title: Презентація на тему «Інсульт» (варіант 1)

text:
Підготувала: Атаман Юлія
404 група
Інсульт
ПЛАН:
Визначення
Симптоми інсульту
Перша медична допомога
Причини інсульту
Фактори ризику
Ускладнення
Лікування інсульту
Попередження інсульту
Профілактичне лікування

Визначення
Інсульт виникає тоді, коли припиняється або значно послаблюється надходження крові до частини мозку. В результаті цього мозок не отримує в достатній кількості кисень та необхідні йому поживні речовини. Через кілька хвилин клітини мозку починають помирати.
Інсульт - це стан, що потребує невідкладної медичної допомоги, оскільки своєчасне надання медичної допомоги може звести до мінімуму пошкодження головного мозку і можливі ускладнення.
Доброю новиною є те, що інсульт можна лікувати і попереджати. Основним для попередження інсульту є суворий контроль за основними факторами ризику інсульту. До них належать: високий кров'яний тиск, куріння та високий рівень холестерину.

Симптоми інсульту
Порушення ходи.
Порушення мови і розуміння слів.
Параліч або оніміння на одній стороні обличчя або всього тіла. Ви можете відчути раптове оніміння, слабкість або параліч на одній стороні тіла. Спробуйте підняти обидві руки над головою. Якщо одна рука починає падати, у Вас може бути інсульт. Аналогічним чином, з одного боку рот може спадати вниз при намаганні усміхнутися.
Порушення зору з одного або обох боків.
Головний біль. Раптовий сильний "грім серед ясного неба" головний біль, який може супроводжуватися блювотою, запамороченням або порушенням свідомості.

Перша медична допомога
Почніть штучне дихання рот у рот, якщо у людини зупинилося дихання
При виникненні блювоти поверніть голову хворого на бік, щоб запобігти потраплянню блювотних мас в легені
Не давайте хворому їсти і пити

Причини інсульту
При інсульті порушується потік крові через мозок і відбувається пошкодження мозкової тканини. Є два основних типи інсульту. Найпоширеніший тип - ішемічний інсульт - результат блокади току крові по артерії. Інший тип - геморагічний інсульт – відбувається в результаті крововиливу із судини мозку. Транзиторна ішемічна атака (ТІА) - іноді називають мікроінсультом – виникає в результаті тимчасового порушення кровотоку через мозок.
1. Ішемічний інсульт
Майже 90 відсотків інсультів - ішемічні інсульти. Вони відбуваються, коли артерії вашого мозку звужуються або заблоковані, в результаті чого різко скорочується кровотік в мозку (ішемія). Відсутність кровотоку позбавляє клітини мозку кисню і поживних речовин, клітини можуть почати вмирати протягом декількох хвилин. Найбільш поширеними ішемічними інсультами є:
Тромботичний інсульт. Цей тип інсульту виникає, коли згусток крові (тромб) формується в одній з артерій, що постачає кров'ю мозок. Згусток зазвичай формується в ділянках, вражених атеросклерозом - хворобою, при якій артерії забиті жировими відкладеннями (бляшками). Процес може відбуватися в одній з двох сонних артерій, що проходять по шиї і несуть кров до мозку, а також в інших артеріях шиї або мозку.
Емболічний інсульт. Емболічний інсульт виникає, коли згусток крові формується у кровоносних судинах поза мозком - зазвичай у вашому серці - і з током крові потрапляє у більш вузькі артерії мозку. Цей вид кров'яного згустку називається емболом. Причиною часто є нерегулярне серцебиття (миготлива аритмія). Це порушення серцевого ритму може призвести до формування кров'яних згустків у камерах серця, які звідси подорожують в інші частини тіла.
2. Геморагічний інсульт
Крововилив - це медичний термін для кровотечі. Геморагічний інсульт відбувається, коли кровоносна судина в мозку протікає або розривається. Крововиливи в мозок можуть виникнути в результаті ряду причин, які впливають на кровоносні судини, в тому числі неконтрольовано високий кров'яний тиск (гіпертонія) і слабкі місця у стінках судин (аневризми). Менш поширеною причиною крововиливу є розрив артеріовенозної мальформації (АВМ), що представляє собою клубок тонкостінних кровоносних судин і є вродженою патологією. Є два типи геморагічного інсульту:
Внутрішньомозковий крововилив. При цьому типі інсульту відбувається вилив крові із кровоносної судини мозку в навколишні тканини з пошкодженням клітин. Клітини мозку пошкоджуються також внаслідок порушення кровопостачання. Високий кров'яний тиск є найчастішою причиною цього типу геморагічного інсульту. При тривалій гіпертонії високий кров'яний тиск може стати причиною тріщин і руйнування дрібних артерій всередині мозку, що приводить до крововиливу.
Субарахноїдальний крововилив. При цьому типі інсульту кровотеча розвивається в артеріях поблизу поверхні мозку і крововилив відбувається в простір між поверхнею мозку та черепом. Про кровотечу часто сигналізує раптовий сильний головний біль. Цей тип інсульту зазвичай пов'язаний з розривом аневризми, яка може бути вродженою або розвивається з віком. Після крововиливу кровоносні судини мозку можуть хаотично розширюватися або звужуватися(спазм судин), викликаючи пошкодження клітин мозку, подальше обмеження притоку крові до частин мозку.
3. Транзиторна ішемічна атака (ТІА)
Транзиторна ішемічна атака (ТІА) - іноді називають мікроінсультом - це короткочасний епізод появи симптомів, аналогічних тим, які виникають при інсульті. Причиною транзиторної ішемічної атаки є тимчасове зниження притоку крові до частини мозку. У більшості випадків ТІА триває менше п'яти хвилин.
Як і при ішемічному інсульті, TIA відбувається, коли тромб порушує притік крові до частини мозку. Але на відміну від інсульту, для якого характерна більш тривала відсутність кровопостачання і часто незворотні пошкодження тканин, TIA не викликає значних пошкоджень, оскільки блокування судини є тимчасовим.
Викликайте невідкладну медичну допомогу, навіть якщо симптоми хвороби починають зникати. Якщо у вас спостерігався епізод TIA, це означає, що судини, які йдуть до мозку, частково заблоковані або звужені і ви маєте великий ризик розвитку інсульту зі значними пошкодженнями. Важко диференціювати інсульт та ТІА, керуючись тільки наявністю симптомів хвороби. Частина симптомів проходить навіть при наявності інсульту з пошкодженням головного мозку.
Фактори ризику
Багато факторів можуть збільшити ризик розвитку інсульту. Деякі з цих факторів також збільшують ризик розвитку захворювань серця.
Фактори ризику інсульту включають:
Наявність особистого або сімейного анамнезу інсульту, інфаркту або ТІА
Вік 55 років і старше.
Високий кров'яний тиск. Ризик інсульту починає рости з ростом артеріального тиску вище 115/75 мм рт.ст.
Високий рівень холестерину - загальний рівень холестерину вище 5,2 ммоль / л.
Куріння сигарет або пасивне куріння.
Діабет.
Надмірна вага (індекс маси тіла від 25 до 29) або ожиріння (індекс маси тіла від 30 і вище).
Відсутність фізичної активності.
Серцево-судинні захворювання, у тому числі серцева недостатність, вада серця, серцеві інфекції або порушення серцевого ритму.
Використання протизаплідних таблеток або гормональної терапії, які включають естроген.
Вживання алкоголю.
Використання наркотиків.
У зв'язку з тим, що ризик інсульту зростає з віком, і жінки, як правило, живуть довше, ніж чоловіки, інсультом частіше хворіють і вмирають від нього жінки.

Ускладнення
Інсульт може викликати тимчасову або постійну інвалідність, в залежності від часу, на протязі якого мозок страждає від відсутності кровотоку і від того, яка частина мозку постраждала. Ускладнення можуть включати:
Параліч або втрата м'язових рухів. Іноді відсутність кровотоку мозку може викликати параліч однієї сторони тіла або втрату контролю над певними м'язами, наприклад, на одній стороні обличчя людини. Фізіотерапія може привести до покращення рухів м'язів або зменшення паралічу.
Порушення мови або ковтання. Інсульт може призвести до порушення контролю над м'язами в горлі та роті, що затруднює мовлення, ковтання та процес їжі в цілому. Для людини наявність афазії може бути важким станом, при якому вона відчуває труднощі вираження думок за допомогою мови. Заняття з логопедом та психотерапевтом може поліпшити цей стан.
Втрата пам'яті або проблеми з розумінням. Як правило, люди, які перенесли інсульт, мають певні порушення пам'яті. Інші можуть відчувати труднощі при прийнятті рішень, міркувань і розуміння концепцій. Покращення може бути зв'язане з реабілітаційною терапією.
Біль. Деякі люди, які перенесли інсульт, можуть скаржитись на біль, оніміння або інші дивні відчуття в тих частинах тіла, які постраждали від інсульту. Наприклад, якщо інсульт викликав втрату відчуття в лівій руці, ви можете відчувати поколювання в цій руці. Ви також можете стати чутливим до змін температури. Це називається центральний біль при інсульті або центральний больовий синдром. Зазвичай ускладнення розвивається через кілька тижнів після інсульту і з часом може проходити. Іноді потребує лікування.
Зміни в поведінці і самодопомога. Люди, які перенесли інсульт, можуть стати більш замкнутими і менш соціально активними. Вони можуть втратити здатність піклуватися про себе і часто потребують стороннього догляду і повсякденної турботи.
Як і при будь-якій черепно-мозковій травмі, успіх лікування цих ускладнень буде варіювати від людини до людини.

Лікування інсульту
Невідкладна терапія інсульту залежить від його типу - ішемічний чи геморагічний інсульт.
1. Ішемічний інсульт
Для лікування ішемічного інсульту лікарі повинні швидко відновити притік крові до мозку.
Лікування за допомогою препаратів. Терапія з використанням препаратів для розрідження крові повинна розпочатися протягом 4,5 години - і чим швидше, тим краще. Це покращує шанси на виживання, а також зменшує ускладнення інсульту. Для цього використовують:
Аспірин. Аспірин є найбільш доведено ефективним препаратом для негайного лікування ішемічного інсульту, зменшення ймовірності повторного. Доза препарату може варіювати.
Інші препарати, що розріджують кров, такі як варфарин, гепарин та клопідогрель також можуть використовуватись, але не для екстреного лікування.

Внутрішньовенне введення тканинного активатора плазміногену (ТАП). Деяким пацієнтам з ішемічним інсультом буде ефективним введення тканинного активатора плазміногену (ТАП) в межах 4,5-години, який приводить до розчинення тромба і відновлення току крові в блокованій артерії. Протипоказане введення препарату при геморагічному інсульті.
При лікуванні ішемічних інсультів часто необхідне проведення процедур, які повинні бути виконані як можна швидше. Це наступні процедури:
Використання тканинного активатора плазміногену (ТАП) з доставкою прямо до мозку. Лікарі можуть використовувати катетери для введення препарату до мозку.
Механічне видалення згустку. Лікарі також можуть використовувати катетер для маневрів у мозку з механічним видаленням тромбу.

Інші процедури. Щоб зменшити ризик повторного інсульту або ТІА, лікар може рекомендувати процедури для відкриття звужених бляшками артерій. Вони можуть включати:
Ендартеректомія сонних артерій. При цій процедурі хірург видаляє бляшки, що блокують сонні артерії в ділянці шиї. Заблоковану артерію відкривають, бляшки видаляють. Процедура може знизити ризик ішемічного інсульту. Однак, каротидна ендартеректомія сама по собі може також викликати інсульт або серцевий напад, сприяючи утворенню згустка крові. Для зменшення ризику інсульту використовують спеціальні фільтри у стратегічних точках току крові.
Ангіопластика і стентування. Ангіопластика - інший метод розширення артерій, що ведуть до мозку, як правило, сонних артерій. У цій процедурі використовують балон-катетер, що надуваючись, приводить до стискання бляшок і розширення артерій. Частіше використовують стентування з постановкою у звужених ділянках артерій спеціальних металевих трубок (стентів), які залишаються в артерії, щоб запобігти її звуженню. Установка стента в артерії мозку (внутрішньочерепне стентування) аналогічне стентуванню сонних артерій.

