Кваза́ри (англ. quasars, скор. від англ. quasi-stellar radio source — квазізоряне радіоджерело) — позагалактичні об'єкти, які мають зореподібні зображення і сильні емісійні лінії з великим червоним зміщенням у спектрі.
Квазари виявлені в 1963 як джерела радіовипромінювання. Згодом було виявлено квазаги, які за оптичними характеристиками не відрізняються від квазарів, проте не мають радіовипромінювання. Сьогодні обидва типи об'єктів називають квазарами:
Перші — радіоголосними (або радіоактивними)
Другі — радіотихими (або радіоспокійними). Радіоголосні квазари становлять декілька відсотків від загальної кількості квазарів.
Квазари мають найвищі світності серед усіх об'єктів Всесвіту.

Квазари належать до галактик з активними ядрами. Більшість з них пов'язані зі спіральними галактиками. За природою квазари, напевне, близькі до галактик сепфертівських, до яких вони примикають з боку високих світностей.

На початку ХХІ ст. встановлено, що квазари — це галактики, які мають в центрі надмасивні чорні дірки.
Спектри квазарів мають значні червоні зміщення, що є результатом розширення Всесвіту.
Із закону Хаббла виходить, що квазари розташовані від нас на дуже великих відстаннях, тому ми їх бачимо у далекому минулому.
Найяскравіші квазари випромінюють енергію більшу ніж один трильйон сонць. Таке випромінювання розподілено у спектрі майже рівномірно.
 Деякі квазари також є потужними джерелами γ-променів та радіовипромінювання.
Оскільки властивості квазарів є близькими до властивостей всіх активних галактик, то їхнє випромінювання можна порівняти з малими активними галактиками, в яких є супермасивні чорні діри. Щоб створити  типову для квазара яскравість, супермасивній чорній дірі потрібно поглинати матерію зі швидкістю 10 зірок за рік. Найяскравіші відомі квазари поглинають матерію об'ємом 1000 сонячних мас щороку. Найбільше споживання речовини за оцінками сягає до 600 мас Землі за годину.
Квазари «вмикаються» і «вимикаються» в залежності від свого оточення — чорні діри поглинають навколишній газ і пил за відносно короткий проміжок часу, значно менший за вік Всесвіту, після завершення цього квазар стає звичайною галактикою.
Квазари дають інформацію про ранній період Всесвіту — кінець реіонізації. Спектри найвіддаленіших квазарів містять абсорбційні лінії, які свідчать про те, що середовище у ці часи було заповнене нейтральним газом.

Висновок
Галактики поділяють на еліптичні Е, спіральні S та неправильні Іr.
Згідно із законом Габбла, швидкість, з якою “тікають” від нас інші галактики, збільшується прямо пропорційно відстані до цих галактик.
Ми живемо у Всесвіті, який розширюється у безмежному просторі.
Найбільші скупчення галактик спостерігаються у сузір'ях Діви та Волосся Вероніки.
Галактики теж утворюють окремі скупчення, які розміщені у великому масштабі не хаотично, а утворюють структури.
Квазари знаходяться на великій відстані від Землі, мають швидкість віддалення близьку до світлової і найвищі світності серед усіх об'єктів Всесвіту.


title: Презентація на тему «Розвиток ядерної енергетики в Україні» (варіант 4)

text:
Розвиток ядерної енергетики в Україні

Я́дерна енерге́тика (атомна енергетика) — галузь енергетики, що використовує ядерну енергію для електрифікації і теплофікації; область науки і техніки, що розробляє методи і засоби перетворення ядерної енергії в електричну і теплову.
Загальна характеристика:
За кількістю ядерних реакторів Україна посідає дев'яте місце у світі та п'яте в Європі. Всі реактори типу ВВЕР. В Україні діють 4 атомних електростанцій з 15 енергоблоками, одна з яких, Запорізька АЕС з 6 енергоблоками загальною потужністю в 6000 МВт є найпотужнішою в Європі. У 2009 році відсоток ядерної енергетики склав 48% від усього виробництва електроенергії в Україні. Загальна потужність АЕС склала 13 835 МВт.
Управління ядерною промисловістю в Україні представлено Державним департаментом ядерної енергетики, що є частиною Міністерства енергетики України.

