title: Презентація на тему «Планеты солнечной системы» (варіант 2)

text:
Планеты солнечной                       системы

Каспарьянц София Игоревна
Топор Юлия Александровна
Вєтрова Наталія Геннадіївна

Наша Земля формировалась миллионы лет, и очень долгое время, мы думали, что она единственная в своем роде. Да, это именно так, она неповторима. Но кроме нее существует еще много планет. Итак, давайте же узнаем о них
МЕРКУРИЙ
Человек с древности наблюдает за звездным небом. Объектом наблюдения являлся и Меркурий – ближайшая к солнцу планета нашей Солнечной системы. Шумерские клинописные тексты третьего тысячелетия до н.э, рассказывают о наблюдениях за этой планетой. Свое название планета получила в честь Меркурия - одного из богов римского Пантеона. Как и его греческий аналог Гермес, Меркурий считался покровителем торговцев. Итак, интересные факты о Меркурии.
Для полного оборота вокруг Солнца Меркурию требуется 88 земных суток. Вокруг своей оси он оборачивается за 58,65 суток - 2/3 года на Меркурии. Это редкое проявление соразмерности периодов обращения и вращения планеты Солнечной системы. Его основа - приливное воздействие Солнца.
 Меркурий демонстрирует весьма резкие перепады температур на поверхности во всей Солнечной системе. На ночной стороне – 180 °С, на подсолнечной достигает + 430 °С.
На Меркурии наблюдается явление, именуемое эффектом Иисуса Навина. При этом на небе планеты Солнце не только останавливается, но и начинает движение с запада на восток – то есть в обратном направлении. Таков результат превышения скорости орбитального движения над скоростью вращательного в течение 8 суток на участке орбиты, расположенном вблизи перигелия.
Перечисляя интересные факты о Меркурии, отметим – при том, что Марс и Венера имеют орбиты, ближайшие к Земле, Меркурий располагается ближе к Земле в течение большего промежутка времени, чем какая-либо планета.
Наименьшей планетой земной группы является Меркурий. В свою очередь он уступает своим размером крупнейшим спутникам Сатурна и Юпитера. Они называются Титан и Ганимед.
Поверхность Меркурия схожа с лунной - усеяна множеством кратеров. Между этими телами существует важное различие – на Меркурии наблюдаются многочисленные зубчатые откосы, называемые эскарпами. Эти тянущиеся на сотни километров откосы возникли в результате сжатий при остывании планеты.
Приметная деталь поверхности Меркурия – кратер Равнина Жары. Свое название он получил от близости к одной из «горячих долгот». Поперечник кратера приближается к 1300 км. Для образования кратера такого размера тело, врезавшееся в далекие времена в поверхность Меркурия, должно было обладать диаметром не менее чем 100 км.
За счет своей гравитации Меркурий притягивает частицы солнечного ветра, создающие вокруг планеты чрезвычайно разряженную атмосферу. Для ее полной замены требуется в среднем 200 суток.
Меркурий считается самой быстрой планетой нашей Солнечной системы. Средняя скорость ее вращения достигает 47,87 км/сек, то есть почти вдвое превышает скорость вращения Земли.
Магнитное поле Меркурия имеет напряженность в 300 раз меньшую земного поля. Угол наклонения оси Меркурия к оси вращения равен 12°.
ВЕНЕРА
Одной из самых загадочных и воспетых поэтами планет считается Венера. Ознакомимся с несколькими интересными фактами о Венере.

Вращающиеся по очень сходным орбитам вокруг Солнца Земля и Венера обладают близкими размерами и массой. По размерам Венера отстает от Земли на 650 км, а ее масса равно 81,5% земной массы.
На этом их сходство и заканчивается. Парниковый эффект от атмосферы Венеры, содержащей 96,5% углекислого газа, обеспечивает там высокую температуру – до 461°C.

Большую по сравнению с Венерой яркость имеют лишь Солнце и Луна. В звездных величинах она варьируется от -3,8 до -4,6. Но Венера всегда ярче самых ярких звезд небосклона.
Рассматривая интересные факты о Венере, следует рассказать об ее атмосфере, масса которой в 93 раза превышает массу земной атмосферы. А давление на поверхности сильнее давления земной атмосферы в 92 раза.

Благодаря медленному вращению один день Венеры равен 243 земным суткам. Еще одной оригинальностью этой планеты является ее направление вращения, противоположное вращению всех других планет в Солнечной системе. Вращение всех планет противоположно направлению движения часовой стрелки, и лишь героиня нашей статьи вращается по часовой стрелке.
Советский Союз в самом разгаре гонки супердержав в космосе запустил на Венеру серию космических аппаратов, часть из которых успешно сели на поверхность планеты.

Первый успешно высадившийся на поверхность Венеры межпланетный космический аппарат, передавший на Землю фотографии ландшафта планеты, назывался Венера-8.
На первом этапе изучения Венеры, когда космические аппараты позволяли получать информацию только с близкого расстояния от нее, никто не имел определенного представления о том, что скрывается на ее поверхности под густыми облаками. В своих произведениях писатели-фантасты описывали тропические джунгли Венеры. Данные, полученные непосредственно с поверхности планеты, поразили плотной атмосферой и адской температурой.

Несмотря на то, что выглядит Венера как наш близнец, но у нее, в отличие от Земли, нет лун. У Марса есть спутники, не обделен ими и Плутон, но Венера их лишена.

На небосводе Венера выглядит очень яркой звездой, при рассмотрении ее с помощью телескопа, видится нечто иное. Телескоп позволяет увидеть прохождение этой планеты через фазы, подобно Луне. Венера выглядит тонким полумесяцем, когда находится ближе к нам. В период нахождения на максимальном удалении от Земли Венера приобретает вид круга и становится тусклой.
В отличие от поверхностей Меркурия, Луны или Марса, усеянных кратерами от ударов, на поверхности Венеры обнаружено относительно мало кратеров. Ученые считают, что поскольку возраст этой планеты только 500 млн. лет, то любые ударные кратеры на ее поверхности сглаживаются или полностью убираются постоянной вулканической активностью.

К Венере было отправлено много космических кораблей, один из их наиболее современных представителей работает на ней и сейчас. 11 апреля 2006 года был запущен Venus Expree. Корабль проводит целый комплекс работ – это и детальное изучение облаков и венерианской атмосферы, исследование окружающей среды и поверхности Венеры.
ЗЕМЛЯ
Задумайтесь: планете Земля больше четырех с половиной миллиардов лет! И по своему возрасту, она лишь немного уступает Солнцу, которому на десять миллионов лет больше. Именно поэтому так многочисленны удивительные и интересные факты о планете Земля. Ниже представлены самые невероятные факты о планете, на который мы живем.
По многочисленным исследованиям, определено  самое жаркое  место. Им является Долина смерти, которая находится в американском  штате Калифорния. Рекордные показатели температуры были зафиксированы там в 1917 году. Целых 43 дня держалась температура 48,9 градусов (по Цельсию). А вот городку Аль-Азизиа, в Ливии, принадлежит самый высокий показатель температуры воздуха – 57,8 градусов.
Самым холодным местом на Земле признан Полюс Недоступности, который находится в Антарктиде. Средняя температура в году там составляет минус 57 градусов
Удивительный факт: через атмосферу на Землю выпадает около одной тысячи тонн пыли.
Наверное, все жители нашей планеты задумывались над такими интересными фактами о планете Земля, которые бы отображали ее необъятные размеры. Так, например, расстояние от поверхности до центра Земли равно более шести тысячам километрам. Но самое «тонкое» место – в 66 километрах.
Воздух, которым дышат люди, всего лишь на 20% состоит из кислорода. Большую часть в нем занимает именно азот.
Центр Земли не только находится очень далеко (в среднем) от ее поверхности. Он имеет также очень высокую температуру – около 3870 градусов. То есть с каждым километром температура увеличивается на 20 градусов.

Каждого из нас интересуют вопросы, связанные с количеством пресной воды на Земле. По данным ученых, ее запасы составляют около 3 миллионов кубических километров. Основной резервуар пресной воды лежит на глубине одного километра от поверхности.