2. Геморагічний інсульт
При невідкладній терапії геморагічного інсульту основну увагу відводять контролю кровотечі і зниженню тиску в мозку.
Надзвичайні заходи. Якщо ви приймаєте варфарин або антитромбоцитарні препарати для запобігання утворення згустків, такі як клопідогрель (Plavix), вам можуть перелити кров або призначити препарати для протидії наслідків варфарину чи клопідогрелю. Може виникнути потреба в препаратах для зниження кров'яного тиску. Використання аспірину та тканинного активатора плазміногену заборонене, бо може погіршити кровотечу.
Лікування крововиливу зазвичай включає в себе постільний режим. Якщо ділянка кровотечі велика, може виникнути потреба в операції для видалення крові і послаблення тиску на мозок.

Хірургічна реконструкція кровоносних судин. Хірургія може бути використана для відновлення певних порушень кровоносних судин, пов'язаних з геморагічним інсультом. Лікар може рекомендувати одну з цих процедур після інсульту або при високому ризику спонтанного розриву аневризм або артеріовенозної мальформації (АВМ):
Кліпування аневризми. Крихітні затискачі розміщуються в основі аневризми, ізолюючи її від кровотоку в артерії. Це може уберегти аневризму від розриву або запобігти повторній кровотечі з аневризми. Кліп залишається на місці постійно.
Емболізація аневризми. Ця процедура є альтернативою кліпування аневризм. Хірурги використовують катетер для маневрів в середині аневризми.
Хірургічне видалення АВМ. Хірургічне видалення невеликих АВМ в доступних частинах мозку може усунути ризик розриву та знизити загальний ризик геморагічного інсульту. Це не стосується занадто великих АВМ та таких, що знаходяться глибоко всередині мозку.
Попередження інсульту
Основне значення для попередження інсульту мають виявлення своїх факторів ризику, виконання рекомендацій лікаря та прийняття здорового способу життя. Якщо у вас був інсульт або ТІА, ці заходи також допоможуть уникнути повторного. Загалом, здоровий спосіб життя означає:
Контроль високого кров'яного тиску (гіпертонії). Якщо у вас був інсульт, зниження артеріального тиску допоможе запобігти подальшим транзиторним ішемічним атакам або інсульту. Управління стресом, підтримка нормальної ваги, обмеження вживання солі і алкоголю дозволять тримати кров'яний тиск під контролем. Додавання більшої кількості калію в свій раціон також може допомогти. На додаток до рекомендацій щодо зміни способу життя, ваш лікар може призначити ліки для лікування високого кров'яного тиску, такі як діуретики, антагоністи кальцію, інгібітори ангіотензин-перетворюючого ферменту (АПФ) та блокатори рецепторів ангіотензину.
Зниження рівня холестерину і насичених жирів у вашому раціоні. Коригування свого раціону та вживання статинів необхідні для зниження рівня холестерину.
Відмова від куріння. Куріння підвищує ризик інсульту для курців і некурців, що піддаються пасивному курінню. Припинення паління знижує ризик - через кілька років після відмови від куріння.
Контроль діабету. Ви можете керувати діабетом за допомогою дієти, фізичних вправ, контролю ваги і лікування.
Підтримка здорової ваги. Надмірна вага сприяє іншим факторам ризику розвитку інсульту, таким як високий кров'яний тиск, серцево-судинні захворювання і діабет. Втрата ваги може знизити кров'яний тиск і поліпшити рівень холестерину в крові.
Дотримання дієти, багатої фруктами і овочами. Дієта, яка містить п'ять і більше порцій фруктів чи овочів, може зменшити ризик інсульту.
Фізична активність. Аеробні вправи знижують ризик інсульту по-різному. Вправа може знизити кров'яний тиск, підвищити рівень ліпопротеїнів високої щільності ("хорошого" холестерину), а також покращити загальний стан здоров'я кровоносних судин і серця. Це також допомагає втратити вагу, контролювати діабет і знизити рівень стресу. 30 хвилин діяльності - ходьба, біг, плавання або їзда на велосипеді – дають хороший результат.

Профілактичне лікування
Якщо у вас був ішемічний інсульт або ТІА, лікар може рекомендувати ліки для зменшення ризику повторних проблем. До них відносяться:
Aнтитромбоцитарні препарати. Найчастіше використовують лікування аспірином. Лікар допоможе визначити правильну дозу аспірину.

Лікар може також розглянути питання призначення Aгреноксу, препарату, що поєднує низькі дози аспірину і дипіридамолу, щоб зменшити здатність згущуватися крові. Можливе призначення клопідогрелю (Plavix) або тиклопідину (Ticlid).
Антикоагулянти. Ці препарати включають гепарин і варфарин. Вони впливають на механізм згортання поіншому, ніж антитромбоцитарні препарати. Гепарин діє швидко і використовується в короткостроковій перспективі в лікарні. Повільно діючий варфарин використовується на більш тривалий термін. Варфарин є потужним препаратом для розрідження крові.


Презентація на тему «Значение бактерий в природе и жизни человека»


title: Презентація на тему «Цінність грибів. Червона книга України. Гриби»

text:
Підготувала
учениця 7 – А класу
Павленко Світлана
Скадовська загальноосвітня школа I-III  ступенів № 3Презентація на тему:  “ Цінність  грибів. Червона книга України. Гриби. ”
Більше дізнатися про користь і шкоду грибів.
А також які є види їстівних та отруйних грибів.
Де вони ростуть.
Мета
Шишкогриб лускатий

     Шапинка 4-10 см у діаметрі, сіро-бура до чорно-бурої, з великими черепитчасто розміщеними повстистими лусками, по краю із залишками покривала. Трубочки 1-3 см, білуваті, з віком швидко сіріють, до темнокоричневих.Пори великі, кутасті. Спори 9,5-15×8-12 мкм, округло-овальні, кулясті, сітчасторебристі, темно-бурі. Споровий відбиток майже чорний. Ніжка 4-15×1-З см, циліндрична, кольору шапинки, волокнистолуската, щільно-м'ясиста, з кільцем, що швидко зникає. М'якуш білуватий, на зламі червоніє, згодом чорніє, з неприємним землистим запахом. Плодові тіла з'являються у липні-жовтні. Гумусовий сапротроф[2].
       Плодове тіло (діаметр 2,5-8 см) зі слабким ароматичним запахом, бульбовидне, оливково-чорне, з великими пірамідальними виступами (діаметр 2-10 мм). Всередині біле, пізніше жовто-буре з білими жилками. Аски 60-70Х 50-65 мкм, 1-6-спорові, еліпсоїдні. Спори еліпсоїдні, у 6-спорових асках — 24Х17 мкм, в одно-спорових — до 45 мкм, з сітчастою оболонкою, коричневі. Плодові тіла гриба утворюються протягом червня — серпня. Мікоризоутворювач з дубом, грабом, буком, ліщиною. Міцелій розвивається у гумусному шарі.
Трюфель літній
     Шапка (діаметр 2,5-8 см) напів-куляста, з віком опукло- чи плоскорозпростерта, білувата, брудно-біла, пізніше з сірувато-коричневим відтінком, до центра темніша, вкрита притиснутими сірувато-коричнюватими, коричневими, жовтувато-вохристими лусочками. Пластинки вільні, тонкі, густі, білувато-рожеві, згодом темно-коричневі. Спори 6,2-8Х3,5- 5 мкм, світло-коричневі, еліпсоїдні, гладенькі. Ніжка 2-6Х0,8-1,5 см, центральна або бокова, рівна, циліндрична, до основи звужується, з добре розвинутими міцеліальними тяжами, білувата, біля основи жовтувата, з верхівковим білуватим кільцем. М’якуш білуватий, на зламі стає коричнево-вохристим, з приємним грибним запахом. Плодові тіла з’являються у травні - жовтні. Гумусовий сапротроф. Гриб отруйний.
Печериця Романьєзі
     Боровик королівський (Boletus regius Krombh.) З родини болетових — Boletaceae. Шапка 5-10 (15) см у діаметрі, рожева, згодом бурувато- або коричнювата-червона, волокниста. Шкірка не знімається. Пори жовті, вохряно-жовті. Спори 11-15 Х 4-5 мкм, веретеноподібні, жовто-буруваті. Спорова маса оливкова. Ніжка 5-10 (14) Х 2-5(6) см, лимонно-жовто, вохряно-жовто, із світлою сіткою. М'якуш лимонно-жовтий, під шкіркою червонуватий, при розрізуванні колір не змінюється, з приємним запахом і смаком. Поширений у Прикарпатті. Росте в листяних (переважно букових) лісах на вапнякових ґрунтах; у червні — вересні. Рідкісний цінний їстівний гриб. Використовують свіжим, про запас сушать, маринують. Колір шапки плодових тіл грибів, що ростуть у листяних та хвойних лісах, різний.
Боровик королівський
     Шапинка діаметром 5-9 см, товста, м'ясиста, спочатку напівкуляста, згодом випуклорозпростерта, в центрі з широким горбиком, суха, волокниста, волокнисто-оксамитова, вкрита (головним чином посередині) великими притиснутими (іноді відстаючими) лусочками, з розтрісканим краєм, брудносіра, сірувато-коричнева, по краю світліша, кремово-біла, лусочки сірувато-коричневаті. Пластинки вільні, з коларіумом завширшки 2-3 мм, тонкі, густі, легко відділяються від шапинки, спочатку білі, згодом кремові, підсихаючи злегка коричневіють. Спори 6-9×4-5,5 мкм, від широко-еліпсоподібних до овальних, з маленькою порою проростання, гладенькі, тонкостінні, безбарвні. Споровий порошок білуватий, білуватокремовий. Ніжка 4-12×1,5-2 см, центральна, циліндрична, злегка звужується донизу, з коренеподібною основою, з порожниною, з кільцем, гладенька, шовковисто-волокниста, білувато-кремова, донизу стає коричнюватою, при дотику злегка коричневіє. Кільце посередині ніжки, приросле, лійкоподібне, відстаюче, згори гладеньке, знизу злегка потріскане, білувате. М'якуш щільний, білий, на зламі коричневіє, з приємним запахом, смак солодкуватий. Пряжки відсутні. Плодові тіла з'являються в червні — жовтні.
Білопечериця довгокоренева
Я дізналася які існують види отруйних та їстівних грибів.
 Їх розмноження та де вони ростуть.
Висновок
http://images.yandex.ua/yandsearch?text=%D0%9B%D0%B8%D1%81%D1%82%D0%BE%D1%87%D0%BD%D1%8F%20%D0%BA%D1%83%D1%87%D0%B5%D1%80%D1%8F%D0%B2%D0%B0&uinfo=ww-1230-wh-911-fw-1005-fh-598-pd-1
http://uk.wikipedia.org/wiki/Листочня_кучерява
http://uk.wikipedia.org/wiki/Гриби_Червоної_книги_України
http://uk.wikipedia.org/wiki/Печериця_Романьєзі
http://uk.wikipedia.org/wiki/Трюфель_літній
http://uk.wikipedia.org/wiki/Шишкогриб_лускатий
http://uk.wikipedia.org/wiki/Боровик_королівський
Використані джерела


title: Презентація на тему «Сенсорна система ока»

text:
Зорова сенсорна система
Тема:Сприйняття інформації
нервовою системою.
Зорова сенсорна система забезпечує сприйняття різноманітних предметів, їхнього кольору, форми, величини, відстані до них, розташування у просторі, рухів  живих  та неживих  тіл природи.                    Більшість видів трудової діяльності людина     здійснює  з допомогою  органу  зору.
Зорова сенсорна система людини
    Око – унікальний і дуже складний витвір природи.       У людини бінокулярний, тобто стереоскопічний зір.
Складається око із периферичного відділу – органу зору, провідникового відділу – зорового нерву та центрального відділу – зорового центру кори кінцевого мозку.
                                                     Форма очного яблука має
                                                     кулясту форму, що дає
                                                     йому змогу рухатися в
                                                     певних межах очної ямки
                                                                                черепа.

Зорова сенсорна система людини

Завдяки м’язам око постійно рухається в очній ямці.

