title: Презентація на тему «Охорона довкілля від забруднень при обробці вуглеводневої сировини»

text:
Охорона довкілля від забруднень при обробці вуглеводневої сировини
Підготували
учениці 11-А класу
Ковальова Анастасія та
Літвінова Єлизавета
Охорона довкілля від забруднень під час переробки вуглеводневої сировини - одна з необхідних умов сталого розвитку країни.
Проблема відходів, що утворюються внаслідок переробки вуглеводневої сировини, актуальна не лише в природоохоронному аспекті.

Як ви гадаєте, чому проблема відходів актуальна не лише в природоохоронному аспекті?
Тому що ці речовини є цінними матеріальними ресурсами. Їхнє комплексне використання сприятиме істотному зниженню темпів споживання первинних природних ресурсів, передусім невідновлюваних.
Саме до таких, як вам уже відомо, належать природний і супутній нафтові гази, нафта й вугілля.
На довкілля впливають процеси  видобутку, транспортування і використання вуглеводневої сировини.
У місцях проведення підземного видобутку кам’яного вугілля створюється загроза зміни ландшафту внаслідок провалювання земної поверхні над виробкою відпрацьованих шахт.
Поблизу кам’яновугільних шахт накопичуються відходи і утворюються терикони.
 Всередині териконів тримається висока температура, відбуваються процеси окиснення в результаті яких утворюються шкідливі гази, погіршується стан підземних і поверхневих вод.  Інколи терикони можуть самозайматися, газ який виділяється при цьому є дуже небезпечним.
Під час транспортування нафти водними видами транспорту можливе потрапляння нафти у воду. На поверхні води утворюється плівка, яка перешкоджає газообмінові між водою і атмосферою і знижує вміст кисню у воді.
Нафтова плівка на поверхні моря пригнічує життєдіяльність морського фітопланктону, що є одним з головних постачальників кисню в земну атмосферу, порушує тепло- і вологообмін між океаном і атмосферою, губить мільйони риб і інших морських тварин. Осідаючи на дно, згустки мазуту вбивають донні мікроорганізми, що беруть участь у самоочищенні води. У процесі видобутку, підготовки й переробки нафти утворюються стійкі нафтові емульсії, нафтошлаки та інші небезпечні відходи, які призводять до забруднення атмосферного повітря, ґрунтового покриву, поверхневих і підземних вод.

Життя людини повсякденно пов’язане зі спалюванням горючих речовин у побуті, на транспорті, у промисловості. Крім користі застосування нафтопродуктів, вугілля і природного газу створює ряд проблем, негативних для розвитку цивілізації та загалом для виживання людства. Крім цього, під час згоряння пального утворюється дим, в якому містяться дрібні частинки вуглецю і твердих вуглеводнів, що не згоріли, а також сполуки Кадмію, Плюмбуму, Меркурію та інших елементів, надзвичайно шкідливих для здоров’я.

Тож, наприклад,  природний газ потребує попереднього очищення від домішок. Це підвищує його споживчі якості і безпечність для довкілля. Для видалення з природного газу карбон(ІУ) оксиду і сірководню використовують розчини натрій гідроксиду, карбонатів лужних елементів:
H2S + NaOH = NaHS + H2O
 H2S + 2NaOH - Na2S + 2Н20
CO2 + 2NaOH = Na2CO3 + H2O
 Na2CO3 + H2S = NaHS + NaHCO3
Кислотні дощі
Кислотні дощі наносять значний екологічний, економічний й естетичний збиток: погіршується продуктивність рослин; погіршується якість ґрунтів; руйнуються металічні конструкції, будинки, пам’ятники; гинуть ліси; отруюється вода озер і ставів, гине риба; зникають комахи; збільшується кількість захворювань людей (подразнення очей, запалення слизової оболонки дихальних шляхів, приступи задухи, набряки легень).
Взимку поблизу ТЕС та металургійних заводів інколи випадає кислотний сніг, який ще більш шкідливий, ніж кислотний дощ, що пояснюється більшим вмістом кислот.
Яким чином можна позбутися шкідливих забрудників, що утворюються в результаті використання палива і пального?
Ощадливо використовувати ці продукти, тим самим зменшуючи кількість шкідливих викидів.
Можна вилучати з палива сірку ще до його використання.
Створювати технологічні умови повного згоряння вугілля в котельнях, на теплоелектростанціях та бензину у двигунах автомобілів.
Уловлювати відходи після згоряння палива за допомогою фільтрів.
Замінити джерела енергії: замість енергії палива використовувати енергію сонця, вітру, води, ядерну та геотермальну енергію.
Які можливі заходи боротьби з забрудненням атмосфери?
Зменшення кількості ТЕС за рахунок будівництва більш потужних, забезпечених системами очищення і утилізації газових і пилових викидів.
Заміна вугілля на газове паливо, обов’язкове очищення палива.
Регулювання двигунів внутрішнього згоряння в автомобілях. Перехід на екологічно чисте пальне.
Озеленення міст і селищ.

ДЯКУЄМО ЗА УВАГУ!!!


title: Презентація на тему «Природний каучук»

text:
Натуральний каучук
Підготувала
учениця 11-Б класу
ЗОШ І-ІІІст. №11
Відняк Людмила
Зміст
Каучук
Фізичні властивості
Гевея
Збір латексу
Виробництво натурального каучуку
Історія відкриття натурального каучуку
Джерела
Каучук — еластичний матеріал, який отримують при коагуляці латексу каучуконосних рослин, головним чином бразильської гевеї, що росте в тропічних країнах.

Основний компонент — поліізопрен — вуглеводневе
полімерне хімічне з'єднання, що має загальну формулу (C5H8)n.
Фізичні властивості натурального каучуку
Натуральний каучук - аморфне, здатне кристалізуватися тверде тіло.
Природний необроблений каучук – білого кольору.
Він не набухає і не розчиняється у воді, спирті, ацетоні.
Набухає а потім розчиняється у жирних і ароматичних вуглеводнях (бензині, бензолі, ефірі та інших), каучук утворює колоїдні розчини, що широко використовуються в техніці.
Особливо важливою і специфічною властивістю каучуку є його еластичність (пружність) - здатність каучуку відновлювати свою первинну форму після припинення дії сили, що викликала деформацію.
 Каучук – при довгому зберіганні твердне.
Каучук - гарний діелектрик, він має низьку водо-, газопроникність.
Гевея
Гевея— рід вічнозелених дерев родини молочайних. Поширений у тропічних лісах Америки. Найбільш відомий вид — Гевея бразильска: основне джерело натурального каучуку, також з неї роблять меблі, які володіють підвищеною міцністю, не гниє і стійка до впливу шкідників.
Гевея може досягати 45 метрів у висоту при 2,5м. в обхваті. Каучук в гевеї міститься в соці - латексі, розподіленому в молочних каналах, які утворюють в стовбурі кільця.
Зараз дерево культивується в
 Азії, Малазії, Індонезії,
Шрі-Ланці,  Камбоджі, Таїланді і Брунеї. Від 90 до 96% світового виробництва натурального каучуку добувають з Гевеї бразильської.
Збір латексу
Латекс складається з найдрібніших частинок рідини, твердих частинок та інших домішок. Лише близько 33% латексу становить каучук, 66% вода і близько 1% інші речовини.
Виробництво натурального каучуку
Отриманий латекс розтягують, розбавляють водою і піддають коагуляції шляхом обробки кислотою, щоб частини каучуку в латексі зчепилися один з одним.
Потім проводять протягування між валками, надаючи листам товщину бл. 0,6 см. Отримані листи висушують шляхом обдування сухим теплим повітрям
або димом, і відправляють на навантаження.
Історія відкриття натурального каучуку
Каучук існує стільки років, скільки й сама природа. Скам'янілі залишки каучуконосних дерев, які були знайдені, мають вік близько трьох мільйонів років. Каучук мовою індіанців означає «сльози дерева ». Каучукові кулі із сирої гуми знайдено серед руїн цивілізацій інків і майя в Центральній і Південній Америці, вік цих куль не менше 900 років.

Перше знайомство європейців з натуральним каучуком відбулося п'ять століть тому. Власне, історія каучуку почалася, як не дивно, з дитячого м'яча та шкільної гумки.

На острові  Гаїті під час своєї другої подорожі в 1493 році іспанський адмірал Христофор Колумб побачив тубільців, що грали великим щільним м'ячем.
Іспанці були здивовані веселою грою індіанців. Вони в такт пісні підкидали чорні кулі. Хоча це здавалося неймовірним, але б'ючись об землю, м'ячі досить високо підскакували в повітря. Взявши ці кулі в руки, іспанці побачили, що вони досить важкі, липкі і пахнуть димом.
Індіанці робили  кульки із  соку гевеї який загусає. Колумб привіз кілька шматків цієї  дивної речовини на батьківщину, але в ті часи це нікого не  зацікавило.
Індіанці робили з каучуку  калоші які не промокають, але в спеку прилипають до ніг і розтягнувшись, більше вже не стискаються.
Наступні два століття каучук для Європи був просто цікавою заморською дивиною.
У 1731 році уряд Франції відправив математика і географа Шарля Кондаміна в географічну експедицію по Південній Америці.
У 1736 він відправив назад у Францію кілька зразків каучуку разом з описом продукції, виробленої з нього людьми які населяють Амазонську низовину. Після цього різко зріс науковий інтерес до вивчення цієї речовини і її властивостей.
У 1770 році британський хімік Джозеф Прістлі  вперше знайшов йому застосування: він виявив, що каучук може стирати те, що написано графітним олівцем . Тоді такі шматки каучуку називали гумміеластиком («смолою еластичною »).
У 1791 році англійський фабрикант Самуель Пил запатентував спосіб зробити водонепронекний одяг за допомогою обробки її розчином каучуку в скипидарі.
У Франції до 1820 навчилися виготовляти підтяжки і підв'язки з каучукових ниток, сплетених з тканиною.

В Англії британський хімік і винахідник Чарльз Макінтош запропонував класти тонкий шар каучуку між двома шарами тканини і з цього матеріалу шити водонепроникні плащі.
У 1823 році в Глазго він почав мануфактурне виробництво водонепроникного одягу. Але ці плащі взимку ставали твердими від холоду, а влітку розповзалися від спеки.
Водостійкий плащ із прогумованої тканини до цих пір носить його ім'я.
У США речі з каучуку стали популярними у 1830-х роках, гумові пляшки і взуття, зроблені південноамериканськими індіанцями, імпортувалися у великих кількостях. Інші гумові вироби завозилися з Англії.
Джон Хаскінс і Едвард Шафе  організували першу «каучукову» фабрику в США. Але вироблені речі, як і імпортовані, ставали крихкими взимку,  м'якими і липкими влітку.
У 1834 році німецький хімік Фрідріх Людерсдорф  і американський хімік Натаніель Хейвард виявили, що додавання сірки до каучуку зменшує або навіть зовсім усуває клейкість виробів з каучуку.
Чарльз Гудієр з 1834 р. наполегливо намагався «врятувати» каучук. Але тільки в 1839 р. йому пощастило. У цьому році він, використовуючи відкриття цих попередніх вчених, виявив, що нагрівання каучуку з сіркою усуває його несприятливі властивості. Він поклав на піч шматок покритої каучуком тканини,на яку був нанесений шар сірки.
Через деякий час він побачив шкіреподібний матеріал - гуму. Цей процес був названий вулканізацією.
Відкриття гуми призвело до широкого її застосування: до 1919 було запропоновано вже більше 40 000 різних виробів з гуми.

Реклама одного з магазинів Бостона, який торгує
продукцією виробленої за патентом Чарльза Гудієра.
Бразилія була володаркою величезних плантацій гевеї. Щоб зберегти їх,уряд Бразилії видав закон, що забороняє під страхом смерті вивіз насіння і молодих дерев гевеї. Але було пізно.
За порадою ботаніка Дж. Гукера, англієць Генрі Вікгем поїхав у 1876 році на береги Амазонки, де зібрав 70 000 насіння гевеї і контрабандно вивіз їх з Бразилії.
Потайки доставив їх до Королівського ботанічного саду  в Лондоні. Насіння було висіяно, але зійшло тільки 4%.
Однак через кілька днів сіянці досягли півметрової висоти і були використані для висадки на плантаціях спершу в Шрі-Ланці, а потім в інших тропічних районах Східної півкулі. Потім такі ж плантації були висаджені в смузі 1100-1300 км по обидві сторони від екватора. Близько 99% плантаційного каучуку знаходиться в          Південно-Східній Азії.
Спроби висадити каучуконосні дерева в тропічних областях Західної півкулі закінчилися невдачею через хвороби рослин в тих місцевостях.
Джерела
http://ru.wikipedia.org/wiki/%D0%9A%D0%B0%D1%83%D1%87%D1%83%D0%BA%D0%BE%D0%B2%D0%B0%D1%8F_%D0%BB%D0%B8%D1%85%D0%BE%D1%80%D0%B0%D0%B4%D0%BA%D0%B0
http://refs.co.ua/79592-Kauchuki.html
http://bukvar.su/himija/46546-Kauchuk-stroenie-svoiystva-vidy-i-primenenie-v-professii-kommersanta.html


title: Презентація на тему «Прилади для дослідження небесних тіл»

text:
«Прилади для дослідження небесних тіл»
Підготувала Лисенко Анна
Учениця 11 класу
Філологічного профілю

ДЛЯ ДОСЛІДЖЕНЬ ІЗ ЗЕМЛІ
ДЛЯ ДОСЛІДЖЕНЬ З КОСМОСУ
ВИДИ КОСМІЧНИХ ПРИЛАДІВ
Спостереженнями із Землі дослідження небесних тіл не обмежується. В останнє п'ятдесятиріччя створено прилади (орбітальні станції, штучні супутники, зонди тощо), які вивчають небесні тіла, перебуваючи в космосі. Крім того, вони ще здійснюють радіозв'язок, інформують про зміни погоди.