Планета Земля дает человечеству огромное количество полезных ископаемых. Так, например, за все время нашего существования было извлечено больше 193 тысяч тонн золота. Если из всего этого металла сделать куб, в высоту он будет как семиэтажный дом.
МАРС
Земля и Марс имеют схожие периоды вращения вокруг оси. Для Марса его точное значение составляет 24 часа с 37 минутами и плюс 22.7 секунды. Отметим - марсианский год длится существенно дольше - 687 земных суток, что эквивалентно 668,6 марсианским солнечным суткам, называемым солами.
Масса Марса в 9 раз отстает от земной, а его диаметр составляет почти половину земного. На планете Марс вес человека «станет меньше» практически в 2,5 раза.
Диапазон колебаний температуры на марсианском экваторе – от полуденных +30 C, до полуночных - 80 C. Температура может понижаться вблизи полюсов до -143 С.
Смена марсианских времен года, также как и на Земле, обеспечивается наклоном оси его вращения. В связи со значительной вытянутостью орбиты Марса (расстояние между этой планетой и Солнцем меняется от 249,2 до 206,6 млн. км.) длительность сезонов на нем имеет большие различия. Поэтому там при коротком и жарком южном лете на севере лето прохладное и долгое.
Когда говорят про интересные факты о Марсе, то обязательно упоминают и то, что в зависимости от текущих сезонов на Марсе сильно меняется его внешний облик. Особенно это заметно по полярным шапкам этой планеты – они то уменьшаются, то вновь разрастаются, а северная полярная шапка временами вообще исчезает. Это приводит к сезонным изменениям не только на поверхности, но также и в атмосфере Марса.
Марс имеет сильно разряженную атмосферу, состоящую из углекислого газа. У поверхности планеты давление меньше земного в 160 раз и равно 6,1 мбар. Давление сильно различается в разных районах Марса, что объясняется перепадом их высот. Например, на вершине величественной горы Олимп, расположенной на 27 км над среднем уровнем, давление составляет 0,5 мбар, а вот в бассейне Эллады – это ниже среднего уровня на 4 км, оно достигает 8,4 мбар.
Характерный для Марса красный цвет обусловлен широким распространением оксидов железа в его почве. Розоватый оттенок неба Марса придается пылью, присутствующей в его атмосфере.
Характер поверхности планеты Марс, в зависимости от полушарий, имеет сильные различия. Поверхность южного полушария, находящаяся выше среднего уровня на 1-2 км, вся густо усеяна кратерами различных размеров. На расположенной ниже среднего уровня северной поверхности мало кратеров. Для основной части ее территории более характерны относительно гладкие долины.
Несомненно, интересным фактом о Марсе является наличие на нем самой крупной горы во всей Солнечной системе. Это потухший вулкан Олимп с высотой в 27 км, а площадь, занимаемая им, имеет диаметр 550 км. На этой же планете расположен и крупнейший каньон Солнечной системы – долина Маринера. Размеры каньона впечатляют – при ширине, достигающей 60 км, с пугающей глубиной 7-10 км он имеет протяженность около 4,5 тыс. км.
Исследователи обнаружили, что в глубокой древности Марс имел большое количество водных ресурсов. Об исчезнувшем «водном прошлом» планеты свидетельствуют высохшие русла старинных рек – меандры, а также наличие некоторых минералов, образующихся лишь как результат действия воды.
ЮПИТЕР
Юпитер находится между Сатурном и Марсом. Его размеры настолько велики, что в объеме Юпитера поместилось бы 1300 наших планет. Гравитация на Юпитере в два с половиной раза больше, чем на Земле. То есть человек весом 100 килограммов там бы чувствовал себя на все 250. Юпитер тяжелее Земли в 317 раз. Что в два с половиной раза больше, чем масса всех других планет  вместе взятых.
Верховный бог в мифах Рима назывался Юпитером. Он был сыном Сатурна и братом Нептуна и Плутона. Из-за неверности своей жене Юноне Юпитер имел четырех детей. В наше время именами его любовников названы самые большие спутники планеты Юпитер (Ио, Ганимед, Европа, Каллисто).
Пионер-10, так назывался первый аппарат, который посетил Юпитер. Позже, в 2011 году был запущен зонд Юнона, который, как полагают ученые, долетит до планеты в 2016 году.
На звездном небе Юпитер является третьим по яркости объектом. Естественно, после Луны и Венеры. Даже в маленький телескоп и хороший бинокль можно увидеть белый диск вокруг Юпитера и 4 его ярких спутника.
Магнитное поле Юпитера в 14 раз больше, чем Земли, и является самым большим во всей Солнечной системе. Кроме того, эта планета – сильный радиоисточник, который может повредить близко подлетевшему космическому аппарату.
Юпитер имеет четыре кольца. Самое большое было оставлено после столкновения метеоритов со спутниками Фива, Адрастея, Метида и Альматея. На кольцах Юпитера, в отличие от Сатурна, был найден лед. Не так давно ученые обнаружили еще, самое близкое к планете одно кольцо – Гало.
Интересные факты о Юпитере касаются также явлений природы. Бури, которые происходят на Земле, похожи на «юпитерские». Но на данной планете-гиганте они могут длиться как несколько дней, так и месяцев. Ураганы на Юпитере всегда с сильными молниями, свирепее, чем штормы на нашей планете. Так, очень сильный ураганы происходят раз в 15 лет, скорость ветра при этом составляет 150 метров в секунду.
У Юпитера целых 63 спутника. В 1610 году Галилео Галилеем были открыты четыре самых главных из них. И названы, соответственно, галилеевыми спутниками. Самый большой спутник – Ганимед. Его размеры больше,  чем  планета Меркурий. Данный ледяной спутник проносится вокруг Юпитера за семь дней.
Ио – еще один спутник Юпитера. На нем есть вулканы, кальдеры и лавы. Горы на спутнике достигают 16 километров в высоту.
Большое красное пятно на планете Юпитер обнаружил астроном Джованни Кассини в 1665 году. Всего столетие назад это пятно имело длину 40 тысяч километров. Сегодня же эти размеры меньше вполовину. Большое красное пятно – это не что иное, как вихрь атмосферы Солнечной системы. Он двигается со скоростью 435 километров в час против часовой стрелки.
САТУРН
 Наименее плотной планетой Солнечной системы считается Сатурн.
Если вообразить бассейн с водой, сопоставимый размерами с Сатурном, то эта планета бы в нем не утонула. При плотности воды в 1 г/см?, Земли - 5,52 г/см?, плотность Сатурна составляет лишь 0,68 г/см?.
 Полюса у Сатурна приплюснуты.
Это вызвано большой скоростью вращения этой планеты вокруг оси.
Расстояние между центром Сатурна и его полюсами – 54000 км, экватор находится на расстоянии 60300 км от центра планеты. Таким образом, полюса находятся на 6300 км ближе к центру, чем экватор.
Упоминая интересные факты о Сатурне, вспоминают, что в прошлые века астрономы кольца Сатурна принимали за луны.
Направив в 1610 году телескоп в сторону Сатурна, Галилей первым увидел кольца вокруг планеты. Но он принял кольца за луны вокруг Сатурна.
Спустя некоторое время, применив новый телескоп, Кристан Гюйгенс сумел определить, что Сатурн окружен кольцами, а не лунами.
На самом деле Сатурн имеет гораздо меньшие размеры, чем это кажется наблюдателям.
В центре этой планеты расположено ядро небольшого размера, состоящее из горных пород, а также льда. Остальными элементами Сатурна являются водород, гелий и метан.
Дующие на планете ветра достигают скорости 1800 км/час.
Вокруг Сатурна находятся 62 луны.
Первым по числу лун считается Юпитер с его 63 спутницами, вторым признан Сатурн. Некоторые из них огромны, например, Титан - это вторая по размеру луна Солнечной системы. Большинство же лун невелики – всего пара километров в поперечнике
День и ночь на планете Сатурн.
Определение реальной скорости вращения Сатурна – нелегкая задача. У планеты нет твердой поверхности, движущийся газ искажает картину. Для оценки скорости вращения планеты ученые использовали анализ вращения ее магнитного поля. Первоначальные оценки составляли 10 часов 45 минут, а уточненные данные - 10 часов 32 минуты дали последующие анализы.
Год на Сатурне продолжается 30 земных лет.
Свой полный оборот вокруг Солнца эта планета производит за значительный период времени в 30 земных лет. Кольца Сатурна не всегда видны. Это объясняется изменением ее угла наклона и вращением планеты.
Глубинные слои атмосферы Сатурна имеют давление в 3 миллиона раз превышающее давление атмосферы Земли.
Сатурн принадлежит к газовому типу планет. Его атмосфера на глубине в 30 тысяч км переходит сначала в жидкое, а затем даже в твердое состояние (его называют металлическим водородом). Очевидно, что человек был бы сплющен в точку при попадании туда.
 Сатурн виден с Земли невооруженным взглядом.
Когда, выйдя на улицу безоблачной ночью и обратив свой взор на небосвод, увидите звезды, то самой яркой из них будет Сатурн.
Северное сияние есть и на Сатурне.
При анализе снимков северного полюса Сатурна, сделанных инфракрасной камерой космического корабля, ученые обнаружили на них северные сияния. Сходного не было обнаружено ни на одной другой планете Солнечной системы. Бушующие на Сатурне ураганы очень напоминают земные. Из космоса отчетливо видны огромные, напоминающие воронки, пятна – доказательства непогоды на Сатурне.
УРАН
Уран – одна из планет нашей Солнечной системы. В этой статье собраны самые интересные факты про Уран, которые позволят более подробно изучить данное небесное тело.
Уран – самая холодная планета в нашей Солнечной системе, которая седьмой по счету (от Солнца) движется  по радиусу почти в три миллиарда километров. Уран отдает тепла меньше, чем принимает от Солнца. К примеру, в отличие от других планет она не имеет раскаленное ядро и не излучает инфракрасные лучи радиации.

Уран вращается вокруг своей оси с наклоном в 99 градусов. Для сравнения: наклон нашей Земли составляет всего 23,5 градуса. Поэтому Уран движется словно огромный шар, а не «волчок», как другие планеты.

Летний период на Уране имеет продолжительность в 42 года, которые равны одному длинному дню на планете.
Если Земля делает круг вокруг Солнца за 365 ней, то Уран – за 84 года. Но и световой день там больше и составляет 17 часов.
Уран является третьей планетой в нашей Солнечной системе (после Сатурна и Юпитера) с низкой плотностью. Ее атмосфера состоит из гелия  и водорода. Именно поэтому, как утверждают ученые, сила притяжения на Уране такая же, как и на Земле. И это – несмотря на большую массу (в 14,5 раз больше Земли).
Данные интересные факты про Уран свидетельствуют еще про одно невероятное явление. Так, обнаружив в 1960 году эту планету, Джон Флэмстид подумал, что видит звезду.

Уран имеет кольца, как и Сатурн. Но они достаточно темные и неширокие. Как считают ученые, причиной этого является молодой возраст колец.

Ученые обнаружили 27 спутников Урана, но все они довольно легкие.
Планета Уран названа в честь Урана – греческого бога неба, деда могущественного Зевса.

Уран считается первой планетой, которая была открыта при помощи телескопа.

На планете Уран скорость ветра может достигать 240 метров в секунду.

При хороших погодных условиях Уран можно увидеть невооруженным глазом.
НЕПТУН
Нептун является самой далекой планетой
Когда он был открыт в 1846 году, он являлся самой далекой планетой в Солнечной системе. В 1930 году был открыт Плутон, который перехватил звание. Орбита Плутона очень вытянута и есть такие периоды, когда он подходит ближе к Солнцу, чем Нептун. В последний раз это случилось в 1979 году и продлилось до 1999 года. В течение этого периода, он находился дальше всех. А потом, в 2006 году Международный астрономический союз решил, что Плутон больше не является планетой. И с тех пор голубой газовый гигант самая далекая.
Нептун самый маленький из газовых гигантов
Его экваториальный радиус — 24764 км, что меньше чем у других газовых гигантов Солнечной системы: Юпитера, Сатурна и Урана. Но вот что самое забавное: он, на самом деле, более массивный, чем Уран, примерно на 18%. Так как он меньше и более массивней чем Уран, его плотность значительно выше.
 Его поверхностная гравитация почти равна Земной
Планета представляет собой шар из газа и льда, с каменистым ядром. У него нет поверхности, как например у Марса или Земли. Его могучая атмосфера постепенно переходит в жидкий океан, а затем, при увеличении плотности, в ледяную мантию. Но если мы могли бы стоять на гипотетической поверхности, то практически бы не заметили разницы с Земным притяжением. Гравитация только на 17% сильнее, чем земная. Он в 17 раз больше массы Земли и почти в 4 раза тяжелее. Его огромная масса распределяется на больший объем и сила тяжести уменьшается соответственно.
На планете самые сильные ветры в Солнечной системе.
Представьте себе, ураган дующий со скоростью до 2100 км/час. Ученые недоумевают, каким образом у него появляется столь быстрый ветер. Одна из идей состоит в том, что низкие температуры потоков жидкости и газов в атмосфере имеют низкое трение, и это легко генерирует ветры, которые движутся столь быстро.
Спутник — Тритон, холоднее своей планеты
Есть много холодных мест в Солнечной системе, но одно из самых холодных это поверхность Тритона — самого большого спутника из 13 лун. Только он один обладает достаточной массой и гравитацией, чтобы иметь сферическую форму. Это 7-й крупнейший спутник в Солнечной системе.
Температура на поверхности Тритона может опускаться до 38 Кельвина или — 235 градусов по Цельсию. Но даже несмотря на этот мороз, поверхность Тритона активна. Во время пролета  в 1989 года, космический аппарат НАСА Вояджер-2 наблюдал извержение вулканов или гейзеров на поверхности Тритона.
Нептун вероятно захватил Тритон
Крупнейший спутник, Тритон, вращается по ретроградной орбите. Это означает, что он вращается в обратном направлении по сравнению с другими лунами на орбите газового гиганта. Получается, что Тритон, вероятно был захвачен планетой. Тритон всегда повернут  одной стороной, и медленно по спирали приближается к газовому гиганту.
Спустя миллиарды лет, спутник будет разорван на части силами гравитации Нептуна и образует великолепное кольцо. И это кольцо будет постепенно опускаться, пока не столкнется с атмосферой.
Планету всего лишь один раз посетил космический аппарат
Единственным космическим кораблем, который когда-либо посещал Нептун, был зонд НАСА Вояджер-2. Он совершил пролет около него 25 августа 1989 года, пройдя в 3000 км от северного полюса. Это был самый близкий пролет около небесного тела, который совершил Вояджер-2. В ходе облета, космический аппарат изучил атмосферу, его кольца, магнитосферу и спутники.
 В ближайшем будущем не планируется запускать космические аппараты к Нептуну

Удивительные фотографии, переданные Вояджером-2, могут быть единственными близкими снимками планеты которые у нас будут в течение следующих десятилетий. Существовал предварительный план НАСА: отправить новую миссию к Нептуну, названную Neptune Orbiter. Этот космический аппарат может быть запущен в 2016 году и его полет займет около 14 лет.

Планируется, что аппарат должен будет выйти на орбиту вокруг газового гиганта и изучит ее погоду, магнитосферу, систему колец и спутников. Однако НАСА не дает никаких конкретных дат запуска этого аппарата. В планах агенства, на ближайшее десятилетие, миссия к Урану более приоритетная, чем к Нептуну, поэтому на скорый запуск корабля надеяться не приходится.
ПЛУТОН
Плутон движется по странной орбите. Из-за этой странности астрономы в 2006 г. перевели его в разряд карликовых планет.

Плутон назван в честь греческого бога подземного царства. Астрономы обсерватории Ловелла выбрали это название вскоре после открытия планеты по предложению Венеции Верни, 11-летней английской девочки. К тому же первые две буквы названия напоминают о Персивале Ловелле.
В 1978 г. Джеймс Кристи открыл спутник Плутона, который получил название Харон. По удачному стечению обстоятельств в конце 1980-х гг. Плутон и Харон по очереди заслоняли друг друга, что позволило вычислить их диаметры. У Плутона он составляет всего 2300 км, а Харон в два раза меньше.

Наблюдения Плутона в моменты покрытия звезд дали возможность определить наличие у него тонкой атмосферы, которая, вероятно, конденсируется на его поверхности в виде льда, когда Плутон удаляется от Солнца по своей эксцентрической орбите.