Зорова сенсорна система людини
М’язи ока
Розрізняють прямі   та косі м’язи ока.

Зорова сенсорна система людини
М’язи ока
    Око має три оболонки: зовнішню – білкову,
середню – судинну, внутрішню – сітківку.

Зорова сенсорна система людини
 білкова
судинна
сітківка
Зовнішня оболонка ока включає білкову оболонку – склеру та рогівку. Вона найщільніша та найміцніша і складається із сполучної тканини, в якій переплелися колагенові та еластичні волокна. Спереду білкова оболонка переходить у рогівку. Рогівка – прозора частина ока, через яку всередину проникають світлові промені.                                                          Вона має здатність їх заломлювати.                                                      У ній містяться механорецептори,                                                  дотик до них спричиняє безумовний                                    рефлекс моргання.
Білкова оболонка захищає око від                                     механічних та хімічних пошкоджень, від                          мікроорганізмів, пропускає та заломлює промені світла.

Зорова сенсорна система людини
    Середня оболонка пронизана кровоносними судинами. Вона складається з райдужки, ціліарного тіла і власне судинної оболонки. У центрі райдужки є отвір – зіниця. Вона регулює кількість світла, що потрапляє в очі. Ціліарне тіло складається з війкового м’яза і зв’язок, до яких                                             прикріплюється
кришталик. Власне                                                     судинна оболонка  -
це густа сітка                                                                  кровоносних судин,                                                              які забезпечують                                                  безперервне живлення всього ока.

Зорова сенсорна система людини

Зорова сенсорна система людини
    Райдужка містить спеціальний пігмент – меланін, який зумовлює її забарвлення – від блакитного до темного.

Зорова сенсорна система людини
    Внутрішня оболонка – сітківка – світлосприймальна. Це складна оболонка, що містить кілька шарів клітин, різних за формою та функціями. Перший шар – пігментний, складається із щільно розташованих епітеліальних клітин, які містять чорний пігмент фусцин. Він поглинає світлові промені. Другий шар – рецепторний, утворений світлочутливими клітинами – фоторецепторами – колбочками і паличками.
Сітківка перетворює світлову енергію – подразнення – на нервовий імпульс і здійснює первинну обробку зорового сигналу. У фоторецепторах містяться особливі світлочутливі речовини (пігменти): у паличках – речовина пурпурового кольору – родопсин, а у колбочках – речовина фіолетового кольору – йодопсин. У складі цих речовин є білок – опсин і окиснений вітамін А.                              Порушення діяльності                                             колбочок – дальтонізм.

Зорова сенсорна система людини

Зорова сенсорна система людини
    У сітківці нараховують 130 млн. паличок і 7 млн. колбочок.  Розміщені вони нерівномірно: у центрі сітківки розташовані                                               переважно колбочки,                                                            далі від центру –                                                         колбочки і палички                                                          разом, а на периферії                                                  переважають палички.
Колбочки забезпечують
сприймання форми і
кольору предмету, тобто
це рецептори денного
бачення, а палички – рецептори сутінкового зору.
   Найбільше колбочок навколо центральної ямки. Це місце скупчення колбочок називають жовтою плямою. Її ще називають місцем                                               найкращого бачення.                                                                У нормі зображення                                                         завжди фокусується                                                           оптичною системою                                                               ока на жовтій плямі.                                                              При цьому предмети,                                                            які сприймаються                                                    периферичним зором,                                                                   розрізняються гірше.

Зорова сенсорна система людини
   Місце, де зоровий нерв виходить із сітківки, позбавлене фоторецепторів і називається сліпою плямою. Світло у ньому не сприймається і предметів, зображення яких потрапляє на                                        цю ділянку, ми не бачимо.                                                 Площа її може бути                                                              від 2,5 до 6 кв.мм.
Зорова сенсорна система людини

Зорова сенсорна система людини
Схема визначення жовтої та сліпої плями
   Багатоколірність сприймається завдяки тому, що колбочки реагують на певний спектр світла, тобто на довжину хвилі, ізольовано. Існує три типи колбочок: перший реагує на червоний колір, другий на зелений, а третій на синій. Ці кольори вважаються основними. Коли ми дивимося на веселку, то найпомітнішими для нас є саме основні кольори. Оптичним змішуванням основних кольорів можна одержати всі кольори та їхні відтінки. Якщо всі три типи колбочок збуджуються водночас і однаково, виникає відчуття білого кольору.

Зорова сенсорна система людини
     У порожнині ока міститься кришталик - світлозаломлювальний апарат. Він прозорий і еластичний. Розміщений у тонкій прозорій  капсулі,
                                                      яка переходить  по краях у
                         зв’язки, що прикріплені до
                                                       ціліарного тіла.
                                                       Завдяки цьому кришталик
                                                може  змінювати свою
                                                       кривизну і бути
                                  опуклішим або
                                                                                плоскішим.

Зорова сенсорна система людини
Кришталик
    Всю порожнину ока заповнює прозора желеподібна
 маса, як розплавлене скло, і тому його назва – склисте тіло. Кришталик та склисте тіло пропускають світлові промені всередину ока та заломлюють їх.
                                                             Склисте тіло ще
                                                            підтримує
                                                            внутрішньоочний тиск.
Зорова сенсорна система людини

Склисте тіло
    До допоміжного апарату ока відносяться брови, повіки з віями, слізні залози та м’язи ока. Завдяки бровам піт не потрапляє в очі. Повіки мимовільно змикаються і розмикаються (мигальний рефлекс), рівномірно зволожуючи поверхню ока.

Зорова сенсорна система людини
Слізний апарат складається із слізної залози, слізного мішка та носослізного каналу. Сльози,  що утворюються, зволожують, дезінфікують і очищають рогівку ока.

Зорова сенсорна система людини
    Інформація зоровими нервами через середній і проміжний мозок передається до зорових зон кори великого мозку. Зорові нерви перехрещуються, тому частина інформації від правого ока надходить у ліву півкулю і навпаки.

Зорова сенсорна система людини

Зорова сенсорна система людини
Чітке зображення предметів на сітківці забезпечується оптичною системою. Вона складається із рогівки, рідин передньої та задньої камер, кришталика та склистого тіла. Світлові промені проходять крізь дані середовища і заломлюються в них згідно із законами оптики. На сітківці зображення зменшене та обернене.

Зорова сенсорна система людини
    Здатність ока пристосовуватись до чіткого бачення предметів, розташованих на різних відстанях називають акомодацією.  Порушення акомодаційної здатності призводить до порушення гостроти зору та виникнення короткозорості або далекозорості.

Зорова сенсорна система людини
    Поле зору – це простір, який можна охопити оком при фіксованому стані очного яблука.  З віддаленням предметів від ока зменшуються їхні розміри, рельєфність форми, насиченість кольорів, аж поки предмет не зникне з поля зору. Наші очі мають змогу сприймати рух предметів і їхню швидкість. Точній оцінці просторового розташування предметів, їхнього руху сприяє саме бінокулярний зір, завдяки чому визначається місце
                                         розташування предмета у просторі та
                                         відстань до нього. Ще одним із механізмів
                                         просторового сприйняття є сходження
                                         очей – конвергенція, тобто осі обох очей за
                                          допомогою окорухового м’яза сходяться
                                          на предметі, що розглядається.

Зорова сенсорна система людини


Презентація на тему «Особливості селекції рослин, тварин та мікроорганізмів» (варіант 1)


title: Презентація на тему «Вплив радіоактивного випромінюваня на організм людини» (варіант 2)

text:
0,005
0,3
0,75
1
100


title: Презентація на тему «Scotland» (варіант 4)

text:
Let’s Learn About Scotland
Scottish Holidays and
National Cuisine
by Anastassia Kreytor
Scotland is famous for…
Haggis- a food made from the organs of sheep and oatmeal.
Kilts - traditional Scottish woolen cloth costume with a tartan or plaid pattern. This is a skirt that men wear.
Bagpipers - people who play the bagpipes, a traditional Scottish instrument .
Scottish Culture
Scots celebrate many holidays.

Scottish families are called clans and each clan has a special plaid to show what their family is. These are the plaids on their kilts.
The most important holidays are:
The Edinburgh Military Tattoo;
Halloween;
Christmas;
Boxing Day;
New Year’s Day (Hogmanay);
Burn’s Supper.
The Edinburgh Military Tattoo
	The Edinburgh Military Tattoo is a show given by military bands and display teams.
	It takes place Edinburgh annually, at the same time as the Edinburgh Festival.
Halloween

    Halloween in Scotland is all about the supernatural, witches, spirits and fire.
	Robert Burns, the famous Scottish poet, wrote about the myths, legends and traditions associated with Halloween in Scotland in his poem 'Halloween', written in 1785.
       Christmas
 	Until 1958, when Christmas Day was declared a public holiday, people worked normally on this day although the children did get presents. . The Christmas traditions in Scotland are similar to that of the U.S., although the Scottish people do have some interesting customs of their own.
Boxing Day

     Boxing Day is a day the higher classes gave gifts to the lower classes. The holiday is named Boxing Day because the tradition of giving gifts of cash, food, clothing and other goods to the less fortunate were placed into boxes for easier transportation.
New Year’s Day
	Hogmanay is the Scots word for the celebration of the New Year. Its official date is the 31st of December.
	Ne’erday is Scots dialect for New Year’s Day, January the 1st.
Burn’s Supper
	A Burn’s Supper is a celebration of the life and poetry of the poet Robert Burns, author of the version of the Scots song Auld Lang Syne.
What Scots Like to Eat
The most important dishes are
Haggis
Fish and Chips
Shortbread
Whisky
Also:
Strong black tea
Beer
Pies
Different kinds of soups

Recitation of the poem “Address to a Haggis” by R.Burns is an important part of the Burn’s supper.

   During Burn’s lifetime haggis was a popular dish for the poor, since it made use of parts of a sheep and oatmeal.
	Today Haggis is regarded fondly as a traditional Scottish dish
Fish and Chips

   Fish and chips is the national fast food champion of the whole of the United Kingdom, not just Scotland. In Scotland, fish and chips from a fish and chip shop is usually referred to as a fish supper.
Shortbread
	Shortbread is traditionally formed into one of three shapes: one large circle divided into segments ("Petticoat Tails"); individual round biscuits ("Shortbread Rounds"); or a thick  rectangular slab cut into "fingers.“
	The word "short" in Shortbread means that it contains a lot of shortening (butter), which makes it break and crumble easily. This is the sign of a good Shortbread.

Whisky
 	Scotch Whisky (or simply "Scotch") is certainly the best known Scottish drink. Scotch Whisky (only the Irish and American varieties are spelled with an "e") is distilled from a barley liquor and flavoured with peat tainted water. Known as the Water of Life or Uisge-Beatha in Gaelic.
Also the Scots like
Thanks for your attention!


title: Презентація на тему «Проблеми харчування»

text:
ПрезентаціяУчениці 10-А класуССЗШ № 307 м. Києва
Високоморної Ярослави
Зміст
Проблеми харчування
Голод в світі
Питна вода світу
Проблеми харчування

Проблеми харчування
Двома основними причинами передчасної смерті як в європейських країнах, так і в країнах минулого СНГ є серцевосудинні захворювання (CCЗ) і онкозахворювання. В більшості випадків половина всіх передчасних смертей у віці до 65 років викликається захворюваннями, на розвиток яких впливає раціон харчування, багато з них можна попередити. Серед хвороб, на поширеність яких впливає харчування, відносять ССЗ (артеріальна гіпертензія (АГ), ішемічна хвороба серця, гострі порушення мозкового кровообігу), онкозахворювання, ожиріння, карієс зубів та інші. Політика в галузі харчування і здоров'я може внести значний внесок в попередження передчасної смертності і зниження захворюваності

Добре відомо, що паління, артеріальна гіпертензія, високий вміст холестерину в сироватці крові діють як синергісти, підвищуючи ризик ССЗ. Також давно підтверджено, що високі рівні споживання насичених і трансзомерів жирних кислот викликають захворювання серцевосудинної системи. Однак наукові дані ясно вказують на те, що в зменшенні кількості серцевих захворювань важливу роль відіграють овочі і фрукти (тобто достатнє вживання складних вуглеводів та харчової клітковини)

 Раціон харчування, що містить насичені жири і червоне м'ясо з одночасним споживанням малої кількості овочів і фруктів є причиною приблизно 30% ССЗ. Ризик цих захворювань, окрім спадкової схильності, пов'язаний з високим артеріальним тиском (АТ), ожирінням, порушеннями ліпідного обміну, які залежать від нераціонального харчування.