Завдяки космічним станціям стало відомо, що на поверхні Венери є рівнини і гори, часто стаються виверження вулканів, а в надрах Марса існують величезні запаси замерзлої води.

Також створено і виведено на орбіти спеціальні фотокамери, за допомогою яких фотографують небесні тіла. Знімки, зроблені ними, дають змогу детально роздивитися поверхні планет, астероїдів тощо.

Для досліджень з космосу
Орбітальна станція (ОС) — космічний апарат, призначений для довгострокового перебування людей на навколоземної орбіті з метою проведення наукових досліджень в умовах космічного простору, розвідки, спостережень за поверхнею й атмосферою планети, астрономічних спостережень, тощо
Орбітальна станція
Шту́чний супу́тник — об'єкт поміщений на орбіту Землі чи іншого небесного тіла зусиллям людини. Інколи називається просто супутник, однак в такому випадку слід відрізняти від природних супутників таких як Місяць.
Штучний супутник
Автоматична міжпланетна станція або Космічний зонд — безпілотний космічний літальний апарат, оснащений складним комплексом радіотехнічної, фототелевізійної та наукової апаратури, спеціальною системою орієнтації, пристроями програмного управління роботою бортової апаратури, системою автоматичного регулювання теплового режиму всередині станції та джерелами енергоживлення, який використовується для дослідження космічного простору, планет або Сонця.
Автоматична міжпланетна станція

Давні дослідники неба спостерігали за ним, використовуючи прості прилади: гномон, квадрант, астролябію. Ці прилади давали змогу визначати небагато - місце розташування і час перебування небесних тіл на небосхилі.
Для детального дослідження небесних тіл створено спеціальні прилади. Першим таким приладом став телескоп, назва якого означає «далеко дивлюсь». Його винайшов італієць Галілео Галілей у 1609 році. (Телескоп Галілея мав здатність наближувати зображення небесного тіла у ЗО разів.) Сучасні оптичні телескопи набагато потужніші, але навіть за їхньою допомогою проводять дослідження лише вночі і за безхмарної погоди. Нині вже створено прилади, які дають змогу вивчати небесні тіла із Землі цілодобово.

Прилади для дослідження небесних тіл із Землі
Ґно́мон (від грец. γνώμων — той, хто знає) — давній астрономічний інструмент для вимірювання часу, елементом якого є вертикальна жердина, що відкидає тінь на горизонтальний майданчик;
Гномон
 Старовинний астрономічний прилад для відмірювання висот небесних світил над рівнем горизонту.
Квадрант
кутовимірювальний прилад яким до XVIII століття користувались для визначення широти i довготи в астрономії та навігації.
Астролябія
Телеско́п (заст. — далекогля́д) — прилад для спостереження віддалених об'єктів, був вперше сконструйований у 1608 році трьома винахідниками — Гансом Ліпперсгеєм, Захарієм Янсеном та Джейкобом Метьюсом. Значно вдосконалений Галілео Галілеєм у 1609 році. Термін «телескоп» також вживається для позначення астрономічних приладів для спостережень електромагнітних хвиль невидимих для людського ока (інфрачервоні, ультрафіолетові, рентгенівські, гамма- і радіотелескопи), а також для реєстрації відмінного від електромагнітного випромінювання (нейтринні та гравітаційні телескопи).
Телескоп
 являє собою трубу (суцільну, каркасну або фермову), встановлену на монтуванні. Оптична система телескопа складається з декількох оптичних елементів (лінз, дзеркал або лінз і дзеркал).
Оптичний телескоп
Радіотелеско́п — астрофізичний прилад для прийому власного електромагнітного випромінювання космічних об'єктів у діапазоні несучих частот від десятків МГц до десятків ГГц і дослідження його характеристик: координат джерел, просторової структури, інтенсивності випромінювання, спектру і поляризації.
Радіотелескоп
Запуск першого штучного супутника Землі, який обертався навколо неї подібно до її природного супутника Місяця, було здійснено 4 жовтня 1957 року. Супутник був виготовлений з алюмінію та інших речовин, важив 84 кг і мав форму кулі діаметром лише 58 см. Чотири довгі антени, розміщені на ньому, передавали радіосигнали на Землю. Так розпочалася космічна ера.

Нині кількість супутників, відправлених різними країнами у космічний простір, дуже велика. Вони здійснюють радіозв'язок та телевізійні передачі, випробовують апаратуру для майбутніх космічних польотів. Існують супутники, за якими, як за Сонцем і зорями, орієнтуються кораблі у морі та літаки в небі. Супутники-розвідники визначають місце розташування корисних копалин, допомагають складати прогнози погоди, виявляти радіаційні забруднення на нашій планеті тощо.


title: Презентація на тему «Природні і супутні нафтові гази» (варіант 2)

text:
Природні і супутні нафтові гази

Природні гази

Суміші газоподібних вуглеводнів різної будови, що заповнюють пори і порожнечі гірських порід, розсіяних у грунтах, розчинені в нафті і пластових водах.

Природний газ

Природний газ
переважає метан,
зміст якого досягає 80-98%
Супутні нафтові гази
міститься 30-50% метану, але значно більше найближчих гомологів - етану, пропану і бутану (до 20% кожного)
Склад природного газу

 Портрети вчених і видатних діячів, які вивчали природні вуглеводні
Н.Д.Зелинский(1861–1953)
В.Г.Шухов(1853–1939)
Дмитро Менделєєв (1834 - 1907)
Основні родовища природних  газів

Розташовані у межах України зараз виділяється дев’ять нафтогазоносних областей, розміщення яких дозволяє об’єднати їх в три нафтогазоносні регіони: Східний — Дніпровсько-Донецька газонафтоносна область; Західний — Передкарпатська, Складчаті Карпати, Закарпатська і Волино-Подільська та Південний — Переддобруджинська, Причорноморсько-Кримська, Індоло-Кубанська, Азово-Березанська область.
Супутні нафтові гази

  Суміші вуглеводнів, супутні нафти і що виділяються при її видобутку з газонафтових родовищах.   Ці гази розчинені в нафті і виділяються з неї внаслідок зниження тиску при підйомі нафти на поверхню Землі.
 Супутні нафтові гази більш різноманітні за складом, тому їх вигідніше використовувати як хімічну сировину.

Характеристика супутних нафтових газів
ЗАСТОСУВАННЯ
Близько 90% природних газів використовують як паливо і лише 10% як хімічної сировини. З метану отримують водень, сажу, ацетилен. Якщо в газі не менше 3% етану, то його використовують для отримання етилену для органічного синтезу.

Паливо в котельнях, печах, ТЕС, в побуті;
Сировина в хімічній промисловості
Природний газЗастосування:

- Дешевий вид палива- Володіє високою теплотворною здатністю (теплота згоряння 1м3 газу 54400 кДж)- Легко транспортується по газопроводах- Екологічно чистий вид палива

Переваги природного і супутного нафтового газу
Лаки, фарби, розчинники, гума, пластмаса, антифризи,штучні волокна, ліки і ... все це продукти одержувані вході синтезу з вуглеводнів.
Генератор синтез – газа

Реактор отримання синтез-газу (на базі ракетних технологій)

ПНТЦ
дослідна промислова установка отримання бензину з природного газу
Реактор отримання синтез-газу (Вихід на блок каталітичного синтезу)

Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Пластмаса» (варіант 3)

text:
Пластмаса

Сировина для отримання полімерів
Александр Паркс
Смоли

Графіт
Деревне борошно
Паперові волокна
Скляні волокна
Наповнювачі

Пластифікатори
Парафінове масло
Гліцерин

Стабілізатори: фенол та сажа
Мастильні матеріали: стеарин та віск
Барвник: охра
Каталізатор: уротропін

Термопласти
Поліетилен
Поліпропілен
Полістирол
Поліметилметакрилат

Амінопласти
Поліефірні
Епоксидні
кремнійорганічні
поліуретанові
Алкидні
Реактопласти
Ізопреновий каучук
Бутадієновий каучук
бутадієн-стирольні каучуки
бутадієн-нітрильні каучуки
Бутилкаучук
етиленпропіленовий каучук
кремнійорганічні каучуки
уретанові каучуки
термоеластопласти
Формування пластмаси
Маркування


title: Презентація на тему «Органічні сполуки в побуті» (варіант 3)

text:
Органічні сполуки в побуті. Поняття про побутові хімікати. Мило, його склад, мийна дія.
ХІМІЯ ТА ПОБУТ
    У побуті ми практично щоденно зустрічаємося з продуктами хімічної промисловості та з хімічними процесами. Це прання білизни, миття посуду, доглядання за підлогою та меблями, застосування клею, а також готування їжі, умивання з милом, догляд за шкірою обличчя та інша особиста гігієна тощо.

ПОБУТОВА ХІМІЯ
Мийні засоби
У побуті широкого застосування набули мийні засоби. Річ у тім, що чиста вода добре видаляє із забрудненої поверхні лише розчинні в ній речовини. Часточки нерозчинних речовин, але які змочуються водою (гідрофільні), можна видалити за рахунок механічного впливу. Якщо ж речовини не змочуються водою (гідрофобні) і до того ж мають підвищену в'язкість, то практично їх не можна видалити водою.
СКЛАД СМЗ
Але ці СМЗ не можна застосовувати для прання виробів із вовни і лавсану, оскільки вони поступово руйнуються під впливом лужного середовища. Для таких виробів застосовують СМЗ, які створюють у воді нейтральну реакцію.

ЗАСОБИ МАСОВОЇ ІНФОРМАЦІЇ :

РЕЛЕГІЙНЕ ЖИТТЯ

Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Тверда вода»

text:
Презентація на тему:
«Тверда вода»
Виконав
учень 10 класу
Драчук Микола
Жорсткість води  — якщо вода містить значні кількості солей кальцію і магнію, то таку воду називають твердою, а коли цих солей зовсім немає, або вони містяться в незначних кількостях, то — м'якою.
Твердість води
Тимчасова
Стала
Тимчасова твердість обумовлюється наявністю кислих карбонатів (гідрокарбонатів) кальцію і магнію: Ca(HCO3)2 і Mg(HCO3)2, а стала — наявністю сульфатів і хлоридів кальцію і магнію: CaSO4, MgSO4, CaCl2 і MgCl2. Загальна твердість води являє собою суму тимчасової і сталої твердості.
Тверда вода непридатна майже для всіх галузей виробництва. Так, наприклад, тверду воду не можна вживати для прання білизни, миття шерсті і фарбування тканин, бо в ній мило втрачає свою мийну здатність. Це пояснюється тим, що розчинний у воді стеарат натрію С17Н35COONa, який становить головну складову частину мила, переходить у нерозчинний стеарат кальцію (або магнію), утворюючи так зване кальцієве (або магнієве) мило:

2С17Н35COONa + CaSO4 = Са(С17Н35СОО)2 ↓ + Na2SO4
Тверда вода непридатна і для цілого ряду інших виробництв: паперового, шкіряного, крохмального, спиртового тощо. Вона непридатна і для паросилового господарства, бо при кип'ятінні води утворюється накип, який погано проводить тепло, внаслідок чого збільшується витрата палива. Накип викликає інтенсивне руйнування стінок котлів, що може призвести до аварії.
Для приготовлення їжі тверду воду теж не вживають, бо в ній погано розварюються м'ясо і овочі. Для пиття вона теж непридатна.
Способи зменшення твердості води
содово-вапняний спосіб
нагрівання води до кипіння
використання іонітів
Суть його полягає в тому, що до води додають розраховану кількість розчину гідроксиду кальцію Са(ОН)2 (вапняна вода) і соди Na2CO3. Розрахунок кількості розчинів Са(ОН)2 та Na2CO3 проводять за такими формулами:
VСа(ОН)2 = (Твкарб*VH2O)/(1000*CСа(ОН)2)таVNa2CO3 = (Твнекарб*VH2O)/(1000*CNa2CO3)де CСа(ОН)2 та CNa2CO3 - концентраціїї Са(ОН)2 та Na2CO3 відповідно у моль/дм3,V - об'єми води та розчинів реагентів у см3; Твкарб та Твнекарб - карбонатна та некарбонатна твердості пом'якшуваної води у моль/дм3.Гідроксид кальцію знижує карбонатну (тимчасову) твердість:
Ca(НСО3)2 + Са(ОН)2 = 2СаСО3 ↓ + 2Н2О
Mg(НСО3)2 + Са(ОН)2 = MgCO3 ↓ +CaCO3 ↓ +2Н2О
Сода знижує сталу твердість води:
CaCl2 + Na2СО3 = СаСО3 ↓ +2NaCl
MgSO4 + Na2СО3 = MgCO3 ↓ + Na2SO4
Утворені осади карбонатів кальцію і магнію відфільтровують.
Карбонатну твердість можна усунути також шляхом нагрівання води до кипіння. При цьому кислі карбонати розкладаються з утворенням нормальних карбонатів кальцію і магнію, які виділяються в осад:
Са(НСО3)2 = СаСО3 ↓ + Н2О + СО2 ↑
Mg(НСО3)2 = MgCO3 ↓ + Н2О + СО2 ↑
Тому карбонатну твердість називають також тимчасовою.
Також дієвим та економічно вигідним є використання іонітів(іоннообмінних смол) які за рахунок заміщення металу солей твердості на натрій, при повному насиченні смоли, її регенерують.
The End


title: Презентація на тему «Хімія у житті суспільства» (варіант 1)

text:
Хімія у житті  суспільства
Хімія і повсякденне життя

Із досягненнями хімії ми зустрічаємося кожного дня. Важко уявити життя без побутових хімікатів, будівельних матеріалів, ліків, волокон, пластмас і т.д.
Уникнути контакту з хімікатами неможливо. Хімічні товари становлять частину нашого повсякденного побуту й виконують чимало завдань.
Оскільки хімічні речовини створюються штучно, то вони можуть бути як безпечними, так і небезпечними для здоров'я людини. Доведено, що не всі хімікати негативно впливають на навколишнє середовище, проте, існує чимало речовин, що викликають побоювання.