Крім того в 1996 році була заснована Національна компанія ядерної енергетики «Енергоатом» для поліпшення енергозабезпечення промисловості та суспільного сектору, підвищення якості діяльності атомних електростанцій, забезпечення їх конкурентоспроможності в умовах енергетичного ринку. «Енергоатом» охоплювала п'ять атомних електростанцій: Запорізька АЕС, Південноукраїнська АЕС, Рівненська АЕС, Хмельницька АЕС, Чорнобильська АЕС. Відповідно до Постанови кабінету міністрів України від 25 квітня 2001 р. Чорнобильську АЕС виведено зі складу НАЕК «Енергоатом».
У 2000 році атомні електростанції згенерували 46,3 відсотків загальної електроенергії України.
Історія та сучасний стан
1977-й рік — рік народження української атомної енергетики. У промислову експлуатацію введено перший енергоблок Чорнобильської АЕС з реактором РБМК-1000(1000 МВт). Зростаюча потреба в електроенергії, прагнення замінити теплові та гідроелектростанції на потужніші — атомні, сприяли їх швидкому будівництву. На час техногенної аварії на 4-му блоці Чорнобильської АЕС (квітень 1986) в Україні перебувало в експлуатації 10 енергоблоків, 8 з яких потужністю 1000 МВт.
У 1986 та в 1990 роках — Верховною Радою УРСР було впроваджено мораторії на будівництво нових АЕС (в 1990 на 5-ть років). 21 жовтня 1993 року мораторій було знято Верховною Радою України. Мораторії не стосувалися енергоблоків, які були в процесі будівництва, тому з 1986 по 1990 було введено в експлуатацію 6 атомних блоків потужністю 1000 МВт кожний: три на Запорізькій АЕС і по одному на Південно-Українській, Рівненській та Хмельницькій АЕС. На час здобуття незалежності (серпень 1991 р.) в Україні працювало 15 енергоблоків на 5 атомних електростанціях,

Енергогенеруючі українські АЕС:
- Запорізька АЕС;- Південноукраїнська АЕС;- Рівненська АЕС;- Хмельницька АЕС;
- Чорнобильська АЕС з 2000 року не генерує енергії, всі енергоблоки зупинені і ведуться роботи по повному виводу її з експлуатації та усунення всіх екологічних наслідків.
Основні завдання ядерної промисловості України:
нарощування і удосконалення структури промислових запасів на Новокостянтинівсько-Докучаєвському гірничодобувному комплексі, що проектується, проведення детальної бурової розвідки Докучаєвського родовища із завершенням її у 2005 році та апробації цих родовищ у Державній комісії по запасах корисних копалин України;
розвідка і підготовка до промислового освоєння Криничанського і Новогур'євського родовищ у пісковикових відкладах палеогену для їх розроблення за методом підземного вилуговуванняіз застосуванням карбонатно-содового вилуговування, а також попереднє випробування методу киснево-содової схеми на Сафонівському родовищіспільно ізСхідним гірничо-збагачувальним комбінатом
пошуки багатого уранового зруденіння в північно-східній частині Кіровоградського блоку, у тому числі Казанківсько-Жовтоводинському рудному районі;
пошуки багатого зруденіння в структурах невідповідності на північно-західному схилі Українського щита;
масові пошуки радіоактивної сировини, які супроводжують весь комплекс геологорозвідувальних та інших робіт, пов'язаних з дослідженням надр.

Міжнародний контроль
Міжнародний контроль за діяльністю АЕС України постійно здійснює МАГАТЕ-Міжнародне агентство з атомної енергії, періодично надаючи необхідні звіти та рекомендації.


Презентація на тему «Опыт Столетова»


title: Презентація на тему «Звук» (варіант 4)

text:
Звук
Підготувала учениця 11 класу
Стрельчук Катерина
Звук – це коливання фізичних тіл (наприклад, повітря, води, металу), що поширюються від джерела коливань та сприймаються вухом людини та тварин.

Ударимо по камертону молоточком. Якщо піднести до камертона кульку то вона почне коливатись і вдарятись в камертон до тих пір поки він буде звучати.Коливання поширюються в просторі та утворюють звук, що ми чуємо.
Джерела звуку-це тіла що звучать
Гучність звуку.
Гучність звуку, обумовлена його дією на вухо, є оцінкою суб'єктивною. Чим більше потік енергії, що притікає до вуха, тим більше гучність. Для вимірювання гучності користуються децибелами (дБ)
Розрізняють наступні види акустичних хвиль:
повздовжні хвилі — для яких коливання в кожній точці простору паралельні до напрямку розповсюдження. Характерні для газів рідин і твердих тіл;
поперечні (зсувні) хвилі — у яких коливання відбуваються в площині, перпендикулярній до напрямку поширення. Характерні для твердих середовищ.