Частина населення, що страждає від гіпертензії, може знизити рівень кров'яного тиску, скоротивши добове споживання солі до 5 г. Артеріальна гіпертензія є особливо небезпечним фактором ризику гострого порушення мозкового кровообігу. Деякі дослідження показують, що можливо було б знизити смертність від гострого порушення мозкового кровообігу на 23% у людей віком до 55 років, якщо б вони зменшили добове споживання солі на 2 г

Харчування впливає на рівень АТ за рахунок комплексу нутриєнтів, кожний з яких підсилює або зменшує ефект іншого, що вказує на необхідність аналізу харчування в цілому. Особливо великий вплив на зниження рівня АТ мають мікронутриєнти (вітаміни та мінеральні речовини). Вживання овочів, фруктів і ягід, що містять калій, магній, вітаміни сприяють зниженню АТ. Комбінована дієта і зменшення вживання натрію (кухарської солі) має найбільший вплив на зниження АТ.

У 2004 — 2006 рр. вивчене фактичне харчування дорослого населення віком 18 — 65 років в центральних областях України (Київській, Житомирській, Черкаській, Чернігівській) в різні пори року. Паралельно проводилося визначення вітамінного забезпечення організму обстежених осіб  —  визначався рівень вмісту вітамінів В1, РР, С та Са в сечі.

Визначений індекс маси тіла 485 обстежених (які складали 23,36 %) був в межах норми, у 1326 осіб (63,87 %)  —  підвищеним, серед яких 772 особи (37,2 %)  —  з ожирінням I — III ступеня (з них у 915 осіб (57,6%)  —  без АГ та 411 хворих (84,1%) на АГ, що вказує на вплив збільшеної маси тіла на розвиток артеріальної гіпертензії.

Аналіз особливостей харчування працездатного
населення України з допомогою методу "добового
відтворення" раціонів харчування у 2076 осіб віком
від 18 до 65 років, серед яких 489 осіб (23,6%) віком
від 40 до 65 років  —  хворі на АГ, показав, що харчування характеризується такими особливостями і
відхиленнями від рекомендованих нормативів:
— енергетична цінність зимововесняних раціонів
дещо вища (у чоловіків на 10,3%, у жінок  —  на
12,4%), ніж енергетична цінність літньоосінніх
раціонів. Серед чоловіків найбільш активної вікової групи 18 — 29 років відмічається дефіцит
енергетичної цінності  —  17,3%. Енергетична
цінність харчування жінок практично відповідає
фізіологічним потребам взимку та нижча влітку
Висновок:
1.Фактичне харчування населення нераціональне,розбалансоване, полідефіцитне в основному за рахунок вираженого дефіциту мікронутриєнтів (вітамінів та мінералів);
2.Сумарний інтегральний скор харчових раціонів характеризувався достатнім рівнем споживання білка та підвищеною квотою тваринних жирів на 10 — 18% у харчуванні чоловіків. В усіх жінок знижене споживання білка на 12,5 — 17,8%, складних вуглеводів на 16 — 28% та підвищене споживання тваринних жирів на 10 — 14% і простих вуглеводів на 8 — 19%
3.У осіб з АГ спостерігаються однотипові, але більш виражені порушення харчування щодо загально популяційних показників харчування, ніж у осіб без АГ.
4.Однотиповість порушень у харчуванні популяції (в разі застосування випадкової вибірки) та обстежених з артеріальною гіпертензією свідчить про необхідність продовження та вдосконалення загальнонаціональних заходів щодо оздоровлення харчування в Україні.
5.Вивчене фактичне харчування працездатного населення полідефіцитне, розбалансоване за багатьма мікро та макронутриєнтами, що не тільки не буде запобігати розвитку і прогресуванню аліментарних захворювань, а навіть сприятиме їх розвитку.
Голод в світі

Зміст:
ООН: Кількість голодуючих у світі перевищує один мільярд і з-за економічної кризи
Страшніше голоду посушливих Нігера. Продовольча мільйони
Голод вбиває дитину кожні п'ять секунд. Світові лідери не піклуються
Висновок
ООН: Кількість голодуючих у світі перевищує один мільярд і з-за економічної кризи
Поєднання продовольчої кризи і економічних викликало число голодуючих у світі перевищує один мільярд. У порівнянні з минулим роком їх кількість зросла на 100 млн. до 1,02 млрд. Про це повідомив Продовольчої і сільськогосподарської організації, спеціалізовані установи ООН. Це найгірший результат в сорок років. Майже всі голодні живуть в країнах, що розвиваються.

Один мільярд двадцять мільйонів. Так багато людей у світі страждають від хронічного недоїдання. Більшість, 642 мільйонів, більшість країн Азії та Тихоокеанського регіону.
У країнах Африки на південь від Сахари 265 млн голодуючих людей у країнах Латинської Америки і Карибського басейну, 53 млн. дол США. На Близькому Сході і в Північній Африці 42 мільйонів чоловік. "Тільки" П'ятнадцять мільйонів голодуючих людей живуть в розвинених країнах, йдеться в повідомленні.
З минулого року збільшився страшно сто млн голодних, і баланс гірше глобальної продовольчої кризи в 70 років.

Страшніше голоду посушливих Нігера. Продовольча мільйони
Більше половини з 12,5 млн. чоловік, в голод Нігера загрожує, попереджають гуманітарні організації. Звинувачувати неврожаї, викликані посухою. Нігер відповідно до ООН переживає найгірший продовольчу кризу в своїй історії.

Страждають від браку продовольства, близько семи мільйонів осіб - 400000 з них дітей, які були ще п'ять років, тривожні британської гуманітарної організації Oxfam і "Врятуйте дітей", з негайної допомоги вони потребують близько двох мільйонів чоловік.

Ситуація погіршується кожен день, але вже досягла масштабів кризи більше, ніж під час сухого сезону в 2005 році. Вони просили десять мільйонів доларів (207 млн.) в якості допомоги в постраждалі райони.

За словами директора ООН в Нігері, нинішня криза є гіршою ще в історії країни. Але Організації Об'єднаних Націй в даний час тільки половина коштів, необхідних для ліквідації наслідків засухи і забезпечення достатньої кількості продовольства.

Продовольча криза вибухнула в Нігерії через відсутність опадів і, отже, поганий врожай минулого року. Ситуація ускладнюється цін на продукти харчування росте, багато людей, і немає грошей, щоб навіть самі основні продукти, такі як зерно, BBC заявив на своєму веб-сайт, який буде нового врожаю у вересні.
Голод вбиває дитину кожні п'ять секунд. Світові лідери не піклуються
Зустрічі на вищому рівні з продовольчої безпеки, організований Всесвітньою організацією для виробництва продовольства і ведення сільського господарства, що відбувся в повну байдужість світової політики і приніс лише незначний прогрес у боротьбі з голодом, який був її головної мети. Тим не менш, у світі помирають через недоїдання кожні п'ять секунд, одна дитина, більш ніж 17000 у день, а в загальній складності 6 мільйонів на рік.

Наприклад, керівники економічно сильних країн, так званих G8, але слова його почули. Саміт не приїхав. "Викликає розчарування, що лідери найбільших і найбагатших країн прийшли", сказав він Гавейн Крипкая з британської благодійної організацією Oxfam. "Без них, це дуже важко собі уявити, як світ католицизм з цими проблемами". З 192 глав держав і урядів з них в остаточному підсумку, виявилися менш ніж на третину, і навіть багато країн послали міністри сільського господарства, а не лідерів.
Висновок:
Голод у минулому багато разів, але ніколи не в таких масштабах, як в останні кілька десятиліть. Ніколи раніше була нестача в світі сотні мільйонів людей, які страждають від голоду або недоїдання.
Виконання пророцтва біблійних, що сказав Ісус Христос. Все це повинно приходити знову і припинити страждання на цій землі. Біблія говорить ясно і для тих, хто вивчав і в порівнянні з історією дуже конкретно. Існує немає кращого і надійного пророцтва, і немає кращого відправною точкою, ніж Ісус Христос.

Питна вода світу

Вода здійснює надзвичайно великий вплив на здоров'я людини. Для того, щоб добре себе почувати людина повинна вживати тільки чисту якісну питну воду. Ще в далекій давнині люди вміли розрізняти "живу" воду - придатну для пиття та "мертву" - непридатну для вживання. Вченими давно встановлений прямий зв'язок між якістю питної води й тривалістю життя . Це не дивно, враховуючи, що по даним Всесвітньої організації охорони здоров'я близько 90% хвороб людини викликані вживанням неякісної води, а також використанням непідготовленої води в побутових цілях (душ, ванна, басейн, миття посуду, прання білизни і т.д.). У наш час питання якості питної води не втратили своєї актуальності.

Якісна питна вода - це вода, що не містить шкідливих для здоров'я людини домішок. Вона повинна бути без запаху й кольору й безпечна при тривалому її вживанні.

Швидкий ріст населення планети в поєднанні зі зростаючим обсягом водоспоживання для побутових та промислових потреб і інтенсивним сільським господарством призводить до глобальної водної кризи, яка проявляється в нестачі прісної води й у її забрудненні, що посилюється.

Відповідно опублікованому нещодавно дослідженню, системи прісної води в усьому світі зараз настільки сильно деградують, втрачаючи можливість постачати воду людям, тваринам і рослинному світу, що якщо така тенденція збережеться й надалі, це може призвести до різкого скорочення населення планети й вимиранню великої кількості видів тварин. Ситуація складається загрозлива, оскільки людство споживає більше прісної води, ніж Земля може дати. Темпи росту споживання прісної води більш ніж в 2 рази перевищують приріст населення планети

У той час як багато регіонів досить забезпечені питною водою, кожні четверо з 10 людей живуть у басейнах рік з дефіцитом придатної для пиття води. Передбачається , що до 2025 року щонайменше 3,5 мільярди людей - приблизно половина населення земної кулі - будуть відчувати нестачу питної води. Зараз люди використовують 54% доступної прісної води, причому дві третини йде на потреби сільського господарства. За прогнозами фахівців, до 2025 року споживання води зросте до 75% від нинішнього рівня тільки за рахунок збільшення населення. Уже зараз більш мільярда землян не мають доступу до чистої води. Проблема ще й у тому, що в країнах, які розвиваються,  95% каналізаційних стоків і 70% промислових відходів скидаються у водойми без очищення . У багатьох країнах дуже гостро постало питання із забезпеченням населення питною водою гарної якості, вона вже давно служить предметом торгівлі.

У Європі такі розвинені країни, як Німеччина, Нідерланди, Данія, домовляються про поставки чистої питної води зі Швеції, а Гонконг, наприклад, одержує воду по трубопроводу з Китаю. Останнім часом ми все частіше стали замислюватися, яку ж воду ми п'ємо? З водопровідного крана або бутильовану, або із численних джерел, розташованих на території області. Незважаючи на те, що водопровідна вода відповідає прийнятим санітарним нормам, вона не завжди є чистою. У водоймах навколо міст, звідки йде водопостачання, у середньому виявляють 2000 патогенних речовин і мікроорганізмів. Частина з них знезаражується на очисних станціях, шляхом хлорування.

Хлорована вода із крана небезпечна для здоров'я. Хоча хлор і знищує багато небезпечних мікробів, однак він є однією із причин виникнення деяких захворювань. З'єднуючись із присутніми у воді органічними речовинами, хлор також утворює канцерогенні речовини й ні багато ні мало - діоксин - бойову отруйну речовину, яку американські війська використовували у В'єтнамі в 70-х роках минулого століття! З іншого боку, дистильована або очищена до стану дистильованої, вода також шкідлива для здоров'я. У результаті спеціальних методів очищення з неї видаляється все - не тільки шкідливі бактерії, але й корисні мікроелементи - і вона стає практично порожньою і некорисною. Якщо ж її пити тривалий час, то відбудеться різка втрата організмом мінеральних солей, що може призвести, наприклад, до збоїв у роботі серцево-судинної й кісткової систем, стати причиною передчасного старіння організму.