Ясно, что масса Плутона недостаточна, чтобы оказывать влияние на орбиты Нептуна и Урана, вопреки ожиданиям Ловелла.
Еще одни интересный факт о Плутоне: открытие Плутона состоялось благодаря тщательным поискам и острому зрению К. Томбо, а не математическим расчетам. Возможно, более точные наблюдения не показали бы аномалии в движении Урана и Нептуна, так что основания для поисков новой планеты могли и не возникнуть.
Плутон - слишком трудная цель для начинающего наблюдателя. Он имеет 14-ю величину и может быть обнаружен в 200-миллиметровый телескоп. Однако потребуется несколько ночей наблюдения, чтобы зафиксировать его медленное движение по небу и таким образом отличить от бесчисленных слабых звезд. И так, продолжаем наши интересные факты о Плутоне.
В 1977 г. Чарлз Коуэл обнаружил астероид 2060 Хирон, обращающийся по эллиптической орбите между Сатурном и Ураном, - первая малая планета, открытая во внешней Солнечной системе. В 1992 г. Дэвид Джуитт и Джейн Лю из Гавайского университета открыли 1992 ОВ1, объект такого же размера, обращающийся вокруг Солнца по орбите за пределами Нептуна и Плутона. С тех пор здесь открыты сотни аналогичных объектов - остатков формирования Солнечной системы, к которым относят и Плутон.
Клайд Уильям Томбо родился в 1906 г. в Стриторе, штат Иллинойс. С детства заинтересовавшись астрономией, он сам собрал телескоп и с его помощью делал зарисовки планет. Однажды он набрался смелости и отправил свои рисунки Марса и Юпитера в обсерваторию Ловелла, чтобы узнать мнение профессионалов. Вероятно, они произвели впечатление на ее директора В. М. Слайфера, потому что тот предложил Томбо работу наблюдателя в обсерватории.
Слайфер поручил ему продолжать поиски новой планеты, которые Персиваль Ловелл начал в 1905 г. Поиск должен был проводиться при помощи специального устройства, называемого блинк-компаратором, которое сравнивало фотографии одного и того же участка неба, выполненные с разницей в несколько ночей. Звезды на них должны были оставаться неподвижными, а другие объекты перемещались. 18 февраля 1930 г. Томбо сравнивал две фотографии окрестностей яркой звезды дельты Близнецов, недалеко от места открытия Урана 150 лет назад. Его острое зрение различило тусклый перемещающийся объект. Он сделал третий снимок; и тогда стало ясно, что открытие состоялось.
Планеты активно изучаются и в наше время. Но до сих пор многие явления, происходящие на  них, остаются неизведанными и привлекают внимание ученых всего мира. И следует полагать, что мы когда-нибудь все-таки будем иметь полное представление о этих красивых, необычных гигантах.
21 апреля 2015 год
СПАСИБО ЗА ВНИМАНИЕ


title: Презентація на тему «Вимірювання швидкостей молекул газу»

text:
?
?
?
0
t
?
?
s
t-?
5
4
3


title: Презентація на тему «Основи термодинаміки» (варіант 2)

text:
Основи термодинаміки
Учениці 10-А класу
Великокринківської ЗОШ
Попової Каріни

Задачі
Задача 1
Визначити роботу розширення 20л газу при ізобарному нагріванні від 270С до 1200С. Тиск газу 80 кПа.
V1 = 20л
Т1 = 270С
Т2 = 1200С
Р = 80 кПа
А - ?
A = Р(V2 – V1)
V1/V2 = T1/T2
V2 = V1*T2 /T1
А = Р ( (V1*T2 /T1) - V1 )
[ А ] = Па*м3 =  (Н/м2) *м3 = Н*м = Дж
А = 80*103 ( (20*10-3*393 / 300) - 20*10-3) =
= 500 Дж
А = 500 Дж
80*103  Па
20*10-3
393К
300К
Задача 2
У циліндричній посудині під поршнем із вантажем загальною масою m1=200кг міститься m0=2,5г водню при температурі                  . Внутрішній діаметр посудини d=20см. Визначте роботу, яку виконує водень при його ізобарному нагріванні до                    . Тертя між поршнем і циліндром відсутнє.
Задача 3
Аеростат об’ємом                         наповнено гелієм під тиском
                   .Внаслідок нагрівання сонячним промінням температура газу в аеростаті підвищилася від t1 = 10 ºС    до          t2 = 25 ºС. На скільки збільшилася внутрішня енергія газу?
Задача 4
Два молі ідеального одноатомного газу розширюються без теплообміну з навколишнім середовищем. Температура газу при розширенні зменшилася на               . Визначте роботу, виконану газом при розширенні.
R = 8,31 Дж/(К·моль).
Задача 5
Для розплавлення 1т сталі використовуєть електропіч потужність 100кВт. Скільки часу продовжуватиметься плавка, якщо виливок до початку плавлення треба нагріти до                ?  Питома теплоємність сталі                                  , питома теплота плавлення
                               .
Задача 6
             повітря за температури           знаходиться в циліндрі під тиском                     . Обчисліть роботу, яка виконується під час його ізобарного нагрівання на            .
Задача 7
Газові, який знаходиться в циліндрі з рухомим поршнем, під час його нагрівання була передана кількість теплоти Q=100Дж. При цьому газ, розширюючись, виконав роботу А=700Дж. Чому дорівнює зміна внутрішньої енергії газу?
Задача 8
Температура нагрівника                      ,а холодильника                    . Яку роботу виконала машина, діставши від нагрівника кількість теплоти, яка дорівнює                     ? Вважати машину ідеальною.
Задача 9
Визначте роботу, виконану у разі ізобарного розширення азоту               , якщо його початкова температура була       , а об’єм зріс у три рази. Молярна маса азоту
Задача 10
Ідеальний тепловий двигун дістає від нагрівника щосекунди кількість теплоти                                , і за той самий час віддає холодильнику                               . Який ККД двигуна?


title: Презентація на тему «Сузір’я» (варіант 9)

text:
Презентація
На тему: небесна сфера. Сузір'я. Відстані до небесних світил. Зоряні величини.
Передмова
Зоряне небо!.. Напевне, немає людини, яку б не вражала його витончена довершеність, його незбагненна краса і таємничість. Недаремно давні греки дали всьому зоряному Всесвіту назву космос, що означає - оздоба, прикраса. І в цьому немає нічого дивного! Свого часу М. Коперник висловився з захопленням: «...Бо що може бути чарівнішим від небосхилу, який вміщує у собі все прекрасне?»

Ствердження Арістотеля
Розмірковуючи над будовою зоряного Всесвіту, філософ Арістотель (384-322 рр. до н. е.) стверджував: «Всесвіт - досконалий, а тому сферичний, бо сфера - єдина досконала фігура». Згідно з його розрахунками, радіус Всесвіту, тобто відстань до сфери зір, має бути у дев'ять разів більшою, ніж відстань від Землі до Сонця, а Земля, за його уявленнями, займає центральне положення у Всесвіті, адже «усі важкі тіла прямують до центра Землі, а оскільки будь-яке тіло прямує до центра всесвіту, то Земля мусить перебувати нерухомо в цьому центрі». Щоправда, інший відомий грецький філософ Демокріт (460-370 рр. до н. е.), а ближче до наших часів Галілей доводили протилежне: Всесвіт - безмежний, зорі перебувають на різних відстанях від Землі, але ця різниця у відстанях на око не сприймається, тому і здається, що зорі знаходяться на внутрішній поверхні деякої сфери. Це виявилось і справді так!

Поняття небесної сфери

Небесна сфера - уявна сфера довільного радіуса, в центрі якої знаходиться спостерігач і на яку спроектовано всі світила так, як він бачить їх у певний момент часу з певної точки простору.

Поняття Сузір'я
Сузір'я — це певна ділянка зоряного неба з чітко окресленими межами, що охоплює всі належні їй світила і яка має власну назву.

Скільки зір на небі???
    Перше враження від спостереження зоряного неба - це незліченність зір і хаотичність їхнього розташування на небосхилі. Насправді ж зір, які можна побачити неозброєним оком, на небі Землі близько 6 000.

Видиме розташування зір
Видиме розташування зір на небі змінюється надзвичайно повільно. Без точних вимірів помітити його впродовж сотень і навіть тисяч років неможливо. Ця обставина дозволила за незапам'ятних часів намалювати по найяскравіших зорях перші характерні «зоряні візерунки» - сузір'я.

Більшість їхніх назв, які використовуються й сьогодні - це спадок від давніх греків. Так, у творі «Альмагест» Птолемея перелічено 48 сузір'їв. Нові сузір'я з'явилися на небі після перших подорожей у південну півкулю Землі під час великих географічних мандрівок XXII-XXІ ст., а також після винайдення телескопа.

Конгрес Міжнародного Астрономічного Союзу
На початку XX ст. налічувалося 108 сузір'їв. Але на конгресі Міжнародного Астрономічного Союзу 1922 р. їхню кількість було зменшено до 88. Тоді ж було встановлено також нові межі сузір'їв, що існують і досі.

Менші групи зір

У деяких сузір'ях виділяють менші групи зір, наприклад  Плеяди та Пади в сузір'ї Тельця і у сузір'ї Великої Ведмедиці тощо.

Народні назви сузір'їв
Поряд із загальноприйнятими в астрономії назвами для окремих сузір'їв вживають і народні назви. Так, в Україні Велика Ведмедиця - це «Великий Віз», Мала Ведмедиця - «Малий Віз», Кассіопея -«Борона» чи «Пасіка», Дельфін - «Криниця», Пояс Оріона - «Косарі», Орел - «Дівчина з відрами», зоряне скупчення Пади, що утворюють голову Тельця, - «Чепіги», а зоряне скупчення Плеяди -«Стожари».

Легенда створення сузіря: Оріон та Скорпіон
Про кожну істоту, яку давні люди уявляли у візерунку конкретної групи зір і ім'ям якої називали це сузір'я, було складено певну легенду. Наприклад: син грецького бога морів Посейдона, Оріон, був хоробрим і вправним мисливцем. Не було звіра, якого він не міг би вполювати. Розлючена богиня Артеміда, охоронниця звірів, підіслала до Оріона отруйного Скорпіона, від укусу якого він загинув. Та Зевс, головний у пантеоні грецьких богів, забрав на небо і Оріона, перетворивши його на зимове сузір'я, і Скорпіона, помістивши його на літньому небі, щоб той ніколи не наздогнав Оріона.

Згодом найяскравіші зорі отримали власні назви (їх налічується 275). Із них лише 15 % - грецькі назви і 5 % - латинські, а 80 % - це арабські назви. Перекладаючи трактати арабських астрономів, європейські вчені, очевидно, спеціально залишали їх для використання. Наприклад, в арабських списках зорі сузір'я Лебідь названі прийнятим у ті часи способом: Денеб- «Яскрава на хвості», Садр - «Груди». Так вони називаються і зараз. Назва найближчої до нас зорі Проксима перекладається з грецької як «найближча».

Походження назв зорь

Давньо грецькі позначення
Майже 500 років тому зорі в кожному сузір'ї було позначено літерами грецького алфавіту а (альфа), Р (бета), у (гамма) і т. д. в міру зменшення їхньої яскравості. Щоправда, в окремих випадках порядок позначень «переплутаний», і подекуди переставлені літери для слабкіших і яскравіших зір. Наприклад, у сузір'ї Близнят найяскравіша зоря Поллукс позначена літерою р, тоді як слабкіша - Кастор - літерою а (альфа).

Для зір, яскравість яких змінюється з часом, запроваджені позначення літерами латинського алфавіту: R, S ... Z, далі RR, АZ. Якщо в сузір'ї змінних зір більше, ніж 334 (стільки комбінацій можна утворити з однієї і двох літер), то такі змінні зорі позначають так: V335, 336... (наприклад, V335 Лебедя).

Окремі зорі названо іменами вчених, що їх вивчали. Наприклад, є зоря Барнарда, яка знаходиться в сузір'ї Змієносця. Вона цікава тим, що за 180 років зміщується на небі на величину діаметра Місяця. Є зоря Тіхо Браге - залишок спалаху Наднової зорі 1572 р., яку вивчав відомий астроном Тіхо Браге.
Назва нашої зорі - Сонце - походить від індоєвропейського кореня «сау» - «світити».

Визначення відстаней до небесних світил
 Те, що відстань до Місяця дорівнює 60 радіусам Землі, за тривалістю його проходження через  тінь Землі при повному місячному затемненні встановив ще грецький вчений Гіппарх біля 150 р. до н. е.
Відстані до планет Сонячної системи вдалося визначити лише у XVII ст. через вимірювання горизонтального паралаксу.

Горизонтальний паралакс
Горизонтальний паралакс - це кут між напрямом на світило з якої-небудь точки земної поверхні і напрямом з центра Землі.
Відстані до близьких зір визначають за допомогою вимірювання їхнього річного паралаксу.

Річний паралакс П
Річний паралакс П — кут, під яким із зорі було б видно радіус земної орбіти.
Вперше надійні річні паралакси було виміряно в середині XIX ст. Дотепер відомо точні величини річних паралаксів майже для 100 000 зір, і на цій основі розроблено біля десяти інших методів визначення відстаней до віддаленіших об'єктів.

Оскільки відстані між астрономічними об'єктами дуже великі, то користуватися звичними одиницями довжини (метр, кілометр) незручно. Тому в астрономії використовують особливі одиниці для вимірювання відстаней: астрономічна одиниця (а. о.), яка дорівнює середній відстані Землі від Сонця (149 600 000 км), і парсек (пк), від слів «паралакс» і «секунда» - відстань, з якої середній радіус земної орбіти видно під кутом 1" (секунда дуги). Часто використовують похідні одиниці: кілопарсек (1 кпк = 1 000 пк) і мегапарсек (1 Мпк = 1 000 000 пк).

Інколи використовується одиниця довжини світловий рік (св. р.). Це така відстань, яку проходить світло за один рік, поширюючись зі швидкістю 300 000 км/с.
Між одиницями довжини, що використовуються в астрономії, існують такі співвідношення:
1 пк = 3,26 св. р. = 206 265 а.о. = З • 10 ^16 м; 1 св. р. = 0,3066 пк = 63 240 а. о. = 9,5 • 10 ^15 м.

