title: Презентація на тему «ГМО» (варіант 5)

text:
Генетично Модифіковані організми. Їх вплив на здоров‘я людини

Визначення ГМО
ГМО (англ. Genetically modified organisms, GMOs) — організми, генетичний матеріал яких був змінений шляхом, що не відбувається в природних умовах, на відміну від схрещування або природної рекомбінації.
Методи отримання Гмо
Отримують генетично модифіковані організми за допомогою методів генетичної інженерії. Наприклад, переносом в геном створеної поза організмом рекомбінантної ДНК, що містить нові, або змінені гени. Деякі процедури штучного злиття клітин також можуть вважатись генетичною модифікацією. Технологія дозволяє переносити гени між видами, надаючи організмові нових властивостей. Її застосовують як у науково-дослідних цілях так і в господарських з метою отримання організмів із якостями, які важко або неможливо отримати методами класичної селекції. Генетична модифікація в цьому випадку носить цілеспрямований характер, на відміну від випадкового, який притаманний для природного та штучного мутагенезу.ГМО об'єднують три групи організмів - генетично модифіковані мікроорганізми (ГММ), тварини (ГМТ) та рослини (ГМР).
 Історія виникнення генетично модифікованих організмів
Мета отримання генетично змінених організмів
1) Трансгенні рослини дають більш високу врожайність, можуть мати нові властивості, підвищену декоративну і харчову цінність.  2) ГМ-сорти стійкі до гербіцидів, несприятливого клімату, псування при зберіганні, стресів, хвороб і шкідників.
3) Крім того, звичні продукти можна наділити якимись новими властивостями. 	Наприклад, створені кави без кофеїну, полуниця з меншим вмістом цукру, рис з підвищеним вмістом заліза. Сьогодні у світі існує декілька десятків ліній ГМ-культур: сої, картоплі, кукурудзи, цукрового буряка, рису, томатів, рапсу, пшениці, дині, цикорію, папайї, кабачків, бавовни, льону і люцерни.

Харчові ризики від ГМО
• В першу чергу вживання ГМ-продуктів загрожує ослабленням імунітету. У результаті безпосередньої дії трансгенних білків з'являється можливість виникнення алергічних реакцій.
   • Також у людини з'являється стійкість до антибіотиків, що зробить процес лікування багатьох захворювань дуже складним. Дуже часто в ГМ-рослину впроваджується ген, відповідальний за стійкість до антибіотиків в якості гена-маркера.
• У людини порушується здоров'я у зв'язку з накопиченням в організмі гербіцидів, так як ГМ-продукти мають властивість їх акумулювати.
 • небезпека ракових захворювань.

Глобальне значення ГМО

Дякую за вашу увагу!!!


title: Презентація на тему «Генетичні захворювання» (варіант 2)

text:
Генетичні захворювання
Виконала:
Тупалова Анастасія

Визначення
 	Генетичні хвороби — порушення нормальної роботи організму через порушення послідовності генів або структури хромосом. Захворювання, виникнення і розвиток яких пов'язаний з дефектами в спадковому апараті клітин , переданими у спадок через гамети. Деякі генетичні хвороби викликаються хромосомними порушеннями, що виникають через помилки процесу мейозу між генеративними клітинами — спермою і якцеклітиною.
Важливо!
 	Від спадкових захворювань слід відрізняти вроджені захворювання, які обумовлені внутрішньоутробними ушкодженнями , викли-каними , наприклад , інфекцією (сифіліс або токсоплазмоз ) або впливом інших факторів на плід під час вагітності .
Чому виникають генетичні захворювання?
 	При спадкових захворюваннях можуть мати місце цитогенетичні порушення різного характеру і локалізації. Ці хвороби можуть бути пов'язані з порушеннями ядерної ( хромосомної ) або мітохондріальної ДНК. Вони можуть розвинутися в результаті генних ( точкових ) мутацій ( транзіциі , трансверсії, мутації зсуву рамки зчитування) , або досить грубих змін структури хромосом або мтДНК ( делеции , дуплікації , інверсії , транслокації , транспозиції) , а також внаслідок геномних мутацій (зміни числа хромосом ) .

Типи генетичних захворювань
Одногенні
Полігенні
Хромосомні
Мітохондріальні
Одногенні (моногенні)
 	Мутація одного гена, який кодує білок, в результаті – міняється структура білка.

Муковісцидоз (МВ)
 Рецесивна патологія хронічний процес в дихальних шляхах, порушення роботи підшлункової залози, підвищений вміст електролітів в потовій рідині та обструктивна азооспермія у чоловіків.

Серповидноклітинна анемія
(хвороба Аддісона-Бірмера)
  Рецесивна патологія. Супроводжується спадковим поруше-нням синтезу гемог-лобіну та зміною форми еритроцитів.

Хвороба Гантінгтона
Білок хантінгтін з невідомою функцією, пошкоджує нейрони в мозку

Полідактилія
     Домінантна генна патологія – наявність додаткових пальців

Полігенні
 Мутації в кількох генах.
  !Щоб хвороби проявилися,
    потрібні певні умови!

Хвороба Альцгеймера
  Вражається «сіра речовина» мозку, що призводить до втрати пам'яті і прогресуючого слабоумства. Це порушення мозкових процесів, не фізичних функцій.
Головний мозок здорової людини.
  Головний мозок уражений хворобою.
Ожиріння    і      діабет

Порушення обміну речовин
Порушення роботи підшлункової залози
Ревматоїдний артрит
 Генетичний дефект імунної системи

Хромосомні
 Відхилення в структурі         і кількості хромосом.

Синдром Дауна, Патау, Едвардса, «котячого ле-менту» т.і.

Хвороба Дауна
 Зайва 21 аутосома!

Синдром «котячого лементу»
 Втрата частини плеча п’ятої хромосоми
 Наслідки: розумова відсталість, низька маса тіла, плач дитини, схожий на котяче нявкання

Геномні мутації (анеуплоїдії)
Синдром Шершевського – Тернера

Синдром Клайнфельтера
Мітохондріальні
 Пошкодження у молекулах ДНК мітохондрій:синдром Кірнса-Сейра,  Пірсона,  Міоклональна  епілепсія , міокардіопатія

Синдром Пірсона
 Порушення кровотворення, функцій підшлункової залози. Нерідко буває ниркова та печінкова недостатність .

Синдром Кірнса-Сейра
 Прогресуюча слабкість екстраокулярних м'язів
 Зовнішня офтальмоплегія
 Ураження провідної системи серця
 Птозом верхніх повік

Поразка інших краніальних м'язів і скелетної мускулатури (проксимальная м'язова слабкість , периферична поліневропатія ) виражено помірно.
ДЯКУЄМО ЗА УВАГУ!


title: Презентація на тему «Хвороби шкіри»

text:
 Хвороби шкіри
Виконала:
 учениця 9-Б класуШекера Анна
ДЕРМАТИТ
ДЕРМАТИТ - контактне гострозапальне ураження шкіри, що виникає в результаті впливу на неї дратівливих чинників хімічної, фізичної чи біологічної природи. Відноситься до групи алергодерматозів.
                        Класифікація:
1. Гостра форма - мікровезікульна або макровезікульна - виникає відразу після контакту з подразником і зникає після припинення контакта.
2. Підгостра - коркова або луската.
3. Хронічна - аконтотична - виникає                                           при періодичних контактах з                                            подразником протягом тривалого часу.
дерматит

Алергічний контактний дерматит, на відміну від простого, розвивається не відразу після контакту з подразником, і не при першому контакті. Для того, щоб алергічна реакція (сенсибілізація) сформувалася, потрібно до декількох тижнів від першого контакту. Тоді при повторному контакті розвивається дерматит. Запальна реакція шкіри явно не відповідає інтенсивності дії подразника, який не викличе ніяких змін у людей без алергії. Площа змін на шкірі може виходити за рамки контакту.

Атопічний дерматит - дуже складне захворювання, хронічне запальне ураження шкіри алергічної природи. Його можуть викликати кілька і навіть дуже багато факторів - алергенів, і при цьому не тільки контактних, але і вступників при вдиханні (пилок, пил) або з їжею (харчова алергія). До атопічним захворювань також відноситься бронхіальна астма, алергічний риніт та ін. Схильність до атопії передається генетично. Атопічний дерматит зазвичай розвивається в ранньому дитячому віці. Часто з віком прояви цього захворювання стихають або зникають зовсім.

ПРИЧИНИ ДЕРМАТИТУ
Зовнішні  подразники: тертя, тиск, променеві і температурні дії, кислоти і луги, деякі рослини (кропива, ясенець, їдкий жовтець, молочай), тощо.

Внутрішні фактори, які знижують захисні функції шкіри:  гіпо-і авітаміноз, порушення метаболізму, ендокринні порушення. Прийом препаратів групи антибіотиків, сульфаніламідів і застосування новокаїну-утримуючих препаратів найбільш часто провокує Медикаментозний дерматит. Дерматит алергічного характеру може виникнути в результаті порушення режиму харчування . Зловживання косметикою, нестача вітамінів А і Е.
симптоми  ДЕРМАТИТУ
запальне почервоніння
набряклість
свербіж
печіння
підвищення температури шкіри в місці запалення
відчуття жару в місці запалення
поява пухирів, бульбашок ...
Профілактика дерматиту
припинення дії подразника.
дотримання режиму харчування.
 дотримання особистої гігієни та санітарно-гігієнічних норм.
при появі дерматиту краще звернутися до лікаря, а не займатися самолікуванням.

ВІТИЛІГО
  Вітиліго - це хронічне захворювання шкіри, за якого спостерігається поява розлогих, часто спотворюючих білявих ділянок депігментації на шкірі хворих.
Опис і причини
  Вітиліго характеризується розвитком на шкірі (переважно на обличчі, шиї, кистях) людини, у волоссі, сітківці очей різних за формою і розміром знебарвлених плям (плям білих кольорів), тобто порушення пігментації, які можуть поширюватись і зливатись.
Суб'єктивних відчуттів (крім психологічних дискомфорту) при вітиліго немає.
Хвороба може розпочатися в будь-якому віці, але в 70 % випадків — до 20 років.
Вітиліго розвивається внаслідок втрати або зниження функції меланоцитів. Однак остаточно причину захворювання не встановлено. Вважається, що вирішальну роль у виникненні вітиліго відіграють порушення діяльності нервової та ендокринної систем.