За оцінками Всесвітньої Організації Охорони здоров'я частота захворювань, які переносить вода, є найвищою. Вплив водного фактора на здоров'я населення постійно підтверджується більш ніж столітньою практикою водопостачання.
Висновок:
Питна вода повинна бути не тільки чиста на бактеріологічному рівні й не мати шкідливих для людини речовин, але й містити корисні мінерали (з води вони краще засвоюються організмом, ніж з їжі). Останнім часом, як для пиття, так і для приготування їжі все частіше стала використовуватися питна бутильована вода, яка не піддається обробкам і очищенню, зберігаючи свої натуральні природні властивості. Найбільш корисна для організму натуральна підземна вода, яка добувається із джерела й розливається безпосередньо в місці видобутку із застосуванням сучасних технологій, що виключають вплив зовнішнього середовища й контакт із людиною. Розташовані глибоко в землі такі джерела мають природній природний захист у вигляді шарів глини й кварцового піску, що виключає потрапляння у воду забруднень із зовнішнього середовища . Ця вода найкраще втамовує спрагу, а також сприяє гарному самопочуттю.
Підготувалаучениця 10 – А класуССЗШ №307м. Києва
Високоморна Ярослава
2012


Презентація на тему «Вернадський Володимир Іванович» (варіант 2)


title: Презентація на тему «Пауки. Их строение»

text:
Click to edit Master title style
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level


title: Презентація на тему «Цукровий діабет. Інсулін»

text:
Цукровий діабетІнсулін
Підготувала
учениця 11 — Б класу
ЗОШ І — ІІІ ст. № 11
Відняк Людмила
Зміст
Цукровий діабет
Симптоми
Епідеміологія
Історія вивчення
Причини та симптоми
Інсулін
Будова молекули
Фунуції інсуліну
Секреція інсуліну
Перші спроби виділення інсуліну
Робота Бантинга та Беста
Дослідження структури інсуліну
Лікування цукрового діабету
Інсулінотерапія

Цукровий діабет
Цукро́вий діабе́т — група ендокринних захворювань, що розвиваються внаслідок абсолютної чи відносної недостатності гормону інсуліну, внаслідок чого виникає стійке підвищення рівня глюкози в крові — гіперглікемія.
Символ боротьби з цукровим діабетом (затверджено ООН у березні 2006 р.)
Захворювання характеризується хронічним перебігом і порушенням усіх видів обміну речовин: вуглеводного, жирового, білкового, мінерального і водно-сольового.
Характерними симптомами є невгамовна спрага та надмірне сечовиділення.
Постійний невгамовний голод. Цей симптом викликаний  нездатністю клітин поглинати і переробляти глюкозу за відсутності інсуліну.

Симптоми
Схуднення — частий симптом діабету, який розвивається незважаючи на підвищений апетит хворих, однак ці симптоми можуть бути слабко вираженими, якщо рівень глюкози в крові підвищений помірно.
Епідеміологія
За даними Міжнародної федерації діабету 2011 року кількість хворих на цукровий діабет у світі досягла рекордної цифри — 366 мільйонів, а в 2030 році становитиме 552 мільйони.
Найбільшу кількість хворих  зареєстровано в Китаї — 90 млн.
Слід зазначити неоднорідність захворюваності на цукровий діабет залежно від раси. Цукровий діабет найпоширеніший серед монголоїдів.
Станом на 1.01.2011 р. в Україні кількість зареєстрованих хворих на цукровий діабет досягла 1 221 300 осіб.
В Україні у структурі ендокринних захворювань цукровий діабет посідає друге місце (31,88%).
Історія вивчення
Діабет — одне з перших відомих людству захворювань. Вперше описано ще у 1550 році до н. е. у давньоєгипетському папірусі Еберса. Індійські лікарі приблизно в той же час теж були знайомі з цим захворюванням. Термін «діабет» з іонійського діалекту давньогрецької означає «протікання», а з латинської — «сифон». За різними джерелами його вперше вжив Аполоній з Мемфіса (230 р. до н. е.)
В основу такої назви лягло уявлення про те, що під час захворювання вжиті рідини проходять через тіло у незмінному стані як через трубку.
До кінця XVII століття з'явилась нова концепція цього захворювання: воно розглядалось як системний розлад пов'язаний із травленням. Такий зсув у розумінні діабету відбувся в першу чергу завдяки дослідженням Метью Добсона, що 1776 року встановив наявність цукру в крові та сечі пацієнтів.
Роль підшлункової залози у розвитку цукрового діабету остаточно довели Йозеф фон Мерінг та Оскар Мінковський. 1889 року вони зробили панкреатомію собаці, внаслідок чого в нього розвинувся діабет.
Клод Бернар
У 1901 році був зроблений наступний важливий крок, Юджин Опі чітко показав, що «цукровий діабет обумовлений руйнуванням острівців підшлункової залози, і виникає тільки коли ці тільця частково або повністю зруйновані».
Зв'язок між цукровим діабетом і підшлунковою залозою був відомий і раніше, але до цього не було ясно, що діабет пов'язаний саме з острівцями Лангерганса.
Вчені зробили висновок, що острівці Лангенгарса повинні виробляти речовину із цукрознижувальним ефектом. Мейер назвав її інсуліном.
Пауль Лангерганс
Інсулін
Інсулін (від лат. — острів) — гормон пептидної природи, що утворюється в бета-клітинах острівців Лангерганса підшлункової залози. Впливає на багато аспектів обміну речовин практично у всіх тканинах. Основна дія інсуліну полягає в зниженні концентрації глюкози в крові.
Будова молекули інсуліну
Інсулін — це невеликий білок молекулярною масою 5,8 кДа. Він складається із двох поліпептидних ланцюгів: А (21 амінокислота) та B (30 амінокислот).

Структура молекули інсуліну
Функції інсуліну
Збільшує проникність плазматичних мембран для глюкози.
Активує ключові ферменти гліколізу.
Стимулює перетворення в печінці і м'язах глюкози на глікоген.
Підсилює синтез жирів і білків.
Пригнічує активність ферментів, що розщеплюють глікоген і жири.
Секреція інсуліну
Бета-клітини підшлункової залози, як типові ендокринні клітини, секретують більшість (95%) свого основного продукту — інсуліну — регульованим шляхом. Найважливішим активатором цього шляху є глюкоза. У мембранах бета-клітин постійно наявні переносники глюкози GLUT2, через які вона може вільно дифундувати.
Перші спроби виділення інсуліну
У 1907 році Георг Зюльцер  досяг деякого успіху в зниженні рівня глюкози в крові піддослідних собак панкреатичним екстрактом і навіть зміг врятувати одного пацієнта у діабетичній комі. Проте його препарат мав сильні побічні ефекти, ймовірну, через погане очищення, через що від нього довелось відмовитись.
Ернест Скотт між 1911 і 1912 роками в Чиказькому університеті використовував водний екстракт підшлункової залози і відзначав «деяке зменшення глюкозурії», але він не зміг переконати свого керівника у важливості цих досліджень, і незабаром експерименти були припинені.

 Схожу роботу після дослідів у Франції в 1921 році опублікував професор фізіології Румунської школи медицини Ніколас Паулеско, і багато хто, особливо в Румунії, вважають саме його першовідкривачем інсуліну.
Більшість екстрактів підшлункової залози, виготовлених різними дослідниками у період до 1921-го року, мали одну й ту ж проблему: вони містили багато домішок, і викликали абсцеси у пацієнтів.

Робота Бантинга та Беста
Влітку 1921 Фредерик Бантінг та  Чарльз Бест, за дозволом  Джона Маклеода розпочали експерименти і після отримали атрофовані підшлункові залози. Екстракт отримували таким чином: різали тканину на шматки, розтирали її у ступці та фільтрували розчин, після чого вводили діабетичним собакам. Хоча їм вдалось знизити рівень глюкози в крові тварин, Бантинг та Бест зіткнулись із тією ж проблемою, що й їхні попередники: на місці ін'єкції розвивався  абсцес і загальна інтоксикація.
 Наприкінці 1921 року Джеймс Колліп приєднався до групи Бантинга та Беста і працював над новими методами очищення екстракту  і згодом також показав, що панкреатичний екстракт стимулює відкладання глікогену в печінці та знижує рівень глюкози в крові.
Після цього для тестування перепарату він використовував нормальних кроликів, а не панкреатомованих собак. У листопаді 1921 року група вчених відвідала збори Американського фізіологічного товариства, де представила отримані результати.

Перша ін'єкція інсуліну була зроблена 14 - річному хлопчикові на ім'я Леонардо Томпсон 11 січня 1922 , але досвід виявився невдалим - екстракт був недостатньо очищеним, що призвело до розвитку алергії. Тимчасово ін'єкції інсуліну були припинені .
Але за два тижні Джеймс Колліп зумів розробити ефективний метод очищення інсуліну, і 23 січня Леонарду була введена друга доза інсуліну. Цього разу не було явних побічних дій, і у хворого перестав прогресувати діабет .
За це відкриття Бантінг і його компаньйон Джон Маклеод були удостоєні Нобелівської премії. Патент вони продали Торонтському університету за один долар, і незабаром почалося виробництво інсуліну в промислових масштабах.
Дослідження структури інсуліну
Інсулін був першою білковою молекулою, для якої було повністю встановлено амінокислотну послідовність, тобто первинну структуру. Цю роботу здійснив 1953 року британський молекулярний біолог Фредерік Сенгер, за що був удостоєний Нобелівської премії з хімії 1958 року.
А через майже 40 років Дороті Кроуфут Ходжкін за допомогою методу рентгенівської дифракції визначила просторову будову (третинну структуру) молекули інсуліну.
За що також була нагороджена Нобелівською премією в 1964 році.
Синтез людського інсуліну
Спочатку інсулін отримували з підшлункової залози тварин, але в 1976 році препарат навчилися синтезувати.
Ген людського інсуліну був вперше клонований 1978 року біотехнологічною корпорацією Genentech. Того ж року повідомлено про успішне отримання інсуліну в лабораторних умовах за допомогою методу рекомбінантної  ДНК.
Перший аналог людського інсуліну — ліспро — був схвалений 1996 року.
Станом на 2010 рік відомо близько 300 аналогів цього гормону: серед них 70 тваринних, 80 хімічно модифікованих та 150 біосинтетичних.
Лікування цукрового діабету
	Лікування цукрового діабету в переважній більшості випадків є симптоматичним і спрямоване на усунення наявних симптомів без усунення причини захворювання. Основними завданнями лікаря при лікуванні цукрового діабету є:
Компенсація вуглеводного обміну.
Профілактика та лікування ускладнень.
Нормалізація маси тіла.
Навчання пацієнта.
Дієтотерапія.
Інсулінотерапія
Лікування інсуліном має на меті максимально можливу компенсацію вуглеводного обміну, запобігання гіпо- і гіперглікемії та профілактиці таким чином ускладнень цукрового діабету.
Глюкометр
Інсулін вводиться підшкірно, за допомогою інсулінового шприца, шприц-ручки або спеціальної помпи-дозатора. На сьогодні в Україні найпоширеніший спосіб введення інсуліну за допомогою шприц-ручок.
Метод введення інсуліну за допомогою інсулінової помпи поширеніший в США і країнах Західної Європи.
Сьогодні інсулін входить до списку життєво необхідних ліків.
Життя з діабетом першого типу має обмеження , але якщо людина регулярно вводить собі інсулін , тривалість життя не відрізняється від середньостатистичної.
Найяскравіший тому приклад - пенсіонер з Сан-Дієго Боб Краузе. У 2011 році йому виповнилося 90 років , 85 з яких він хворий на діабет першого типу. Діагноз йому поставили в 1926 році, після чого він став отримувати інсулін , дотримуватися дієти і вести здоровий спосіб життя.
Відкриття інсуліну врятувало життя тисячам людей. Раніше хвороба неминуче вела до смерті, на сьогоднішній день цукровий діабет невиліковний, але завдяки інсуліну люди навчилися тримати цю хворобу під контролем....