Дякую за увагу


title: Презентація на тему «Нові відкриття в фізиці за останні 2 роки» (варіант 1)

text:
Презентація на тему: «Нові відкриття в фізиці за останні 2 роки»
У фізиці твердого тіла напівметали - це речовини , проміжні між металами і напівпровідниками . Подібно металам , енергетичні рівні їх електронів не мають забороненої зони , тому вони проводять струм навіть при абсолютному нулі . При цьому напівметали мають дуже вузьку зону між валентними і проводять енергетичними рівнями електронів , завдяки чому з підвищенням температури їх провідність не падає , а зростає. За словами фізиків , поєднання цих якостей робить напівметали перспективними термоелектронного .
Автори нової роботи показали , що деякі зразки пластиків за рахунок упорядкування внутрішньої організації молекул перетворюються на напівметали . При цьому значно підвищується їх термоелектричний коефіцієнт , тобто зростає електрична напруга на кінцях матеріалу з різною температурою. Потенційно такий пластик можна використовувати як дешевий , простий і екологічний генератор електрики з тепла.
Вчені провели серію експериментів з атомним силовим мікроскопом. Цей пристрій сканує рельєф поверхні за рахунок переміщення вздовж неї особливо гострою голки (кантилевера), яка може «підстрибувати» навіть на окремих атомах. Як зразок фізики використовували селенід ніобію, NbSe2. З'єднання було вибрано за рахунок своєї шаруватої структури: раніше його активно досліджували в якості матеріалу для акумуляторних електродів, між шарами селену і ніобію добре накопичуються іони літію. Новий експеримент дозволяє краще зрозуміти природу сил тертя на мікроскопічному рівні.
Команда фізиків досягла успіху в проведенні екстраординарного експерименту. Вони продемонстрували, як магнетизм, який зазвичай проявляється як сила між двома намагніченими об'єктами, діє в межах єдиної молекули.Вчені знайшли, що таким чином магнетизм може бути виміряний. Магнітне стан молекули виявлялося як аномалія Кондо. Це ефект, при якому електричний опір зменшується в міру зниження температури. Ефект відбувається тільки при наявності магнетизму і, отже, може використовуватися як доказ його присутності. Водночас дослідники досягли успіху в тому, щоб включати і вимикати ефект Кондо допомогою додатка напруги.
Молекула приблизно 2 нм довжиною зберігає стабільний стан між двома металевими електродами протягом декількох днів
Новий спектроскопічний інструмент, створений групою з Колорадського університету, виробляє справжню сенсацію: його частота тримається в межах 0,1 Гц. Цей прилад не тільки відкриває можливості для революційних спектроскопічних вимірювань, але і являє собою зовсім новий інструмент для аттофизики - науки, що вивчає поведінку електронів в атомі на аттосекундних масштабі часів.
У далекому (VUV) і екстремальному (XUV) ультрафіолеті є багато наукових завдань, що спираються на прецизійні спектроскопічні вимірювання. Досі підходящих установок не існувало - точність спектрометричних досліджень в XUV-області була у багато мільйонів разів гірше, ніж в оптиці. Нове дослідження єдиним стрибком долає цю прірву.
 Дякую за увагу
Виконала
Учениця 10-А класу
Ященко Анна


title: Презентація на тему «Парові турбіни»

text:
Парові турбіни
Він потрібен для перетворення теплової енергії водяної пари в механічну роботу. Парова турбіна використовує не потенційну енергію, а кінетичну енергію пари.

Парова турбіна
Спроби створити парову турбіну тривали дуже довго. Відомий опис примітивної парової турбіни, зроблений Героном Олександрійським (1 ст. до Р.Х.). Але тільки наприкінці 19 ст., коли машинобудування і металургія досягли достатнього рівня, Лаваль та Парсонс незалежно один від одного у 1884-89 р.р. створили парові турбіни, що були придатними для їх промислового застосування.

Парова турбіна виявилась дуже зручною для приводу обертових механізмів (генератори електричного струму, насоси) вона виявилася дуже легкою, швидкісною та економічною. Процес вдосконалення парової турбіни відбувався дуже швидко, як щодо поліпшення економічності та підвищення одиниці потужності, так і щодо створення спеціалізованих парових турбін різного застосування.

Неможливість отримати велику агрегатну потужність і дуже висока частота обертання одноступеневої парової турбіни Лаваля (до 30 000 об/хв. у перших зразків) призвели до того, що вона зберегла своє значення тільки в якості приводу допоміжних механізмів. Подальший розвиток галузі дав можливість збільшити потужність турбін, зберігши достатнє значення частоти обертання.

Реактивна парова турбіна Парсонса деякий час застосовувалась (на військових кораблях), але поступово поступилася місцем більш досконалим турбінам.

Чисто конденсаційні турбіни
В залежності від характеру теплового процесу парові турбіни розрізняють на 3 групи: чисто конденсаційні, теплофікаційні та спеціального призначення.
Чисто конденсаційні перетворюють максимально можливу частину теплоти пара в механічну роботу. Вони можуть бути стаціонарними або транспортними. Транспортні використовують, як допоміжні двигуни на кораблях і судах.

Теплофікаційні парові турбіни
Теплофікаційні парові турбіни служать для одночасного отримання електричної та теплової енергії. Такі парові турбіни використовують у технологічних цілях (наприклад, для опалювання).

Теплові турбіни спеціального призначення
Теплові турбіни спеціального призначення зазвичай використовують на металургійних, машинобудівних і хімічних підприємствах.
На відміну від інших, теплові турбіни спеціального призначення не виготовляють великими кількостями, а тільки за спеціальними замовленням.


title: Презентація на тему «Ток в жидких проводниках»

text:
Ток в жидких проводниках

Электролит
вещество, которое проводит электрический  ток вследствие диссоциации на ионы, что происходит в растворах и расплавах, или движения ионов в кристаллических решётках твёрдых электролитов. Примерами электролитов могут служить водные растворы кислот, солей и оснований и некоторые кристаллы, (например, иодид серебра, диоксид циркония).

Электролит
Сильные электролиты
Слабые электролиты
электролиты, степень диссоциации которых в растворах равна единице (то есть диссоциируют полностью) и не зависит от концентрации раствора. Сюда относятся подавляющее большинство солей, щелочей, а также некоторые кислоты (сильные кислоты, такие как: HCl, HBr, HI, HNO3).

степень диссоциации меньше единицы (то есть диссоциируют не полностью) и уменьшается с ростом концентрации. К ним относят воду, ряд кислот (слабые кислоты), основания p-, d-, и f- элементов.

Электролитическая диссоциация
Носителями свободных зарядов в электролитах являются положительно и отрицательно заряженные ионы. Положительные ионы движутся к отрицательному электроду (катоду), отрицательные ионы – к положительному электроду (аноду). Ионы обоих знаков появляются в водных растворах солей, кислот и щелочей в результате расщепления части нейтральных молекул.

+
-
-
-
-
-
+
+
+
+

Электролиз
Прохождение электрического тока через электролит обязательно сопровождается выделением вещества в твёрдом или газообразном состоянии на поверхности электродов. Выделение вещества на электродах показывает, что в электролитах электрические заряды переносят заряженные атомы вещества – ионы. Этот процесс называется электролизом. Прохождение электрического тока через электролит обязательно сопровождается выделением вещества в твёрдом или газообразном состоянии на поверхности электродов. Выделение вещества на электродах показывает, что в электролитах электрические заряды переносят заряженные атомы вещества – ионы. Этот процесс называется электролизом.
Закон электролиза
    Майкл Фарадей на основе экспериментов с различными электролитами установил, что при электролизе масса m выделившегося на электроде вещества пропорциональна прошедшему через электролит заряду q или силе тока I и времени t прохождения тока: Майкл Фарадей на основе экспериментов с различными электролитами установил, что при электролизе масса m выделившегося на электроде вещества пропорциональна прошедшему через электролит заряду q или силе тока I и времени t прохождения тока
m=k∆q= kI∆t.m=k∆q= kI∆t.
    Это уравнение называется законом электролиза. Коэффициент k, зависящий от выделившегося вещества, называется электрохимическим эквивалентом вещества. Это уравнение называется законом электролиза. Коэффициент k, зависящий от выделившегося вещества, называется электрохимическим эквивалентом вещества.

 Применение электролиза
 электролитический метод получения чистых металлов (рафинирование).
посредством электролиза можно покрыть металлические предметы слоем другого металла. Этот процесс называется гальваностегией. Особое техническое значение имеют покрытия трудноокисляемыми металлами: никелирование и хромирование.
гальванопластика- изготовление рельефной копии предмета. Этот процесс был разработан русским ученым Б. С. Якоби (1801-1874 г.), который в 1836 году применил этот способ для изготовления полых фигур для Исаакиевского собора в Санкт-Петербурге
получение оксидных защитных пленок на металлах (анодирование)
электрохимическая обработка поверхности металлического изделия (полировка)
электрохимическое окрашивание металлов (медь, латунь, цинк)
очистка воды – удаление из нее растворимых примесей, в результате получается так называемая мягкая вода
электрохимическая заточка режущих инструментов (хирургические ножи, бритвы)


title: Презентація на тему «Кристаллические и аморфные тела»

text:
Кристаллические и аморфные тела
Аморфные тела
Аморфными называются тела, физические свойства которых одинаковы по всем направлениям. Примерами аморфных тел могут служить куски затвердевшей смолы, янтарь, изделия из стекла. Аморфные тела являются изотропными телами.
 Твердые тела, в которых атомы или молекулы расположены упорядоченно и образуют периодически повторяющуюся внутреннюю структуру, называются кристаллами. Физические свойства кристаллических тел неодинаковы в различных направлениях, но совпадают в параллельных направлениях. Это свойство кристаллов называется анизотропностью.
Анизотропия механических, тепловых, электрических и оптических свойств кристаллов объясняется тем, что при упорядоченном расположении атомов, молекул или ионов силы взаимодействия между ними и межатомные расстояния оказываются неодинаковыми по различным направлениям.
Кристаллические тела делятся на монокристаллы и поликристаллы соответсвенно.
Пространственная решетка
Для наглядного представления внутренней структуры кристалла применяется способ изображения его с помощью пространственной кристаллической решетки. Кристаллической решеткой называется пространственная сетка, узлы которой совпадают с центрами атомов или молекул в кристалле.
Кристаллы могут иметь форму различных призм и пирамид, в основании которых могут лежать только правильный треугольник, квадрат, параллелограмм и шестиугольник.
Представления о периодической структуре кристаллов и симметрии расположения атомов в них в настоящее время имеют строгое экспериментальное подтверждение.
 Наглядные картины расположения атомов в кристалле удается получать с помощью электронного микроскопа и ионного проектора.


title: Презентація на тему «Сила тяготения»

text:
Физика 8 класс

Сила тяготения
Что такое сила тяготения?
Силу, с которой Земля притягивает к себе любое тело, называют силой тяжести
Как задаётся сила тяготения?
- числовым значением
- точкой приложения
- направлением
На какие тела действует сила притяжения?
На все тела, находящиеся на Земле или вблизи её
Куда направлена сила тяготения?
Сила тяготения всегда направлена вниз
Как обозначается сила тяготения?
Fтяж.

Единицы силы тяжести?
1 ньютон
Формула силы тяжести
Fтяж. = mg

Сила тяжести прямо пропорциональна массе


title: Презентація на тему «Сила упругости»

text:
Сила упругости
Сила упругости – это сила, возникающая вследствие деформации тела, и направленная противоположно направлению перемещения частиц тела при деформации
Что такое сила упругости?
Сила упругости направлена вверх, т.е. в сторону, противоположную силе тяжести
Куда направлена сила упругости?
Fупр.