Профілактика  ВІТИЛІГО
На сьогоднішній день немає спеціально - розробленого курсу профілактики даного захворювання. Потрібно стежити за тим, щоб харчування було повноцінним, потрібно вести здоровий, правильний спосіб життя, частіше бувати на свіжому повітрі і достатньо рухатися.
ВІТИЛІГО
Цікаві факти: Зміни в кольорі шкіри Майкла Джексона протягом його життя викликані саме вітиліго.
Хвороба Майкла Джексона передалася і його старшому сину - 14-річному Принцу Майклу Джозефу Джексону.
У Артура Конан-Дойля є невелике оповідання «побілілий воїн». Британський офіцер перенервував в колоніальних битвах і повернувся додому з плямами вітиліго, будучи абсолютно впевненим у тому, що це початок прокази.
Цікаво, що за останні 100 років, незважаючи на гігантський прогрес в інформаційних і медичних технологіях, відношення більшої частини населення до білих плям майже не змінилося.
ПЕДИКУЛЬОЗ
ПЕДИКУЛЬОЗ (вошивість) - паразитичне захворювання шкіри, викликане наявністю на волоссі вошей.
ПЕДИКУЛЬОЗ
Воші: головна, лобкова, платяна.
Причини захворювання
Головні воші передаються від людини до людини при безпосередньому контакті (або через одяг, білизну, предмети побуту, гребінця тощо).
Лобкова воша, як правило, передається статевим шляхом, але можлива також передача через речі (постільна білизна, одяг і т. д.). Неможливо заразитися вошами від тварин, так як ці паразити видоспецифічні, тобто людські воші можуть жити тільки на людині.
Симптоми педикульозу
- шкірний свербіж в місці укусу воші;
- дрібні сірувато-блакитні плями на шкірі;
- розчухи (екскоріації);
- наявність гнид у волоссі.
Профілактика  педикульозу
щотижневе миття голови та тіла гарячою водою з милом (в бані, у ванні, під душем).
щотижнева зміна постільної білизни;
регулярна зміна натільної та її прання, а також постільної білизни з кип’ятінням та наступним прасуванням гарячою праскою.
повна заборона використання чужої білизни, одягу, гребінців тощо, постільних речей,
постійний контроль за станом голови.
КОРОСТА
КОРОСТА - інфекційне паразитарне захворювання шкіри, яке супроводжується свербінням та розчухами. Щороку в світі реєструється до 300 млн випадків корости.
Збудник корости – кліщ коростяний, або коростяний свербун.
Шляхи зараження
Джерелом зараження є хвора на коросту людина. Основний шлях поширення хвороби — сімейно-побутовий. Це може відбутися у разі безпосереднього контакту з хворою людиною (сон в одному ліжку, статеві контакти тощо) або через речі, якими користувався хворий (постільна і натільна білизна, одяг, рушники, рукавички, іграшки, гроші тощо). Трапляються випадки зараження коростою в лазнях, душових, готелях, поїздах, на пляжах.
Симптоми  КОРОСТи
сверблячка, яка посилюється увечері і вночі;
характерні коростяні ходи на шкірі;
поява папул, папуло-везикул, розчосів, кров'янистих кірочок, які часто розміщені попарно або ланцюжком;
характерне розташування висипань.

профілактика  КОРОСТи
строго дотримуватись всіх правил особистої гігієни;
уникати контакту з хворими на коросту.
СЕБОРЕЯ
СЕБОРЕЯ - патологічний стан шкіри, обумовлений порушенням функцій сальних залоз, зміною складу їх секрета.

Причини СЕБОРЕї
- спадкова схильність;
- порушення гормонального статусу організму;
- вплив негативних факторів зовнішнього середовища;
- психічні і неврологічні захворювання.
Симптоми  СЕБОРЕї
Потовщення рогового шару епідермісу;
Жирний блиск шкіри;
Лущення шкіри;
Шкірний свербіж;
Випадання волосся;
Рясна лупа.

Профілактика  СЕБОРЕї
Дотримання правил особистої гїїєни;
Здорове харчування;
МІКОЗ
МІКОЗ (грибок) – хвороба викликана паразитуючими грибами.
Види мікозу:
дерматомікози - нігтів та шкіри;
внутрішніх органів.
Симптоми  МІКОЗу
Почервоніння або лущення шкіри без видимої причини.
Наявність роздратування в складках між пальцями ніг або рук.
Наявність попрілостей на різних ділянках шкіри.
Сверблячка, відшарування шкірних покривів на стопах або долонях.
Наявність бульбашок або хворобливого здуття.
Зміни в структурі нігтьової пластини.
Наявність плям на нігтьовій пластини.
Відшаровування нігтьової пластини або фрагментарне її лущення.
Наявність уражених ділянок на тілі, деякі види грибів можуть досить глибоко вражати шкіру.

 основні способи передачі МІКОЗу
Близький контакт з людиною, яка хвора мікозом.
Мікоз передається, якщо надіти взуття, що належить хворому.
Через використання засобів особистої гігієни - рушників, постільної білизни, мочалок, мила.
Використання манікюрних приладів, які не пройшли стерилізацію.
Місця громадського користування - лазні, сауни, басейни, громадські туалети.
Мікротріщини і травми шкіри.
Пітливість або підвищена вологість шкіри сприяє поширенню мікозів.
Вологий клімат.

Профілактика  МІКОЗу
   Індивідуальна профілактика полягає:
у використанні індивідуальних тапочок при відвідуванні душових і басейнів з наступною дезінфекцією тапочок після кожного відвідування;
митті ніг після відвідування спортзалів, ретельному їх висушуванні з наступною обробкою міжпальцевих складок і підошовних поверхонь стоп фунгіцидними препаратами (наприклад, кремом Кетодін);
правильно підібраному сезонному взутті, добре вентильованому в жарку пору року;
систематичному гігієнічному догляду за ногами, включаючи щоденне миття ніг, своєчасне лікування плоскостопості, підвищеної пітливості;
дотримання необхідних гігієнічних заходів на побутовому рівні (користуватися тільки індивідуальними кімнатними тапочками, рушниками для ніг, губками, мочалками, ні в якому разі не можна взувати чуже взуття без попередньої дезінфекції).

Будьте обережними! Шкірні хвороби досить небезпечні і приносять людині значні неприємності.


title: Презентація на тему «Види мутацій. Мутагени»

text:
Види мутацій.Мутагени
Спонтанні мутації
Виникають під впливом природних мутагенів екзо-або ендогенного походження, без спеціального (цілеспрямованого) втручання людини. Спонтанні мутації виникають, наприклад, в результаті дії хімічних речовин, що утворюються в процесі метаболізму; впливу природного фону радіації або УФ-випромінювання; помилок реплікації.
До появи спонтанних мутацій призводять помилки реплікації, неправильне формування комплементарних пар основ або структурні спотворення ДНК під дією природних мутагенів. Спонтанні мутації можуть викликати сприятливі і несприятливі генетичні зміни. Приблизний рівень спонтанного мутування - одна мутація на кожні 106 -107 клітин. Чисельна частка мутантів в клітинної популяції для різних ознак.
Генеративні мутації
У результаті нормального процесу мейозу в людини утворюються гамети з гаплоїдним набором хромосом (23 хромосоми). Коли обидві хромосоми однієї пари не розділяються і залишаються в одній і тій же зародковій клітині (нерозходження), то остання містить 24, а інша тільки 22 хромосоми. Подібний результат може спостерігатися у випадку, коли дві гомологічних хромосоми не кон'югують. Якщо при заплідненні одна з гамет містить на одну хромосому менше, то виникає моносомна зигота, з якої розвивається переважно нежиттєздатний ембріон. Гамета з 24 хромосомами після запліднення нормальною гаметою з 23 хромосомами є причиною трисомїї.

Соматичні мутації
Мутації в нестатевих (соматичних) клітинах - проявляються у того індивіда, у якого вони виникають. Вони передаються при розподілі тільки дочірнім клітинам і не успадковуються наступним поколінням індивіда.

Соматичні мутації, викликані у
Рослинах іонізуючою радіацією
Зліва – нормальна квітка
З права – після мутації
Нейтральні мутації
Зазвичай не впливають на життєдіяльність організму (наприклад, мутації, що викликають веснянки, зміна кольору волосся, райдужної оболонки ока).
Блакитний колір очей — це результат мутації в гені HERC2, через яку у носіїв такого гена знижена вироблення меланіну у райдужній оболонці ока. Виникла ця мутація приблизно 6-10 тис. років тому.

Генні мутації
Це будь-які зміни молекулярної структури ДНК. Деякі мутації не впливають на функцію відповідного поліпептиду (наприклад, заміна нуклеотидів, не призводить до заміни амінокислоти в силу виродженість генетичного коду). Значна частина точкових мутацій порушує функціонування гена і призводить до розвитку генних (моногенних) хвороб. Фенотипно генні хвороби проявляються ознаками порушень метаболізму (наприклад: фенілкетонурія, гемофілія, нейрофіброматоз, муковісцидоз, м'язова дистрофія Дюшенна-Беккера, гемоглобінопатія S).

Фізичні мутагени
До фізичних мутагенів належать різні види випромінень, температура, вологість та ін.
Основні механізми дії:
порушення структури генів і хромосом;
утворення вільних радикалів, що вступають у хімічну взаємодію з ДНК;
розриви ниток ахроматинового веретена поділу;
утворення димерів нуклеотидів;

Мутагени
Тривалий час причини мутацій залишалися нез'ясованими. Лише 1927 року американський генетик Герман Джозеф Мюллер встановив, що мутації можна викликати штучно. Опромінюючи рентгенівськими променями дрозофіл, він спостерігав у них різноманітні мутації. Фактори, здатні спричиняти мутації, називають мутагенними. За походженням мутагенні фактори бувають фізичними, хімічними та біологічними.
Хімічні мутагени
Хімічні мутагени здатні викликати мутації усіх типів (переважно генні).
Наприклад, алкалоїд колхіцин руйнує веретено поділу, що призводить до подвоєння кількості хромосом у клітині.
Газ іприт, який застосовується як хімічна зброя, підвищує частоту мутацій у експериментальних мишей до 90 разів.

Великий внесок у вивчення мутагенів внесла українська школа генетиків на чолі з академіком С.М. Гершензоном (1906-1998)
Відомо багато хімічних мутагенів:
природні органічні і неорганічні речовини (нітрити, нітрати, алкалоїди, гормони, ферменти та ін.)
продукти промислової переробки природніх сполук – вугля, нафти;
синтетичні речовини – інсектициди, пестициди, харчові консерванти, лікарські речовини;
деякі метаболіти організма людини – кортикостероїдні, статеві гормони
Біологічні мутагени
До біологічних мутагенів відносять віруси, невірусні паразитарні агенти (мікоплазми, бактерії, рикетсії, найпростіші, гельмінти).
У 1958 р. радянський генетик С.І. Аліханян показав, що віруси викликають мутації у актиноміцетів.
Установлено, що в клітинах, уражених вірусами, мутації спостерігаються значно частіше, ніж у здорових клітинах.
Віруси викликають як генні, так і хромосомні мутації, вводячи певну кількість власної генетичної інформації в генотип клітини-хазяїна.
Вважають, що ці процеси грали важливу роль у еволюції прокаріот, оскільки віруси можуть переносити генетичну інформацію між клітинами різних видів (так званий горизонтальний перенос генів).
Продукти життєдіяльності паразитів діють як хімічні мутагени.