Джерела
http://uk.wikipedia.org/wiki/%D0%86%D0%BD%D1%81%D1%83%D0%BB%D1%96%D0%BD
http://uk.wikipedia.org/wiki/%D0%A6%D1%83%D0%BA%D1%80%D0%BE%D0%B2%D0%B8%D0%B9_%D0%B4%D1%96%D0%B0%D0%B1%D0%B5%D1%82
http://www.aif.ru/health/life/1080398?utm_source=qip&utm_medium=news.qip&utm_campaign=articles


Презентація на тему «Серповидно-клітинна анемія»


title: Презентація на тему «ВІЛ. СНІД. інфекції ІПСШ: шляхи передачі і методи захисту» (варіант 4)

text:
Сватівської ЗОШ I-III ст. № 2
Підготувала учениця 10-А класуМаслова Ірина
м. Сватове- 2013
ВІЛ та СНІД
ВІЛ означає Вірус Імунодефіциту людини. Цей вірус є причиною СНІДу. Іноді ВІЛ називають "вірусом СНІДу". СНІД означає Синдром Набутого Імунодефіциту, вірус проникає в організм людини і руйнує його імунну систему. Імунна система є частиною людського організму, що допомагає нам боротися з інфекціями і хворобами. СНІД є синдромом. Іншими словами, це сполучення захворювань та симптомів.
Людина, заражена ВІЛ, може прожити довгі роки, перш ніж цей вірус призведе до СНІДу. Ця схема ілюструє різницю між ВІЛ і СНІД. Після того, як вірус попадає в організм людини, проходить близько трьох місяців, і в організмі з'являються антитіла до ВІЛ, які можна знайти за допомогою тестів. ВІЛ поступово послабляє імунну систему, опір організму інфекції стає настільки слабким, що в організм легко проникає цілий ряд інших інфекцій, що викликають різні захворювання і погіршують стан здоров'я людини.

ВІЛ-інфіковані люди повинні підтримувати постійний контакт зі своїм лікуючим лікарем.Існує аналіз крові, що називається Т-клітинний тест, або СD4, що показує, як імунна система справляється зі своїми функціями. Якщо кількість клітин СD4 з часом падає, це вказує на послаблення імунної системи. В ідеалі варто проходити цей тест кожні 3-6 місяців і регулярно порівнювати його результати.

ВІЛ передається від однієї людини до іншої такими способами:
При використанні нестерильних голок чи шприців (тих, котрі вже були у вживанні і заражені ВІЛ) для ін'єкцій;
При переливанні інфікованої крові неінфікованій людині;
При занятті незахищеним сексом;
Від інфікованої матері до новонародженої дитини під час виношування плоду, при пологах чи годуючи дитину грудьми (слід зазначити, що зараз існують ефективні препарати, що дозволяють запобігти передачі ВІЛ від матері до дитини. Ці препарати доступні в Україні).
ВІЛ не передається:

Через чхання, кашель, при перебуванні в одному приміщенні з інфікованою людиною (вірус дуже нестійкий і гине поза організмом людини);
Через укуси комах;
Через домашніх тварин;
При використанні загального посуду (чашок, вилок, ложок), рушників, постільної білизни, телефону, унітазу, ванни, басейну, і т.д.;
При обіймах, рукостисканні, поцілунку.
ВІЛ-інфекція на кожного впливає по-різному емоційно та фізично. Деякі почувають фізичний вплив ВІЛ майже відразу ж після інфікування і страждають захворюваням протягом усього життя, що залишилося. Інші відчувають слабкий вплив вірусу протягом багатьох років. Багато ВІЛ-інфікованих людей існують у проміжку "між" цими двома екстремальними випадками, періодично хворіючи і маючи проблеми зі здоров'ям та протягом тривалих періодів часу не випробуючи чи хвороб чи дискомфорту.
В даний час не існує можливості лікування від СНІДу. При відсутності належного лікування в більшості ВІЛ-інфікованих людей ВІЛ переходить у стадію СНІДу через 5-10 років з моменту зараження. Тому СНІД вважається смертельним захворюванням. Незважаючи на це, багато людей з Віл-інфекцією живуть повноцінним життям протягом багатьох років.


Презентація на тему «Аквариумные рыбки»


Презентація на тему «Порушення роботи імунної системи»


title: Презентація на тему «Кислоти» (варіант 1)

text:
Кислоти
Фізичні та хімічні властивості кислот,поширення у природі та застосування кислот.

Кислоти – складні речовини що містять у своєму складі Гідроген , здатний заміщуватися на метал , і кислотний залишок .
Фізичні властивості кислот

Найчастіше бувають рідинами проте трапляються й тверді кислоти.
Важчі за воду
Деякі леткі.
Майже всі кислоти безбарвні.
Їдкі речовини.

Хімічні властивості  кислот
Лакмус – червоний.
 Метилоранж – рожевий.
Фенолфталеїн – безбарвний.
Взаємодіють з металами до Н (реакція заміщення).
Взаємодіють з основними оксидами.
Взаємодіють з лугами і основами (реакція нейтралізації)

Взаємодія з солями .
При умовах :
a) якщо реагуюча кислота є сильніша , ніж та що входить до складу солі .
б) якщо в результаті реакції випаде осад .
в) якщо сіль утворена нестійкою кислотою.

Поширення у природі
Багато харчових продуктів кислі на смак. Такого смаку їм надають органічні кислоти.Кислий смак лимона зумовлений наявністю  лимонної кислоти , яблука – яблучної кислоти , кислого молока – молочної кислоти . Оцет є розчином оцитової кислоти. Кислоти також трапляються у природі  у  вільному стані : наприклад , сульфідна (сірководнева) кислота є у вигляді вулканічних газах  і  у водах мінеральних джерел. Хлоридна кислота -входить до складу шлункового соку. Карбонатна кислота – до складу природних мінеральних вод .

Застосування кислот
Найбільше значення має сульфатна кислота, її використовують для добування інших кислот,солей, мінеральних добрив,ліків,фарб,вибухових речовин тощо.
 Серед найважливіших кислот хлоридна і нітратна, їх застосовують для добування солей,ліків,мінеральних добрив , і багатьох органічних сполук. Споживання кислот   у невеликих кількостях необхідне.


title: Презентація на тему «Віддалена гібридизація тварин»

text:
Віддалена 		гібридизація 					тварин
Що таке гібридизація?
Гібридизація - процес одержання гібридів, який грунтується на об'єднанні генетичного матеріалу різних клітин або організмів. Гібриди утворюються в результаті статевого процесу або з'єднання нестатевих клітин. Гібридизація можлива як у межах одного виду - внутрішньовидова, так і між особинами різних видів - міжвидова або віддалена.
Віддалена гібридизація - схрещування особин, які належать до різних видів і навіть родів з метою поєднання у гібридів цінних спадкових ознак представників різних видів.
Добре відомий гібрид кобили та осла – мул.
Від кобили мули успадковують розміри тіла і здатність до швидкого руху, від осла - витривалість і виняткову працездатність. Відрізняються більшою тривалістю життя (живуть до 40 років), меншою сприйнятли-вістю до захворювань, невибагливістю до корму і догляду. За працездат-                            ністю розрізняють 2 типи мулів -                               в'ючний і упряжний.
Лошак - гібрид від схрещування                                        жеребця та ослиці.
Мул, лошак
Зовнішній вигляд і швидкість пересування вплинули на рішення людини одомашнити зебру вельми незвичайним чином - шляхом схрещування її з родичами - іншими представниками непарнокопитних. Результатом такого досвіду стали цікаві тварини з незвичайними назвами. Всі вони носять загальну назву - зеброїди, яка походить                                                     від змішування слів «зебра» і                                                  «гібрид».  Для отримання цих                                                       гібридів використовують самців                                                             зебри і самок інших кінських.
Зеброїди
Гібрид зебри і коня - зорс (Zorse від англійських слів «zebra» - «зебра» і «horse» - «кінь»). За зовнішнім виглядом досить красива тварина, яка поєднала ознаки таких міцних копитних                                       тварин.
Зеброїди. Зорс.
Зебра плюс осел дорівнює Зонка (Zedonk або Zonkey від англійських слів «zebra» - «зебра» і «donkey» - «осел»). Для цих гібридів характерний ремінь на спині, на череві і «хрест»                                                                                на плечах.
Зеброїди. Зонка.
Якщо схрестити зебру і поні, в результаті вийде Зоні (Zony від англійських слів «zebra» - «зебра» і «pony» - «поні»).
Зеброїди. Зоні.
Зеброїди зазвичай формою більше схожі на матір і мають батьківські смужки на ногах або частково на шиї і тулубі. Вони створюються для практичного використання - як їздові і в'ючні тварини. В Африці вони мають переваги перед кіньми, ослами і зебрами, оскільки стійкі до укусу мухи цеце і більше піддаються дресируванню, ніж зебри.
Зеброїди
Нар - гібрид першого покоління одногорбого і двогорбого верблюдів, що має на спині два невисоких і злитих воєдино горби. Досить витривала і сильна тварина. Може мати потомство, але в другому поколінні можуть бути малоцінні особини (відбувається Менделівське розщеплення).
Від схрещування самки нара з бактріанами народжується коспак, з дромедаром - кохерт.
Гібриди верблюдів
Гібриди верблюдів

 Верблюлама - гібрид верблюда і лами. Народжується
   на світ в результаті штучного запліднення, оскільки
   відмінність розмірів тварин не допускає природного
   розмноження.
   У верблюлами
   зазвичай короткі
   вуха і довгий хвіст,
   як у верблюда, але
   роздвоєне копито,
   як у лами. І головне -
   у верблюлам
   відсутній горб.
В Асканії-Нова шляхом гібридизації червоної степової великої рогатої худоби із зебу, в результаті отриманий зебувидний гібрид, що відрізняється більш високим вмістом жиру в молоці і стійкістю до піроплазмозу.
У США схрещуванням биків зебу з коровами шортгорнської породи отримана спеціалізована м'ясна порода великої рогатої худоби санта-гертруда.

Гібриди зебу
Схрещуванням свійської тварини високогірних районів Центральної Азії - яка - з великою рогатою худобою виведено нові породи - сарлики та хайнаки. Вони мають більшу продуктивність і вищі якості м'яса, порівняно з яком, та кращу пристосованість до суворих умов високогір'я порівняно з великою рогатою худобою.