Хімія і медицина
	Велику роль відіграє хімія у розвитку фармацевтичної промисловості:
основну частину всіх лікарських препаратів отримують синтетичним шляхом. Завдяки хімії вчинені багато перевороти в медицині. Без хімії у нас не було б знеболюючих ліків, снодійних засобів, антибіотиків і вітамінів. Це безсумнівно робить хімії честь. Хімія також допомогла впоратися з антисанітарією, адже ще у XVIII ст. лікар И.Зиммельвейс зобов'язав медперсонал лікарні мити руки в розчині хлорного вапна. Смертність хворих різко знизилася.
Що має бути в домашній аптечці?
Класифікація хімікатів за вогне- й вибухонебезпечністю:
Промисловість і хімія
Розвиток багатьох галузей промисловості пов'язане з хімією: металургія, машинобудування, транспорт, промисловість будівельних матеріалів, електроніка, легка, харчова промисловість-ось неповний список галузей економіки, що широко використовують хімічні продукти і процеси. У багатьох галузях застосовуються хімічні методи, наприклад, каталіз (прискорення процесів), хімічна обробка металів, захист металів від корозії, очищення води.
Хімія у сучасній енергетиці
Промислове виробництво  неможливе без машин та інструментів. Головними матеріалами , з яких виготовляються , є метали і сплави , що їх добувають на основі хімічного перероблення  природних мінералів. Хімія дає металургії способи дослідження руд із метою визначення в них вмісту потрібних матеріалів ,інтенсифікації  металургійних процесів ,
Способи вловлювання і переробки відходів. Отже хімія має велике значення для розвитку  і вдосконалення металургії. Швидкими темпами розвивається виробництво полімерів : пластмас для виготовлення деталей машин і механізмів , каучуків для виготовлення шин ,покришок, прокладок ; ізоляційних матеріалів ; синтетичних волокон , штучної шкіри та інших шкірозамінників
Миючі та чистячі засоби
В даний час широко використовується синтетичні миючі засоби-детергенти. Основний є синтетичні поверхнево-активні речовини-ПАР, в яких довгий вуглеводневий граничний радикал з'єднаний з сульфатної або сульфонатной групою. Крім ПАР, у СМС входять і інші компоненти: відбілювач, пом'якшувач, піноутворювачі, ароматичні аромати.
З кисневмісних відбілювачів найбільш поширені перборат натрію і перекарбонат натрію.
Засоби для боротьби з побутовими комахами
Інсектициди - засоби для боротьби з комахами. Інсектициди застосовують у вигляді розчинів, емульсій, аерозолів. Житлові приміщення слід обробляти тільки препаратами, рекомендованими для цієї мети. Це відомі препарати: хлорофос (), дихлофос, хлорофосние олівці.
Хімічні засоби гігієни та косметики
Косметика і гігієна тісно стикаються, так як є косметичні засоби (лосьйон, креми, шампуні, гелі), які виконують гігієнічну функцію. До важливих гігієнічних засобів відноситься, насамперед, мила та миючі засоби.
Засоби догляду за зубами
Найважливішим засобом догляду за зубами є зубні пасти. Основні компоненти зубної пасти наступні: абразивні, сполучні, пенообразующие речовини та загусники. Перші з них забезпечують механічне очищення зубів від нальоту і полірування. Найчастіше в якості абразиву застосовують хімічно обкладена карбонат кальцію, а також фосфати кальцію і полімерний метафосфатов натрію.
Дезодоранти
Дезодоранти випускають у твердому вигляді, кулькові і в аерозольній упаковці. У аерозольних балонах використовують зріджені гази, температура кипіння якого дуже низька. Вони легко переходять в газову фазу і не тільки виштовхують основу з балона, але, розширюючись, розпорошують її на дрібні крапельки. Довгий час цю роль виконували тільки фторхлоруглеводи.
Косметичні засоби
Перламутровий ефект створюють солі вісмуту або слюда, що містить близько 40% оксиду титану.
В якості барвника для волосся використовуються розбавлені водні розчини добре розчинних солей свинцю, срібла, міді, вісмуту.
Освітлення волосся роблять за допомогою 3% розчину пероксиду водню.
До складу фарбувальних шампунів входять п-фенілендіамін, резорцин та інші аналогічні з'єднання.
Продукти харчування
   Хімія має велике значення і для виробництва продуктів харчування. Рослинництву вона дає добрива, засоби захисту рослин від бур`янів, шкідників, хвороб, а тваринництву – кормові добавки, вітаміни, лікувальні та санітарні засоби. Крім того, багато процесів харчової промисловості, яка переробляє первинні сільськогосподарські продукти, ґрунтується на хімії –виробництво оцту, спирту, цукру, маргарину, крохмальної патоки,ко-нсервантів тощо.
Нові матеріали
   Завдяки досягненням хімії виготовляються не лише металеві, а й нові матеріали – надпровідники, напівпровідники, ізолятори, які забезпечують розвиток електротехніки та радіоелектроніки. Нові матеріали – надміцні, жаротривкі тощо використовуються в кострукціях супутників, космічних кораблів, ядерних реакторів.
Сучасна енергетика
   Разом із фізикою хімія розробила наукові основи добування палива для ядерних реакторів. Через вичерпування запасів природного газу і нафти хіміки вже сьогодні дбають про паливо майбутнього.  Метод конвенсії вугілля набуває важливого значення й у плані розвитку водневої енергетики. Водень як екологічно чисте паливо може використовуватись усіма видами транспорту. Отже, хімія відігріє важливу роль у сучасній енергетиці.
Будівництво будівельних матеріалів
    Хімія проникла і в таку галузь промисловості, як виробництво будівельних матеріалів, будівельних виробів і конструкцій. Так, у сучасному будівництві знаходять застосування різноманітні пластмаси, добавки в цементи і в бетони, нові лаки, гідрофобізуючі склади та ін. Це дозволяє поступово замінювати традиційні будівельні матеріали більш легкими, міцними і красивими. Їх використання пов'язане з тим, що полімерні матеріали мають необхідним комплексом фізико-хімічних та будівельно-експлуатаційних властивостей. Це, перш за все, міцність, невелика об'ємна маса (наприклад, піно-і поропласти) і еластичність, висока водо-, газо-і паронепроникність, хімічна стійкість і стійкість до корозії. Застосування пластмас у будівництві зменшує вагу будівельних конструкції. Крім того, це дає можливість знаходити багато цікаві інженерні та архітектурні рішення.

Негативний вплив хімії
   Хімічна промисловість разом з користю приносить і багато шкоди, особливо це стосується забруднення навколишнього середовища. Найбільше потерпають атмосферний басейн, водна система, грунти. Однак при розумному підході негативний вплив на довкілля можна максимально зменшити. При цьому ще хімічна промисловість може боротися із забрудненням довкілля, впроваджуючи різноманітні утилізаційні технології тощо.
Висновок
   Хімія як наука сприяє не тільки пізнанню навколишнього світу, вона ще є галуззю виробничої діяльності людини. З давніх-давен і донині хімія завжди слугувала і продовжує слугувати людині та її практичній діяльності. У наш час без розвитку хімії  неможливий розвиток паливно-енергетичного комплексу, металургії, транспорту, будівництва, електроніки, космічної техніки, побуту тощо. Проникнення нових речовин і нових матеріалів, хімічних методів у основні галузі промислового і сільськогосподарського виробництва, сферу побуту, охорону здоров`я дедалі більшою мірою забезпечує їх прогрес. Саме тому й відбувається хімізація практично всіх сфер людської діяльності.


title: Презентація на тему «Корозія металів» (варіант 6)

text:
Корозія металів
Роботу виконала
Учениця 10-Б класу
Посівнича Діана

1. Поняття корозії. Її характеристика.
КОРОЗІЯ - мимовільне руйнування металів і сплавів в результаті хімічної або електрохімічної взаємодії їх з довкіллям.

ВПЛИВ КОРОЗІЇ:
 Викликає серйозні екологічні наслідки: витік нафти, газу, інших хімічних продуктів.

 Недопустима у багатьох галузях промисловості : авіаційної, хімічного, нафтового і атомного машинобудування.

 Негативно впливає на життя і здоров'я людей.
1. Поняття корозії. Її характеристика.

ЧИННИКИ, ЩО ВИКЛИКАЮТЬ КОРОЗІЮ
  кисень і волога атмосфери;

  вуглекислий і сірчистий гази, що містяться в атмосфері;

  морська вода;

  ґрунтові води.

1. Поняття корозії. Її характеристика.

2. Різновиди корозії.

газова
атмосферна
грунтова
рідинна (кислотна,     сольова, лужна)
хімічна
електрохімічна
рівномірна
нерівномірна (виборча або місцева)

Існує два види корозії: хімічна і електрохімічна.

Корозію металів та їх сплавів викликають такі компоненти зовнішнього середовища , як  вода, кисень, оксиди карбону  і сульфуру , водні розчини солей.
Більш активний метали при електрохімічній корозії руйнується, переходячи в воду, тим самим  захищає менш активний від руйнування.
ВИДИ КОРОЗІЇ
2. Різновиди корозії.

2. Різновиди корозії.
ХІМІЧНА КОРОЗІЯ
Відбувається в середовищах, які не проводять електричного струму. Вона обумовлюється дією на метали неелектролітів (спирту, бензину, мінеральних масел тощо) і сухих газів (кисню, оксидів азоту, хлору, хлороводню, сірководню і ін.) при високій температурі (так звана газова корозія).

2. Різновиди корозії.
ХІМІЧНА КОРОЗІЯ
У результаті взаємодії металів із зовнішнім середовищем їх поверхня вкривається тонким шаром (плівкою) різних хімічних сполук (продуктів корозії): оксидів, хлоридів, сульфідів і т. д. Інколи цей шар такий щільний, що крізь нього не може проникати агресивне середовище. В таких випадках з часом швидкість корозії зменшується, а то й зовсім припиняється.

2. Різновиди корозії.
ХІМІЧНА КОРОЗІЯ
Наприклад, алюміній в атмосфері повітря кородує значно повільніше від заліза, хоч за своїми хімічними властивостями він активніший від заліза. Це пояснюється тим, що поверхня алюмінію вкривається суцільною, досить щільною і міцною оксидною плівкою, яка ізолює метал від доступу кисню, а оксидна плівка заліза, навпаки, є крихкою і ламкою, містить багато пор і тріщин, через що кисень повітря крізь неї легко проникає до поверхні заліза, і тим обумовлюється безперервне його руйнування.

2. Різновиди корозії.
УМОВИ, ЯКІ СПРИЯЮТЬ ЕЛЕКТРОХІМІЧНІЙ КОРОЗІЇ
  Положення металу у ряді активності металів: чим вони далі розташовані один від одного, тим швидше відбувається корозія.

  Чистота металу : домішки прискорюють корозію.

  Нерівності поверхні металу, тріщини.

  Грунтові води, морська вода, середовище електроліту.

  Підвищення температури.

  Дія мікроорганізмів(гриби, бактерії і лишайники впливають на метал з високою корозійною стійкістю)

2. Різновиди корозії.
ЕЛЕКТРОХІМЧНА КОРОЗІЯ
Вона більш поширена і завдає значно більшої шкоди, ніж хімічна. Вона виникає при контакті двох металів у середовищі водних розчинів електролітів. На відміну від хімічної електрохімічна корозія супроводжується переміщенням валентних електронів з одної ділянки металу на іншу, тобто виникненням місцевих електричних струмів внаслідок утворення на кородуючій поверхні так званих гальванічних пар.
Подвійний електричний шар на границі метал —електроліт

2. Різновиди корозії.
ЕЛЕКТРОХІМІЧНА КОРОЗІЯ
Розглянемо процес кородування залізної конструкції з мідними заклепками. Коли така конструкція вкривається шаром вологи (розчином електроліту), то залізні і мідні ділянки її поверхні утворюють гальванічні пари. При цьому атоми заліза як більш активного металу переходять у розчин у вигляді двовалентних іонів Fe2+, а втрачені ними валентні електрони переміщаються на мідь і там приєднуються катіонами водню, відновлюючи їх до вільного водню.