Как обозначается сила упругости?
1 ньютон
Единицы силы упругости?
Fупр. = kx

Формула силы упругости?
Сила упругости прямо пропорциональна деформации (удлинению) тела (пружины) и направлена противоположно направлению перемещения частиц тела при деформации


Презентація на тему «Розвиток ядерної енергетики в Україні» (варіант 3)


title: Презентація на тему «Планети Сонячної системи» (варіант 2)

text:
Підготувала учениця 11 Б класу
Кандибка Ольга
Планети Сонячної системи
    Навколо Сонця рухаються 9 планет, які за фізичними властивостями об'єднуються в дві групи, розділені в просторі поясом астероїдів. Планети, що знаходяться всередині цього кільця (Меркурій, Венера, Земля, Марс) називаються внутрішніми. Вони невеликого розміру і мають тверду поверхню, велику щільність, повільно обертаються навколо своєї осі.   Зовнішні планети, що рухаються за кільцем астероїдів, утворюють групу планет-гігантів (Юпітер, Сатурн, Уран, Нептун). Вони мають великі розміри і маси, малу густину, швидко обертаються навколо осі, не мають твердої поверхні. Плутон ще недостатньо вивчений тому його не відносять до жодної з вказаних груп.
Планети
     І.Кеплер встановив три закони руху планет.   1. Всі планети рухаються по еліпсу, в одному з фокусів яких знаходиться Сонце.   2. Радіус-вектор планети за однакові проміжки часу описує рівновеликі площі. Згідно цього закону площа CSD описана радіусом-вектором планети за період Dt поблизу перигелія дорівнює площі АВS, описаній за той же час Dt поблизу афелія. А оскільки дуга CD більша дуги AB то планета поблизу перигелія має швидкість більшу, ніж в афелії. Тобто рух планети навколо Сонця нерівномірний.   3. Квадрати періодів обертання планет навколо Сонця пропорційні кубам великих півосей їх еліптичних орбіт.
Закони руху планет

    Діаметр Меркурія 4880 км, маса його становить 0,06 маси Землі, середня густина 5,5 г/см3. Прискорення сили тяжіння в 2,6 рази менше земного. період обертання навколо Сонця становить 88 земних діб. Фотографії Меркурія, одержані з космічних станцій, дуже подібні на місячні. Важко визначити де сфотографовано Місяць, а де Меркурій. Поверхню Меркурія займають численні кратери. Поруч з дрібними кратерами діаметром в десятки м є і такі, що мають сотні км в поперечнику. Деякі гірські хребти подекуди досягають висоти 4 км. На поверхні Меркурія є сліди активної вулканічної і тектонічної діяльності.    На Меркурії є тільки одне "море". Цю круглу западину поперечником 1300 км назвали Морем Спеки. Від сходу Сонця до його заходу на Меркурії проходить рік, тобто 88 земних діб. За такий тривалий час освітлені Сонцем території нагріваються до 4500С, а вночі охолоджуються до —90...-1800С.   Атмосфера на Меркурії відсутня, тому немає чому пом'якшувати температурні контрасти.   Зігель Ф.Ю. пише, що на Меркурії виявлено слабке магнітне поле, яке приблизно в 100 раз має меншу напругу, ніж земне. Магніта сфера дуже стиснута сонячним вітром. Планета має велике і густе ядро, радіусом близько 1900 км. Зовнішня силікатна оболонка планети дуже товста (біля 500 км). Меркурій не має супутників.
Меркурій
Венера друга за віддаленістю від Сонця після Меркурія планета земної групи. Її орбіта має форму майже правильного кола. Венера обертається навколо Сонця за 224,7 земних діб з швидкістю 35 км/с. Хоч вона має досить велику швидкість обертання навколо Сонця, але дуже повільно обертається навколо своєї осі.
Крім того, якщо всі планети (крім Урану) обертаються навколо своєї осі проти годинникової стрілки, то Венера обертається в протилежному напрямку — за годинниковою стрілкою.
  Внутрішня структура Венери подібна до Земної. Наявне рідке ядро радіусом 2900 км. Воно створює слабке магнітне поле, що в 3000 разів менше від геомагнітного поля. Така мала напруга пояснюється повільністю обертання Венери навколо своєї осі. На Венері є атмосфера.
Атмосфера Венери легко пропускає видимі сонячні промені, але затримує тепло, що виходить з поверхні планети. Так виникає парниковий ефект.    Хоч небо Венери постійно вкрите хмарами, освітленість її на поверхні відповідає тому, що спостерігається на Землі в похмурий день.    На Венері є багато діючих вулканів.

ВЕНЕРА
 Місяць найближче до Землі природне тіло. Його радіус становить 1738 км, середня віддаль від Землі 384400 км. Маса Місяця у 81,3 рази менша від маси Землі, а прискорення вільного падіння на місячній поверхні 163 см/с2. Місяць — дуже великий супутник і тому систему Земля-Місяць часто називають подвійною планетою.   На фотографії Місяця можна побачити світлі ділянки поверхні — материки. Вони займають біля 60% видимого із Землі диска.    Встановлено, що вік порід на материках 4,6 млрд. років і він є віком Місяця взагалі.    Максимальна амплітуда висот на Місяці 11 км. Більшість морських басейнів мають овальну форму і часто оточені кільцевими горами. Під ними в основі кори залягають тіла з додатньою гравітаційною аномалією — маскони.
Поверхню планети покриває пухкий матеріал реголіт — це різнозернистий порошок темносірого і чорного кольору, що легко зминається в пухкі грудочки. Цей пухкий шар практично нікуди не переміщається.
Місяць здійснює повний оберт навколо Землі за 27 діб 7 годин 43 хвилини. За такий же час він обертається навколо своєї осі, тому Місяць весь час повернутий до Землі одним боком. Вигляд фази Місяця постійно змінюється.
МІСЯЦЬ — СУПУТНИК ЗЕМЛІ.
 За сучасними даними Марс четверта з планет земної групи, приблизно у 2 рази менша від Землі по діаметру  і в 9 разів менша за масою. Прискорення сили тяжіння на поверхні планети 376 см/с2.  Доба на Марсі триває 24 год. 37 хв. 23 с. Звідси можна зробити висновок, що на Марсі є пори року, хоч марсіанський рік триває 687 земних діб. Космічні станції виявили магнітне поле Марса напругою близько 30 гам/м. Інформація, передана на Землю космічними апаратами, свідчить, що життя на Марсі немає.   Марс оточений задушливою розрідженою газовою оболонкою, яка на 95% складається з вуглекислого газу, на 2,5% з азоту, на 2% — з аргону, на 0,3% з кисню. Водяної пари — 0,1%.   Навіть біля поверхні Марса атмосферний тиск в 160 разів менший ніж біля поверхні Землі. Максимальна температура на екваторі Марса вдень близька до +250С, а до вечора наступають морози і температура падає до —900С . Середньорічна температура Марса близька до —600С. Різкі температурні контрасти породжують сильні вітри і пилові бурі, під час яких густі хмари піску і пилу підіймаються до висоти 20 км.   Червонястий блиск Марса пояснюється тим, що більша його частина зайнята червоно-оранжевими пустинями, грунт насичений оксидами заліза. Крім заліза (14%) в марсіанських породах знайдені кремній (20%), кальцій і магній (до 5%), сірка (до 3%) та інші елементи. Білі полярні шапки Марса утворені сумішшю водного інею та твердої вуглекислоти.   Поверхня Марса дуже подібна до Місячної, з тою лише різницею, що кратери на Марсі більші. На Марсі наявні великі грабени чи каньйони довжиною в сотні і тисячі км, шириною до кількох сот метрів і глибиною в тисячі метрів. Тут активно протікають і екзогенні процеси.

МАРС
Це найбільша планета Сонячної системи. Середня відстань від Сонця 778,3 млн. км. Екваторіальний радіус 71398 км, період орбітального руху 11,86 років, період осьового обертання 9 год. 50 хв..   Юпітер повністю є рідким тілом. Хімічний склад Юпітера аналогічний складу Сонця, але за будовою він не подібний ні до зірок ні до планет земної групи.   У центрі планети знаходиться відносно мале ядро, що складається із заліза і силікатів. Ядро оточене потужною оболонкою, що містить велику кількість водню. Воднева оболонка складається з двох шарів: внутрішнього і зовнішнього.    Атмосфера складається на 90% з водню і на 9% з гелію. Крім цього наявна незначна кількість аміаку і метану. Товщина атмосфери ще не встановлена. Вчені вважають, що видимі хмари Юпітера складаються з кристалів аміаку, бо температура на верхній межі хмарного шару —1230С, а аміак замерзає при температурі —780С. Нижче хмари складаються з льодяних кристалів, а в найнижчому шарі — з водяних крапель.    Спектроскопічними методами встановлено 5 складових атмосфери Юпітера: водень, гелій, метан, аміак і вода.   На диску Юпітера чітко простежується Велика Червона Пляма, що лежить трохи нижче межі шару хмар. Вчені вважають, що Червона пляма — це циклонічне завихрення типу урагану.    Юпітер має 16 супутників, чотири з яких відкрив ще Галілей в 1610 році. Супутники рухаються навколо планети по еліптичних дуже витягнутих орбітах. Найближчий до Юпітера супутник Амальтея.
ЮПІТЕР
Середня відстань Сатурна від Сонця 1 млрд. 429,4 млн.км. Період орбітального руху 29,46 років. Період осьового обертання 10,2 доби. Екваторіальний радіус планети 60390 км.    За даними спектроскопічних досліджень в атмосфері Сатурна є велика кількість водню, гелію з домішкою метану і аміаку, тобто подібна до юпітерської. Температура поверхні складає близько —1670С, але ця температура мабуть на верхній межі хмар, бо Сатурн очевидно має потужну атмосферу. Атмосфера над екваторіальними районами обертається швидше, ніж в інших частинах планети. Хмари Сатурна у верхній частині складаються з кристаликів метану, нижче — аміаку, ще нижче — хмари з льодяних кристаликів і водяних капель.   Сатурн оточений плоским тонким кільцем. Кільця розташовані в площині екватора Сатурна, але їх вид і положення відносно диску планети помітно змінюється. Під час найбільш видимого нахилу кільця мають вид еліпса, в який вписаний диск Сатурна. А коли кільця повернуті до Землі ребром, вони стають майже невидимими. Це тому, що в них мала товщина (20 км). Припускають, що шматки речовини складаються з льоду, або покриті ним. Сатурн має 20 супутників, найбільший з яких Титан, завбільшки як Марс. Період обертання супутників від 0,9 до 350 земних діб в залежності від відстані до планети.
САТУРН
Відстань Урану від Сонця 2 млрд. 870 млн. км, екваторіальний радіус 26200 км, період орбітального руху 84 роки, період осьового обертання 17 год. 18 хв., при чому обертання зворотне. На відміну від інших планет вісь обертання Урану лежить майже в площині його орбіти і тому день і ніч можуть тривати кілька років. Густина 1,15 г/см3. Температура на Урані досягає —2000С. В атмосфері Урану наявний метан, водень, гелій. Переважає гелій і водень з невеликою домішкою метану. Атмосфера досить прозора. Цікаві на планеті пори року. Наприклад, влітку в північній півкулі Сонце роками знаходиться в зеніті над північним полюсом. А з настанням зими північна півкуля занурюється в морок і холод.   Уран має 15 супутників, що обертаються навколо планети в площині майже перпендикулярній до площини орбіти планети. Розміри їх невеликі від 800 до 1450 км у поперечнику
  УРАН
Віддаль від Сонця 4 млрд. 497 млн.км. Період орбітального руху 164,8 років. Період осьового обертання 16 год. 6 хв. 36 с. екваторіальний радіус планети 25230 км. Нептун має найбільшу середню густину серед планет-гігантів — 1,55 г/см3 .   Нептун за даними американського космічного апарату "Вояджер-2" виявився голубою планетою. Такий колір надає планеті метан, бо він в товстих шарах поглинає червоні промені. В атмосфері Нептуна спостерігаються сильні вітри. Поблизу екватора видно овальну темну пляму. Це мабуть гігантський циклон діаметром, що дорівнює земному. Наявне магнітне поле, яке слабкіше земного і дивує своєю асиметричністю. Крім того, центр кулястого магнітного поля не співпадає з центром планети, а зміщений до південної півкулі.   На Нептуні наявні кільця, що мають потовщення. Кілець всього 5. Крім Тритона і Нереїди, відкрито ще 6 супутників (всього їх 8), що розташовані від центра планети на відстані 50-120 тис.км. Всі супутники мають неправильну форму.
НЕПТУН
   Про Плутон — найдальшу планету Сонячної системи ще дуже мало відомостей. Його віддаль від Сонця 5911,8 млн.км, екваторіальний радіус 1150 км, період орбітального руху 247,7 року, період осьового обертання 6,4 земної доби
ПЛУТОН
 1. Всі планети-гіганти дуже великі, від чого і пішла їх назва.   2. Всі дуже віддалені від Сонця.   3. Мають дуже великий період обертання навколо Сонця.   4. Швидке  обертання навколо своєї осі.   5. Всі сплющені біля полюсів.   6. Планети-гіганти мають значну масу.   7. В них мала середня густина, що пов'язано з їх хімічним складом. На відміну від планет земної групи, які складаються переважно із силікатів, металів і важких елементів, планети-гіганти складаються з легких газів і їх сполук (водню, гелію, суміші метану і аміаку).   8. Дуже низька температура, що пов'язано з великою віддалю від Сонця.   9. Велика кількість супутників.
Загальні особливості планет-гігантів.


title: Презентація на тему «Фазотрон»

text:
Фазотрон
циклічний прискорювач заряджених частинок із сталим магнітнимполем,але змінною частотою електричного поля
Класифікація:
1. За типом конструкції:
1.1. Лінійний:
Високовольтний (Генератор Ван де Граафа, Каскадний, Трансформаторний, Імпульсний)
Індукційний
Резонансний
1.2. Циклічний:
 Бетатрон
 Циклотрон (Фазотрон, Ізохронний циклотрон)
 Синхротрон
 Синхрофазотрон
 Мікротрон
Прискорювачі заряджених частинок
Синхрофазотрони застосовують для прискорення важких заряджених частинок до енергій понад 1 ГеВ.Сучасні синхрофазотрони мають великі розміри, понад кілометр. Вони складаються із секцій магнітів, в яких частинки завертаються проміжків прямолінійного руху із камерами, в яких відбувається прискорення.
Призначення	Бустер
Колайдер
Лазер на вільних електронах
Джерело синхротронного випромінювання
Джерело нейтронів
Призначення
Фазотро́н або синхроциклотрон
прискорювач заряджених частинок, близький за будовою до циклотрона, однак зі змінною частотою електричного поля, в якому відбувається прискорення частинок.