Повздовжні хвилі
Поперечні хвилі
Сприйняття за допомогою слуху створює акустичний простір, центр якого в кожен даний момент перебуває там, де перебуває джерело звуку, — на відміну від візуального простору, центром якого є кожна сприймаюча за допомогою зору людина.

Серед вловимих звуків варто особливо виділити фонетичні, мовні звуки й фонеми (з яких складається усне мовлення) і музичні звуки (з яких складається музика).
Провідники звуку
Звукова хвиля може проходити самі різні відстані. Звуки передаються по повітрю. Але провідником звуку може бути не тільки повітря.
Необхідна умова поширення звукових хвиль - наявність матеріального середовища.

Слух у людини не найкращий серед представників живої природи. Чому ж не усі звукові коливання чує людина? Виявляється тіла можуть мати різну частоту коливань.
Ми чуємо лише звуки, які створюють тіла, що здійснюють від 16 до 20 000 коливань за секунду (16 Гц – 20 000 Гц). Такі коливання називають акустичними (з грецької akustikos – слуховий). Розділ фізики, який вивчає такі звуки, називають акустикою.
Якщо тіло здійснює менш як 16 коливань за одну секунду (16 Гц), то такі коливання називаються інфразвуком .
Якщо тіло здійснює понад 20 000 коливань за одну секунду (20 000 Гц), то такі коливання називаються ультразвуком .
Як виникає луна (відлуння)?
Явище полягає в тому, що звук від джерела, дійшовши до якої-небудь перешкоди, відбивається від неї і повертається до місця, де він виник. Отже, луна є відбитою від перешкоди звуковою хвилею.

Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Механічний рух» (варіант 2)

text:
l
USB


Презентація на тему «Електромагнітні хвилі в природі і техніці» (варіант 3)


title: Презентація на тему «Его величество - Резонанс»

text:
Его величество - Резонанс
Презентацию выполнила
Ученица 10-А класса
СОШ №2 г. Новомосковска
Очеретяная Карина
Содержание:
Что такое резонанс.
Явление резонанса.
Опыт.
Резонанс в механике, музыке и в других областях.
Полезен ли резонанс?
Его положительные и отрицательные свойства.
Как исключить вредные действия резонанса.
Итог.

Резонанс  — явление резкого возрастания амплитуды вынужденных колебаний, которое наступает при приближении частоты внешнего воздействия к некоторым значениям (резонансным частотам), определяемым свойствами системы.
    Увеличение амплитуды — это лишь следствие резонанса, а причина — совпадение внешней (возбуждающей) частоты с внутренней (собственной) частотой колебательной системы. При помощи явления резонанса можно выделить и/или усилить даже весьма слабые периодические колебания. Резонанс — явление, заключающееся в том, что при некоторой частоте вынуждающей силы колебательная система оказывается особенно отзывчивой на действие этой силы. Степень отзывчивости в теории колебаний описывается величиной, называемой добротность. Явление резонанса впервые было описано Галилео Галилеемв 1602 г в работах, посвященных исследованию маятников и музыкальных струн.

Если частота собственных колебаний совпадает с частотой вынуждающей периодической силы ωо= ω, то амплитуда вынужденных колебаний увеличивается. Это явление называется резонансом. На рис. изображены резонансные кривые в зависимости от сил сопротивления, действующих на колебательную систему.

Опыт

 Резонанс в механике
Наиболее известная большинству людей механическая резонансная система — это обычные качели. Если вы будете подталкивать качели в соответствии с их резонансной частотой, размах движения будет увеличиваться, в противном случае движения будут затухать. Резонансную частоту такого маятника с достаточной точностью в диапазоне малых смещений от равновесного состояния, можно найти по формуле:

где g это ускорение свободного падения (9,8 м/с² для поверхности Земли), а L — длина от точки подвешивания маятника до центра его масс. (Более точная формула довольно сложна, и включает эллиптический интеграл). Важно, что резонансная частота не зависит от массы маятника. Также важно, что раскачивать маятник нельзя на кратных частотах (высших гармониках), зато это можно делать на частотах, равных долям от основной (низших гармониках).
Резонансные явления могут вызвать необратимые разрушения в различных механических системах.
В основе работы механических резонаторов лежит преобразование потенциальной энергии в кинетическую. В случае простого маятника, вся его энергия содержится в потенциальной форме, когда он неподвижен и находится в верхних точках траектории, а при прохождении нижней точки на максимальной скорости, она преобразуется в кинетическую. Потенциальная энергия пропорциональна массе маятника и высоте подъёма относительно нижней точки, кинетическая — массе и квадрату скорости в точке измерения.
Другие механические системы могут использовать запас потенциальной энергии в различных формах. Например, пружина запасает энергию сжатия, которая, фактически, является энергией связи её атомов.

Резонанс в музыке
Струны таких инструментов, как лютня, гитара, скрипка или пианино, имеют основную резонансную частоту, напрямую зависящую от длины, массы и силы натяжения струны. Длина волны первого резонанса струны равна её удвоенной длине. При этом, его частота зависит от скорости v, с которой волна распространяется по струне:

где L — длина струны (в случае, если она закреплена с обоих концов). Скорость распространения волны по струне зависит от её натяжения T и массы на единицу длины
ρ:

Таким образом, частота главного резонанса зависит от свойств струны и выражается следующим отношением:

,где T — сила натяжения, ρ — масса единицы длины струны, а m — полная масса струны.
Увеличение натяжения струны и уменьшение её массы (толщины) и длины увеличивает её резонансную частоту. Помимо основного резонанса, струны также имеют резонансы на высших гармониках основной частоты f, например, 2f, 3f, 4f, и т. д. Если струне придать колебание коротким воздействием (щипком пальцев или ударом молоточка), струна начнёт колебания на всех частотах, присутствующих в воздействующем импульсе (теоретически, короткий импульс содержит все частоты). Однако частоты, не совпадающие с резонансными, быстро затухнут, и мы услышим только гармонические колебания, которые и воспринимаются как музыкальные ноты.

Резонанс можем наблюдать в акустике, оптике, астрофизике - в многих областях науки, а также в природе.

Виды оптических резонаторов типа Фабри-Перо:1. плоско-параллельный;2. концентрический (сферический);3. полусферический;4. конфокальный;5. выпукло-вогнутый.
Полезен ли резонанс?
Явление резонанса нужно учитывать на практике. В одних случаях он может быть полезен в других - вреден.
Резонансные явления могут вызывать необратимые разрушения в различных механических системах, например, неправильно спроектированных мостах. Так, в 1940 году разрушился Такомский мост в США, спроектированный без учёта ветровой нагрузки. Ранее, в 1905 году, рухнул Египетский мост в Санкт-Петербурге, когда по нему проходил конный эскадрон, причиной чего также считают резонанс, хотя расчётами это не подтверждается. Тем не менее, существует правило, заставляющее строй солдат сбивать шаг при прохождении мостов. 20 мая 2010 года в Волгограде затанцевал мост. По официальной версии мост вошёл в резонанс под действием ветровых нагрузок
Томский мост

Разрушение моста в результате того, что по нему шли маршевым шагом

Отрицательные свойства резонанса:
Разрушение сооружений.
Обрыв проводов.
Расплескивание воды из ведра.
Раскачивание вагона на стыках рельсов.
Вибрации в трубопроводах.
Раскачивание груза на подъёмном кране.

Полезные свойства резонанса:
Растворение порошкового молока в воде.
Резонаторы в музыкальных инструментах.
Магнитно-резонансное обследование организма.
Раскачивание качелей.
Выталкивание машины, когда она застряла.
Раскачивание языка колокола.
Резонансные замки и ключи.

Существует несколько возможностей исключения вредного действия резонанса:
Уклонение от резонанса путем изменения частоты собственных колебаний.
Организация взаимного гашения двух (или более) вредных действий.
Введение второго внешнего действия в противофазе к вредному.
Самонейтрализация вредного действия путем его разделения на два, сдвига одного из них по фазе и их столкновение.
Самонейтрализация вредного действия путем введения дополнительных грузов со смещающимся центром тяжести.
Ликвидация источника внешнего действия.

Итог:
Резонанс  — явление резкого возрастания амплитуды вынужденных колебаний, которое наступает при приближении частоты внешнего воздействия к некоторым значениям (резонансным частотам), определяемым свойствами системы.
Причина резонанса— совпадение внешней (возбуждающей) частоты с внутренней (собственной) частотой колебательной системы.
Мы наблюдаем резонанс в природе и в технике.
Бывает как полезным, так и вредным.