Презентація на тему «Популяції» (варіант 2)


title: Презентація на тему «Жири, вуглеводи, білки, вітаміни як компоненти їжі» (варіант 2)

text:
Презентація на тему:«Жири, білки, вуглеводи»
Підготувала
Хвірук Тетяна 11-В клас

Органічні речовини

 Жири         ~20%
 Білки         ~35%
 Вуглеводи 2%

Організм – відкрита система
О2
Н2О
Жири
Білки
Вуглеводи
Мінеральні солі
Вітаміни
Сечовина
Сечова кислота
Неперетравлені рештки
СО2

Жири (ліпіди) — речовини, які використовуються організмом для енергетичних і пластичних цілей.

Жири (ЛІПІДИ)

Перетворення жирів
гліцерин
жирні кислоти

жир

 Q

Для хімічної характеристики жирів й інших ліпідів визначаються температура плавлення й числа — йодне, омилення й кислотності.

Жири - важливий продукт харчування людини. Жири становлять головний компонент таких продуктів харчування, як вершкове масло, рослинні олії, маргарин, смалець. Багато жирів містится у свиному салі та у сирі.

Шкідливі та корисні жири
Чому насичені жирні кислоти небезпечні? Насичені жири «небезпечні» тим, що вони підвищують рівень холестерину в крові. Це призводить до того, що холестерин відкладається на стінках судин, звужуючи їх просвіт. У результаті збільшується навантаження на серце та підвищується ризик разведку серцевих захворювань.
Чому ненасичені жирні кислоти корисні? Вони корисні, тому що допомагають підтримувати рівень холестерину в нормі, знижуючи ризик виникнення захворювань серця.

Білки
Білки, або протеїни— складні високомолекулярні природні органічні речовини, що складаються з амінокислот, сполучених пептидними зв'язками, які забезпечують всі життєві процеси будь-якого організму.

З чого складається білок?

C

H2
O2

N

S

Склад білків

Модель білка

Модель амінокислоти

Молекули білків – ланцюги, побудовані з амінокислот

Перетворення  білків

амінокислоти

білки
жирні кислоти
денатурація
Низько-молекулярні речовини

Класифікація білків
Ферменти
Транспортні
Захисні білки
Білки - гормони
Скоротливі білки
Структурні
глобулярні
фібрилярні
БІЛКИ

Вуглеводи — це органічні сполуки, до складу яких входять вуглець, водень і кисень.

Вуглеводи

-
-
-
Вуглеводи (цукри)

Перетворення вуглеводів
вуглеводи
С6Н12О6
глікоген
рибоза
дезоксирибоза
жири
замінні амінокислоти
стероїди
молочна
кислота

Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Комп’ютерна залежність дітей та підлітків»

text:
Комп'ютерна залежність дітей та підлітків

Запровадження комп’ютерних технологій
Бурхливий розвиток комп'ютерних технологій в останні роки накладає певні умови розвитку особистості сучасного дитини. Потужний потік нової інформації, застосування комп'ютерних технологій, саме поширення ігор надає великий вплив на виховання сучасних дітей і підлітків. Створення виховного простору - це необхідна умова становлення дитини не тільки у стінах освітнього закладу, але й за його межами. Сьогодні істотно змінюється структура дозвілля дітей і підлітків. Істотну роль виховного процесу займає комп'ютер. Він поєднує у собі можливості телевізора, DVD приставки, музичного центру, книжки.
Ознаки комп’ютерної залежності
коли батьки просять абстрагуватися від гри за комп'ютером, підліток висловлює яскраве небажання робити це;
якщо все-таки дитину відволікли від комп'ютера, вона стає дуже дратівливою;
дитина витрачає дуже багато грошей, щоб оновлювати комп’ютерні програми й купувати  нові ігри;
підліток забуває про домашні справи та обов'язки, про навчання;
збивається повністю графік харчування і сну, дитина починає нехтувати власним здоров'ям;
коли дитина починає грати чи вчиться працювати за комп'ютером, вона відчуває емоційне піднесення;
дитина відчуває почуття ейфорії, коли за комп'ютером;
він смакує і продумує з усіма подробицями своє наступне перебування у світі комп'ютерної фантастики, що сприяє поліпшенню настрою і захоплює усі помисли, багато мріє про те, як швидко він почне грати.

Стадії формумання комп’ютерної залежності
Стадія захопленості.
Цей період протікає  досить довго, із своїх індивідуальних особливостей підліток може зупинитися у формуванні тяги одному з попередніх періодів виникнення, в такий спосіб, потреба зникає швидше. Але якщо цього немає й немовля проходить все періоди формування психологічної потреби у віртуальної, то, отже, дана стадія матиме затяжного характеру.
Стадія ризику залежності.
Дитина починає порівнювати реальний і віртуальний світи і віддає перевагу останньому. Комп'ютерна реальність дозволяє дітям здійснити свої мрії. Один мріяв бути сильним, щоб усі його боялися, у грі він б'є, грабує чи вбиває інших людей. У реальному світі він давно був би впійманий міліцією і засуджений. Але ні, тут, у грі, їй усе зійшло з рук: він сховався від переслідування поліції та може спокійно продовжувати свою грабіжницьку діяльність. Багатьма дослідженнями доведено, що людина прагне постійно отримувати позитивні емоції, готова постійно повторювати дії, що приносять їй задоволення.
Стадія залежності.
Тут уже чітко відбуваються серйозні зміни ціннісно-змістовій сфері дитини. Відбувається зміна самосвідомості і самооцінки. Комп'ютер повністю витісняє реальний світ.
Для дітей комп'ютерна гра виступає у ролі наркотику. Якщо  протягом якогось періоду їхній потяг не заміщується, всі вони впадають у стан, близький до свого роду ломки, відчувають негативні емоції, перетворюються на дратівливих і агресивних, впадають у прострацію. Такі явища із клінічною погляду називаються психопатологією, чи стилем існування, що викликають цю патологію.

Дослідження рівня комп'ютерної залежності
Для дослідження комп'ютерної залежності використаний «Спосіб скринінгової діагностики комп'ютерної залежності» . Спосіб пропонує одинадцять питань, на які потрібно відповідати відповідно шкалі. За відповідь «ніколи» - 1 бал, за відповідь «рідко» - 2 бала, за відповідь «часто» - 3 бала, за відповідь «часто-густо» - 4 бала. Отже, метод виділяє чотири рівні комп'ютерної залежності:
 До 15 балів — 0 % ризику комп'ютерної залежності;
16-22 балів — стадія захопленості;
23-37балів — ризик розвитку комп'ютерної залежності.
більше 38 балів — наявність комп'ютерної залежності.

Результати дослідження
>Бібліографічний список

1. Ахмед, Ю. І. Чатова залежність як психосоціальна проблема [Текст] / Ю. І. Ахмед. – М., 1991.
2. Берн, Еге. Ігри, у яких грають люди. Психологія людських стосунків [Текст] / Еге. Берн. – М.: 2002.- 400 з.
3.Бурлачук, Л. Ф. Морозов, З. М. Словник – довідник по психодіагностиці [Текст] / Л. Ф.Бурлачук, З. М. Морозов. – СПб. : Вид-во Пітер, 2000. – 355 з.
4. Віртуальна бібліотека текстів, навчальної та наукової літератури з психології (адресу:psychology/Library).
5. Віртуальна бібліотека наукової літератури з інформатики (адресу:informatics/Library).
6. Віртуальна бібліотека текстів, навчальної та наукової літератури (адресу: >bookivedi)
7.Гиппенрейтер, Ю. Б. Психологія індивідуальних відмінностей [Текст] / під ред. Ю. Б.Гиппенрейтера, У. Я. Романова – М. : Вид-во МДУ, 1987. – 466 з.
8.Еникеев, М. І. Спільна й соціальна психологія [Текст] / М. І.Еникеев. - М. : Видавничий центр «Академія», 2000. – 512 з.
9.Коррин, З. Зісковзнути з гачка: Як позбутися шкідливих звичок та упереджень [Текст] / З.Коррин. –Спб.: Пітер, 1997
10.Леонгард До. Акцентуйовані особистості [Текст] / До.Леонгард. – СПб. : Пітер, 2000. – 272 з.
11. Личко А. Є. Підліткова психіатрія [Текст] / А. Є. Личко. – М. : Просвітництво, 1999. – 430 з.
12. Кареліна, А. А. Психологічні тести [Текст] / Під ред. А.А. Кареліна: У2т.- М.:Гуманит. вид. ЦентрВЛАДОС, 2000. – 322 з.
13. Михайлов, А. З характеру // Людина й культура: Індивідуальність історія культури [Текст] / А. Михайлов. – М.: 1990.
14. Москаленко, У. Д. Залежність: Сімейна хвороба [Текст] / У. Д. Москаленко. – М. : ПЕРСЭ, 2002
15. Нємов, Р. З. Психологія [Текст]:Учеб. Для студ.Вищ.Пед.Навч. Закладів: У три кн. – 4-те вид. ЦентрВЛАДОС, 2001
16. Ожегов, З. І. Тлумачний словник російської [Текст] / З. І. Ожегов. – М.:Азбуковик, 1999.- 944 з.
17.Рогов, Є. І. Загальна психологія [Текст] / Склад. Є. І.Рогов – М. :ВЛАДОС, 1995. – 400 з.
18. Столяренка, Л. Д. Основи психології [Текст] :учеб. посібник / Л. Д. Столяренка. – Ростовн/Д: Фенікс, 2003. – 672
19. Юр'єва, Л. М.Больбот, Т. Ю. Комп'ютерна залежність: формування, діагностика, корекція і профілактика: Монографія [Текст] / Т. Ю.Больбот, Л. М. Юр'єва. – Дніпропетровськ:Пороги, 2006. –196с.