Робота циклотрона базується на тому, що циклотронна частота не залежить від швидкості частинки.
Коли зі збільшенням енергії частинки зростає її маса, то циклотронна частота зменшується.
У фазотроні використовується спосіб зміни частоти електричного поля.  Фазотрон,  або, зберігає в собі майже всі риси свого попередника - циклотрона. Тут є електромагніт, але тільки збільшених розмірів, високочастотний    генератор    і    вакуумна    камера. Як і  в циклотроні,  прискорення  починається  від  центру   магніта.У момент впускання іонів в камеру частота електричного    поля    на    дуантах   близька    до    максимальної (точка  t1 мал. 1).  Вона  відповідає  нульовим швидкостям іонів і,отже, постійній масі.   У міру збільшення  швидкості  іонів,  частота  зменшується до    свого   мінімального   значення,    яке   відповідає найбільшій   енергії   іонів. Дещо   раніше цього   моменту   прискорені   частинки   або   ударяються у  мішень,  або  виводяться   назовні   (точка  t2)Після того, як частота досягне знову максимального значення, починається  новий цикл прискорення.

Мал. 1  Зміна частоти у фазотроні.

За допомогою фазотронів проводяться найважливіші дослідження взаємодії елементарних частинок і ядер.
джерела як пучків первинних прискорених заряджених частинок, так і пучків вторинних частинок (мезонів, нейтронів, фотонів і ін.), що отримуються при взаємодії первинних прискорених частинок з речовиною
для вивчення природи і властивостей елементарних частинок, у ядерній фізиці, у фізиці твердого тіла
в металургії - для виявлення дефектів деталей і конструкцій (дефектоскопія),
в деревообробній  промисловості - для швидкої високоякісної обробки виробів,
в харчовій промисловості - для стерилізації продуктів
в медицині - для променевої терапії, для "безкровної хірургії" і у ряді інших галузей.


title: Презентація на тему «Вплив магнітного поля на середовище»

text:
Вплив магнітного поля на середовище
Магнітне поле – складова частина, „електромагнітного поля”, що є окремим видом матерії. Особливість магнітного поля проявляється в його механічному діянні лише на рухомі електричні заряди або на тіла, які мають магнітний момент, незалежно від того, рухаються вони чи ні. Джерелами магнітного поля є рухомі електричні заряди, наприклад, струм у провідниках.
У нашій країні є металургійні заводи де використовують електромагнітні насоси. Залежно від напряму дії магнітного поля насоси перекачують рідкий метан або, коли потрібно, гальмують його надходження, регулюють витрату
    Наша планета як відомо „купається” в гігантському магнітному полі. Магнітний панцер захищає її від бомбардування космічних частинок. Але це поле впливає на земні процеси. Магнітні сили підвищують урожай. Так, помідори, вирощені в штучному магнітному полі, дозрівають швидше і дають більше плодів.

Поле електромагнітів використовують для очищення насіння культурних сільськогосподарських рослин від насіння бур’янів. Для цього все насіння зміщують з дрібним залізним порошком, який прилягає до насіння бур’янів і не прилягає до гладенької поверхні насіння культурних рослин. Коли суміш насіння проходить повз електромагніт, то насіння бур’янів притягується до електромагніту і таким чином відокремлюється від насіння культурних рослин.

   Магнітне поле широко використовується також для лікування ряду захворювань. апарати як ВЧ, УВЧ, рентген та інші - створюють магнітне поле.

Спостереження показати, що магнітне поле є у кожного чоловіка. Але дуже слабке. Так, згинаючи і розгинаючи руку, людина створює на своїй поверхності магніт. Напруженість магнітного поля серця дуже мала. Магнітне поле серця являється змінною величиною, виникаючою одночасно з його електричною активністю.

Цікаві факти:
 В історії людства був час, коли магніт називали „каменем кохання”, „каменем мудрості”. Розповідають, що в середньовіччі магніт охороняв житла городян від злодіїв, Кусок магніту клали біля дверей, і тоді металеві речі, що їх тримав злодій, міцно прикипали до цього металу. Злодії лякався і тікав.

 Магніт було передано на користування вченим. Він мав таку гучну славу, що навіть знаменитий Ньютон носив у своєму персні, замість дорогоцінного каменя кусочок дуже сильного магніту.

Презентацію виконали
Учениці 11-А класу
Конюх Анастасія
Дзюмак Юлія
Дякую за увагу!!!!!!


title: Презентація на тему «Паливна економічність автомобіля»

text:
Паливна економічність автомобіля

Паливна економічність автомобіля - це комплекс експлуатаційних ознак, які визначають витрата палива конкретного автомобіля в процесі їзди при різних дорожньо-експлуатаційних умовах

Паливна економічність автомобіля безпосередньо залежить від особливостей його конструкції. Економічність автомобіля оцінюється як ККД сукупності процесів роботи його трансмісії і двигуна. Крім того, на цей показник впливає коефіцієнт обтічності (форма кузова автомобіля), який обумовлює втрати на подолання опору повітря при русі і коефіцієнт вантажопідйомності (раціональність маси авто).
Серед характеристик паливної економічності автомобіля основним показником є ??кількість витрачається палива в літрах на кожні 100 км. (Шляховий паливний витрата). Якщо говорити про узагальнюючих показниках, то оцінюється середній (паливний витрата на 100 км. При нормальному режимі експлуатації в типових дорожніх умовах) і питома витрати палива.

Магнітні свічки
Запропоновано, запатентована (Дудишев В.Д. Заявка на винахід РФ 2005036677. Позитивне рішення ФИПС від 20.06.05.) А й апробована набагато більш ефективна магнітна свічка запалювання, яка суттєво підвищить повноту згоряння паливної ТВС, навіть у разі її збіднення або збагатчення
Дудышев Валерий Дмитриевич
Доктор технических наук, Член-корреспондент Российской Экологической Академии, Академик, действительный член Академии Медико-Технических Наук

Тюнінгові свічки Дудишева (Нестерова) - так звані "свічки-пушки".
Фахівцями та вченими КБ "Нітрон" під науковим руководствоі академіка Дудишева В.Д, розроблені і освоєні в серійному виробництві тюнінгові свічки запалювання - "свічки-гармати" - для будь-яких авто, економія бензину від них до 10%, підвищення потужності до 10%, зниження токсичності вихлопу до 60-70%.
В основі технології лежить принцип сопла Лаваля, конструкції застосовується в авіакосмічній промисловості.
Вони окуплять себе на вашому авто вже через пару місяців, тому що завдяки виникненню струменя плазми і розсіюванню її в камерах згоряння - істотно поліпшується займання і згорання паливної суміші - навіть при поганій якості бензину і навіть в мороз. У підсумку - вони економлять бензин - до 10% і підвищують потужність будь-якого бензинового мотора!
Основні технічні показники
Термін служби не менше 50 тис. км.
 Економія бензину - від 5 до 10%
 Надійний запуск мотора в морози (до -30 град)
 Зниження токсичності вихлопних газів до 30%
Принцип роботи свічок-гармат Дудишева
1. «Проскакування» іскри
Іскра виникає між точками електродів, опір між якими є найменшим.
Чим менше площа торця електрода, тим нижче потрібно напругу, щоб пробити зазор. Враховуючи приріст напруги при більш тонкому електроді іскра проскочить раніше. Не на секунду або пів-секунди, а в обсязі одного циклу. Враховуючи, що кількість заряду однакова, то час дуги на свічці з тонким електродом буде більше, іскра більш стабільна

2. Формування плазмового ядра
Енергія іскри перетворює невелику частину робочої суміші в плазму, формуючи воспламеняющее решті заряд плазмове ядро
3. Розширення плазмового ядра
Для займання решти заряду це плазмове ядро повинне розширитися, але цьому перешкоджає електрод, який поглинає теплову енергію ядра.
4. займання заряду
У сприятливому випадку полум'яне ядро, розширюючись, утворює фронт полум'я, через деякий час охоплює і воспламеняющий робочу суміш.
5. розповсюдження полум'я
Плазмове ядро утворює спрямований фронт полум'я, проходячи через сопло Лаваля ефективно і швидко запалює всю знаходиться в циліндрі робочу суміш.
Звичайні свічки,  DENSO Iridium Power
1. «Проскакування» іскри
Іскра виникає між точками електродів, опір між якими є найменшим.
2. Формування плазмового ядра
Енергія іскри перетворює невелику частину робочої суміші в плазму, формуючи воспламеняющее решті заряд плазмове ядро
3. Розширення плазмового ядра
Для займання решти заряду це плазмове ядро повинне розширитися, але цьому перешкоджає електрод, який поглинає теплову енергію ядра.
4. займання заряду
У сприятливому випадку плазмове ядро, розширюючись, утворює фронт полум'я, через деякий час охоплює і воспламеняющий робочу суміш.
5. розповсюдження полум'я
Рапространяющемуся фронту полум'я необхідно обігнути електрод і запалити решту обсягу ТВЗ
             прсті свічки                               свічки - пушки

Основні відмінності тюнінгових свічок від інших автомобільних
свічок запалювання і від класичних свічок запалювання фірми
"Бріск" полягають у наступному:

Бічний електрод маси доповнений спеціальним отвором
у вигляді сопла Лаваля. Внутрішній малий діаметр даного
сопла Лаваля дорівнює діаметру центрального електроду свічки.

Вісь обертання центрального електрода поєднана з центром
отвори бічного електрода.

Ізолятор робочої частини центрального електрода покритий
спеціальним антипригарним покриттям - тефлоном.


title: Презентація на тему «Ядерные реакции»

text:
2014

Ядерные реакции
Ядерные реакции
Ядерная реакция – это процесс взаимодействия атомного ядра с другим ядром или элементарной частицей, сопровождающийся изменением состава и структуры ядра и выделением вторичных частиц или γ-квантов.
Первая ядерная реакция
была осуществлена Резерфордом
По механизму взаимодействия ядерные реакции делятся на два вида:
реакции с образованием составного ядра, это двухстадийный процесс, протекающий при не очень большой кинетической энергии сталкивающихся частиц (примерно до 10 МэВ).
прямые ядерные реакции, проходящие за ядерное время, необходимое для того, чтобы частица пересекла ядро. Главным образом такой механизм проявляется при больших энергиях бомбардирующих частиц.

Закон сохранения энергии

Если Е1, Е2, Е3, Е4 — полные энергии двух частиц до реакции и после реакции, то на основании закона сохранения энергии:

Полная энергия частицы равна её энергии покоя Mc2 и кинетической энергии E, поэтому:

Закон сохранения импульса
Полный импульс частиц до реакции равен полному импульсу частиц-продуктов реакции. Если    ,    ,    ,   — векторы импульсов двух частиц до реакции и после реакции, то

Другие законы сохранения
Сохранение электрического заряда
Сохранение числа нуклонов
Сохранение числа лептонов
и другие…
Виды ядерных реакция
Ядерная реакция деления
Ядерная реакция синтеза
Термоядерная реакция
Фотоядерная реакция


Презентація на тему «Радіоприймачі»


Презентація на тему «Струм в газах та вакуумі»


title: Презентація на тему «Люмінесценція» (варіант 5)

text:
Люмінесценція
Речовина, у якій спостерігається люмінесценція, називається люмінофором.
Люмінесцентне випромінювання виникає за рахунок квантових переходів атомів, іонів, молекул зі збудженого стану в основний чи менш збуджений, тому кожен атом, іон чи молекула люмінофора є центром люмінесценції.
Люмінесценція при збудженні речовини світлом називається фотолюмінесценцією. При збудженні речовини струмом виникає електролюмінесценція, яка використовується в люмінесцентних лампах та світлодіодах. У електроннопроменевих трубках, які ще донедавна використовувалися у телевізорах та дисплеях, люмінесценція збуджується потоком електронів.. Світіння, яке виникає внаслідок хімічних реакцій, називають хемолюмінесценцією, а світіння в живих організмах — біолюмінесценцією.


title: Презентація на тему «Ядерна енергетика» (варіант 7)

text:
Ядерна енергетика
Фізика 9 клас
Атомна енергетика України
Україна належить до тих країн світу, в яких завдяки наявності високих технологій і висококваліфікованих інженерів та вчених створена й успішно розвивається атомна енергетика. На сьогодні в країні працюють чотири атомні електростанції: Південноукраїнська, Хмельницька, Рівненська (рис. 1.1), Запорізька.
Рис.1.1
На цих АЕС діють 15 атомних енергоблоків, загальна потужність яких становить 13 580 МВт. На атомні електростанції припадає близько половини електроенергії, що виробляється в країні.
Обслуговуються АЕС багатотисячними колективами висококваліфікованих фахівців. Фактично навколо кожної з українських АЕС виросло невелике місто.
Наявність в Україні джерел електроенергії, які працюють на ядерному паливі, безперечно, пом'якшує дедалі більший дефіцит «звичних» енергоносіїв: газу, нафти, кам'яного вугілля.
Чорнобильська трагедія
26 квітня 1986 р. позначене чорними барвами в історії України. Саме того дня стався вибух на 4-му енергоблоці Чорнобильської атомної електростанції .