Гібриди яка
Отримано гібриди:
великої рогатої худоби з зубром – зуброни;
великої рогатої худоби з бізоном;
зубра з бізоном – зубробізони;
бізона з яком, зебу, гаялом.
Гібриди зубра та бізона

У свинарстві практикується в основному гібридизація домашніх свиней з диким кабаном для зміцнення статури свиней культурних порід і поліпшення їх пристосованості до місцевих умов.
Гібриди свиней
У вівчарстві шляхом гібридизації домашніх овець з дикими баранами муфлоном і архаром виведені нові породи:
 - архаромеринос - гібрид тонкорунних овець - мериносів і дикого гірського барана - архара. Гібриди успадкували основні екстер'єрні особливості і пристосованість до гірських умов архара і продуктивність мериносових овець.
 - цікавий і досвід гібридизації домашньої вівці зі сніговим бараном, що мешкають в північних районах і, завдяки особливій будові вовни і хорошій терморегуляції, пристосовані до низьких температур.
 - гібридизація сніжного барана з муфлоном                                         не має проблем. Гібриди плодовиті і                                                             можуть злучатися з домашніми вівцями.
Гібриди овець
Гібрид вівці та кози отриманий від схрещування барана з козою чи козла з вівцею. Домашня коза належить до роду гірських козлів, домашня вівця - до роду баранів. У кози 60 хромосом, а у вівці 54. Потомство, одержане в результаті схрещування, звичайно буває мертвонародженим. У 2000 р. в Ботсвані народився гібрид чоловічої статі - потомство барана і кози. Гібрид був кастрований в 10 місяців. Аналіз каріотипу показав, що особина має 57 хромосом - проміжне число між кількістю хромосом вівці і кози. Гібрид в 5 років важив 93 кг. Гібрид мав грубу зовнішню шерсть, але м'яку внутрішню, довгі козлячі ноги і важке бараняче тіло. Незважаючи на те, що гібрид був безплідний, у нього було дуже активне лібідо. Коли це стало перешкодою, його кастрували.
Гібриди овець
У птахівництві гібридизація дала можливість отримати цікавих гібридів:
домашньої курки з павичем, фазаном, тетеревом;
курей з індиками;
качок з індиками;
півня із цесаркою;
павича з цесаркою;
мускусної качки з домашнім селезнем;
канарейок із чижами, щоглами, вівсянками…
у численних розплідниках розводять хижих птахів для любителів полювання з ними.
Гібриди птахів
Унікальний випадок гібридизації домашньої качки й гусака. «Уткогусь» був отриманий в одному з сіл поблизу Москви в 1924 році. Його поселили юні натуралісти в Сокольниках. Тут він парувався з качками і гусаками, потім в 1933 році був переданий московським зоопарку, де загинув                                       у цьому ж році у віці 9 років.
Гібриди птахів - “уткогусь”.
Межняки - гібриди тетерева і глухаря, що зустрічаються досить часто і поєднують в собі риси і тетерука і глухаря, причому схожість з яким-небудь з цих двох                              видів залежить від того, до якого виду нале-                             жить мати. Мисливці вважають межняків                    шкідливими і намагаються відстрілювати їх.
Межняки з'являються в тому випадку, якщо в якомусь районі, де живуть тетереви і глухарі, самців одного з цього видів не вистачає. Як правило, цими самцями виявляються глухарі. Відсутність самців пояснюється жадібністю полюванням, яка знищує чоловічих особин. Тому самцям доводиться йти на токовище спорідненого виду. Самки тетеруків та глухарів дуже схожі один на одного, і самці іншого виду охоче спаровуються з ними. У цьому випадку у самки з'являється потомство - виводок межняків.
Гібриди птахів - межняки.
Мулард - «мускусна качка» - міжвидовий гібрид, який отримують при схрещуванні селезнів мускусних качок з домашніми качками. Муларди не зустрічаються в дикій природі через різні географічні ареали звичайної крякви (Євразія) та дикої качки мускусної (Південна Америка), виводяться тільки з ініціативи людини для виправлення недоліків, наявних у цих порід.
Муларди - спокійні, охайні,                                       скороспілі, мають велику живу                                                   масу і м'ясо хорошої якості. Як                                                  і більшість міжвидових гібридів,                                        безплідні, кладка яєць - 6-7 штук.
Гібриди птахів - муларди.
Отримано господарські цінні гібриди в рибництві:
-   для ставкових рибоводних господарств виведені холодостійкі гібриди лускатого і дзеркального коропа з амурським сазаном;
-  отримано міжродові гібриди коропа з карасем, по харчовій цінності близькі до коропа і успадковують підвищену витривалість карася.
Отримані гібриди осетрових риб, які швидко ростуть та мають смачне м’ясо:
-   білуги із стерляддю (бістер);
білуги з осетром;
осетра із стерляддю.
Гібриди риб
Успішними були спарювання:
лісового та степового тхора;
тхора та норки;
горностая і тхора;
кам'яної і лісової куниці;
лісової куниці і соболя – кідус.
Хутрова продукція гібридів                                             була кращою, ніж у вихідних форм.
Гібриди хутрових звірів
Хонорік - це гібрид між тхором та європейською норкою ("хо" - тхір, "нор" - норка). Вперше в неволі хонорік був виведений в  1978 р. зоологом Д. Тернівським в результаті схрещування самця тхора і самки європейської норки. Зрідка хоноріки зустрічаються і в дикій природі, в місцях перетину ареалів тхора та європейської норки.
Якість хутра виведених в неволі хоноріків виявилася                   набагато кращою, ніж хутро норки, тому їхні шкірки свого часу викликали справжні сенсації на міжнародних виставках.
Найдивовижніша біологічна особливість хоноріків - їх фертильність - відтворення потомства.                                                        Самки здатні приносити потомство не                                                          тільки щорічно, але і по два рази на рік.
В даний час є декілька експериментальних                                     біологічних центрів, де виводять хоноріків                                                          для наукових цілей.
Гібриди хутрових звірів – хонорік.
Успішно протікає внутрішньовидова гібридизація  Зайцеподібних. У природі відомі гібриди між зайцем-русаком і зайцем-біляком, альпійським зайцем. Що стосується спаровування зайця-русака з домашнім кроликом, то дані тут суперечливі, хоча гібриди від зайчихи і кролика бували.

Гібриди зайцеподібних
Міжвидове схрещування може відбуватися і між левами й тиграми. Потомство від такого схрещування називають лігри або тигрони. Назва залежить від того, хто був батьком гібрида, на це вказує перша частина назви.
Гібриди великих кішок
Леви також схрещуються з леопардами (їх потомство називають леопонами), а також з іншими видами, даючи в світ більш незвичайних тварин.
Гібриди великих кішок
Лігри - це помісь лева і тигриці. Вони є найбільшими з  котячих у світі. Незвичайний гігантизм лігрів пояснюється тим, що в ДНК лева і тигриці є ген, що відповідає за ріст. У тигра і левиці цього гена немає, що і пояснює даний факт. Самки лігрів (лігриці) можуть давати потомство, що незвично для гібридів. Зовнішнім виглядом і розміром ці гібриди схожі з вимерлим в плейстоцені печерним левом.
Тігрони - гібриди від                                                            схрещування тигра та                                                          левиці.
Гібриди великих кішок
Гібриди вовка і собаки - вовкособи за даними вітчизняних і зарубіжних дослідників характерні тим, що гібридні тварини першого, другого, і до певної міри третього покоління характеризуються підвищеною обережністю і боягузтвом, через що погано піддаються дресируванню та непридатні для використання у будь-якій роботі.
На розпліднику кінологічного факультету Пермського військового інституту внутрішніх військ отриманий позитивний результат гібридизації                            вовка і собаки: значна частина                                               гібридних тварин має досить добре                                                   виражені ознаки толерантності до                                            людини.
Гібриди вовків та собак
Віддалена гібридизація дозволяє поєднувати найцінніші властивості і ознаки, роз'єднані в ході багатовікової історії, і створює нову різноманітність нащадків.
Гібридні тварини, як правило,                                                 перевершують батьківські форми за                                           багатьма господарськими                                                    корисними якостями:                                                                 - працездатністю;
    - витривалістю;
    - продуктивністю та ін.

Значення віддаленої гібридизації
Гібриди головним чином мешкають у неволі, і їх поява є результатом втручання людини. Ще в XVII столітті німецький натураліст Кірхер стверджував, що своїми очима бачив гібрид коня і оленя, який назвав гіпеелафусом. А ще юмарта - плід схрещування коня і корови, адже живе і зараз в одному з індійських храмів кінь з коров'ячими рогами. Загалом, складно все і заплутано в світі гібридів…
Підготувала
Учениця 11 класу
Дубенського НВК “школа-гімназія”
Штогрин Ірина

Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Хвороби рослин»

text:
Хвороби рослин
Захворювання вашої рослини можна помітити одразу. Сповільнюється, чи припиняється її ріст та розвиток, органи рослини (листя, квітки, пагони) - змінюються, покриваються нальотом або плямами, починають гнисти або сохнути, а також відпадати. Причин хвороби вашої рослини може бути кілька, тому визначити її непросто. Якщо шкідники живуть і харчуються в основному на відкритих частинах рослини і в більшості своїй можуть бути знайдені неозброєним оком, то з патогенами, що викликають хвороби, набагато складніше. Бактерії, гриби, віруси або мікоплазми, що викликають хворобливі симптоми, не видні не озброєним оком. Сприятливі умови для розвитку хвороб, як правило, створюються в результаті неправильного догляду за рослинами.
Збудники хвороб рослин можуть потрапляти з насінням, бульбами, цибулинами, корінням, живцями. Тому має бути непорушним правилом дотримання зовнішнього і внутрішнього карантину.
Усі хвороби поділяються інфекційні та неінфекційні
Інфекційні хвороби виникають внаслідок дії на рослини різних збудників захворювань. Загальною їх ознакою є перенесення інфекції від хворої до здорової рослини.
Інфекційні хвороби рослин спричиняють різні мікроорганізми: віруси і мікоплазми, бактерії, гриби. Дія їх багатоманітна: вони викликають всіляку гниль, в'янення, плямистості, виразки, нарости, деформації. Деякі збудники, так звані облігатні (обов'язкові), не живуть зовні рослини-господаря. Інші можуть існувати і за рахунок мертвого органічного матеріалу - їх називають факультативними (необов'язковими) паразитами.
Інфекція може поширюватися як безпосередньо від хворої рослини до здорової, так і за допомогою комах, людини, через воду, повітря.
Іржа
До інфекційних хвороб належать:
Борошниста роса
Несправжня борошниста роса
Сіра гниль
Плямистості
Неінфекційні хвороби у рослин виникають унаслідок неправильного догляду і можуть бути викликані недостатнім або надмірним освітленням, надмірно високими або низькими температурами, неправильним режимом поливу, порушенням режиму вологості повітря, браком або надлишком елементів живлення та ін.
Водорості
До неінфекційних хвороб належать:
Недолік або надлишок мінеральних речовин
Порушення світлового режиму
Дія температур
Дія отруйних речовин
Борошниста роса — хвороба рослин, спричинювана паразитними грибами родини Борошнисторосяних (Erysiphaceae).
Характеризується утворенням на уражених листках, стеблах, плодах грибниці у вигляді білого або сірого борошнистого нальоту, через який рослина виглядає наче посипана крохмалем. В деяких випадках на уражених рослинах утворюються чорні крапки. За відсутності заходів боротьби рослини гинуть. Хворобу легко виявити на листках, бутонах, квітках за характерним борошнистим нальотом, який складається з міцелію гриба. Особливо це помітно на листочках, які зазвичай при ураженні деформуються. Розвитку хвороби сприяють висока вологість повітря за низької температури (12-15°С), різкі її перепади, надлишок азоту та дефіцит калію і кальцію, погане освітлення рослин, короткий світловий день (7-8 годин на добу). Збудником хвороби є гриб , який належить до класу Ascomycetes, порядку Erysiphales.
Пошкоджуються: троянди,
хризантеми, гвоздики, бегонії,
гортензії,сенполії, евкаліпт,
традесканції, орхідеї та інші рослини.
Велику групу вірусних захворювань рослин утворюють мозаїчні хвороби .
Мозаїчні хвороби рослин - група вірусних хвороб, що характеризуються мозаїчної (строкатою) забарвленням уражених органів (в основному, листя і плодів), чергуванням плям різноманітної величини і форми, які мають зелену або білу забарвлення різної інтенсивності. Змінюється форма листової пластинки, рослина відстає у рості. Мозаїка передається через насіння, з соком хворих рослин під час пікірування розсади, при пасинкуванні, зіткненні хворих і здорових рослин і легкому взаємному травмованих, наприклад, при вітрі. Механічні переносники вірусу - попелиці, клопи, кліщі, грунтові нематоди. Віруси проникають в рослини через пошкоджені тканини; зберігаються в грунті, рослинних рештках і насінні. З мозаїк найбільш шкідливі: мозаїка тютюну та томата, зелена мозаїка огірка і біла мозаїка, крапчаста мозаїка картоплі і зморшкувата мозаїка картоплі, мозаїка буряків, мозаїка капусти, а також мозаїка сої, гороху, квасолі, мозаїчні хвороби плодових, чагарникових та декоративних рослин.
Перші ознаки ураження виявляються на молодих зростаючих листі; на них з'являються слабкі посветления по ходу жилок, світло-жовті кільця і ??зірчасті плями. Надалі плями стають зеленувато-білими, при іхсліяніі біліє або жовтіє весь лист. Хворі рослини виглядають пригнобленими, з дрібним листям. Біла мозаїка сильніше розвивається при температурі 30 ° C і коли рослини дуже загущені. Збудник хвороби передається з соком рослин при догляді за ним. Зберігається збудник в шкірці і зародку насіння, рослинних рештках, на інвентарі і в грунті.
Симптоми
Ефективних методів боротьби з мозаїчними захворюваннями немає. Єдиний засіб - профілактика хвороб і виведення сортів, стійких до мозаїки. У разі порівняно несильного зараження можна спробувати вирізати хворі ділянки рослини, проте, якщо зараження сильне, рослина треба знищити.
Стійкість до захворювання знижується при різкому коливанні температури, занадто високій температурі (30 ° С) і дуже щільному розміщенні рослин. Дотримуйтесь тепловий режим. Досить часто вірус поширюється з шкідниками рослин, уважно стежте за їх появою, вживайте заходів до їх знищення. При виявленні захворювання необхідно прийняти профілактичні заходи - ізолювати рослина, провести дезінфекцію інвентарю. У разі загибелі рослини слід ретельно продезінфікувати горщик, грунт викинути.
Профілактика
Заходи боротьби
Точне визначення конкретного вірусного захворювання, як уже зазначалося, представляє великі труднощі. Безпосередня боротьба з вірусами хімічними препаратами неможлива. Набагато простіше і надійніше попередити захворювання, проводячи боротьбу з сисними комахами, які, як правило, є переносниками збудників віросних захворювань. Переносниками вірусів кімнатних квітів є попелиці та трипси. Але дуже часто інфекція заноситься ще до того, як рослина надійде в продаж через пошкоджені ділянки коріння або ранки на стеблах і листках. Всі уражені частини рослини необхідно видалити і знищити. Після роботи руки відразу ж ретельно вимити з милом, а використовуваний інвентар ще й протерти спиртом. Живці брати тільки зі здорових рослин. В сухе і спекотне час рослину потрібно притіняти і частіше обприскувати.
Різновиди
Звичайна мозаїка
Збудник хвороби С вірус. На молодих листках з'являються невеликі жовто-зелені ділянки, а потім зморшкуватість. Ріст рослин уповільнюється, цвітіння пригнічується. Плоди набувають строкату забарвлення і бородавчастої.
Нерідко хворі рослини в'януть. Від хворих рослин на здорові вірус передається попелицями. Крім гарбузових, даний вірус вражає пасльонові і зонтичні культури. Зимує патоген в корінні багаторічних бур'янів.
Зелена крапчаста мозаїка
Поширена тільки в захищеному грунті. Зовнішні ознаки захворювання мають багато спільного із звичайною мозаїкою. Вірус зберігається в насінні. Передається контактно при догляді за рослинами.
Біла мозаїка
 Їм дивуються рослини тільки в теплицях. На листках з'являються жовті і білі плями зірчастої форми. Нерідко вся листова пластинка стає білою, зеленими залишаються лише жилки.
Деформації листя не спостерігається. На плодах розвиваються жовті і білі смуги. Вірус передається контактно при догляді за рослинами, але він не передається комахами. Зберігається в насінні і на рослинних залишках.
Курчавість листя — вірусне захворювання, при якому на листках з'являються численні дрібні плями розміром 1-2 мм, які потім висихають. Листи стають зморшкуватими, кучерявим, квітки деформуються. Хвороба може супроводжуватися появою сіро-білих або світло-жовтих плям і ліній. Найчастіше вражаються гідрангеі, примули, пеларгонії, пуансеттії.
Пожовтіння листя або жовтяниця — вірусне захворювання, при якому листя стають жовтими або жовто-зеленими. Окремі пагони або вся рослина відстає у рості, стебла стають ламкими за рахунок того, що в них накопичується багато крохмалю, клітини буквально забиваються ім. При цьому на листках так само може позначатися мозаїчний візерунок з концентричних кіл і плям. Іноді жовтяниця проявляється не на всьому рослині, а на окремій гілці — починається хлороз листя, при цьому можуть з'являтися нові листи, але дрібні і вже Хлорозні.
Точне визначення конкретного вірусного захворювання представляє великі труднощі. Безпосередня боротьба з вірусами хімічними препаратами неможлива. Набагато простіше і надійніше попередити захворювання, проводячи боротьбу з  комахами, які, як правило, є переносниками збудників. Переносниками вірусів кімнатних квітів є попелиці та трипси. Але дуже часто інфекція заноситься ще в теплиці, до того, як рослина надійде в продаж через пошкоджені долі коріння або ранки на стеблах і  листках.
Заходи боротьби
Всі уражені частини рослини необхідно видалити і знищити. Після роботи руки відразу ж ретельно вимити з милом, а використовуваний інвентар ще й протерти спиртом. Живці брати тільки із здорових рослин. У суху і спекотну пору рослина притіняти і частіше обприскувати.
Плямистість листя, схожа як на грибкову, так і на бактеріальну або вірусну плямистість, може бути викликана не цими захворюваннями, а нематодами.
Борейко Альона