Презентація на тему «Гістотехнології.Штучні тканини»


Презентація на тему «Царство Гриби»


Презентація на тему «Клітина Рослини»


title: Презентація на тему «Сучасні цитотехнології та їх використання»

text:
Сучасні цитотехнології та їх використання
Цитотехнології
Цитотехнології — це сукупність методів, які використовують для конструювання нових клітин. Перспективний напрямок сучасної  біології — клітинна інженерія — використовує цитотехнології з метою  створення нових лікарських препаратів на основі культивування тканин, швидкого розмноження сільськогосподарських культур, створення нових сортів рослин, що вирішує ряд проблем, пов’язаних з охороною природного середовища, подоланням продовольчої проблеми тощо.
Сучасні цитотехнології
Фахівці в області цитотехнологій ведуть розробки в галузі клітинної та молекулярної біології. Поточні проекти виконуються на сучасному рівні з використанням широкого спектру методів дослідження.
Культуральні роботи проводяться у відповідних умовах в стерильних боксах, оснащених ламінарними шафами і CO2-інкубаторами.
Флуоресценція - один з видів люмінесценції, що характеризується швидким загасанням світіння після припинення збудження.
Що використовують?
Для дослідження клітинних культур і внутрішньоклітинних процесів використовуються мікроскопи.
Мікроскопи дозволяють проводити флуоресцентні дослідження
Імуноферментний аналіз проводиться на фотометрі. Аналізатор використовується для біохімічних досліджень.
Для досліджень в галузі молекулярної біології використовуються методи ПЛР (включаючи ПЛР у реальному часі), електропорація, горизонтальний і вертикальний електрофорез з системою детектування гелів.
Метод ПЛР
Одним з найсучасніших методів молекулярної біології є метод ПЛР діагностики - полімеразна ланцюгова реакція. Даний метод ПЛР діагностики дозволяє специфічно збільшувати в сотні разів ділянку ДНК збудника захворювання в досліджуваному зразку . Теоретично метод ПЛР діагностики дозволяє виявити навіть єдину копію чужорідної ДНК у зразку , що дозволяє говорити про відсутність у нього межі чутливості . Дослідження методом ПЛР має абсолютну специфічність , тобто якщо метод ПЛР діагностики виконаний правильно , то він не дає хибнопозитивних результатів . Таким чином , щоб виявити збудника і визначити його природу більш точно , потрібно разом із звичайними аналізами здати аналіз ПЛР .
Електропорація
Електропорація - створення пір в біліпідній мембрані під дією електричного поля. Це явище використовується в біотехнології для впровадження макромолекул (звичайно ДНК або РНК) в клітини ссавців, бактерій або рослин.
Імуноферментний аналіз
Імуноферментний аналіз - лабораторний імунологічний метод якісного або кількісного визначення різних сполук, макромолекул, вірусів та ін., в основі якого лежить специфічна реакція антиген-антитіло. Виявлення утвореного комплексу проводять з використанням ферменту в якості мітки для реєстрації сигналу.
Дякую за увагу!


Презентація на тему «Значення риб у природі та житті людини»


Презентація на тему «Різноманітність комах»


Презентація на тему «Гриби» (варіант 4)


title: Презентація на тему «Туберкульоз» (варіант 6)

text:
Зупиніть туберкульоз, поки я живий
Туберкульоз (від лат. tuberculum — горбок), також Сухоти — інфекційна хвороба, яка викликається мікобактеріями туберкульозу і характеризується утворенням специфічних гранульом в різноманітних органах та тканинах (найчастіше у легенях) і поліморфною клінічною картиною.
2 млрд. інфікованих
9 мільйонів захворівших на рік
Симптоми
кашель більше 2 тижнів;
підвищена температура тіла більше 7 днів;
поганий апетит;
постійна слабкість;
безпідставна втрата ваги;
підвищена пітливість, особливо вночі;
Задишка;
біль в грудній клітині;
крововідхаркування.
Внаслідок першої зустрічі з
M. tuberculosіs формується первинний туберкульоз

Первинні вогнища та первинний ТБ
Вторинний туберкульоз
Розвивається на тлі придбаного імунітету  після перенесеної первинної інфекції.
Реінфекція – повторне зараження людини, що раніше вже перенесла первинну інфекцію.
Ознаки вторинного ТБ:
велике ураження легенів, утворення каверн;
наявність мікобактерії туберкульозу в мокротинні;
ураження  верхніх часток легенів;
звичайна відсутність збільшення внутрішньо грудних лімфатичних вузлів.
Мікобактерії туберкульозу…
 відносяться до сімейства променистих грибів, широко розповсюджених у природі;
 мають вигляд тонких, трохи вигнутих, паличок довжиною 0,8-5 мкм, товщиною 0,3-0,5 мкм;
 не утворюють спор і капсул;
 аероби, для їхнього нормального розвитку необхідний кисень;
 найважливішою їхньою особливістю є кислото-, спирто- і лугостійкість.
МБТ чутливі
до сонячного проміння;
УФ опромінення;
впливу високих температур ;
розчинів, що містять хлор.
контактний (через ушкоджену шкіру або слизові оболонки).
Основне джерело інфекції –
хворі легеневою формою туберкульозу,
у мокротинні яких виявляють МБТ.
аерогенний шлях - більше 95%:
  - повітряно-краплинний
   - повітряно-пиловий.
Шляхи передачі туберкульозу:
аліментарний (при вживанні не пастеризованого молока від хворих корів).
Туберкульоз не передається:
 через їжу й воду;
 статевим шляхом;
 через кров при переливанні;
 через укуси комарів.
Діагностика туберкульозу – це клінічні заходи з встановлення або спростування діагнозу туберкульозу у відібраних осіб.
Виявлення туберкульозу – це комплекс організаційних та епідеміологічних захолодів з відбору людей, у яких можливий туберкульоз.
Лікування хворих на туберкульоз
Вчасно почате та правильно проведене лікування хворого дозволяє:
попередити інвалідність,
можливі ускладнення,
летальний результат.
знизити масштаби поширення захворювання.
Мета протитуберкульозної хіміотерапії:
- лікування випадків  туберкульозу та запобігання розвитку медикаментозної резистентності (стійкості) МБТ.
Історія
24 березня 1882 року Роберт Кох на засіданні Берлінського фізіологічного суспільства доповів про  збудника туберкульозу – мікобактерію туберкульозу (Mycobacterіum tuberculosіs)
Німецький лікар, лауреат Нобелевської премії. Довів існування збудника туберкульозу.
Історія боротьби
Статистика
Захворюваність на туберкульоз в Херсонській області тривало перевищує середньо українські  показники
В 1993 році Всесвітня організація  охорони здоров’я оголосила 24 березня «Всесвітнім днем боротьби з туберкульозом»


Презентація на тему «Біосфера» (варіант 10)


title: Презентація на тему «Роль вірусів у природі і житті людини» (варіант 1)

text:
Роль вірусів у природі і житті людини
10 клас
Історія відкриття
У 1852 р. російський ботанік Д.І. Іванівський вперше отримав інфекційний екстракт з рослин тютюну, уражених мозаїчною хворобою. Коли такий екстракт пропустили через фільтр, здатний затримувати бактерії, відфільтрована рідина все ще зберігала інфекційні властивості. У 1898 р. голландець Бейеринком (Beijerink) придумав нове слово вірус (від латинського слова, що означає «отрута»), щоб позначити цим терміном інфекційну природу деяких профільтроване рослинних рідин. Хоча вдалося досягти значних успіхів в отриманні високоочищених проб вірусів і було встановлено, що за хімічною природою це нуклеопротеїнів (нуклеїнові кислоти, пов'язані з білками), самі частки все ще залишалися невловимими і загадковими, тому що вони були занадто малі, щоб їх можна було побачити за допомогою світлового мікроскопа. Тому-то віруси і опинилися в числі перших біологічних структур, які були досліджені в електронному мікроскопі відразу ж після його винаходу в 30-і роки ХХ століття.

Будова вірусів
1. Серцевина -- генетичний матеріал (ДНК або РНК). Генетичний апарат вірусу кодує від декількох (Вірус Тютюнової Мозаїки) до сотень генів (Вірус Віспи, більше 100 генів). Необхідний мінімум -- гени, що кодують вірус-специфічну полімеразу та структурні білки.
2. білкова оболонка, що називають каспидом. Оболонка часто побудована з ідентичних повторюваних субодиниць -- капсомерів. Капсомери утворюють структури з високою симетрією.
3. додаткова ліпопротеїдна оболонка. Ліпідна оболонка походить з плазматичної мембрани клітини-хазяїна та зустрічається в порівняно складних вірусів (вірус грипу, вірус герпесу). Цілком сформована інфекційна вірусна частка називається віріоном.

Макрофаги

      Бактеріофаги
Будова бактеріофага
Тютюнова мозаїка
Віруси свинячого і курячого грипу

Роль вірусів у житті людини
У житті людини віруси відіграють переважно негативну роль.
Вони спричиняють багато різноманітних захворювань людини, свійських тварин і культурних рослин. У людини віруси вражають органи дихання (наприклад, грип), травлення (гастроентерити, гепатити), нервову (поліомієліти, енцефаліти, сказ) систему, шкіру і слизові оболонки (герпес, кір, вітряна віспа), клітини різних систем органів (віспа, жовта пропасниця), пригнічують імунні реакції (СНІД), призводять до деяких видів ракових захворювань.
План дій у сезон застуд та вірусних інфекцій

Харчуйтеся правильно Їжте якомога більше овочів і фруктів. Лимон, цибуля, часник – незамінні засоби профілактики грипу. Відмінно підвищує опірність організму і чорний перець: ковтайте натщесерце по 7 горошин перцю цілком або додавайте розмолотими в склянку води з 1 столовою ложкою меду. І не забувайте додавати в їжу спеції. Базилік, гірчиця, гвоздика, імбир, перець містять противірусні речовини і допоможуть запобігти хворобі.
Мийте рукиВсі респіраторні інфекції, як і віруси грипу, поширюються при прямому контакті або через предмети, до яких торкався хворий. Так що в розпал епідемії частіше мийте руки. Якщо поруч немає води, інтенсивно потріть руку об руку протягом хвилини – так теж можна позбавитися від простудних мікробів.
Пийте більше рідиниВода промиває організм і виводить отрути. Доросла людина потребує близько 8 склянок рідини щодня.
Гуляйте на свіжому повітріОсобливо в холодну погоду, коли центральне опалення сушить повітря в приміщеннях і робить вас більш вразливими. До того ж віруси на морозі на відміну від задушливих офісів чи місць скупчення людей гинуть.
ЗагартовуйтесяЯкщо поступово привчити свій організм до низьких температур, легше буде протистояти осінньо-зимовим напастям. Чудовий загартовуючий ефект дають обливання прохолодною водою.
Займайтеся фізкультуроюВправи прискорюють роботу серця, збагачуючи кров киснем. А коли тіло нагрівається і ви потієте, зростає кількість клітин-захисників, які вбивають віруси.