Вибух призвів до пожежі на 4-му енергоблоці й до катастрофічного викиду радіоактивних речовин. Корпус реактора почав працювати як величезна піч, виносячи радіоактивний дим в атмосферу. Вітри рознесли цей дим на багато сотень і тисяч кілометрів. Наприклад, навіть у Швеції зафіксували підвищення рівня радіації.
З катастрофою таких масштабів людство раніше не стикалося, тому пожежу не вдалося зупинити швидко. У результаті цілі регіони в Росії, Україні, Білорусі виявилися радіаційно забрудненими, а з 30-кілометрової зони навколо станції було евакуйовано все населення.
Героїчними зусиллями вдалося локалізувати пожежу, а потім побудувати над зруйнованим реактором так званий саркофаг — бетонну конструкцію, яка захищає від подальшого поширення радіаційного забруднення.

Фахівці всіх республік Радянського Союзу кинулися рятувати ситуацію. Особливу роль у зменшенні масштабів трагедії відіграли пожежники. Ціною свого життя вони запобігли поширенню пожежі на інші реактори Чорнобильської АЕС.

Ядерна енергетика сьогодні
Розвиток людського суспільства нерозривно пов’язаний з використанням
природних ресурсів нашої планети, з споживанням різних видів енергії  в все
зростаючих  масштабах. Усі здобутки сучасної цивілізації - величезна
різноманітність товарів, різний за швидкістю і комфортом транспорт, космічні
польоти і т.д. - можливі завдяки тій величезній кількості штучної енергії,
яку виробляє людство.
В основі виробництва  теплової та електричної енергії лежить  процес
спалювання  копалин енергоресурсів –вугілля, нафти, газу.
Масштаб  добутку та витрачання копалин енергоресурсів, металів,
споживання води, повітря для  виробництва необхідної людству
кількості енергії величезний, а запаси ресурсів, обмежений. Особливо
гостро стоїть проблема швидкого вичерпування  запасів органічних
природних енергоресурсів, так як більшість ресурсів не відновлюється,
по крайній мірі, в помітній кількості.
В історії людства не  було наукової події, більш видатної
за своїми наслідками,ніж відкриття  ділення  ядер урану.
Цей винахід  прибавив  до запасів енергетичних копалин  палива
істотний вклад ядерного палива. Запаси урану у земній корі
Оцінюються величезним числом  1014 тонн. Але основна маса
цього багатства  знаходиться у розсіяному стані  – у гранітах, базальтах.
У водах світового океану кількість урану досягає 4*109 тонн. Але
багатих родовищ урану, де добуток був би недорогим, відомо порівняно небагато.
Тому масу ресурсів урану, котру можна здобути  при сучасній технології та при
помірних цінах, оцінюють у 108 тонн. Людина отримала у своє
розпорядження величезну, ні з чим незрівнянну силу, нове могутнє джерело
енергії, закладене  в ядрах атомів, - ядерну енергію.
Науково - технічний прогрес визначається  розвитком енергетики країни.

Енергетика  - найважливіша галузь народного господарства, яка охоплює
енергетичні ресурси, вироблення, перетворення, передачу та використання
різноманітних видів енергії. Це  основа економіки країни.
До складу енергетичної галузі України входять 5 атомних електричних станцій
(АЕС) встановленою потужністю 12.818 млн. КВт, 8 гідроелектростанцій (ГЕС)
встановленою потужністю 4.7 млн. КВт, теплові електростанції (ТЕС),
встановленою потужністю 36.5 млн. КВт, а також системоутворююча та
розподільча  мережі довжиною понад  1 млн. км.
Всі електростанції України діляться на 4 види:
теплові електростанції, які працюють на твердому, рідкому та газоподібному паливі.
гідравлічні, які використовують гідроресурси та поділяються на
 гідроелектростанції , гідростимуляційні та припливні ;
атомні, які в виді палива використовують збагачений уран або інші
 радіоактивні елементи;
електростанції, які використовують нетрадиційні джерела енергії. Серед них
 перспективними  є  вітрові та сонячні.
В структурі виробництва електроенергії ТЕС складає 40,9%, ГЕС - 10,7%, АЕС -
45,4%,  3% електроенергії вироблено іншими малими станціями.

Проблеми ядерної енергетики
Створюючи знаряддя праці, технологію виробництва, використовуючи сировину, нарешті, оволодівши атомною енергією, людство мимоволі поставило під загрозу сам факт свого існування, так як розщеплення атомного ядра – це найнебезпечніший з процесів, відомих людині. З його допомогою можна обернути Землю на пустелю, але й можна примусити пустелю зацвісти буйним цвітом.

Теоретично ядерна енергія
близька до ідеальної.
Вона ефективна і недорога.
У добу, коли нафтові запаси
обмежені, атомна енергетика
забезпечує незалежність
тієї чи іншої країни від країн –
Експортерів нафти. Проте
найпалкіші прихильники
ядерної енергетики визнають,
що з її виробництвом пов’язано
чимало проблем.

За кількістю ядерних реакторів Україна посідає 9 місце у світі та 5 в Європі. Всі реактори типу ВВЕР. Управління ядерною промисловістю в Україні представлено Державним департаментом ядерної енергетики, що є частиною Міністерства енергетики України. Крім того в 1996 році була заснована Національна компанія ядерної енергетики «Енергоатом» для поліпшення енергозабезпечення промисловості та суспільного сектору, підвищення якості діяльності атомних електростанцій, забезпечення їх конкурентоспроможності в умовах енергетичного ринку. «Енергоатом» охоплювала п'ять атомних електростанцій: Запорізька АЕС, Південноукраїнська АЕС, Рівненська АЕС, Хмельницька АЕС, Чорнобильська АЕС. Відповідно до Постанови кабінету міністрів України від 25 квітня 2001 р. Чорнобильську АЕС виведено зі складу НАЕК «Енергоатом». У 2000 році атомні електростанції згенерували 46,3 % загальної електроенергії України. 1977-й рік — рік народження української атомної енергетики. У промислову експлуатацію введено перший енергоблок Чорнобильської АЕС. Зростаюча потреба в електроенергії, прагнення замінити теплові та гідроелектростанції на потужніші — атомні, сприяли їх швидкому будівництву.
Енергогенеруючі українські АЕС:
Запорізька АЕС (рис.)
Південноукраїнська АЕС
Рівненська АЕС
Хмельницька АЕС
Недобудовані АЕС:
Харківська АТЕЦ
Одеська АТЕЦ
Кримська АЕС (рис.)
Чигиринська АЕС

Сировина
Задоволення потреб сировини для атомної енергетики на 30 % досягається за рахунок розробки нині діючих родовищ — Ватутінського, Центрального та Мічурінського і введення в дію Новокостянтинівського родовища.

Загальний стан уранової мінерально-сировинної бази задовільний. Основу її становлять великі за запасами родовища урану в натрових метасоматитах. Однак уранові руди цього типу бідні за якістю. Добутий уран через відносно високу собівартість (40 — 80 доларів США за кілограм) не може конкурувати на світовому ринку.

Друге місце за своїм промисловим значенням займають родовища у вуглисто-піщаних відкладах палеогену. Частина родовищ — Девладівське у Дніпропетровській області. Братське у Миколаївській області — практично розроблені за методом кислотного підземного вилуговування. Хоча окремі родовища цього типу невеликі за запасами, але їх загальні ресурси значні. На сьогодні експлуатацію цих родовищ припинено головним чином через екологічні проблеми. Однак у світовій практиці застосовується содово-кисневе вилуговування, яке не створює екологічних проблем.
Переваги
Проблеми
Ядерна енергія
 Економія органічного палива
Малі маси пального
Отримання великої потужності з одного реактора
 Низькі транспортні витрати енергії
Відсутність потреби в атмосферному повітрі
АЕС не забруднюють атмосферу, не вимагають створення великих водосховищ, що займають великі площі

Безпека реактора (можливість аварії з розгоном реактора, радіоактивні викиди в навколишнє середовище)
Радіоактивні відходи (утилізація відпрацьованого палива)
Особливості ремонту
 Складність ліквідації ядерного енергетичного об'єкта
 Висока кваліфікація і відповідальність кадрів
 Доступність для тероризму і шантажу з катастрофічними наслідками
Дорого коштує видобуток палива

Енергетична стратегія України до 2030р.


title: Презентація на тему «Органічний світлодіод»

text:
Органічний світлодіод
Презентацію підготував учень 10-фізичного класу ліцею при ДонНУ
Воронецький Микита

Organic Light Emitting Diode
Органі́чний світлодіо́д (англ. Organic Light Emitting Diode (OLED)) — світлодіод, випромінюючий електролюмінісцентний шар якого складається з плівки органічної суміші. Цей шар зазвичай включає у себе полімерні речовини, які дозволяють органічним складовим бути як слід депонованими. Вони розташовуються у так званих рядках та стовпчиках за площею підкладки простим процесом «друку». У результаті отримуємо матрицю з пікселів, які випромінюють світіння різних кольорів.
Преимущества
В сравнении c плазменными дисплеями
меньшие габариты и вес
более низкое энергопотребление при той же яркости
возможность создания гибких экранов
возможность длительное время показывать статическую картинку без выгорания экрана

В сравнении c жидкокристаллическими дисплеями
меньшие габариты и вес
отсутствие необходимости в подсветке
отсутствие такого параметра как угол обзора — изображение видно без потери качества с любого угла
мгновенный отклик (на несколько порядков выше, чем у LCD) — по сути полное отсутствие инерционности
более качественная цветопередача (высокий контраст)
возможность создания гибких экранов
большой диапазон рабочих температур (от −40 до +70 °C)

Недостатки
маленький срок службы люминофоров некоторых цветов (порядка 2-3 лет)
как следствие первого, невозможность создания долговечных полноценных TrueColor дисплеев
дороговизна и неотработанность технологии по созданию больших матриц
Главная проблема OLED — время непрерывной работы должно быть более 15 тыс. часов. Одна проблема, которая в настоящее время препятствует широкому распространению этой технологии в мониторах и телевизорах, состоит в том, что «красный» OLED и «зелёный» OLED могут непрерывно работать на десятки тысяч часов дольше, чем «синий» OLED. Это визуально искажает изображение, причем время качественного показа неприемлемо для коммерчески жизнеспособного устройства. Хотя сегодня «синий» OLED всё-таки добрался до отметки в 17,5 тыс. часов (примерно 2 года) непрерывной работы.

Принцип действия
Для создания органических светодиодов (OLED) используются тонкопленочные многослойные структуры, состоящие из слоев нескольких полимеров. При подаче на анод положительного относительно катода напряжения, поток электронов протекает через прибор от катода к аноду. Таким образом катод отдает электроны в эмиссионный слой, а анод забирает электроны из проводящего слоя, или другими словами анод отдает дырки в проводящий слой. Эмиссионный слой получает отрицательный заряд, а проводящий слой положительный. Под действием электростатических сил электроны и дырки движутся навстречу друг к другу и при встрече рекомбинируют. Это происходит ближе к эмиссионному слою, потому что в органических полупроводниках дырки обладают большей подвижностью, чем электроны. При рекомбинации происходит понижение энергии электрона, которое сопровождается испусканием (эмиссией) электромагнитного излучения в области видимого света. Поэтому слой и называется эмиссионным.