2. Різновиди корозії.
ЕЛЕКТРОХІМІЧНА КОРОЗІЯ
1. Дисоціація води:
2. Втрата атомами заліза валентних електронів і перехід іонів у розчин: (Метал) 2е <- Fe0 -> Fe2+ (Розчин)
3. Відновлення катіонів водню (на поверхні міді) і виділення вільного водню:2Н+ + 2е -> 2Н° —> Н2 ↑;
4. утворення дигідроксиду заліза: Fe2+ + 2OH- -> Fe(OH)2;

2. Різновиди корозії.
ЕЛЕКТРОХІМІЧНА КОРОЗІЯ
5. окиснення двовалентного заліза до тривалентного розчиненим киснем повітря:

6. Fe(OH)2 + O2 + 2H2O -> 4Fe(OH)3;
часткова втрата води тригідроксидом заліза і перетворення його в гідроксид-оксид заліза:

2. Різновиди корозії.
ЕЛЕКТРОХІМІЧНА КОРОЗІЯ (механізм процесу)

3. Способи захисту.
СПОСОБИ ЗАХИСТУ ВІД КОРОЗІЇ
  Нанесення захисних покриттів (лаки, фарби, емалі);
  Покриття іншим металом(позолота, сріблення, хромування, цинкування);
  Створення і використання антикорозійних сплавів
  Введення в середу інгібіторів, що знижують агресивність середовища;
  Протекторний захист
Дякую за увагу


title: Презентація на тему «Хром» (варіант 2)

text:
Хром. Роль хрома в организме человека

Хром — элемент побочной подгруппы 6-ой группы 4-го периода периодической системы химических элементов Д. И. Менделеева с атомным номером 24. Обозначается символом Cr (лат. Chromium). Простое вещество хром (CAS-номер: 7440-47-3) — твёрдый металл голубовато-белого цвета. Хром иногда относят к чёрным металлам.
Люди используют хром в промышленности и медицине – в частности, с помощью его изотопов создаются определённые методы диагностики заболеваний. Хром также может входить в состав лекарственных и витаминных препаратов.
Организму человека хром жизненно необходим – он входит в состав всех клеток, и ни один орган или ткань не обходится без этого элемента. В норме в организме постоянно должно быть около 6 мг хрома!
Вместе с инсулином хром помогает организму усваивать сахар; участвует в транспортировке белков; приводит в норму углеводный обмен и способствует поддержанию здорового веса; нормализует функцию щитовидной железы и стимулирует процессы регенерации.
Синтез нуклеиновых кислот тоже невозможен без хрома – он отвечает за целостность структуры РНК и ДНК, сохраняя неизменной наследственную                                    информацию в генах.                                                          Поэтому для правильного                                                        роста тканей и их регенерации                                                    хром действительно       необходим.
Для щитовидной железыроль хрома просто спасительна – он может замещать йод, если того не хватает в организме по каким-то причинам.
Хром – это элемент, который отвечает за поддержание нормального веса: он нормализует углеводный обмен и помогает организму перерабатывать жир. Благодаря этому жир не накапливается в виде отложений, и вес остаётся в норме.Хром обеспечивает профилактику остеопороза, укрепляя костную ткань; снижает артериальное давление и предупреждает развитие гипертонии; выводит токсины, радионуклиды, соли тяжёлых металлов.
В сутки человеку требуется от 50 до 200 мкг хрома, но из неорганических соединений он усваивается плохо. При недостаточном поступлении хрома с пищей может развиться его дефицит, однако избыток хрома тоже опасен.В больших дозах хром становится токсичен для человека: отравления возникают после дозы в 200 мг, а 3 г и более могут стать смертельными.
Хром в продуктах

Основными источниками хрома считаются пивные дрожжи и печень, поэтому хотя бы один раз в неделю стоит стараться включать их в своё меню. Отварной картофель в кожуре, хлеб из грубой муки и свежие овощи можно есть каждый день, и пару раз в неделю – сыр, курицу, говядину.
Другими природными источниками хрома являются проросшие зёрна пшеницы, чёрный перец, зернобобовые, перловка, крабы, устрицы, рыба, креветки, яйца, кукурузное масло; овощи – капуста, редис, свекла, помидоры; фрукты и ягоды – яблоки, виноград, сливы, вишни, черника, голубика, клюква, облепиха, рябина; лекарственные растения – гинкго билоба, сушеница, мелисса и другие.
При диабете, беременности и кормлении грудью, а также в возрасте старше 45 лет рекомендуется дополнительно принимать хром – например, порошок пивных дрожжей, запаривая их кипятком и настаивая в течение получаса.
Недостаток и дефицит хрома

При таких заболеваниях, как атеросклероз, ожирение, диабет, различные инфекции, а также при стрессах, тяжёлых нагрузках, острой нехватке белка, содержание хрома в организме падает. Это можно узнать по волосам – количество хрома в них резко уменьшается.
Когда хром расходуется организмом в больших количествах – например, во время беременности; или усиленно выводится, потому что человек питается преимущественно макаронами, белым хлебом и сладостями; или при тяжёлых физических нагрузках – это ведёт к его недостатку, а потом дефициту.
При дефиците хрома человек быстро утомляется, плохо спит, его мучает беспокойство и головные боли; снижается чувствительность конечностей, появляется дрожь и нарушается координация мышц; в крови повышается уровень вредного холестерина, что ведёт к развитию атеросклероза.У одних людей возникает ожирение, а другие, наоборот, чрезмерно худеют; организм перестаёт нормально усваивать глюкозу, особенно в пожилом возрасте, и в крови постоянно нарушен её уровень – гипогликемия или гипергликемия. В таких условиях резко повышается возможность развития сахарного диабета, ишемической болезни; у мужчин нарушается репродуктивная функция.
Избыток хрома

Избыток хрома можно получать при его повышенном содержании в воздухе или из-за бесконтрольного приёма биодобавок с этим элементом.Однако при нехватке в питании таких элементов, как железо и цинк, избыток хрома тоже возможен, потому что организм в их отсутствие начинает всасывать хром более активно.
Хрома бывает много, если люди работают на производствах, где в воздухе содержится хромовая пыль. На таких производствах случаи заболевания раком лёгких встречаются в несколько десятков раз чаще, чем там, где содержание хрома в норме.
Медная пыль и шлаки также содержат хром, поэтому люди, работающие с этими веществами, часто болеют астмой и астматическим бронхитом.
При избытке хрома изъязвляются слизистые оболочки и возникают воспалительные заболевания, аллергии, экземы, дерматиты, нервные расстройства, увеличивается риск развития рака.
При отравлениях хромом надо срочно изолироваться от источника загрязнения и  обратиться к врачу – он назначит лечение. Обычно людям, находящимся на работе в контакте с солями хрома, рекомендуется мыться в душе с особыми растворами.
Спасибо за внимание!


title: Презентація на тему «Пластмаси» (варіант 3)

text:
ПоліетиленФенолформальдегідна смолаФторопластПоліамідПоліметилакрилатПоліпропіленПолівінілхлоридГетинаксполітетрафторетилен
Пластмаси
Поліетилен
(-СН2–СН2-)n
Поліетилен високого тиску (ПЕВТ) отримують радикальною полімеризацією етилену при високому тиску та іонною полімеризацією при низькому та середньому тиску.
Поліетилен низького тиску (ПЕНТ) отримують в гетерогенному середовищі полімеризацією етилену

Стійкий до дії води, не реагує з лугами будь-якої концентрації, з розчинами нейтральних, кислих і основних солей, органічними і неорганічними кислотами, при кімнатній температурі не розчиняється і не набухає в жодному з відомих розчинників, з часом розкладається.
Використовується для виготовлення виробів технічного і побутового призначення, у кабельній промисловості, радіотехніці, телебаченні, хімічній промисловості, сільському господарстві.

Фенолформальдегідна смола
Формула – [-C6H3(OH)-CH2-]n
 Фенолформальдегідна кислота є продуктом поліконденсації фенолу C6H5OH з формальдегідом CH2 = O.
Реакція проводиться в присутності кислих (соляна, сірчана, щавлева і інші кислоти) або лужних каталізаторів (аміак, гідроксид натрію, гідроксид барію).
Механічна стійкість, міцність.
Стійкість до корозії.
Високі електроізоляційні властивості.
Висока розчинність в аліфатичних і ароматичних вуглеводнях, хлорвмісних розчинниках і кетонах.

Виробництво клею
Підшипники
Кулі для більярду
Вимикачі
Фторопласт
Фторопла́ст-4 (Політетрафлуорете́н), також відомий під торговою маркою тефло́н — полімер, пластична маса, що використовується в різних галузях науки, техніки і в побуті.
 формула:(-CF2-CF2-)n
За своєю хімічною стійкістю перевищує всі відомі синтетичні матеріали і благородні метали. Не руйнується під впливом лугів, кислот і навіть суміші азотної і соляної кислот. Руйнується розплавами лужних металів, фтором і трифторидом хлору.

призначені для отримання хімічно і термостійких, антифрикційних і антикорозійних покриттів, просочень для різних матеріалів, вільних плівок, емальпроводів, еластичних ємностей, фольгованих діелектриків, рукавних шлангів для транспортування агресивних рідин і інших виробів.
Поліамід
Сполука двох амінокислот. Поліреакція утворення довгих ланцюжків протеїнів

 Амінокислоти здатні до поліконденсації, в результаті якої утворюється поліамід
Поліаміди застосовують у вигляді волокон типу капрон, нейлон, клеїв і покриттів, як антикорозійні матеріали для захисту металів і бетонів, в медицині, як замінники шкіри
Поліметилакрелат (Органічне скло)
Формула (-СН2-С(СН3)-)n COOCH3

Прозорий, легкий, міцний, волого-, морозо-, світлостійкий
Нерозчинний у спирті
Розчиняється в бензені, ацетоні, оцтовій кислоті
Розм’якшується притемпературі 120°С
Легко загоряється, не утворюючи токсичних речовин

Поліпропілен
nCH2=CH(CH3) → [-CH2-CH(CH3)-]n
ФІЗИЧНІ  ВЛАСТИВОСТІ ПОЛІПРОПІЛЕНУтермопластичнийБезбарвна речовина; густина (при температурі 20 °С) 920—930 кг/м3, tпл 172 °С.висока ударна  міцність , стійкий  до багаторазових згинань, зносостійкий, низька паро- й газопроникність, висока діелектричність. Поліпропілен не розчиняється в органічних розчинниках, стійкий до дії киплячої води і лугів; руйнується під дією  нітратної  та сульфатної  кислот, хромової суміші; відзначається низькою термо- і світлостійкістю.
Полівінілхлорид
Стійкий проти дії кислот і лугів;
 Негорючий, легко фарбуєтся;
Легко розкладається при нагріванні;
Низька теплостійкість (не вище 70 °C);
Безбарвний, прозорий.
Реакція полімеризації
Гетинакс
(C6H10O5)n
Низька механічна міцність.
Легко обробляється.
Низька вогнетривкість.
В розігрітому стані допускає штампування.

Політетрафторетилен
Електроніка
Промисловість і техніка
Медицина
Смазка
Харчова промисловість та побут
Одяг
Інші вироби
1.Фізичні: Тефлон — біла, в тонкому шарі прозора речовина, що зовні нагадує парафін або поліетилен. Характеризується високою тепло- і морозостійкістю, залишається гнучким і еластичним при температурах від —250 до +250°C, що дає змогу застосовувати його як ізоляційний матеріал в багатьох галузях. Тефлон має дуже низький поверхневий натяг і адгезію і не змочується ні водою, ні жирами, ані більшістю органічних розчинників.
2. Хімічні :За своєю хімічною стійкістю перевищує всі відомі синтетичні матеріали і благородні метали. Не руйнується під впливом лугів, кислот і навіть суміші азотної і соляної кислот. Руйнується розплавами лужних металів, фтором і трифторидом хлору.


title: Презентація на тему «Пенициллин»

text:
Пенициллин
Также Бензи́лпеницилли́н

Бензи́лпеницилли́н (пенициллин G (PCN G) или просто пенициллин (PCN)) — бензиловый эфир 6-аминопенициллановой кислоты. Антибиотик, получаемый из плесневого гриба пенициллиума
А. Флеминг
Фармакологическое действие
Антибиотик группы биосинтетических пенициллинов. Оказывает бактерицидное действие за счёт ингибирования(вещество, замедляющее про-текание ферментативной реакции) синтеза клеточной стенки микроорганизмов.
Пенициллин

Показания
Лечение заболеваний, вызванных чувствительными к бензилпенициллину микроорганизмами
 Менингит, ангина, дифтерия
Глазных болезней
И других
Противопоказния
Повышенная чувствительность к бензилпенициллину и другим препаратам из группы пенициллинов и цефалоспоринов. Эндолюмбальное введение противопоказано пациентам, страдающим эпилепсией.