Віруси рослин
Про те, що рослини хворіють, люди дізналися в ті далекі часи, коли перейшли на осіле землеробство. Хлібороби як могли лікували рослини, намагаючи попередить масову поразку рослин. Один із збудників хвороб рослин - вірус тютюнової мозаїки. Подібній вірус зустрічається в картоплі, томатів, квітів, плодових і ягідних культур. Одною з ознак вирусового ураження є зміна фарбування квітів у поколіннях (наприклад тюльпанів) і перелік нормативних фарбувань листків (Жовтуха рослин).
Розробка ефективних противірусних заходів; базуються на характерній рисі шкірного вірусу рослин, на передачі захворювання від одних рослин іншім. Застосовується термічне опрацювання, хіміотерапія, сполучення цих засобів (обприскування рослин або насичення атмосфери термокамери ігібиторами вірусу).
Використовується також метод, назв культурою меристеми. Метод, заснований на тому, Що в різноманітних тканина рослин віруси поширені не рівномірно, а деяким частинах відсутніх (наприклад у клітинах меристеми, у точках пагона). Дана ділянка в стирильних умовах вирізається І є матеріалом для одержання здорового нащадкам.

Віруси тварин
Поряд із вірусами рослин існують небезпечні збудники хвороб тварин і людини. Це - віспа, поліомієліт, сказ, вірусний гепатит, грип, СНІД і т.д. Багато вірусів, до яких дошкульна людина, уражає тварин і навпаки. Крім того деякі тварини є переносниками вірусів людини, при цьому не хворіючи .
Профілактика ВІЛ-інфекції , СНІДу

Як відомо, СНІД - одна з найважливіших проблем, з якою ввійшло людство XXI століття.
СНІД - це синдром набутого імунодефіциту, тобто хвороба, викликана вірусом. Віруси, в тому числі й ВІЛ, виявляються за допомогою спеціальних методів дослідження крові. Але слід знати, що з моменту проникнення ВІЛ-інфекції в організм проходить певний час, так зване "вікно", протягом якого організм продукує достатню кількість антитіл, щоб їх вже можна було виявити в крові.
Носії ВІЛ протягом тривалого часу можуть виглядати і почувати себе здоровими, хоча відразу після інфікування спостерігаються простудні симптоми. Дуже часто основна причина смертності є навіть не СНІД, а інші інфекції, з якими ослаблений ВІЛ-інфекцією організм не може боротися.
Багато про СНІД вже відомо, але кожного дня з'являється нова інформація. Стрімко росте кількість інфікованих, хворих та померлих від СНІДу.
Перші випадки захворювання на СНІД було діагностовано в 1981 році у США.
В Україні перші випадки захворювання на СНІД було діагностовано у 1987 році.
Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Становление образа Античного Космоса»

text:
От Пифагора к Платону: становление образа Античного Космоса
2014 год

Кто
и
как
создал
мир
?
1
+
2
+
3
+
4
=
10
=
?
Антиземля


title: Презентація на тему «Шкідливий вплив алкоголю на організм людини»

text:
Односум Аліни 11-А клас
Шкідливий вплив алкоголю на  організм людини
Алкоголь — легкозаймиста, безбарвна рідина з характерним запахом, належить до сильнодіючих наркотиків, викликає спочатку збудження, а потім параліч нервової системи.
У хімії алкого́ль — органічна сполука, що характеризується наявністю в молекулі однієї і більше аліфатичних груп OH. При взаємодії з кислотами утворює естери. Спирти в основному застосовуються як розчинники смол, лаків і у виробництві фарб, у парфумерній промисловості й у фармакології. Етанол одержують у процесі ферментації (бродіння). Він є основою алкогольних напоїв (алкогольних виробів).
Алкогольні напої - напої, що містять етанол (етиловий спирт, алкоголь).Етанол є природною психо-активною речовиною, що надає гальмівну дію на центральну нервову систему. Серед спиртів етанол має відносно невисоку токсичність, володіючи при цьому значним психо-активним  ефектом. Вживання етанолу викликає сп'яніння, в результаті чого у людини знижується швидкість реакції і увагу, порушується координація рухів і мислення. Вживання великих кількостей може призвести до смерті. Надмірне і регулярне вживання алкоголю може викликати алкоголізм.
Алкоголізм характерний психо-фізичною залежністю від алкоголю, основою якої є наявність алкоголю в обмінних процесах людського організму, розвивається внаслідок хронічного зловживання спиртними (алкогольними) напоями. У ширшому розумінні алкоголізм — сукупність шкідливих звичок, пов'язаних із зловживанням алкоголем, впливів на здоров'я, життя, працю і добробут людей. Психологічно має дві стадії: звичка та хвороба.

 алкоголізм на 15—17 років вкорочує  життя людини.

Алкоголь — наркотична отрута, що діє насамперед на нервові клітини кори головного мозку. При цьому значно ослаблюється процес гальмування і відносно переважає процес збудження. Великі дози алкоголю чинять паралізуючий вплив на деякі відділи центральної нервової системи. При ураженні центрів довгастого мозку настає порушення терморегуляції, дихання і серцевої діяльності—так званий коматозний стан. Алкоголізм викликає глибокі розлади діяльності шлунково-кишкового тракту, печінки, органів дихання, нирок, статевих залоз та ін. Організм алкоголіка втрачає опірність до захворювань. Алкоголізм зумовлює стійкі порушення психіки, велике зниження працездатності, швидку стомлюваність, ослаблення пам'яті, деяку безтурботність, брехливість, несталість настрою, дратівливість і схильність до конфліктів. На ґрунті алкоголізму бувають запої, розвиваються різні психози—біла гарячка, корсаковський психоз та ін. Алкоголізм призводить до побутових і виробничих травм, аварій на транспорті, злочинів, порушень правил громадської поведінки, руйнування сім'ї.

«Алкоголік»  — це людина яка внаслідок стабільного (хоча б раз на три дні протягом 6-8 місяців) вживання алкоголю відчуває психофізичну залежність від нього.
Поведінка алкоголіка на 1-ій стадії сп'яніння: нервується, йому властиві спалахи гніву, озлобленості, буяння, він втрачає почуття відповідальності за свої вчинки, прихильний до вихваляння і агресії. Також вони ніколи не визнають себе залежними, абсолютна більшість алкозалежних сильно нервують(інколи зі спалахами ярості) коли чують в свою адресу «Алкоголік". Іноді проявляється згодою проте,що він(вона) алкоголік.

Дякую за увагу


title: Презентація на тему «Лечебное питание»

text:
Презентация на тему«Лечебное питание»
ЛЕЧЕБНОЕ ПИТАНИЕ

Лечебным называется питание, назначаемое больному в целях лечения того или иного заболевания.

Задача лечебного питания:воздействовать на причины, вызвавшие заболевание, и способствовать скорейшему выздоровлению больного.
Лечебное питание может быть единственным средством лечения при нарушении обмены веществ, некоторых желудочно –кишечных заболеваниях, болезни почек и т.д.
Лечебное питание могут назначать в сочетании с другими методами лечения (медикаментозными, хирургическими, физиотерапевтическими) при заболеваниях сердечно-сосудистой системы, нервной системы, кожи и т.п.
Лечебное питание могут применять с профилактической целью для повышения иммунитета и обезвреживания ядовитых веществ, попавших в организм человека на производстве.
Лечебное питание применяется дифференцированно (индивидуально) в зависимости от формы и стадии заболевания и назначается врачом в виде диеты.
Существует 15 основных диет (лечебных столов). Некоторые диеты делят на подгруппы (1а, 1б, 1в и т.д.) для постепенного перехода от строгих ограничений к расширенному питанию по мере выздоровления больного.
Диеты № 1, 2, 5, 9, 10, 15 могут использоваться долгое время, так как они сбалансированы по калорийности и химическому составу и полностью обеспечивают потребность организма в пищевых веществах.
Диеты № 4, 5а, 8 имеют несбалансированный рацион и назначаются на короткое время
Условием эффективности лечебного питания является сочетание механического, химического и термического щажения органов больных людей с полноценностью диет в количественном и качественном отношении.
Для МЕХАНИЧЕСКОГО щажения всю пищу готовят протёртой или мелкорубленой, без грубой корочки, исключают продукты богатые клетчаткой.

10 ПРОДУКТОВ, БОГАТЫХ КЛЕТЧАТКОЙ: фрукты, чечевица, бобы, хлеб, попкорн, злаки с сухофруктами, артишок, фисташки, ягоды, овощи
Для ХИМИЧЕСКОГО щажения рекомендуют отварную , запечённую, приготовленную на пару, на молоке, вегетарианскую пищу. Запрещают острые, кислые и солёные продукты, жареные блюда.
Запрещаются:
Для ТЕРМИЧЕСКОГО щажения оптимальная температура блюд составляет 15 – 65°C.Запрещаются:

Важную роль в лечебном питании играет РЕЖИМ ПРИЁМА ПИЩИ, который позволяет равномерно распределить пищу в течении дня.
             ДИЕТА № 1Назначение: язва желудка и двенадцатиперстной кишки, при гастритах с повышенной секрецией желудочного сока.Цель: механическое, химическое и термическое щажение слизистой оболочки желудка и двенадцатиперстной кишки, нормализация секреции и моторики желудка.
ДИЕТА № 1Запрещают:жареные блюда, мясные, рыбные, грибные бульоны, острые закуски, маринады, копчёности, колбасные изделия, ржаной хлеб, консервы, капусту, репу, редис, редьку, щавель.

ДИЕТА № 1Рекомендуют:пшеничный хлеб вчерашней выпечки; молочные продукты; нежирные мясо и рыбу в виде паровых рубленых изделий; яйца в виде омлетов; овощи (картофель, морковь, цветная капуста) в виде пюре; сладкие ягоды в виде пюре, соков, киселей;  каши (манную, овсяную, рисовую) ; супы молочные и вегетарианские, супы-пюре;соусы молочные и фруктовые;сливочное, подсолнечное масла;  чай, чай с молоком, отвар шиповника.
Примерное меню диеты № 1 (протертая).1-й завтрак: яйцо всмятку, каша рисовая молочная протертая, чай с молоком.2-й завтрак: яблоко печеное с сахаром.Обед: суп овсяный молочный протертый, фрикадельки мясные паровые с морковным пюре, мусс фруктовый.Полдник: отвар шиповника, сухарики.Ужин: рыба отварная, запеченная под молочным соусом, картофельное пюре, чай с молоком.На ночь: молоко.
Примерное меню диеты № 1 (непротертая).1-й завтрак: яйцо всмятку, каша гречневая рассыпчатая, чай с молоком.2-й завтрак: творог свежий некислый, отвар шиповника.Обед: суп картофельный вегетарианский, мясо отварное,  морковь отварная, компот из разваренных сухофруктов.Полдник: отвар пшеничных отрубей с сахаром и сухарики.Ужин: рыба отварная, запеченная под молочным соусом, рулет морковно-яблочный, чай с молоком.На ночь: молоко.
           ДИЕТА № 2Назначение: хронические гастриты с секреторной недостаточностью, хронические колиты.Цель: стимулировать секреторную деятельность желудка и нормализовать двигательную функцию ЖКТ путём механического, термического щажений.(Гастрит - воспаление слизистой оболочки желудка)(Колит — воспалительное заболевание внутренней оболочки толстого кишечника)
ДИЕТА № 2Всю пищу готовят протёртой или мелкорубленой в отварном, паровом, тушёном виде. Запечённые и жареные блюда должны быть без грубой корочки.
            ДИЕТА №2Запрещают: жареные блюда с грубой корочкой, острые блюда, овощи с грубой клетчаткой, копчёности, консервы, ржаной хлеб, цельное молоко. Цельным считается натуральное молоко, составные части которого не подвергались никаким изменениям.
ДИЕТА №2Рекомендуют: пшеничный хлеб вчерашней выпечки;несдобное печенье, молочные продукты - кефир, простоквашу, творог; нежирные рыбу, мясо;яйца – всмятку, омлет;овощи в виде пюре, котлет, пудингов;сладкие плоды и ягоды в виде киселей, компотов, желе, муссов; масло - сливочное, подсолнечное, оливковое;неострый натёртый сыр;супы – на обезжиренных бульонах, овощных отварах из круп и овощей в протёртом виде; соусы – мясные, рыбные, сметанные;напитки – чай с молоком, какао, кофе с молоком и на воде, отвар шиповника, фруктовые и ягодные соки.