title: Презентація на тему «Переломи. Вивихи»

text:
Переломи.Вивихи.Перша допомога при переломах та вивихах.

ПЕРЕЛОМИ.
Переломи це порушення цілісності кістки що супроводжується пошкодженням тканин, м¢язів, кровоносних судин, сухожиль, нервів. Переломи виникають під впливом зовнішніх травм або хворобливою зміною кістки.

Переломи бувають закритими – при яких цілісність шкіряних покривів не порушена, рани не має, та відкриті – коли перелом супроводжується пораненням м¢яких тканин.

По ступеню пошкодження переломи бувають повними – при яких цілісність кістки порушено повністю та неповними – коли є тільки надлом кістки або її тріщина.

Для переломів характерні слідуючи ознаки:
-  біль та болючість при торканні безпосередньо в області перелому;
-  деформація можлива бути викликана як зміщенням відламків кістки, так і за рахунок пухлини яки розвились в наслідок кровотечі в м¢язи біля місця перелому;
-  порушення функції (відсутність руху);
-  ненормальна порушність кінцівки в місцях де не має суглобів;
-  крепітація (хруст) на місці перелому, виникає за рахунок тертя обломів кісток одна з одною.

ПЕРША  МЕДИЧНА  ДОПОМОГА.
-  надати для хворого найбільш сприяючого стану;
-  зробити фіксацію переломленої кістки, НІ-ЗАЩО не слід вправляти перелом;
-  не знімаючи одяг та взуття оглянути місце перелому та накласти пов¢язку на рану, при цьому одяг розрізати;
-  зупинити кровотечу та накласти на рану асептичну пов¢язку;
-  для зменшення болю ввести під шкіру промедол з шприц-тюбику чи дати таблетку промедолу;
-  для створення нерухомості зло манної кінцівки використовують стандартні шини або підручні матеріали.

Переломи ключиці
виникають від удару, а також від падіння вперед чи на витягну туруку.

Ознаки:
Ознаки: ключиця стає мовби коротшою, біль у місціперелому, плече і вся рука приспущені донизу, рухируки обмежені.Допомога: в пахвову ямку кладуть великий жмутщільно скрученої вати, руку згинають у лікті підпрямим кутом і щільно прибинтовують до тулуба,передпліччя підвішують на косинці до шиї.

Перелом ребер
.

Ознаки: різко виражений біль у місці перелому, щопосилюється під час вдихання повітря, кашлю, рухах грудноїклітки. Коли одночасно пошкоджена плевра та легені, підшкірою скупчується повітря (підшкірна емфізема). В такихвипадках під час прощупування під шкірою відчуваєтьсяпотріскування бульбашок повітря. Інколи спостерігається відхаркування крові.
Допомога
Накласти тугу повязку навколо нижньої частиниГрудної клітки з метою обмеження її рухливості підчас дихання.Для зменшення болю можна дати потерпілому обезболювальнутаблетку. Перевозити потерпілого необхідно сидячи. Туго бинтують нижні відділи грудної клітини, при цьому перед початком бинтування поранений повинен видохнути повітря. В момент доху бинтування тимчасово зупинити, але при цьому натягують свобод ний кінець бинту
Переломи хребта
Надзвичайно небезпечні, особливо в тих випадках, коли пошкоджується спинний мозок. Такі переломи можливі в результаті падіння звисоти чи притискання важким предметом

Ознаки: різкий біль в області виступаючих позаду відростків,неможливість рухів в області хребта. Коли внаслідок переломупошкоджено спинний мозок, то * спостерігається параліч кінцівок,втрата чутливості тіла нижче місця перелому, розлад функцій тазовихорганів (затримка сечі та калу).
Допомога:
Потерпілого необхідно дуже обережно піднімати тапереносити. Не допускати згинання хребта, тому що в цьому випадкуможна пошкодити спинний мозок. Найважливіше — забезпечитинерухомість хребта. Для цього потерпілого кладуть на ноші з жорсткоюповерхнею в положенні на животі; під плечі та голову підкладаютьвалик. Для того щоб покласти потерпілого на ноші, спершу потрібнообережно повернути його вниз животом, а потім двое-трое людейодночасно піднімають його і кладуть на ноші, не допускаючи при цьомузгинання хребта. Можна перед тим, як піднімати потерпілого, підкластипід нього дошку.
ВИВИХИ.

Вивихами – називаються повне або часткове зміщення кінців кісток, складаючи суглобів, супроводжується розривом суглобної капсули. Найчастішою причиною вивиху є травма або різке скорочення м¢язів, а також комбінація цих факторів. Вивих також з’являється через чрезмірне миттєве скорочення м¢язів, наприклад при подачи кидаючих кінців, при електротравмі. Вивихи можливі внаслідок різких,надмірних рухів у суглобі у випадках падіння,з висоти на витягнуту кінцівку в результаті.сильного удару в область суглоба Часто.вивихи супроводжуються переломами
Для вивиху характерні слідуючи ознаки:
-  деформація області суглобу – кінці кісток та вся кінцівка знаходиться у незвичайному положенні;
-  різні по довженні здорова та пошкоджена кінцівки – пошкоджена кінцівка може бути довше або коротше здорової;
-  різке скорочення руху у суглобі;
-  порушення функції, причиною чого являється неправильне положення кінців кісток;
-  біль виникаюча у зв¢язку з розривом зв¢язок, суглоба та пошкодження окрема суглобови

ПЕРША  МЕДИЧНА  ДОПОМОГА.
-  надати кінцівки положення найбільш зручне для пошкодженого;
-  фіксують пошкоджений суглоб (використовують м¢яку шину, тугу пов¢язку з косинки або бинту);
-  виконують протишокові міроприємства (вводять знеболюючи засоби з шприц-тюбику);
-  постійно слідкують за пульсом, за станом кровообігу в кінцівки;
-  транспортують на ПМД.


title: Презентація на тему «Безкільові птахи»

text:
Безкільові птахи
Над проектом працювали учні
Загальні відомості
Надряд птахів, що характеризуються спільною анатомічною ознакою — відсутністю наявного у більшості представників класу кіля, до якого прикріплюється грудна мускулатура.
Безкільові птахи поширені в Австралії, Африці, Південній Америці.

Види
Страуси
Страус — найбільший у світі птах. Він на зріст може сягати 2 м 70 см. Розвивають швидкість до 70 км/год. Страуси можуть довгий час обходитися без води.  Середня вага становить 50-75 кг.Мешкають в степах та напівпустелях Африки. Живуть гуртами від 10 до 50 птахів.
Ківіподібні. Ківі
Усі види ківі мають сильні ноги та довгий вузький дзьоб з ніздрями на самому кінчику. Крила не розвинені, хвіст відсутній. Пір'я ківі більше нагадують густу шерсть. У ківі добре розвинений нюх.
Ківі мешкають переважно у сирих вічнозелених лісах. Ведуть виключно присмерковий та нічний спосіб життя.
Казуари
У казуарів дзьоб стислий з боків. На голові роговий шолом, що захищає від шипів і колючок. На шиї голі ділянки яскраво забарвленої шкіри. Махове пір'я перетворилося на довгі голі шипи, що прикривають тіло. Ноги сильні, є внутрішній палець з довгим гострим кігтем, яким казуари можуть наносити небезпечні рани.
Загальна характеристика Ему
Його висота близько 1,5 м, вага 50 кг. Ему здатний бігти із швидкістю до 50 км/год. Ему не любить, як страуси, купатися в піску, він віддає перевагу воді, причому непогано плаває, незважаючи на свої масивні розміри. Харчуються ему плодами, корінням, травою і іншим рослинним кормом.


Презентація на тему «Генетика» (варіант 4)