Спасибо за внимание!


title: Презентація на тему «Жири» (варіант 4)

text:
Жири. Склад жирів, їх утворення. Жири у природі. Біологічна роль жирів.
Жири - складні ефіри гліцерину і вищих одноатомних карбонових кислот.
Головним критерієм, за яким ці речовини об’єднали в одну групу, є те, що вони не розчиняються у воді, але добре розчиняються у неполярних органічних розчинниках: естері, бензині, хлороформі.
За хімічною структурою жири є складними естерами триатомного спирту гліцеролу та високомолекулярних жирних кислот.
Жирні кислоти – це органічні сполуки, до складу яких входить карбоксильна група та довгий вуглеводневий ланцюг.
Найпоширенішими є:
пальмітинова та
олеїнова жирні кислоти.
Жири - природна сировина, з якої за допомогою хімічних перетворень уперше добули вищі карбонові кислоти - насичені й ненасичені.
Перші припущення щодо наявності в жирах «прихованої кислоти» були зроблені ще в XVII столітті. Мила - натрієві й калієві солі вищих карбонових кислот - здавна виготовляли варінням жирів з лугом.
1741 р. французький хімік Клод Жозеф Жоффруа (1685-1752) дією сильної неорганічної кислоти на мило добув масну на дотик суміш. Він припустив, що добута маса є жиром. Досліджуючи її властивості, науковець виявив,  що це не так.
Які ж були подальші кроки на шляху з'ясування хімічної природи жирів?
 Гідроліз жирів - хімічна реакція, за допомогою якої 1779 р. шведський хімік Карл Вільгельм Шеєле виявив: один з продуктів гідролізу (розкладання під дією води) жирів - гліцерин.
1817 р. його співвітчизник Шеврьоль добув з жирів уже відому «солодку олію Шеєле».
Непересічне значення мало відкриття ним у продуктах дії водних розчинів лугів і кислот на різноманітні жири раніше невідомих сполук. Ними виявилися вищі карбонові кислоти – стеаринова, пальмітинова, олеїнова.
 Сорок років потому Марселен Бертло встановив структуру гліцерину і з нього та вищих карбонових кислот синтезував жир. Отже, склад і структуру природних жирів було доведено експериментально.
Жири містяться у всіх рослинах і тваринах.
У рослинах вони накопичуються переважно в насіннях, у плодовій м'якоті, у тваринних організмах - у сполучній, підшкірній і жировій тканині.
Тваринні жири (баранячий, свинячий, яловичий і т.п.), як правило, є твердими речовинами з невисокою температурою плавлення (виключення - риб'ячий жир)
Тваринні жири містять переважно насичені жирні кислоти.
Рослинні жири (масла) отримують із зерен масляних рослин, наприклад із соняшника, хлопка, льону, сої. За ступенем очистки рослинного масла розділяють на: сирі, рафіновані, нерафіновані.
Рослинні жири багаті на ненасичені жирні кислоти.
Жири - висококалорійні продукти. Деякі жири містять вітаміни A, D (наприклад, риб'ячий жир, особливо трісковий жир), Е (бавовняна, кукурудзяна олія).
Жири відрізняються гарною засвоюваністю, що залежить від сорту і консистенції жиру. Краще засвоюються рідкі жири і жири з більш низькою температурою плавлення.
Жири мають велике значення в народному господарстві. Вони використовуються в парфумерії, шкіряній і лакофарбовій промисловості, у виробництві мила, маргарину і т.п.
Жири мають величезне біологічне значення.
Вони виконують в організмі різні функції.
Жири охороняють організм від теплових утрат, тому що є поганим провідником тепла.
Частина жиру використовується для побудови кліток (структурний жир), частина відкладається у виді запасної резервної речовини (резервний жир).
Жир захищає деякі органи (наприклад, печінка) від механічних впливів, тому що має визначену пружність.
Жири в організмі можуть утворюватися не тільки з жирів, що надходять з їжею, але й у результаті синтезу з вуглеводів і білків.
При повному виключенні жиру з їжі він все ж таки утворюється і в досить значній кількості може відкладатися в організмі. Основним джерелом утворення жиру в організмі служать переважно вуглеводи.


title: Презентація на тему «Мыло ручной работы»

text:
Подготовила ученицы 11 класса
Хахалева Юлия
Мыло ручной работы
Мыловарение
это древнейшее ремесло, которое с приходом промышленной продукции было несправедливо забыто. Его изготовление усовершенствовалось на протяжении многих столетий.
 Pears Transparent  Soap
первая компания, которая производила мыло. Ее основал Эндрю Пирс еще 1798 года.
            Основные ингредиенты
растительные масла;
эфирные масла;
натуральные красители;
добавки;
декоративные компоненты;
мыльная основа;
глицерин.

Особенности мыла ручной работы
 мыльный пепел;
 мягкая фактура;
 пузырьки воздуха;
 мыло  крошится.

Мыло ручной работы – преимущества
В состав мыла ручной работы входят лишь те составляющие, которые нужны вашей коже.
Мыло, изготовленное своими руками из натуральных ингредиентов – это великолепный и оригинальный подарок.
Мыло, сделанное своими руками, может принять какую угодно форму. Можно создавать поистине уникальное мыло, которое вызовет восхищение окружающих и станет настоящим украшением ванной комнаты.
Мыло ручной работы может стать мощным средством ароматерапии, ведь в его состав входят натуральные эфирные масла.
Мыло ручной работы – недостатки
Следует с осторожностью использовать людям, страдающим аллергией.
отсутствие консервантов в мыле ручной работы значительно сокращает сроки его хранения.
Некоторые составляющие мыла ручной работы могут активно реагировать с различными материалами и окрашивать их.
Натуральное мыло является одной из «дорожек», ведущей к образу жизни, основанному на гармонии с окружающей природой.
Спасибо за просмотр!


title: Презентація на тему «Галактики у всесвіті»

text:
Галактики у всесвіті
Виконав
учень 11 класу
Білецький Тарасс
Великий Вибух
Гала́ктика— гігантська, гравітаційно-зв'язана система із зірок і зоряних скупчень, міжзоряного газу і пилу, і темної матерії. Всі об'єкти в складі галактик беруть участь в русі відносно загального центру мас. Слово «гала́ктика» походить від грецької назви нашої Галактики (означає «молочне кільце»).
Будова галактики
ядро
Кулькове зоряне скупчення
Центр галактики - порівняно невелика область в центрі, радіус якої становить близько 1000 парсек і властивості якої різко відрізняються від властивостей інших її частин. Образно кажучи, галактичний центр - це космічна «лабораторія», в якій відбуваються процеси зореутворення і в якій розміщено ядро, яке колись дало початок конденсації усіх систем.
Центр галактики Чумацький Шлях у інфрачервоних променях (візуально Центр галактики розташований у сузір'ї Стрільця)
Центр Галактики
1 парсек = 3,26 світлових років
               Існує припущення, що    більшість галактик мають надмасивні чорні діри у своєму ядрі. Навколо масивної чорної діри обертається чорна діра меншого розміру з масою від 1000 до 10 000 M☉ і періодом обертання від 100 років до декілька тисяч.
кг (маса сонця)
Ядро — вкрай мала область в центрі галактики. Коли мова заходить про ядра галактик, то найчастіше говорять про активні ядра галактик, де процеси не можна пояснити властивостями сконцентрованих в них зірок.
Ядро галактики
В ядрі висока концентрація зірок: у кожному кубічному парсеку знаходяться тисячі зірок. Якби ми жили на планеті, що знаходиться поблизу ядра Галактики, то на небі було б видно десятки зірок, по яскравості порівнянних з Місяцем
Активна галактика - галактика з активним ядром. Встановлено, що в центрі майже кожної з відомих галактик знаходиться чорна діра, яка і є причиною підвищеної інтенсивності випромінювання від ядра .З ядра таких галактик зазвичай виривається релятивістський струмінь. Визначною рисою багатьох активних галактик є змінне (із періодом від кількох днів до кількох годин) рентгенівське випромінювання.
Активна гігантська еліптична галактика M87. З центру галактики виривається релятивістський струмінь
Релятивістські струмені, джети (англ. Relativistic jet) - струмені плазми, що вириваються з центрів (ядер)
Активні ядра галактик
Галактика містить дві основних підсистеми (два компоненти), вкладені одна в іншу і гравітаційно-зв'язані один з одним.
Перша називається сферичною - гало. Центральна, найбільш щільна частина гало називається балдж.
Гало і балдж
Гало галактики - невидимий компонент галактики, що має сферичну форму і тягнеться за її видиму частину. В основному складається з розрідженого гарячого газу, зірок і темної матерії
Балдж— скупчення зір у центральній зоні галактики, яке має кулясту форму. У спіральних галактиках, які спостерігаються «з ребра», балдж має вигляд кулястого потовщення у центрі диска.

балдж
Кульове зоряне скупчення

Галактичний диск — відносно плоска  зоряно-газопилова структура в складі галактик. В диску зосереджений майже весь міжзоряний газ та молоді зірки, в той час як в центрі галактики та галактичному гало міжзоряного газу майже немає і переважають старі зірки.
   На площині диску розрізняють перемички, спіралі та рукави, окремі структури, де концентрація молодих зірок і міжзоряного газу особливо висока. Газові та пилові компоненти галактичних дисків називають газовими дисками, зоряні компоненти, відповідно, зоряними дисками.
  Диск обертається навколо центру галактики набагато швидше, ніж гало, причому швидкість неоднакова на різних відстанях від центру через нерівномірність розподілення мас. Було помічено, що орбітальні швидкості зірок більшості спіральних галактик не відповідають кількості наявної речовини в них, одним із пояснень цьому може слугувати наявність темної матерії.
Галактичний диск
Темна матерія
Темна матерія — один із компонентів Всесвіту, існування якого виявлено нещодавно лише за гравітаційним впливом на видиму матерію і на фонове випромінювання, оскільки вона не випромінює і не розсіює електромагнітне випромінювання, а також не бере участі у ядерній взаємодії.

Склад Всесвіту за даними супутника WMAP
Сильне гравітаційне лінзуванння виявлене телескопом Габбла в скупченні галактик Abell 1689 свідчить про присутність у ньому темної матерії — знімок покращений для кращої видимості арок — ефекту сильного лінзування.
Зміщений центр тяжіння вказує на велике скупчення в темної матерії
 Володіючи гравітаційними силами, темна матерія подібно скульптору виліплює Всесвіт і, сплітаючи галактики, формує її структуру. Фізікитеоретики вважають, що на надвеликих масштабах гравітаційні взаємодії домінують над усіма іншими. На малюнку представлена модель структури простору нашого Всесвіту розміром в 1,6 млрд світлових років, отримана в 2005 р в рамках проекту «Моделювання тисячоліття»
Темна енергія — в космології гіпотетична форма енергії, що має від'ємний тиск і рівномірно заповнює весь простір Всесвіту. Згідно з положеннями загальної теорії відносності, гравітація залежить не лише від маси, але і від тиску, до того ж від'ємний тиск має породжувати відштовхування, антигравітацію.
  Гіпотеза про існування темної енергії, вирішує так звану «проблему невидимої маси». Теорія нуклеосинтезу Великого Вибуху пояснює формування в молодому Всесвіті легких хімічних елементів, таких як гелій, дейтерій та літій. Теорія великомаштабної структури Всесвіту пояснює формування структури Всесвіту: утворення зір, квазарів, галактик і галактичних скупчень. Обидві ці теорії передбачають, що густина баріонної матерії і темної матерії становить близько 30 % від критичної густини, яка необхідна для утворення «закритого» Всесвіту, тобто густина, яка необхідна, щоб форма Всесвіту була плоскою. Вимірювання реліктового випромінювання Всесвіту, нещодавно проведені супутником WMAP, показують, що форма Всесвіту дійсно дуже близька до «плоскої». Тому, деяка раніше невідома форма невидимої енергії повина давати відсутні 70 % густини Всесвіту.
                     Види галактик
Галактики поділяють на:

    сфероподібні еліптичні галактики;
    дискові спіральні галактики;
    галактики з перемичкою (баром);
    карликові;
    неправильні і т. д.
   Еліптичні галактики — це кулеподібні скупчення мільйонів зірок, які нагадують велетенські сферичні скупчення. Внутрішня частина еліптичних галактик майже позбавлена структури; щільність зірок поступово зменшується від ущільненого центра до розріджених країв. Самі галактики мають різну еліптичну форму У цих галактиках, зазвичай надзвичайно мало міжзоряного газу та пилу, а також зовсім немає молодих зірок . Вони є досить складними об’єктами. Частково цю складність спричинено захопливою історією розвитку таких галактик: вважається, що еліптична галактика — це кінцевий продукт об’єднання двох спіральних галактик.
Розміри і світність еліптичних галактик значно різняться, від гігантських еліптичних галактик з протяжністю у сотні тисяч світлових років, які приблизно у трильйон разів яскравіші за Сонце, до карликових еліптичних галактик, лише трохи більших за середнього розміру зоряне скупчення. Еліптичні галактики поділяються на декілька морфологічних класів:
Еліптичні галактики
                                                               Галактики cD
   Величезні і яскраві об’єкти, розмір яких може сягати 1 мегапарсека (3 мільйонів світлових років). Таких монстрів можна знайти лише поблизу центрів великих щільних скупчень галактик, скоріше за все, вони є результатом злиття декількох галактик.
Звичайні еліптичні галактики
  Щільні об’єкти з відносно високою       яскравістю поверхні.
                                                 Блакитні компактні карликові галактики
    Малі галактики, які є незвично блакитними. Їх кольори є типовим для відносно молодих зірок спектрального класу A. Через це існує припущення, що у БККГ йде активний процес формування зірок. У таких галактиках також багато надлишкового міжзоряного газу (на відміну від інших еліптичних галактик).
  Спіральні галактики названі так, тому що мають усередині диска яскраві рукави зоряного походження, які майже логарифмічно тягнуться з балджу. Спіральні галактики мають центральне згущування і декілька спіральних гілок, або рукавів в яких є  багато молодих велетенських зірок. Ці зірки збуджують світіння газових туманностей, розкиданих разом з пиловими хмарами уздовж спіральних гілок. Диск спіральної галактики зазвичай оточений великим сфероїдальним гало (кільце, що світиться, навколо об'єкту), що складається із старих зірок.

Усі спіральні галактики обертаються зі значними швидкостями, тому зірки, пил і гази зосереджені у них у вузькому диску. Велика кількість газових і пилових хмар і присутність яскравих блакитних гігантів говорить про активні процеси зореутворення, що відбуваються в спіральних рукавах цих галактик.