Примерное меню диеты № 2.Завтрак: яйцо всмятку, сыр, каша овсяная молочная, чай.Обед: бульон мясной с вермишелью, котлеты мясные жареные без панировки с морковным пюре, кисель.Полдник: отвар шиповника.Ужин: рыба заливная, пудинг из риса с фруктовой подливой, чай.На ночь: кефир.
             ДИЕТА №3 Назначение: хронические заболевания кишечника с запорами при нерезком или затухающем обострении и вне обострения.  Цель: нормализация нарушенных функций кишечника и связанных с этими нарушениями обменных процессов в организме.
Общая характеристика диеты.Диета физиологически полноценная, включает продукты и блюда, усиливающие двигательную функцию и опорожнение кишечника (овощей, свежих и сушеных плодов, хлебопродуктов, круп, кисломолочных напитков и др.). Исключены продукты и блюда, усиливающие брожение и гниение в кишечнике и отрицательно влияющие на другие органы пищеварения (богатые жирами, жареные изделия и др.). Пищу готовят в неизмельченном виде, в воде, на пару или запекают. Овощи и плоды употребляют в сыром и вареном виде. В диету включают холодные первые и сладкие блюда, напитки.
Примерное меню диеты № 3.1-й завтрак: салат овощной с растительным маслом, омлет паровой, чай.2-й завтрак: яблоко свежее.Обед: щи вегетарианские со сметаной, мясо отварное с тушеной свеклой, компот из сухофруктов.Ужин: голубцы овощные, крупеник из гречневой крупы с творогом, чай.На ночь: кефир.
               ДИЕТА №4 Назначение: острые хронические заболевания кишечника в период обострения с выраженной дисфункцией (поносы). Цель: способствовать уменьшению воспалительного процесса и нормализовать работу кишечника путём ограничения механических и химических раздражителей пищи.
ДИЕТА №4Запрещают:овощи, плоды, ягоды, молоко и блюда из них, жаренные блюда, крепкие бульоны, соусы и закуски.Всю пищу готовят в протёртом отварном виде.

ДИЕТА №4Рекомендуют:сухарики из пшеничного хлеба; нежирные мясо и птицу , (куры в рубленном виде сваренные в воде или на пару);  нежирную рыбу в отварном рубленом виде;яйца всмятку, омлеты;крупы – рисовая, овсяная, манная на воде;сливочное масло в ограничении;супы – слизистые, пюреобразные из круп на слабых бульонах;напитки – чай, чёрный кофе на воде, отвар шиповника, черники, черёмухи.

Примерное меню диеты № 4.1-й завтрак: каша овсяная протертая на воде, творог свежеприготовленный протертый, чай.2-й завтрак: отвар из сушеной черники.Обед: бульон мясной с манной крупой, тефтели мясные паровые, каша рисовая протертая на воде, кисель.Полдник: отвар шиповника несладкий теплый.Ужин: омлет паровой, каша гречневая протертая на воде, чай.На ночь: кисель.
ДИЕТА №5 Назначение: заболевание печени и желчных путей (гепатиты, холециститы, желчекаменная болезнь). Цель: нормализовать функцию печени, желчного пузыря и стимулировать желчеотделение.

ДИЕТА №5Запрещают:бульоны, жареные блюда, жирные сорта мяса и рыбы, сдобные изделия, консервы, копчёности, кислые и острые блюда.

ДИЕТА №5Запрещают:редьку, редис, щавель, грибы, бобовые, лук
              ДИЕТА №5           Рекомендуют:хлеб пшеничный вчерашней выпечки; несдобное печенье;молоко, простоквашу, неострый сыр; обезжиренный творог и блюда из него;нежирные мясо, птицу, рыбу  отварные или на пару;яйца в виде омлетов;овощи в виде отварных или запечённых блюд;плоды, ягоды - сладкие сорта в виде компотов, киселей, желе, муссов;крупы в виде молочных каш и пудингов;масло: сливочное и растительное;супы овощные, фруктовые, молочные;напитки сладкие – чай и кофе с молоком, соки, отвар шиповника.
       Примерное меню диеты № 5. 1-й завтрак: творог с сахаром и сметаной, каша овсяная молочная, чай.2-й завтрак: яблоко печеное.Обед: суп из сборных овощей вегетарианский на растительном масле, кура отварная в молочном соусе, рис отварной, компот из сухофруктов.Полдник: отвар шиповника.Ужин: рыба отварная с соусом белым на овощном отваре, картофельное пюре, ватрушка с творогом, чай.На ночь: кефир.
              ДИЕТА №6 Назначение: мочекаменная болезнь с образованием камней из солей мочевой кислоты Цель: уменьшение образования в организме мочевой кислоты и ее солей Общая характеристика диеты. Диета предусматривает исключение продуктов, содержащих много щавелевой кислоты; умеренное ограничение соли, увеличение количества молочного, овощей и плодов. Режим питания: 4 раза в день, в промежутках и натощак - питье.
Примерное меню диеты № 6. 1-й завтрак: салат овощной с растительным маслом, яйцо всмятку, пудинг из моркови с яблоками и пшеном, чай.2-й завтрак: отвар шиповника.Обед: суп-лапша молочный, котлеты картофельные жареные, кисель.Полдник: яблоки свежие.Ужин: сырники запеченные, голубцы, фаршированные овощами с рисом, чай.На ночь: отвар пшеничных отрубей.
   ДИЕТА №7Назначение: заболевание почек. Цель: щажение почек и выделение из организма азотистых шлаков и лишней жидкости.
ДИЕТА №7Запрещают:бульоны, жареные блюда, солёные продукты, острые закуски, копчёности, консервы.
ДИЕТА №7 Рекомендуют:хлеб безбелковый бессолевой;кефир, простоквашу, сметану;нежирные отварные мясо, птицу, рыбу или с последующим обжариванием;не более 1 яйца в день, омлеты;отварные и сырые овощи(кроме редьки и редиса);арбузы, дыни, блюда из тыквы;плоды и ягоды – свежие, соки, пюре, кисели, компоты;блюда из саго;масло: сливочное и растительное;винегреты со свежими огурцами, салаты из свежих овощей;супы вегетарианские, фруктовые, с саго;соусы – молочный, томатный, фруктовый;отвар шиповника, некрепкий чай, овощной сок.

Примерное меню диеты № 7.1-й завтрак: яйцо всмятку, каша гречневая рассыпчатая, чай.2-й завтрак: яблоки печеные.Обед: борщ вегетарианский со сметаной (1/2 порции), мясо отварное с жареным картофелем, компот из сухофруктов.Полдник: отвар шиповника.Ужин: биточки морковно-яблочные запеченные, лапшевник с творогом, чай.
ДИЕТА №8Назначение: при ожирении. Цель: снизить массу тела за счёт ограничения энергетической ценности рациона, углеводов, жиров, жидкости, соли и возбудимости пищевого центра.

ДИЕТА №8Запрещают:крепкие бульоны; жирные блюда; пшеничный хлеб;сладкие блюда и ягоды;кондитерские изделия;острые соусы;пряности.
ДИЕТА №8 Рекомендуют:хлеб ржаной (150г/день);молоко, кефир, обезжиренный творог и блюда из него, неострый сыр;нежирную говядину, куры, кролика в отварном виде;нежирную рыбу в отварном, заливном виде;нерыбные продукты моряяйца (2шт/день);овощи сырые, отварные (200г/день);несладкие плоды и ягоды;гречневую, овсяную каши;салаты, винегреты;чай, чай с молоком, некрепкий кофе, томатный сок, фруктово-ягодные соки из кислых плодов.

   Примерное меню диеты № 8.1-й завтрак: салат овощной с растительным маслом, творог нежирный.2-й завтрак: яблоки свежие.Обед: борщ вегетарианский со сметаной (1/2 порции), мясо отварное, капуста тушеная с растительным маслом, компот из сухофруктов без сахара.Полдник: творог нежирный с молоком.Ужин: рыба отварная, рагу из овощей, чай.На ночь: кефир нежирный.
                ДИЕТА №9Назначение: при сахарном диабете. Цель: нормализовать углеводный обмен.Символ, утверждённый ООН для обозначения диабета -  Сахарный диабет — группа  заболеваний, развивающихся вследствие абсолютной или относительной недостаточности гормона инсулина, в результате чего увеличивается содержание глюкозы в крови. Заболевание характеризуется нарушением всех видов обмена веществ: углеводного, жирового, белкового, минерального и водно-солевого. Кроме человека, данному заболеванию подвержены также некоторые животные, например, кошки.
ДИЕТА №9Запрещают:сахар; кондитерские и сдобные мучные изделия;блюда из рисовой, манной крупы;сладкие овощи, плоды и ягоды;жирные мясные блюда, копчёности, крепкие бульоны;продукты богатые холестерином.