Источники :
http://ru.wikipedia.org/wiki/%D0%A0%D0%B5%D0%B7%D0%BE%D0%BD%D0%B0%D0%BD%D1%81
http://do.gendocs.ru/docs/index-220866.html
http://www.ngpedia.ru/id626228p2.html
http://ru.wikipedia.org/wiki/%D0%9F%D0%BE%D1%80%D1%82%D0%B0%D0%BB:%D0%9D%D0%B0%D1%83%D0%BA%D0%B0
http://900igr.net/kartinki/fizika/Vynuzhdennye-kolebanija-rezonans/006-Razrushenie-mosta-v-rezultate-togo-chto-po-nemu-shli-marshevym-shagom.html


title: Презентація на тему «Ультрафіолетове випромінювання» (варіант 1)

text:
www.wikipedia.org
http://uznaika.com
http://spravzdrav.ru
www.ukrlib.ua
www.referatik.ru
http://www.4uth.gov.ua/library/department/mediateka.htm
http://www.lib.com.ua/


Презентація на тему «Волоконна оптика»


Презентація на тему «Фотохімічна дія світла. Фотографія»


title: Презентація на тему «Ядерный реактор»

text:
Ядерный реактор
Ядерным (или атомным) реактором называется устройство, в котором осуществляется управляемая реакция деления ядер.
Ядра урана (особенно изотопа              ) наиболее эффективно захватывают медленные нейтроны.
Вероятность захвата медленных нейтронов с последующим делением ядер в сотни раз больше, чем быстрых.
В ядерных реакторах, работающих на естественном уране, используются замедлители нейтронов для повышения коэффициенты размножения нейтронов.

Схема процессов в ядерном реакторе:
Основные элементы ядерного реактора:
1) ядерное горючее (          ,
      ,        и др.);
2) замедлитель нейтронов (тяжелая или обычная вода, графит и др.);
3) теплоноситель для вывода энергии, образующейся при работе реактора (вода, жидкий натрий и др.);
4) Устройство для регулиро-
вания скорости реакции (вводимые в рабочее
пространство реактора стержни, содержащие кадмий или бор – вещества, которые хорошо поглощают нейтроны).
  Снаружи реактор окружают защитной оболочкой, задерживающей γ-излучение и нейтроны. Оболочку выполняют из бетона с железным наполнителем.
Критическая масса.
Критическая масса – наименьшая масса делящегося вещества, при которой может протекать цепная ядерная реакция.
 При малых размерах велика утечка нейтронов через поверхность активной зоны реактора (объем, в которой располагаются стержни с ураном).
 С увеличением размеров системы число ядер, участвующих в делении, растет пропорционально объему, а число нейтронов, теряемых вследствие утечки, увеличивается пропорционально площади поверхности.

Увеличивая систему, можно достичь значений коэффициента размножения k=1. Система будет иметь критические размеры , если число нейтронов , потерянных вследствие захвата и утечки, равно числу нейтронов , полученных в процессе деления.
Критические размеры (критическая масса) определяются:
типом ядерного горючего;
замедлителем;
конструктивными особенностями реактора.
 Управление реактором осуществляется при помощи стержней, содержащих кадмий или бор.
При выдвинутых из активной зоны реактора стержнях k>1.
При полностью вдвинутых стержнях k<1.
Вдвигая стержни внутрь активной зоны, можно в любой момент времени приостановить развитие цепной реакции.

Реакторы на быстрых нейтронах:
 Построены реакторы, работающие без замедлителя на быстрых нейтронах.
 Вероятность деления, вызванного быстрыми нейтронами мала
такие реакторы не могут работать на естественном уране. Реакцию можно поддерживать лишь в обогащенной смеси, содержащей не менее 15% изотопа          .