Спіральні галактики
Спіральні галактики з перемичками
Спіральні галактики з перемичками мають помітно видовжене ядро, що утворює перемичку. Поблизу перемички починаються спіральні гілки  Цікаво,  що ступінь закрученості спіралей у галактик різних типів, але з однаковою світністю -однакова
Лінзоподібні галактики
Лінзоподібні галактики − це проміжний тип між спіральними і еліптичними. У них є балдж, гало і диск, але немає спіральних рукавів. У лінзоподібних така назва через те, що коли на них дивишся збоку, вони схожі на дві опуклі лінзи, накладені одна на одну. У них може бути перегородка , а може і не бути .

Як і у спіральних галактиках, у них є центральна злегка сплющена світла опуклість і диск менших розмірів, ніж у спіральних.  Спіральна структура відсутня. Проте у  зовнішніх частинах лінзи іноді видно зачатки спіральних гілок, перемички і зовнішнє світле кільце.
Галактика Веретено (лінзоподібна галактика у сузір`ї Дракон)
Ка́рликові гала́ктики - невеликі галактики, що складаються з декількох мільярдів зір, невеликою кількістю в порівнянні з нашим власним Чумацьким Шляхом, в якому 200-400 мільярдів зірок
Карликові галактики
Карликові галактики бувають різних типів:

   1. Еліптичні галактики: карликові еліптичні галактики (dE), і їх підтип сфероїдальні карликові галактики (dSph)
    2.Неправильні галактики: карликові неправильні галактики(dI)
    3.Спіральні галактики: карликові спіральні галактики
Галактики з дуже низькою світністю, низькою яскравістю поверхні, які можна спостерігати лише поблизу Молочного Шляху і серед дуже близьких груп галактик, наприклад групи біля сузір’я Лева.
Галактика-хоббіти
Назва "галактики-хоббіти" - це зовсім новий термін, який використовується для позначення галактик, які менші і тьмяніші ніж карликові галактики. За кількістю зірок, які населяють такі галактики (кілька сотень тисяч зірок), ці об'єкти займають проміжне місце між карликовими галактиками і зоряними скупченнями.
Світність галактики-хоббіта Leo T дорівнює всього лише 50 000 наших Сонць, що дуже мало навіть для карликової галактики.
Галактика-хоббіт Leo T
Неправильні галактики − це галактики, які не виявляють ні спіральною ні еліптичної структури. Найчастіше такі галактики мають хаотичну форму без яскраво вираженого ядра і спіральних гілок. У процентному відношенні складають одну чверть від усіх галактик. Більшість неправильних галактик у минулому були спіральними або еліптичними, але були деформовані гравітаційними силами. Їх маса дуже мала (сота частка маси Чумацького Шляху), вони зазвичай є супутниками більш великих галактик. У неправильних галактиках багато міжзоряної матерії і молодих зірок.

Неправильні галактики
Зображення неправильної галактики NGC 1569 отримане за допомогою космічного телескопа Хаббл.
Велика та Мала Магеланові Хмари є неправильними карликовими галактиками.
NGC 1427A, як приклад неправильної галактики розташованої на відстані близько 52 мільйонів світлових років від Землі.

 Отже, підіб'ємо підсумок. Найпоширенішими галактиками є еліптичні, лінзоподібні і спіральні галактики. Невелика частка галактик відноситься до неправильних. Частка радіогалактик і галактик Сейферта не перевищує одного відсотка.

Самих же галактичних систем в безоднях космосу просто не злічити: чим далі вглиб - тим все більше нових і нових галактик. Розташовані вони на значній віддалі від нашої власної галактики - системи Чумацького Шляху. І головне - є основними структурними елементами самого Всесвіту. Розсунувши межі спостережуваного Всесвіту до 500 мільйонів світлових років, Хаббл нарахував у цій ділянці нескінченного космосу до 100 мільйонів галактик. Підрахунок зірок і галактик в даний час проводиться автоматично за допомогою спеціального обладнання.
Чумацький Шлях
Чума́цький Шлях — власна назва галактики, у якій розташована Сонячна система, а також усі зорі, які ми бачимо неозброєним оком.Чумацький Шлях є спіральною галактикою, що разом із галактикою Андромеди, Галактикою Трикутника та низкою інших галактик утворюють місцеву галактичну групу. У свою чергу, місцева група входить до Надскупчення Діви.
Українці здавна мали багато назв нашої галактики. Чумацький шлях — найпоширеніша з них.Згідно з легендою чумаки їздили до Криму по сіль, орієнтуючись вночі на світлу смугу на небі. Також вживаються назви Молочний шлях і Галактика (з великої літери, щоб уникнути плутанини з іншими галактиками).
   Божа дорога — давня українська назва Чумацького Шляху. Цією дорогою нібито у золотій колісниці їздить пророк Ілля (християнський наступник праукраїнського й праслов'янського Перуна) і гримить, метаючи золоті стріли блискавиць у демонів Арідника, Тринрода, Триюду, Чортів, Бісів, Чугайстрів та інших.
                                                                               Розміри
   Основний диск Чумацького Шляху має близько 100 000 — 120 000 світлових років у діаметрі та близько 250 000 — 300 000 у периметрі. Поза межами ядра галактики товщина Чумацького Шляху становить приблизно 1 000 світлових років. У Чумацькому Шляху налічується понад 300 млрд зір.

Якщо зменшити діаметр Чумацького Шляху до 130 кілометрів, то Сонячна система займала б лише 2 міліметри. Гало Чумацького шляху простягається набагато далі розмірів Галактики, але обмежується орбітами двох галактик-супутників: Великої та Малої Магелланових Хмар, відстань до яких становить близько 180 000 світлових років
                                                                                Вік
Дуже важко визначити вік, коли сформувався Чумацький Шлях, але наразі вік найдавніших зірок у галактиці оцінюється у 13,6 мільярдів років[5], що приблизно дорівнює віку Всесвіту. За сучасними уявленнями, Чумацький Шлях утворився внаслідок зіткнення і злиття невеликих галактик. Свідченнями цього є перші зорі з дуже низькою металічністю, що утворилися на найранішому етапі існування Всесвіту. Такі зірки вчені знаходять у галактичному гало — «околиці» Чумацького шляху, що тягнеться за межі його видимої частини.
                                       Розташування Сонця в Галактиці

Згідно з останніми науковими оцінками, відстань від Сонця до галактичного центру, становить 26 000 ± 1 400 світлових років. Це означає, що Сонце розташоване ближче до краю диску, ніж до його центру.

 Разом з іншими зорями Сонце обертається навколо центра Галактики зі швидкістю 220–240 км/с, роблячи один оберт приблизно за 200 млн років. Таким чином, за весь час існування Земля облетіла навколо центра Галактики не більше 30 разів.
Сонячний міжзоряного район
Чумацький шлях
Місцева група Galactic
Надскупчення Діви
Місцеве надскупчення
Видимий всесвіт
Взаємодіючі галактики - галактики, розташовані в просторі досить близько, щоб взаємна гравітація істотно впливала на

форму, рух речовини і зірок, на процеси зореутворення, а в деяких випадках і на обмін речовиною між галактиками.

Для взаємодіючих галактик характерна наявність «хвостів», «мостів» і викидів речовини.
Взаємодіючі галактики
                                                                                Взаємодія з супутником

Часто зустрічається взаємодія великої дискової галактики з невеликим супутником. Гравітація супутника може деформувати форму диска і порушити візерунок спіральних гілок. Велика галактика в свою чергу може притягти частину речовини супутника.
Галактика Вир (M51) і її супутник NGC 5195. Фотографія обсерваторії Кітт-Пік.
                                                                                Зіткнення галактик
Орбітальний телескоп «Хаббл» у 2006 році сфотографував взаємодіючі галактики, дві з яких розривають третю на частини (в сузір'ї Південної Риби, віддалені від Землі на відстань в 100 мільйонів світлових років) під впливом гравітації «сусідок».
Зіткнення галактик є досить поширеним явищем у Всесвіті. В результаті аналізу 21 902 галактик було з'ясовано, що практично всі вони в минулому зустрічалися з іншими галактиками.
Галактики «ведмедика» (NGC 4676A і NGC 4676B). Фотографія телескопа «Хаббл».
                       Зіткнення Чумацького Шляху з галактикою Андромеди

Астрономи припускають, що наша галактика, Чумацький шлях, може зіткнутися з галактикою Андромеди через п'ять мільярдів років. Передбачається, що в цьому випадку дві спіральні галактики зіллються в одну еліптичну галактику.

В даний момент точно не відомо, відбудеться зіткнення чи ні. Швидкість галактики Андромеди щодо Чумацького Шляху може бути виміряна за допомогою зсуву спектральних ліній від зірок галактики, але поперечна швидкість (або «власний рух») не може бути прямо виміряна. Таким чином, відомо що галактика Андромеди наближається до Чумацького Шляху зі швидкістю близько 120 км / с, але чи відбудеться зіткнення або галактики просто розійдуться, з'ясувати поки не можна.
Спасибі за увагу


title: Презентація на тему «Місце хімії серед інших наук про природу» (варіант 2)

text:
Місце хімії серед наук про природу
Астрологія
Хімія
Екологія
Науки про землю
Біологія
Фізика
Ядерна хімія
Медецина
Біохімія
  Забезпечуючи їх речовинами, матеріалами та сучасними технологіями, хімія водночас використовує здобутки фізики, біології, екології для власного подальшого розвитку. Тож хімія є центральною, фундаментальною наукою.
Як пов'язана хімія з іншими науками?
У живій і неживій природі відбуваються різні фізичні, хімічні та біологічні процеси, які у більшості випадків взаємозв’язані й перебувають у нестійкій рівновазі; спостерігається так званий колообіг хімічних елементів і речовин, наприклад кисню, води, оксиду карбону(IV)тощо.
Екологія  — наука про взаємодії живих організмів і їх спільнот між собою і з навколишнім середовищем.
Екологія вивчає:
Хімія та Екологія
Термін запропонував
Ернст Геккель

1.Відносини між організмами
2.Виявляє механізми підтримання їх стійкості у просторі й часі.
Хімія і фізика
Хіміко-фізичні процеси:
Фотосинтез
Хіміко-термічна обробка
Електроліз
На різних етапах свого розвитку фізика постачала хімію поняттями в теоретичними концепціями, що зробили сильний вплив на розвиток хімії.
Необхідність вимірювання:
Теплових ефектів реакції
Fе2O3 + 2Аl = 2Fе + Аl2O3; ΔН < O
Термітний процес
Спектральний аналіз
Рентгеноструктурний аналіз
Основні джерела забруднення навколишнього середовища
ТЕС

H2SO4
HNO3

Оксиди S, N

АЕС
ГЕС

Затоплені аграрні землі
Негативний вплив на мешканців річок

Промисловість

Основні – це СО2, оксиди нітрогену, SО3, NH3, пил від неорганічних виробництв, сульфідна кислота, органічні речовини, СS2, сполуки хлору, флуору тощо.
Хімічна промисловість, в свою чергу, характеризується великою кількістю викидів шкідливих речовин. Але, в порівнянні з металургією, хімічна промисловість надає менше викидів.
Пилу, сірчистого ангідриду, оксидів карбону, силіцію, мангану, фосфору, сполук арсену, свинцю, парів ртуті, рідкісних металів, ціанідної кислоти та оксидів Fе, які у вигляді диму потрапляють у повітря).
Гірничодобувна промисловість
Забруднення грунтів
Забруднення вод
Забруднення повітря
Транспортні засоби

Ацетат свинцю
Вуглеводні
Сажу
Кетони
Оксиди нітрогену
Викидні автомобільні гази
Найбільш шкідливі забруднювачі навколишнього середовища
Хімія - як основна сила в боротьбі за чистоту природи
Миючі засоби
Мийний засіб— поверхнево-активна речовина або суміш поверхнево-активних речовинЗгідно з постановою Кабінету Міністрів України, в Україні миючим засобом є будь-яка речовина або препарат, що містить мило та/або інші поверхнево-активні речовини, призначені для прання або очищення.
Мийний засіб може бути у формі:
Рідини
Порошку
Бруска
Пасти
Таблетки
Види миючих засобів
Миючі речовини в залежності від будови вуглеводневого радикалу і активної групи ділять на наступні типи:

1. Алкілкарбонати (мила) загальною формулою RCOONa.
 2. Алкілсульфати: а) первинні; б) вторинні.
 3. Алкілсульфонати.
 4. Алкіларилсульфонати.
 5. Алкіламонійхлориди (катіоноактивні миючі речовини).
Хімія синтетичного мийного засобу
Синтетичні миючі засоби – це натрієві солі кислих складних ефірів вищих спиртів і сірчаної кислоти:
R-CH2-OH + H-O-SO2-OH è R-CH2-O-SO2-OH + H2O
R-CH2-O-SO2-OH + NaOH è R-CH2-O-SO2-ONa + H2O

1. Стеарати,  пальмітати натрію (для натурально-
го мила), нафтенові, смоляні кислоти (для нафтово-
го) — 40 %.
2. Каніфоль (12—15 % — господарське, 10 % — туалетне).
3. Пахучі речовини — віддушки.
4. Відбілювачі ТіО2.
5. Барвники.
6. Вода (30 % — господарське, 12 % — туалетне).
7. Наповнювачі (Nа2, СО3, Nа2, В4О7, рідке скло, казеїн, крохмаль).
8. Сапонін.
9. Пом’якшувачі (поліфосфатні йони — Nа5Р3О10).
10. Домішки (білкові, фарбувальні, механічні).
Склад мила
Створення мила
Процес виробництва мила складається з двох
стадій:
Хімічна: варка мила (одержують
водний розчин солей Na, жирних кислот чи їх замінників (нафтенових, смоляних))

Механічна: обробка солей:
а) охолодження;
б) сушка;
в) змішування з добавками;
г) формування;
ґ) упаковка.
Варку мила закінчують обробкою мильного розчину (мильного клею) надлишком лугу (NaОН) або
розчином NaСl. У результаті цього на поверхню роз-
чину спливає концентрований шар мила, який нази-
вається ядром. Отримане мило називається ядровим.