ДИЕТА №9 Рекомендуют:хлеб ржаной, белково-пшеничный, белково-отрубной (200г/день);молоко, простоквашу, кефир, творожные блюда, сыр, сметану;нежирные говядину, телятину, рыбу, кур, кролики в отварном и заливном виде, диабетическую колбасу;яйца всмятку, омлеты;овощи содержащие мало сахаров (капусту, огурцы, кабачки, салат, картофель вымоченный,);несладкие ягоды в свежем виде;масла сливочное и растительное – 40г/день;вегетарианские и овощные супы;чай, чай с молоком, некрепкий кофе, томатный сок, фруктовые соки из кислых плодов;сахарозаменители.
ДИЕТА №10 Назначение: при сердечно-сосудистых заболеваниях и гипертонии. Цель: нормализовать функции сердечно-сосудистой системы, снизить артериальное давление.Последствия неправильного питания могут проявляться в виде повышенного кровяного давления, повышенного уровня глюкозы в крови, повышенного содержания жиров в крови, излишнего веса и ожирения.
Сердечно-сосудистые заболевания представляют собой группу болезней сердца и кровеносных сосудов, в которую входят:ишемическая болезнь сердца – болезнь кровеносных сосудов, снабжающих кровью сердечную мышцу;болезнь сосудов головного мозга – болезнь кровеносных сосудов, снабжающих кровью мозг;болезнь периферических артерий – болезнь кровеносных сосудов, снабжающих кровью руки и ноги;ревмокардит – поражение сердечной мышцы и сердечных клапанов в результате ревматической атаки, вызываемой стрептококковыми бактериями;врожденный порок сердца – существующие с рождения деформации строения сердца;тромбоз глубоких вен и эмболия легких – образование в ножных венах сгустков крови, которые могут смещаться и двигаться к сердцу и легким.
ДИЕТА №10Запрещают:соль, бульоны, жирное мясо,острые закуски,сдобные мучные изделия,продукты и напитки возбуждающие ЦНС (газированные напитки, белокочанная капуста, бобовые, цельное молоко)
ДИЕТА №10 Рекомендуют:хлеб пшеничный, ржаной вчерашней выпечки;молоко, кефир, простоквашу, блюда из нежирного творога, сметану;нежирные мясо, рыбу отварные и запечённые;яйца всмятку или паровые омлеты;овощи (кроме редьки, редиса, шпината, щавеля);плоды и ягоды в любом виде (особенно курагу, урюк, изюм, инжир – содержат калий);крупы в виде каш, пудингов, запеканок; масла - сливочное и растительное; супы – вегетарианские, молочные, фруктовые;соусы – молочные, фруктовые, на овощном отваре;отвар шиповника, чай, чай с молоком, соки.
ДИЕТА №11 Назначение: при туберкулёзе различных органов, анемии, истощении после инфекционных заболеваний. Цель: укрепить и повысить сопротивляемость организма в борьбе с инфекцией.
ДИЕТА №11Запрещают:острые приправы,острые закуски,тугоплавкие жиры.
ДИЕТА №11 Рекомендуют:хлеб пшеничный, ржаной, бисквит, печенье, сухари;молоко, сливки, простоквашу, кефир, сметану, творог, сыр;говядину, телятину, кур, печень, рыбу;яйца всмятку и омлеты;овощи, ягоды в разнообразном виде; масла - сливочное и растительное; икру, ветчину, нежирную колбасу, малосоленую рыбу, салаты, винегреты;чай, кофе, какао, отвар шиповника
ДИЕТА №12 Назначение: при заболеваниях нервной системы. Цель: восстановление нормальной работы нервной системы. Общая характеристика диеты 12:Для снижения нагрузки на систему в диете урезано количество углеводов и жиров, поваренной соли, исключены продукты, возбуждающие нервную систему (кофе, алкоголь, острая и жареная пища), а количество положительно влияющих продуктов, насыщенных фосфорными солями, увеличено (печень, бобы, молоко и молочные продукты).
ДИЕТА №13 Назначение: острые инфекционные заболевания. Цель: поддержание общих сил организма и повышение его сопротивляемости инфекции, уменьшение интоксикации.
Общая характеристика диеты 13: Диета пониженной энергоценности за счет снижения жиров, углеводов и в меньшей степени - белков; с повышенным содержанием витаминов и жидкостей. При разнообразии продуктового набора предпочтительны легкоперевариваемые, не способствующие метеоризму и запорам продукты и блюда. Исключены источники грубой клетчатки, жирные, соленые, трудно перевариваемые продукты и блюда. Пищу готовят в рубленом и протертом виде, варят в воде или на пару. Блюда подают горячими (не ниже 55-60о С) или холодными (не ниже 12о С). Режим питания: 5-6 раз в день небольшими порциями.
Примерное меню диеты № 13.1-й завтрак: каша манная молочная, чай с лимоном.2-й завтрак: яйцо всмятку, отвар шиповника.Обед: суп овощной протертый на мясном бульоне (1/2 порции), биточки мясные паровые, каша рисовая (1/2 порции), компот протертый.Полдник: яблоко печеное.Ужин: рыба отварная, картофельное пюре (1/2 порции), разбавленный фруктовый сок.На ночь: кефир.
ДИЕТА №14 Назначение: мочекаменная болезнь со щелочной реакцией мочи. Цель: восстановление кислой реакции мочи.
Общая характеристика диеты №14.По энергоценности, содержанию белков, жиров и углеводов рацион соответствует физиологическим нормам; диета ограничивает продукты ощелачивающего действия и богатые кальцием (молочные, большинство овощей и плодов); преобладают продукты, изменяющие реакцию мочи в кислую сторону (хлеб и мучные изделия, крупа, мясо, рыба). Кулинарная обработка и температура пищи обычные. При отсутствии противопоказаний рекомендуется обильное питье. Режим питания: 4 раза в день, в промежутках и натощак - питье.
Примерное меню диеты № 14.1-й завтрак: сельдь вымоченная, каша гречневая рассыпчатая, чай.Обед: суп-лапша на курином бульоне, кура жареная с отварным рисом, кисель клюквенный.Полдник: отвар шиповника.Ужин: котлеты мясные жареные с растительным маслом, горошек зеленый, чай.На ночь: отвар шиповника.
ДИЕТА №15 Назначение: выздоравливающие больные и заболевания не требующие специальных диет. Цель: обеспечить больным полноценное питание
ДИЕТА №15Запрещают: блюда из уток, гусей, острые приправы, пряности,тугоплавкие жиры,консервы.
ДИЕТА №15 Рекомендуют: Хлеб пшеничный и ржаной, мучные изделия. Борщ, щи, свекольник, рассольник; молочные овощные и крупяные супы на мясном, рыбном бульонах, отваре грибов и овощей; фруктовые. Мясные и рыбные блюда различного кулинарного приготовления; сосиски, сардельки, вареные колбасы. Молоко и молочные продукты в натуральном виде и в блюдах. Обязательное включение кисломолочных продуктов. Яйца в отварном виде и вблюдах. Блюда из различной крупы, макаронных изделий, бобовых. Овощи и фрукты в сыром виде и после тепловой обработки. Зелень. Фруктовые и овощные соки, отвар шиповника и пшеничных отрубей. Чай, кофе, какао. Масло сливочное, коровье, топленое, растительные масла; ограниченно - маргарины.


title: Презентація на тему «Вуглеводи як компоненти їжі, їх роль у житті людини» (варіант 21)

text:
Вуглеводи як компоненти їжі. Їх роль в організмі
Вуглеводи відіграють першорядну роль в процесі харчування, оскільки саме вони якнайбільше задіяні в забезпеченні енергетичних потреб всього організму, а також вони беруть участь у метаболізмі всіх поживних речовин.

Вуглеводи являють собою органічні сполуки, що складаються з вуглецю, водню і кисню. Вуглеводи, оскільки вони досить легкодоступні і дуже швидко засвоюються, є основним джерелом енергії для організму.
В організм людини вуглеводи можуть надходити з їжею (крупи, овочі, бобові культури, фрукти, тощо), а також вироблятися з жирів і деяких амінокислот.
Класифікація вуглеводів:

Структурно вуглеводи підрозділяються на наступні групи:
Прості вуглеводи. До них відносять глюкозу, галактозу і фруктозу (моносахариди), а також сахарозу, лактозу і мальтозу (дисахариди).
Глюкоза – головний постачальник енергії для мозку. Вона міститься в плодах і ягодах і необхідна для забезпечення енергією і для вироблення в печінці глікогену.
Фруктоза майже не вимагає для свого засвоєння гормону інсуліну, що дозволяє використовувати її при цукровому діабеті, але лише в помірних кількостях.
Галактоза в продуктах у вільному вигляді не зустрічається. Виробляється при розщепленні лактози.
Сахароза міститься в цукрі і солодощах. При попаданні в організм розщеплюється на складові: глюкозу і фруктозу.
Лактоза – вуглевод, що міститься в молочних продуктах. При вродженому або набутому дефіциті ферменту лактози в кишечнику порушується процес розщеплення лактози на глюкозу і галактозу, що більш відоме як непереносимість молочних продуктів. У кисломолочних продуктах лактози менше, ніж у молоці, так як при сквашуванні молока з лактози утворюється молочна кислота.
Мальтоза – проміжний продукт розщеплення крохмалю травними ферментами. Надалі мальтоза розщеплюється до глюкози. У вільному вигляді вона міститься в меді, солоді (звідси друга назва – солодовий цукор) і пиві.
Складні вуглеводи. До них відносять крохмаль і глікоген (перетравлювані вуглеводи), а також клітковина, пектини і геміцелюлоза.
Крохмаль – становить до 80% всіх вуглеводів, які надходять з їжею. Його основні джерела: хліб і хлібобулочні вироби, крупи, бобові, рис і картопля. Крохмаль, відносно повільно перетравлюється, розщеплюючись до глюкози.
Глікоген, його ще називають «тваринний крохмаль», – полісахарид, який складається з сильно розгалужених ланцюжків молекул глюкози. Він в невеликих кількостях міститься в тваринних продуктах.
Клітковина – це складний вуглевод, що входить до складу оболонок рослинних клітин. В організмі клітковина практично не перетравлюється, лише незначна частина може бути перетравлена.
Клітковину, разом з пектином, лігніном і геміцелюлозою, називають ще баластними речовинами. Вони покращують роботу травної системи, будучи профілактикою багатьох захворювань.
Пектини і геміцелюлоза володіють гігроскопічними властивостями, що дозволяє їм сорбувати і захоплювати з собою надлишок холестерину, аміак, жовчні пігменти та інші шкідливі речовини. Ще однією важливою перевагою харчових волокон є їхня допомога в профілактиці ожиріння. Не володіючи високою енергетичною цінністю, овочі через велику кількість харчових волокон сприяють ранньому відчуття насичення.
У великій кількості харчові волокна міститься в хлібі грубого помолу, висівках, овочах і фруктах.
Функції вуглеводів в організмі:
В організмі вуглеводи виконують такі функції:
  Є основним джерелом енергії в організмі.
  Забезпечують всі енергетичні витрати мозку (мозок поглинає близько 70% глюкози, що виділяється печінкою)
  Беруть участь у синтезі молекул АТФ, ДНК і РНК.
  Регулюють обмін білків і жирів.
  У комплексі з білками вони утворюють деякі ферменти і гормони, секрети слинних та інших утворюючих слиз залоз, а також інші сполуки.
  Харчові волокна покращують роботу травної системи і виводять з організму шкідливі речовини, пектини стимулюють процес травлення.
Відомо, що основна кількість вуглеводів, що надходять у наш організм у складі блюд, переважно міститься в продуктах харчування рослинного походження . Найбільша кількість вуглеводів виявлено в різних сортах хліба (у середньому від 40 до 50 грам в 100 грамах продукту), в крупах (приблизно 65-70 грамів), макаронних виробах (70-75 грам). Дуже велика кількість вуглеводів міститься в кондитерських виробах. Досить сказати, що цукор, який є обов'язковим компонентом для виготовлення цукерок, тістечок, тортів, шоколаду та інших солодощів, являє собою практично чистий 100% вуглевод.
Основна роль вуглеводів в нашому харчуванні полягає у постачанні енергії для всіляких фізіологічних реакцій в організмі. Недостатня зміст даних речовин у харчуванні призводить до збільшеного енергетичного витрачання білкових молекул, а це, в свою чергу, негативно позначається на відновлювальних процесах, що протікають в м'язах після виконання фізичних вправ.
Також слід пам'ятати, що при надмірному надходженні в організм вуглеводи можуть виконувати і негативну роль. Надлишок даних речовин здатний перетворюватися в жири і відкладатися у вигляді жирової тканини, формуючи надлишкову вагу тіла. Особливо легко сприяє ожирінню такий вуглевод як цукор, надмірне надходження якого при харчуванні веде до підвищення рівня холестерину в крові, а також сприяє розвитку карієсу зубів. Негативну роль солодких продуктів харчування, що містять цукор, можна зменшити за рахунок їх заміни стравами, приготованими на основі інших вуглеводів, що становлять основу солодкуватого смаку меду, фруктів і ягід.
Частка вуглеводів у харчуванні людини вважається оптимальною в кількості 56% від усієї калорійності добового раціону. Враховуючи, що 1 грам вуглеводів дає при розщепленні в організмі 4 кілокалорії, а меню для дорослої жінки має забезпечувати 2600 - 3000 кілокалорій на добу, то, відповідно, за рахунок вуглеводів повинно поставлятися приблизно 1500-1700 кілокалорій. Дана енергетична цінність відповідає 375 -425 грам вуглеводів.
Отже, роль вуглеводів в справі формування раціонального харчування при веденні здорового способу життя дуже висока. Грамотне складання раціону з урахуванням необхідної кількості даних компонентів харчування забезпечить хороше самопочуття і сприятиме профілактиці ряду захворювань.
Презентацію підготувала
учениця 11-Б класу
Безсмертна Вікторія