Схема 2х слойной OLED-панели: 1. Катод(−), 2. Эмиссионный слой, 3. Испускаемое излучение, 4. Проводящий слой, 5. Анод (+)


title: Презентація на тему «Природний рух»

text:
Природний рух
Природний рух населення — зміна кількості і складу населення в результаті народжуваності і смертності (без урахування його механічного переміщення). Якщо в певному році народилося більше дітей, ніж померло всього населення, то природний приріст додатний. Якщо ж населення помирає більше, ніж народжується дітей, природний приріст від'ємний.
Природний приріст - це різниця між народжуваністю та смертністю (обчислюється на 1000 жителів на рік). Він буває додатним у разі перевищення народжуваності над смертністю і від’ємним, коли смертність більша від народжуваності, або нульовим, коли ці показники мають однакове значення

Щорічний приріст населення світу
Зазвичай у світі виділяють два типи відтворення населення:
Для першого типу характерні порівняно невисокі показники народжуваності, смертності й природного приросту, що становить менш як 2 особи на 1000 жителів. Подекуди рівень народжуваності нижчий за той, який необхідний для простого відтворення населення.
Перший тип відтворення населення характерний для більшості країн Європи, Північної Америки і деяких інших регіонів світу. Тут відбувається прискорене старіння населення, коли у віковій структурі переважає населення старших вікових груп.
У період 2009-2050 рр. чисельність населення в 45 розвинутих країнах, за прогнозами, зменшиться. Наприклад, в Японії - на 25 млн осіб, в Україні - на 15 млн осіб, у Німеччині - на 8,4 млн осіб, а в Польщі - на 7,7 млн осіб.

Другий тип властивий країнам Азії, Африки й Латинської Америки, для структури населення яких характерна висока частка молодших вікових груп. Адже тут порівняно високі показники народжуваності, стабільні (часто низькі) показники смертності та високий природний приріст, що перевищує 12 осіб на 1000 жителів.
Статево - віковий склад населення
У більшості країн світу чисельно переважають жінки. Проте, в цілому в світі на 35 млн осіб більше чоловіків. Таким чином, на чоловіків припадає 50,3 % населення світу. З усіх регіонів чисельна перевага чоловічого населення найбільше проявляється у країнах Азії, зокрема Китаї та Індії, а також в цілому ряді мусульманських країн, лідерами серед яких є ОАЕ, Кувейт, Катар. Це пов’язано з високою смертністю серед жінок, що спричинена соціальною нерівністю жінок в суспільстві, ранніми шлюбами, багатодітністю, особливостями демографічної та міграційної політики.
Для більшості розвинутих країн характерне переважання жіночого населення. Найбільша частка жінок (до 54 %) в Латвії, Естонії, Україні, Росії, Білорусі.

Вікова структура населення світу залежить від динаміки народжуваності і смертності з урахуванням їх вікових особливостей за порівняно довгий попередній період. Зниження народжуваності завжди призводить до старіння населення (збільшення частки населення старшого віку (понад 60 років і більше)). Тип відтворення населення визначає його віковий склад. Виділяють три вікові групи населення: діти (молодші 15 років), працездатні, або дорослі (15-65 років), і люди похилого віку (старші 65 років). В цілому для світу частка дітей становить 31 %, працездатних – 62,2 %, людей похилого віку – 6,8 %.
У залежності від розподілу населення за віковими групами виділяють три типи вікової структури населення:прогресивний (частка дітей – 40 %, людей похилого віку – 10 %), стаціонарний – (частка дітей – 27 %, людей похилого віку – 23 %), регресивний – (частка дітей –20 %, людей похилого віку – 30 %).
До країн, які мають найбільшу частку дітей (до 50 %) належать африканські країни – Нігер, Уганда, ДРК, Буркіна-Фасо, Ангола, Сомалі.
«Найстарішими» в світі є європейські країни: Італія, Німеччина, Греція, Бельгія, Іспанія, Швеція, в яких частка людей похилого віку перевищує 22%. У зв’язку з цим у Європі нагальною проблемою є пенсійне забезпечення, що потребує значних фінансових затрат.


title: Презентація на тему «Методи астрономічних досліджень»

text:
Методи астрономічних досліджень. календар
Презентація
 учня 11 класу
 УНВК “ЗОШ І – ІІІ СТ.
 № 7 колегіум”
Демченка Ігоря
план
1. астрофізика;
2. чорне тіло;
3. астрономічні спостереження неозброєним оком;
4. телескопи;
5. електронні прилади для реєстрації випромінювання космічних світил;
6. вивчення Всесвіту за допомогою космічних апаратів;
7. календар;
8. СОНЯЧНИЙ ЮЛІАНСЬКИЙ КАЛЕНДАР;
9. Григоріанський календар.
астрофізика
Астрофізика (від грец. αστρον - "Світило" і φύσις - "Природа") - наука на стику астрономії та фізики, що вивчає фізичні процеси в астрономічних об'єктах, таких, як зірки, галактики і т. д.
Але є і різниця - фізики можуть перевірити розрахунки за допомогою відповідних експериментів, а астрономи вивчають космічні обєкти за їхнім випромінюванням.
 2. Астрофізика вивчає будову космічних тіл, фізичні умови на поверхні й всередині тіл, хімічний склад та джерела енергії.
Чорне тіло

     Атоми можуть випромінювати і поглинати енергію електромагнітних хвиль, від цього залежить яскравість і колір того чи іншого тіла. Для розрахунків інтенсивності випромінювання ввели поняття чорного тіла, яке  може ідеально поглинати і випромінювати електромагнітні коливання в діапазоні всіх довжин хвиль.4. Чорне тіло поглинає всю енергію, яка падає на його поверхню, і всю енергію перевипромінює  в навколишній простір в іншій частині спектра. 5. В залежності від температури поверхні, зорі є червоні (3000 К), жовті (5800 К) і сині (12000 К)
Астрономічні спосереження неозброєним оком
 Роздільна здатність ока людини - це спроможність розрізняти обєкти певних кутових розмірів, не перевищує 1 мінуту дуги.
Чутливість ока визначається порогом сприйняття окремих квантів світла. Чутливість найбільша в жовто-зеленій частині спектра. Ми можемо реагувати на 7-10 квантів, які потрапляють на сітківку за 0,2-0,3 с.
Телескопи
 В 1609 році Галілео Галілей вперше поглянув на небо у власний телескоп. Галузь астрономії, яка вивчає Всесвіт у видимому світлі, називається оптичною. З радіохвиль, інфрачервоного, видимого, ультрафіолетового, рентгенівського та гамма-випромінювання крізь товщу атмосфери до Землі доходить видиме світло з довжиною хвиль від 390 до 760 нм, радіохвилі та інфрачервоні промені.Важливу інформацію про події за межами Землі доносять до нас потоки космічних променів і нейтрино. Космічні промені в основному складаються з протонів. Нейтрино - це частинка, яка має неймовірну проникну здатність, бо майже не взаємодіє з речовиною, і здатна проходити крізь тверде тіло  навіть легше, ніж світло крізь скло.

 Телескоп має три призначення: збирати випромінювання на приймальний пристрій; будувати зображення обєкта чи певної ділянки неба; збільшувати кут зору, під яким спостерігаються небесні тіла.
Оптичні телескопи складаються з: обєктива, тубуса, монтування і окуляра.
Першими були збудовані лінзові телескопи-рефрактори (на заломленні світла). Пізніше астрофізики почали користуватись дзеркальними телескопами-рефлекторами. Перший такий телескоп з діаметром дзеркала з бронзи 2,5 см побудував І.Ньютон.Дуже зручними в користуванні стали алюмінійовані телескопи системи Кассегрена. На заміну системі Кассегрена прийшла телескопічна система Річі-Кретьєна.
електронні прилади для реєстрації випромінювання космічних світил
Такі прилади значно збільшують роздільну здатність і чутливість телескопів. До них належать фотопомножувачі та електронно-оптичні перетворювачі, дія яких грунтується на явищі зовнішнього фотоефекту. Наприкінці ХХ ст. для отримання зображення почали застосовувати прилади зарядового звязку (ПЗЗ), в яких використовується явище внутрішнього фотоефекту.  Для реєстрації електромагнітного випромінювання в радіодіапазоні створені радіотелескопи, які приймають радіохвилі за допомогою антен. Вони бувають: рефлекторні і радіогратки.

Вивчення Всесвіту за допомогою космічних апаратів
   Із початком нової ери настає новий етап вивчення Всесвіту за допомогою ШСЗ та АМС. У 1990 р. у США був створений унікальний космічний телескоп Габбла з діаметром дзеркала 2,4 м. У наш час у космосі функціонує багато обсерваторій, які реєструють та аналізують випромінювання всіх діапазонів – від радіохвиль до гамма-випромінювання.

календар
Календар – це система лічби тривалих проміжків часу з поділом їх на коротші періоди – роки, місяці, тижні, дні.
Слово «календар» походить від латинського «саlео» – проголошую і «саlendarium» – боргова книга. Перше нагадує про те, що в Давньому Римі ( як і в багатьох інших місцях світу) початок кожного місяця (і року) урочисто проголошувано жерцями. Друге - що першого числа місяця (особливо – року!) там було прийнято зплачувати борги й відсотки з них.
У сучасному календарі усіх європейських країн за основу береться 1 тропічний рік (365 днів 5 годин 48 хвилин 46 с) – період обертання Землі навколо Сонця відносно очки весняного рівнодення
СОНЯЧНИЙ ЮЛІАНСЬКИЙ КАЛЕНДАР
Перша спроба реформувати древній єгипетський календар була зроблена ще задовго до Юлія Цезаря Птолемеєм III Евергетом, який у своєму відомому «Канопському декреті» (238 року до н. е.) вперше ввів поняття високосного року, вирівнюючи тим самим помилку в 1 добу, що набігає за 4 роки. Таким чином, кожен четвертий рік став дорівнювати 366 добам. Реформа ця не мала успіху, занадто сильними були древні традиції. Тільки в епоху Римського панування Великий рік Сотіса перестав існувати як реальна календарно-астрономічна міра. Гай Юлій Цезар з допомогою відомого александрійського астронома Созигена замінив римський календар реформованим єгипетським календарем. У 46 році до н. е. Рим з усіма володіннями перейшов на новий календарний відлік, який отримав з тих пір назву юліанського літочислення. Саме цей календар ввійшов в основу історії християнської культури.

Григоріанський календар
Григоріа́нський календа́р — календар, запроваджений 4 жовтня 1582 року Папою Римським Григорієм XIII, і нині ухвалений у світі як міжнародний стандарт. Григоріанський календар було розроблено на заміну юліанського.
Календар ділить час на календарні роки тривалістю 365 або 366 днів. Роки тривалістю 365 днів називають звичайними, а роки тривалістю 366 днів — високосними. Середня тривалість року в григоріанському календарі становить 365 днів 5 годин 49 хвилин і 12 секунд.
Список використаної літератури
Інтернет http://yanok.at.ua/publ/astronomija_metodi_i_zasobi_astronomichnikh_doslidzhen/1-1-0-15, http://webcom.ucoz.net/publ/neopiznane/astrologija/kalendari/11-1-0-4;
Підручник 11 класу Астрономія.
Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Електричний струм у напівпровідниках» (варіант 3)

text:
-
-
-
-
-
-
-
-
-
-
Si
Si
Si
Si
Si
-
-
-
-
-
-
-
-
Si
Si
Si
Si
Si
-
-
-
-
-
-
+
+
+
-
-
t (0C)
R0
Si
Si
As
Si
Si
-
-
-
-
-
-
-
-
-
Si
Si
In
Si
Si
-
-
-
-
-
+
-
-
+
-
+
_
+
+
+
+
-
-
-
-
n
+
_
+
+
+
+
-
-
-
-
n
I (A)
I (A)
+
-
~


title: Презентація на тему «Ядерна Енергетика» (варіант 8)

text:
Ядерна Енергетика України — галузь    української енергетики.

В електроенергетиці України генеруюча потужність атомних електростанцій (АЕС) становить 24,5%.
За кількістю ядерних реакторів Україна посідає дев'яте місце у світі та п'яте в Європі.
Енергогенеруючі українські АЕС:
Запорізька АЕС
Південноукраїнська АЕС
Рівненська АЕС
Хмельницька АЕС

Чорнобильська АЕС з 2000 року не генерує енергії, всі енергоблоки зупинені і ведуться роботи по повному виводу її з експлуатації та усунення всіх екологічних наслідків.
Запорізька АЕС — найбільша електростанція Європи.
В Україні, також, існує ще 4-ри недобудовані АЕС:
Харківська АТЕЦ
Одеська АТЕЦ
Кримська АЕС
Чигиринська АЕС

Основними завдання ядерної промисловості України є:
пошуки багатого уранового зруденіння в північно-східній частині Кіровоградського блоку, у тому числі Казанківсько-Жовтоводинському рудному районі;
пошуки багатого зруденіння в структурах невідповідності на північно-західному схилі Українського щита;
масові пошуки радіоактивної сировини, які супроводжують весь комплекс геологорозвідувальних та інших робіт, пов'язаних з дослідженням надр.

Заходи безпеки.
Постійний контроль за станом безпеки АЕС держави здійснюють Міністерство енергетики та вугільної промисловості УУкраїни, Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», Державна служба України з надзвичайних ситуацій, Український гідрометеорологічний центр. Щорічно, та при нагальній потребі вони інформують Кабінет Міністрів України, Раду національної безпекита оборони України, профільні комітети Верховної Ради щодо стану основних споруд ГЕС та водосховища.