Використання гліцирину
Гліцери́н (гліцеро́л) — трьохатомний спирт. Хімічна формула — C3H8O3, або C3H5(OH)3
У промисловості його отримують головним чином при гідролітичному розщепленні жирів.
Гліцери́н
Помякшувачі
Лікери
Медицина
Смоли
Кондиторські вироби
Парфумерія
Вибухівка
Косметика
Переробка відходів
Переро́бка відхо́дів  — здійснення будь-яких технологічних операцій, пов'язаних зі зміною фізичних, хімічних або біологічних властивостей відходів, з метою підготовки їх до екологічно безпечного зберігання, перевезення, утилізації чи видалення. Повторне використання або повернення в обіг відходів виробництва чи сміття.
Створення промислових підприємств без викидів відходів передбачає систему технологічних процесів, що забезпечують комплексне використання сировини та енергії, при якому буде можливо раціонально витрачати природні ресурси та енергію і захистити навколишнє середовище від забруднення та деградації.
Створення подібних маловідходних і безвідходних технологічних процесів і екологічних виробництв здійснюється за наступними напрямками:
Комплексна переробка сировини
Розробка нових технологій
Проектування систем водоспоживання
Рекуперація промислових відходів
Створення регіонально-промислових комплексів
Розробка методів утилізації шлаків
Вторинні матеріальні ресурси - це відходи виробництва і споживання, що на даному етапі розвитку науки і техніки можуть бути використані в народному господарстві.
Останнім часом в Україні використовується зола Бурштинської ДРЕС при виробництві цементу і шиферу на Здолбуновському цементно-шиферному комбінаті.
Зі шлаків виробляють замінник природного гранітного щебеню, із розплавлених шлаків методом термічної обробки одержують жужільну пемзу - термозит.
Метод утилізації шлаків

Методи і шляхи використання відходів
Переро́бка відхо́дів  — здійснення будь-яких технологічних операцій, пов'язаних зі зміною фізичних, хімічних або біологічних властивостей відходів, з метою підготовки їх до екологічно безпечного зберігання, перевезення, утилізації чи видалення. Повторне використання або повернення в обіг відходів виробництва чи сміття.
Переробка
Утилізація
Захоронення
Удосконалення очисних споруд для води
Стічні води - води, забруднені побутовими і виробничими відходами, що видаляються з території об’єкта системами каналізації. До стічних вод відносять також воду випадання атмосферних опадів у межах територій населених пунктів та промислових об’єктів. Органічні речовини, які містяться в стічних водах, потрапляючи в значних кількостях у водойми або накопичуючись в ґрунті, можуть швидко загнивати і погіршувати санітарний стан водойм і атмосфери, сприяючи поширенню різних захворювань.
Роль хімії в житті суспільства
Смог
Смог — аерозоль, що складається з диму, туману і пилу, один з видів забруднення повітря у великих містах і промислових центрах.
Інтенсивний смог викликає алергічні реакції, подразнення слизової оболонки, приступи бронхіальної астми, пошкодження рослинності, будівель, споруд.
Лондонського типу (вологий)
Фотохімічний (сухий) смог
Потрапляння пилу та газів в організм людиини
CO2
SO3
CO

Кислотні дощі
Кисло́тний дощ — всі види метеорологічних опадів: дощ, сніг, град, туман, дощ зі снігом, — кислотність яких вища від нормальної. Мірою кислотності є значення рН (водневий показник). Нормальне pH у чистих дощах — 5,6
H2SO4
HNO3

SO2
NO2

Озонові діри в атмосфері
Озонова діра — локальне падіння концентрації озону в стратосфері на 10—40%. Пов'язано це з дією фреонів, зменшенням кількості кисню при запусках космічних кораблів та польотами реактивних літаків.
 Згідно з іншою гіпотезою, процес утворення «озонових дір» значною мірою є природнім і не пов'язаний винятково з шкідливою дією людської цивілізації.
Еволюція антарктичної озонової діри 1957–2001 роки
Парниковий ефект
Ядерна зима
Ядерна зима — гіпотетичний глобальний стан клімату Землі в результаті широкомасштабної ядерної війни. За гіпотезою вважається, що в результаті викиду в стратосферу великої кількості диму і сажі, масштабних пожеж при вибуху 30%-40% накопичених у світі ядерних бомб, температура на планеті повсюдно знизиться до арктичної в результаті суттєвого підвищення кількості відбитого світла.
Екологічний моніторинг
Екологічний моніторинг (моніторинг навколишнього середовища) - це комплексна система спостережень за станом навколишнього середовища, оцінки і прогнозу змін стану навколишнього середовища під впливом природних і антропогенних факторів.

Найважливіші полімери
Класифікація пластмас
Залежно від властивостей смоли пластмаси поділяють на термопластичні і термореактивні.
Термопластичні пластмаси  — це такі, що під час нагріву розм'якшуються, переходять у в'язко текучий стан, а при охолодженні затвердівають. Цей процес повторюється при повторному нагріві. Тобто такі пластмаси допускають повторну переробку.
Термореактивні пластмаси нагріваючись розм'якшуються, але при певній температурі відбувається полімеризація, внаслідок якої смола переходить у твердий стан і повторна переробка таких пластмас неможлива.

Система маркування пластмас
Для створення умов для утилізації пластикових предметів одноразового використання в 1988 році Співтовариством Пластикової індустрії була запроваджена система з ідентифікаційними кодами для маркування всіх видів пластмас . Маркування містить три стрілки у формі трикутника, всередині якого поміщена цифра, що означає тип пластика:

Види пластмас
Поліетилентерефталат (PETE/PET)
Найпоширеніший вид пластмас. В пляшки, що виготовляються з поліетилентерефталату, розливають різні напої, соняшникову олію, кетчупи, майонези, косметичні засоби.Переваги: дешевизна, міцність, безпечність.Недоліки: низькі бар'єрні властивості.

Поліетилен високої щільності (HDPE)
Із поліетилену високої щільності виготовляються флакони для шампуней, косметичних та миючих засобів, каністри для моторних мастил, одноразовий посуд, контейнери і ємності для продуктів харчування, контейнери для заморожування продуктів, іграшки.Переваги: дешевизна, безпечність, міцність, легкість переробки, стійкість до масел.
Недоліки: -уразливі для газів і тому непридатні для пакування продуктів
Полівінілхлорид (PVC/V)
Полівінілхлорид, він же ПВХ, вініл застосовується для виготовлення лінолеуму, віконних профілів, кромки меблів, упаковки побутової техніки, штучної шкіри, плівки для натяжних стель, а також деяких іграшок.Переваги: стійкість до кислот, лугів, розчинників і масел, бензину, гасу, хороший діелектрик, не горить.Недоліки: важкість переробки, токсичність.
Поліпропілен (PP)
З поліпропілену виготовляють відра, посуд для гарячих страв, одноразові шприци, мішки для цукру, контейнери для заморожування продуктів, кришки для більшості пляшок, маслянки, упаковку деяких продуктів харчування, в будівництві використовується для шумоізоляції.Переваги: термостійкість, стійкість до зношування.Недоліки: чутливий до світла та кисню, швидше старіє ніж поліетилен.
Полістирол (PS)
Із полістиролу виготовляється одноразовий посуд, контейнери для їжі, стаканчики для йогуртів, дитячі іграшки, теплоізоляційні плити, сандвіч панелі, пакувальні таці для продуктів харчування в супермаркетах.Переваги: дешевизна, морозостійкість, легкість в переробці, хороший діелектрик.Недоліки: низька механічна міцність і хімічна нестійкість.
OTHER або О — інші.
Небезпека для здоров'я та довкілля: в цю групу входять інші види пластмас, тому їх використання в побуті може бути пов'язане з небезпекою для вашого здоров'я.
Переробка: не підлягає.
Фенолформальдегідні смоли - синтетичні смоли з властивостями реактопластов або термореактопластов. Є рідкими або твердими олігомерними продуктами поліконденсації фенолу з формальдегідом в лужному або кислому середовищі (бакелітом, новолачние і резольні смоли), що відповідно впливає на їх властивості.
Хлоропреновий каучук / CR - різновид синтетичного каучуку, полімер хлоропрену. Промисловий метод синтезу CR - полімеризація у водній емульсії: n(H2C = CCl-CH = CH2) -> (-H2C-CCl = CH-CH2-)n
Значення хімії у вирішенні енергетичної проблеми
Традиційні джерела енергії
Вугі́лля, Викопне вугілля  — тверда осадова порода, горюча копалина, утворена шляхом вуглефікації рослинних залишків.
На́фта  — горюча корисна копалина, складна суміш вуглеводнів різних класів з невеликою кількістю органічних кисневих, сірчистих і азотних сполук.
Приро́дний газ — суміш газів, що утворилася в надрах землі при розкладанні органічних речовин. Як правило, це суміш газоподібних вуглеводнів (метану, етану, пропану, бутану тощо), що утворюється в земній корі та широко використовується як високоекономічне паливо на електростанціях, у чорній та кольоровій металургії, цементній та скляній промисловості, а також як сировина для отримання багатьох органічних сполук.
Принцип дії теплових двигунів
Двигун зовнішнього згорання. Двигун Стирлінга
Двигун внутрішнього згорання
Воднева енергетика
Воднева енергетика — це напрям вироблення та споживання енергії людиною, який базується на використанні водню у якості засобу для акумулювання, транспортування та вживання енергії населенням, транспортом та різними виробничими напрямками.
Принцип дії водневого елемента
Ядерна енергетика
Я́дерна енерге́тика (атомна енергетика) — галузь енергетики, що використовує ядерну енергію для електрифікації і теплофікації; область науки і техніки, що розробляє методи і засоби перетворення ядерної енергії в електричну і теплову.
Принцип роботи ядерного реактора


title: Презентація на тему «Виробницитво добрив в Україні»

text:
Підготував
Учень 10-Б класу
СЗОШ І-ІІІ ступенів №1
ім. П. І. Калнишевського
Ткаченко Мирослав
Презентація на тему:«Виробницитво добрив в Україні»
Основна хіміяВиробництво мінеральних добрив
АЗОТНІ
КАЛІЙНІ
ФОСФОРНІ
В районах
сільскогосподарського
виробництва
Суми
Вінниця
Одеса
Поблизу сировинних
баз
Калуш
Стебник
Поблизу  коксохімічних
заводів
Горлівка
Сіверськодонецьк
Дніпродзержинськ
Азотні – з відходів коксохімічного виробництва і природного газу.

ВАТ «ДніпроАзот» (Дніпродзержинськ, Дніпропетровська область) — підприємство хімічної галузі України, значний виробник аміаку і азотних добрив, «ДніпроАзот» спеціалізується на виробництві аміаку, карбаміду, каустичної соди, хлора, соляної кислоти і входить в п'ятірку найбільших хімічних підприємств країни.

ЗАТ Сєвєродонецьке об'єднання «Азот» (місто Сєвєродонецьк, Луганська область) є третім за розміром в Україні виробником аміаку і одним з найбільших в Європіпідприємством хімічної промисловості з виробництва азотних добрив, метанолу, оцетової кислоти, вінілацетату і його похідних, ацетилену, формаліну, каталізаторів, товарівпобутової хімії й іншої хімічної продукції.
ть
ВАТ «Концерн Стирол» —
 м. Горлівка
Донецька область
ВАТ «Азот» (м. Черкаси) — випускає аміачну селітру, карбамід, карбамідно-аміачну суміш, аміачну воду й сульфат амонію
Одеський припортовий завод виробляє і реалізує аміак і карбамід
Більше як 40 країн  використовують продукцію з маркою ВАТ “Рівнеазот”, а     в Україні 22 області  і АР Крим
       Калійні добрива -речовини, які використовують для живлення сільськогосподарських рослин, основним поживним елементом яких є калій.
м. Стебник “Полімінерал”
м. Калуш – концерн “Оріана”
м. Новий Розділ “Сірка”
м. Константинівка
Стебницьке родовище калійних солей — одне з найбільших в Україні родовищ (видобуток припинено). Стебницьке родовище площею близько 30 кв. км на 1986 рік налічувало запаси калійних солей у обсязі 1,1 млрд. т. Стебницький ДГХП "Полімінерал" практично не діє.
Прикарпатський Калуш – зона екологічного лиха.Екологічні проблеми місто хіміків отримало від колишнього калійного виробництва ВАТ «Оріана»
Новий Розділ  “Сірка”
 Фосфорні добрива – в районах споживання із привізних апатитів та власних фосфоритів :
м. Вінниця, Суми, Одеса, Костянтинівка.
м. Суми – ВАТ “СумиХімПром” – єдине в Україні підприємство з виробництва трикальцію фосфату (мінеральної підгодівлі для тварин)
М. Маріуполь – у районах металургійного виробництва

Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Кристали води»

text:
Кристали води
Емото Масару
Масару Емото народився в Йокогамі в липні 1943 року. Він закінчив факультет гуманітарних наук Йокогамського міського університету і спеціалізувався з міжнародних відносин.
«У 1994 році мені прийшла ідея заморозити воду і спостерігати за нею мікроскопом. Я був переконаний, що за допомогою цього методу я буду в змозі побачити щось подібне до снігових кристалів. Після двох місяців проб і помилок ця ідея принесла свої плоди. Красиві блискучі шестикутні кристали були створені з невидимого світу.»
                                                         江本 勝    (Емото Масару)
Фотогалерея “Водяні кристали”
Вода і музика
Heavy Metal
Корейська народна пісня Ariran
Air on a G String (Й. Бах)
Susan Boyle: Amazing Grace (Божа Благодать)
Edelwise (Едельвейс)
Прощальна Пісня, Шопен
Heartbreak Hotel, Елвіс Преслі
Imagine (Уявіть собі), Джон Леннон
The Moldau, Bedřich Smetana
Симфонія №6, Бетховен
Симфонія № 40, Моцарт
Тибетська Сутра
Yesterday, The Beatles
Природна вода
Антарктичний лід
Deininger Weiher (Німеччина)
ОзероDianshan, Китай
Фонтан Лурдес, Франція
Річка Fuji, Япония
Хан-Ганг, Північна Корея
Льодовик Маунт-Кук, Нова Зеландія
Природна вода з Реджіни, Італія
Річка Ганг, Індія
Гірське озеро, Байрон-Бей, Австралія
Річка Shimanto, Японія
Мінеральні Джерела Стюарт, США
Вода Зам Зам, Саудівська Аравія
Вода і фото
Фото кіл на полях
Фото дельфіна
Фото слона
Фото квітки лотоса
Фото Ніагарського водоспада
Фото сонця
Вода і молитви
Перед молитовною церемонією на озері Біва в 1999 році
Після молитовної церемонії на озері Біва
Перед буддійськоюмолитвою біля дамби Фуджівара
Після буддійської молитви на дамбі Фуджівара
Перед молитовною церемонією на Багамських островах
Після молитовної церемонії на Багамських островах
Вода і слова
Ангел
Вічний
Зло
Конопля
Любов і вдячність
Мир
Дух
Дякую (Японською)
Дякую (Анлгійською)
Дякую (Китайською)
Дякую (Німецькою)
Дякую (Французькою)
Дякую (Корейською)
Дякую (Італійською)
Правда
Гармонія
Мудрість
Ти мені набрид. Я тебе вб’ю
Ти дурень
Адольф Гітлер
Мати Тереза
Нехай буде мир на всьому світі
Уява
Втіха
Удачі…
Вода та інші речі
Квітка сосни
Мова Мартіна Лютера Кінга молодшого
Вода, що піддається каменю смарагда
Мобільний телефон
500 людей послали энергію кохання цій воді
Кристали води за день до землетрусу в Японії 11.03.2011
Кристали води одразу після землетрусу в Японії 11.03.2011
Кристали води на наступний день після землетрусу в Японії 11.03.2011
Дані взяті з офіційного сайту офісу Емото Масару http://www.masaru-emoto.net/english/water-crystal.html


title: Презентація на тему «Нафта» (варіант 5)

text:
Нафта
Експорт та імпорт нафти
Нафта – природна рідка оліїста суміш вуглеводнів і деяких неорганічних речовин. Основними вуглеводнями нафти є парафіни, циклопарафіни, арени.
Поклади нафти трапляються на глибині від десятків метрів до 6км і більше. На суходолі поклади нафти найчастіше містяться на глибині 1 – 3 км, проте нафтоносні пласти є і на дні морів та океанів. Видобувають нафту через свердловини.
Переробка нафти – складний багатостадійний процес фізичної і хімічної природи, унаслідок якого одержують понад 500 найменувань різноманітних нафтопродуктів.
Найважливіші нафтопродукти – це моторне паливо, енергетичне паливо та нафтові масла.
Одеський нафтопереробний завод
Кременчуцький нафтопереробний завод
Лабораторна установка з розділення компонентів нафти
Фізичні характеристики нафти:
Це густа олійна рідина зі специфічним запахом.
 Нафта різних родовищ може мати чорний, червоно – коричневий або жовто-зелений колір.
 Нерозчинна у воді рідина.
  Густи коливається в межах від 0,65 до 1,05 г/см(3)

Бензи́н  — природна (одержують з нафти) або штучно одержана суміш вуглеводнів різної будови, які киплять найчастіше між 40 °C і 205 °C. Бензин — рухлива, горюча здебільшого безколірна рідина з характерним запахом.
Виконали  учні 11 Б класу:
Кулеба Галина
Гребенюк Юліана
Заланський Олег
Яремчук Тарас
Пастернак Володимир
Подвірний Василь
Багрій Олексій


title: Презентація на тему «Меркурій» (варіант 7)

text:
МЕРКУРІЙ-ПЕРША ПЛАНЕТА ВІД СОНЦЯ

ПІДГОТУВАВ:
    учень 11 класу
    Шамраївського НВК
    Буренко Андрій

МЕРКУРІЙ-ЗАГАДКОВА ПЛАНЕТА
Однією з найзагадковіших планет Сонячної системи є Меркурій — названа на честь бога торгівлі – Меркурія, – у римському пантеоні. Перші згадки про неї вчені знаходять в таблицах “Муль Апін” (збірник вавилонських астрологічних таблиць). Ці спостереження, скоріше за все, були здійснені асирійськими астрономами близько XIV ст. до н.е. Незважаючи на це науковці й досі намагаються розгадати секрети цієї планети захованої “під крилом” у Сонця.

                                                                                Художнє уявлення
                                                                                сходу Сонця над
                                                                                Меркурієм
МЕРКУРІЙ-НАЙМЕНША ПЛАНЕТА СОНЯЧНОЇ СИСТЕМИ
Меркурій — найближча до Сонця велика планета Сонячної системи. Обертається довкола Сонця за 88 земних діб. З 2006 року, Меркурій отримав звання найменшої планети Сонячної системи. Він, за своїми розмірами, поступається Ганімеду й Титану – найбільшим супутникам Юпітера й Сатурна відповідно.

Порівняння розмірів планет Земної групи. Зліва на право: Меркурій, Венера, Земля і Марс
НАЗВА
Планету названо на честь римського бога торгівлі Меркурія, послідовника грецького Гермеса та вавілонського Набу. Давні греки часів Гесіода,назвали Меркурій «Στίλβων» (Стилбон, блискучий). До V століття до н. е. греки вважали, що Меркурій, видимий на вечірньому та вранішньому небі — це два різні об'єкти. У Стародавній Індії Меркурія називали Будда (बुध) та Рогінея. У китайській, японській, в'єтнамській та корейських мовах Меркурій називають Водяною зіркою (水星) (в уявленнях про 5 елементів).

               МЕРКУРІЙ                                        ГЕРМЕС                                      НАБУ
ФІЗИЧНІ ХАРАКТЕРИСТИКИ
РУХ ПЛАНЕТИ
Меркурій — найшвидша планета в Сонячній Системі, вона рухається орбітою навколо Сонця з середньою швидкістю 48 км/с, що майже в 2 рази більше від швидкості Землі. Така швидкість і той факт, що Меркурій розміщений ближче до Сонця, ніж Земля, призводять до того, що час його повного оберту навколо Сонця (тобто, один меркуріанський рік) становить всього 88 земних днів. Навколо своєї осі Меркурій обертається майже 59 земних діб, тобто впродовж 2/3-х меркуріанського року. Така сумірність періодів обертання і обертання Меркурія є унікальним для Сонячної системи явищем. Вважається, що це є результатом дії припливного тертя і обертального моменту гравітаційних сил з боку Сонця.
 Обертання Меркурія навколо Сонця та його власне обертання призводять до того, що тривалість сонячної доби на планеті дорівнює 3 зоряним меркуріанським добам або 2 меркуріанським рокам і становить близько 175,92 земної доби.
ПОВЕРХНЯ ПЛАНЕТИ
Поверхню Меркурія вкрито подрібненою речовиною базальтового типу, вона досить темна. Судячи зі спостережень із Землі і фотографій з космічних апаратів, вона в цілому схожа на поверхню Місяця, хоча контраст між темними і світлими ділянками менш помітний. Поряд із кратерами (як правило, менш глибокими, ніж на Місяці) є пагорби та долини.

                                                  Поверхня нагадує місячну
                                                                                (знімок MESSENGER)

Поверхня Меркурія багато в чому нагадує місячну - вона всіяна безліччю кратерів. Щільність кратерів різна на різних ділянках. Передбачається, що більш густо всіяні кратерами ділянки є більш давніми, а менш густо всіяні - більш молодими, що утворилися при затопленні лавою старої поверхні. У той же час, великі кратери зустрічаються на Меркурії рідше, ніж на Місяці. Найбільший кратер на Меркурії названий на честь великого німецького композитора Бетховена, його поперечник складає 625 км .

Поверхня Меркурію
Мапа Меркурія із позначеними найбільшими кратерами

ДОСЛІДЖЕННЯ

МЕРКУРІЙ У СТАРОДАВНІЙ АСТРОНОМІЇ
Найдавніші відомі записи спостережень Меркурію виявлено в таблицях астрологічної збірки «Мул Апін». Ці спостереження, скоріш за все, було зроблено ассирійськими астрономами близько 14 ст. до н. е.Шумерську клинописну назву, що використовувалась для позначення Меркурію в таблицях «Муль Апін», транскрибують як Udu.Idim.Gu («планета, що стрибає»). Вавилонські записи про Меркурій належать до 1-го тисячоліття до нашої ери. Спочатку планету асоціювали з богом Нінуртою, але в пізніших записах її називають «Набу», на честь вавилонського бога писців та покровителя наук.

Символ Меркурія
СПОСТЕРЕЖЕННЯ ЗА ДОПОМОГОЮ ТЕЛЕСКОПІВ
Перше телескопічне спостереження Меркурія було зроблено Галілео Галілеєм на початку XVII століття. Хоча він спостерігав фази Венери, його телескоп не був достатньо потужним, щоб спостерігати фази Меркурія. В 1631р. П'єр Гассенді зробив перше телескопічне спостереження проходження планети по диску Сонця. Момент проходження був обчислений до цього Іоганном Кеплером. В 1639р. Джованні Зупі за допомогою телескопа відкрив, що орбітальні фази Меркурія подібні фазам Місяця і Венери. Спостереження остаточно продемонстрували, що Меркурій обертається навколо Сонця

Проходження Меркурію по диску Сонця. Меркурій видно як маленьку крапку трохи нижче центру Сонця; темна ділянка у лівій частині сонячного диску — сонячна пляма.
СУЧАСНІ ДОСЛІДЖЕННЯ
Меркурій залишається найменш вивченою планетою земної групи. Лише два апарати було спрямовано на її дослідження. Першим був «Марінер-10», що у 1974—1975 рр. тричі пролетів повз Меркурій: максимальне зближення становило 320 км. У результаті було отримано кілька тисяч знімків, що охоплюють приблизно 45% поверхні планети. Подальші дослідження з Землі вказали на можливість існування водяного льоду в полярних кратерах.

                                                                      «Марінер-10»-перший космічний
                                                                      апарат,що досяг Меркурію

Сьогодні НАСА здійснює другу місію до Меркурію під назвою “Messenger”. Апарат був запущений 3 серпня 2004 р., і в січні 2006 р. вперше здійснив політ повз Меркурій. Для виходу на орбіту навколо планети, апарат зробив ще два гравітаційні маневри повз планету: в жовтні 2006 р. та червні 2007 р., в ході яких робив перевірку обладнання. Останні дані з космічного апарату свідчать про те, що планета є не тільки пекельно спекотною, вона ще й цілком покрита самородною сіркою. Окрім того, вона залита застиглою лавою, якої достатньо, аби вкрити територію рівнозначну площі України шаром завтовшки 5,6 м.

                                                                                Підготовка «Messenger»
                                                                                до запуску

ЦІКАВІ ФАКТИ
На Меркурії не існує пір року в тому сенсі, що ми розуміємо під цим поняттям на Землі. Це відбувається через те, що вісь обертання планети лежить майже під прямим кутом до площини орбіти. Як наслідок, поряд з полюсами є ділянки, до яких сонячні промені не доходять ніколи. Дослідження, здійснене радіотелескопом Аресібо, дозволяє припустити, що в цих холодних та темних зонах є льодовики. Льодовиковий шар може досягати 2 м і вкритий шаром пилу.

Телескоп Габл ніколи на використовувався та не буде використаний для спостереження Меркурія. Конструкція телескопа не передбачає спостереження об'єктів, близьких до Сонця, при спробі зробити це апаратура буде зіпсована.

Одна з найбільш помітних деталей поверхні планети Меркурій - Рівнина Спеки - кратер, який отримав назву від розташування поблизу однієї з «гарячих довгот». Його поперечник становить близько 1300 км. Ймовірно тіло, яке врізалося у поверхню планети Меркурій в незапам'ятні часи, мало діаметр не менше ста кілометрів.

У Меркурія немає фактично ніякої атмосфери, однак є її маленькі сліди з невеликої кількості водню, кисню, Натрію, Калію і Аргону.

ФОТОГАЛЕРЕЯ

Проходження Меркурія на фоні Сонця              Зображення Меркурія скомпільоване зі
                (вигляд у телескоп)                                 знімків «Messenger» (несправжні  кольори:
                                                                                синій-найменші висоти, жовтий-найбільші)

                                                                                Фото Меркурія з борту Марінера-10
«MESSENGER»-МІСІЯ НА МЕРКУРІЙ

ДЯКУЮ ЗА УВАГУ! 