 Преимущество: при их работе образуется значительное количество плутония, который затем можно использовать в качестве ядерного топлива.
 Эти реакторы называют реакторами - размножителями, так как они воспроизводят делящийся материал.
Первые ядерные реакторы
Впервые цепная ядерная реакция урана была осуществлена в США коллективом ученых под руководством Энрико Ферми в декабре 1942г.
В нашей стране первый ядерный реактор был запущен 25 декабря 1946 г. коллективом физиков, который возглавлял ученый Игорь Васильевич Курчатов (1903-1960).
Энрико Ферми (1901-1954)
Игорь Васильевич Курчатов
(1903-1960)


title: Презентація на тему «Самоіндукція. Електрорушійна сила самоіндукції, індуктивність. Енергія магнітного поля котушки зі струмом»

text:
Самоіндукція. Електрорушійна сила самоіндукції, індуктивність. Енергія магнітного поля котушки зі струмом
Мірзоян Роман
202 н.в.
Самоіндукція — явище виникнення електрорушійної сили в провіднику при зміні електричного струму в ньому. Знак електрорушійної сили завжди такий, що вона протидіє зміні сили струму. Самоіндукція призводить до скінченного часу наростання сили струму при вмиканні джерела живлення і спадання струму при розмиканні електричного кола.
Величина електрорушійної сили самоіндукції визначається за формулою:
Індуктивність — фізична величина, що характеризує здатність провідника нагромаджувати енергію магнітного поля, коли в ньому протікає електричний струм.Позначається здебільшого латинською літерою L, у системі СІ вимірюється в Генрі.
Дорівнює відношенню магнітного потоку Φ через контур, визначений електричним колом, до величини струму І в колі, тобто:
Енергія магнітного поля, створеного електричним струмом у колі, визначається формулою:
Явище самоіндукції підтверджує дію закону збереження і перетворення енергії в електромагнітних явищах. Унаслідок явища самоіндукції при замиканні електричного кола з'являється ЕРС самоіндукції , яка за правилом Ленца мала б компенсувати ЕРС джерела струму і, тим самим, унеможливити встановлення струму певного значення в електричному колі.
Насправді такого не спостерігається. Хоча й протягом певного часу, але в колі врешті-решт встановлюється струм, значення якого визначається лише законом Ома для повного кола.
Закон Ома для повного кола:
Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Фотоелементи та застосування фотоефекту»

text:
Фотоелементи та застосування фотоефекту
1887 год.

    Генріх Герц відкрив явище фотоефекту

1890 год
   Олександр Григорович Столєтов
   встановив кількісні закономірності фотоефекту.

1905 год
   Альберт Ейнштейн обгрунтував квантову природу фотоефекта і всі його закономірності
hν = А+ mv²/2

Застосування фотоефекту
Розрізняють зовнішній, внутрішній і вентильний фотоефект, які дістали широкого використання на практиці

Кіно: відтворення звуку
Фототелеграф.
Фотометрія: для вимірювання сили світла, яскравості, освітленості.
Керування виробничими процесами
Вироблення електричної енергії

Фотоелемент – пристрій, в якому енергія світла керує енергією електричного струму або перетворюється в неї

Перший фотоелемент, дія якого грунтується на зовнішньому фотоефекті, створив Олександр Григорович Столєтов в кінціі XIX ст.

ФОТОЕЛЕМЕНТИ

Вакуумні

Напівпровідникові
Фототелеграф, фототелефон
Кіно: відтворення звуку
Входить в схему фотореле:  автомати в метро и т.п.

Вакуумні фотоелементи

При потраплянні світла на катод фотоелемента в колі виникає електричний струм, який вмикає або вимикає реле.
Застосування фотоефекту
Внутрішній фотоефект
Фоторезистори.

      При потраплянні випромінювання всередину речовини відбуваються два явища . Одні кванти випромінювання,  поглинаючись атомами (або йонами), збільшують кінетичну енергію їх теплового руху, тому речовина нагрівається. Інші кванти випромінювання, поглинаючись атомами, виробляють фотойонізацію,  внаслідок чого в речовині утворюються додаткові носії заряду – електрони провідності і дірки. Їх утворення веде до зменшення електричного опору.
Використовується при автоматичному управлінні електричними ланцюгами за допомогою світлових сигналів і в ланцюгах змінного струму.
Застосування фотоефекту

Вентильний фотоефект       Напівпровідниковий фотогальванічний елемент – прилад, в якому утворюється електрорушійна сила  в електричному переході між різнорідними напівпровідниками при дії  на нього електромагнітного випромінювання

 Використовується в сонячних батареях, які  мають ККД 12-16% і застосовуються в штучних супутниках Землі, при виробленні енергії в пустелі.

Напівпровідникові фотоелементи

Фотоелементи з p-n переходом створюють ЕРС близько 1-2 В. Вихідна потужність досягає сотень ватт при ККД до 20%