title: Презентація на тему «Середовища існування тварин»

text:
СЕРЕДОВИЩА ІСНУВАННЯ ТВАРИН..
Середовище життя — це та частина природи, у якій живуть організми, зазнаючи різних її впливів і самі впливаючи на неї.
Усі організми перебувають у певних умовах навколишнього середовища, які включають у себе все неживе й живе.
Від поняття «середовище проживання» слід відрізняти поняття «умови проживання» — сукупність життєво необхідних факторів середовища, без яких живі організми не можуть існувати (світло, тепло, волога, повітря, ґрунт).
На відміну від них, інші фактори середовища хоча й справляють істотний вплив на організми, не є для них життєво необхідними (наприклад, вітер, іонізуюче випромінювання, атмосферна електрика).
головні компоненти середовища проживання, тобто умови існування, без яких тварина не може обійтися і які завжди чинять на нього вплив в процесі життя це
їжа,
вода,
повітря,
температура середовища,
житло,
інші організми.

Межі біосфери

заселена полностью
(выполнено не в масштабе)

Середовище існування тварин
водне
середовище
наземно-повітряне
середовище
грунтове
середовище
Організмене
середовище
Водне середовище.
Вода є середовищем проживання багатьох організмів.
 З води вони отримують також усі необхідні для життя речовини: їжу, воду, гази.
Тому якою б високою не була різноманітність водних організмів, усі вони маютьбути пристосовані до головних особливостей життя у водному середовищі

У товщі води постійно перебуває велика кількість дрібних представників рослин і тварин, для яких характерне життя в завислому стані.
 Багато тварин пристосовані до пересування у водному середовищі.
Активні плавці (риби, дельфіни, інші тварини) мають характерну обтічну форму тіла й кінцівки у вигляді плавників їхнє швидке плавання полегшується також особливостями будови зовнішніх покривів та наявністю спеціальної змазки — слизу, що знижує тертя об воду.

Вода має дуже високу теплоємність, тобто властивість накопичувати й утримувати тепло.
Завдяки цьому у воді не буває різких коливань температури, які часто трапляються на суші.
Це дуже комфортне для тварин середовище.
Наземно-повітряне середовище.
Наземно-повітряне середовище було освоєне в ході еволюції після водного.
Найбільш важливим фактором життя в наземно-повітряному середовищі є властивості та склад повітряних мас.
Густина повітря набагато нижча, ніж густина води, тому в наземних організмів дуже розвинені опорні тканини — внутрішній та зовнішній,скелет.
 Форми руху вкрай різноманітні.
У повітрі пересуваються птахи й чимало комах.
Повітряні маси характеризуються величезним об'ємом і повсякчас перебувають у русі.
 Температура повітря може змінюватися дуже швидко й на великих просторах.
Тому організми, котрі живуть на суші, мають численні пристосування, що дозволяють витримувати різкі зміни температури або уникати їх.
Найкращим пристосуванням є розвиток теплокровності, яке виникло саме в наземно-повітряному середовищі.
Загалом наземно-повітряне середовище більш різноманітне, ніж водне, оскільки умови життя в ньому істотно змінюються в часі та просторі.

Ґрунт.
Ґрунт як середовище проживання — це верхній шар суші, утворений мінеральними частинками, переробленими діяльністю ґрунтових мешканців.
Це важливий і дуже складний компбнент біосфери, тісно пов'язаний з її іншими частинами.
Життя ґрунту надзвичайно різноманітне.
Деякі організми проводять у ґрунті все життя, інші — частину життя.
Ґрунт відіграє величезну роль у житті рослин.
Умови життя в ґрунті багато в чому визначаються кліматичними факторами, найважливішим серед яких є температура.

Тіла організмів як середовище проживання.
Тіла багатьох організмів можуть служити життєвим середовищем для інших організмів (паразитів або симбіонтів).
Головну роль для них має велика кількість їжі, відносна стабільність умов, захищеність від несприятливих факторів;

В організмів, що поселилися всередині інших організмів, не розвинені органи чуття або органи руху, замість них виникають пристосування для свого утримання в тілі хазяїна та ефективного розмноження.

Фактори середовища—це ті умови, які впливають на організм.

Серед них, як вам відомо, розрізняють три основні групи:
фактори неживої природи;
фактори живої природи;
фактори, пов’язані з діяльністю людини.

Фактори неживої природи — це температура, світло, вологість, сольовий і газовий склад, вітер або течія, рельєф тощо.
Одні з них, наприклад світло й температура, визначають розповсюдження по Землі більшості рослин та багатьох тварин.
Інші, наприклад грунт, рельєф, кількість опадів, часто визначають утворення угруповань рослин, а разом з ними й розселення тварин.

Принцип єдності організму та середовища ґрунтується на таких основних положеннях:
1 ) живі організми існують як відкриті системи, унаслідок чого вони поглинають із середовища чи видияють у середовище речовини й енергію
2) у зв'язку з постійною взаємодією організмів із середовищем у живих істот сформувалися процеси регуляції
3) живі організми здатні пристосуватися до умов середовища
4) не лише середовище впливає на організми, а й живі істоти зумовлюють зміни неживих і живих компонентів середовища
Отже, живі організми можуть існувати лише за умов постійного й нерозривного взаємозв 'язку із середовищем існування.

Виконала:
Апостолова Аліна 11-М


Презентація на тему «Тип Молюски. Різноманітність»


title: Презентація на тему «Репродуктивне здоров’я молоді» (варіант 1)

text:
ПРЕЗЕНТАЦІЯ «Репродуктивне здоров’я молоді»

Репродуктивне здоров’я молоді
«Від доброго коріння – добрий відросток»
                                     народні мудрість.
Чинники, які впливають на репродуктивне здоров я
+
Соціальна реклама
Традиції місцевості, родинні звички
Суспільні норми моралі
Державна політика в галузі медицини
Відмова від шкідливих звичок
Високий рівень здоров’я
Навички здорового способу життя(гігієна, загартовування, активний відпочинок тощо)

-
Пресинг реклами, ЗМІ
Приклад і тиск однолітків, невміння опиратися тиску компанії
Ризикована поведінка
Дискримінація прав і свободи; гендерна нерівність
Спадкові хвороби
Низький рівень поінформованості про небезпеку ранніх статевих стосунків
Соціальна реклама

Відомо,  що формування здоров’я,  в тому числі ірепродуктивного, в дитячому і підлітковому віці залежить від спадкових факторів, способужиття сім’ї, в якій росте дитина, стану навколишнього середовища та інших чинників.

Народжуваність
За останні роки народжуваність в Україні зменшилась майже на 40%.  У зв’язку з
забрудненням навколишнього середовища, нездоровим способом життя,  безвідповідальним
ставленням до свого репродуктивного здоров’я    виникають різні ускладнення при
виношуванні дитини.  Близько 85%  вагітних жінок хворі на різні грибкові й вірусні
захворювання статевої системи.  І,  як наслідок,  на 100  новонароджених тільки 5–7  дітей є
здоровими; кожне третє немовля має певні генетичні вади, а кожна 17 дитина народжується
психічно неповноцінною.  Основними причинами дитячої смертності є вроджені вади,
патологія органів дихання,  інфекційні хвороби,  нещасні випадки,  травми,  отримані при
народженні.
Наслідки низької народжуваності на даний момент
Унаслідок зниження народжуваності спостерігається зменшення кількості підлітків віком 15–17 років, які складають репродуктивний потенціал нашої країни. Саме ці юнаки й дівчата в найближчий час будуть визначати приріст населення.  Але у багатьох із них відзначається затримка статевого розвитку.  До того ж,  на сьогодні в цілому збільшилась кількість гінекологічних захворювань у дівчаток-підлітків.

Бездітність
Статистичні дані свідчать, що до 30%  сімей страждають бездітністю,  причому 40% з них —  із причин безплідності чоловіка.  Крім того,  молодь,  яка вступає в ранні статеві зв’язки,  до створення ними нової молодої сім’ї,  збільшує ризик безплідності,  що спричиняється абортами, запальними та інфекційними захворюваннями статевої системи
Безплідність та аборт
Статистика засвідчує постійне зростання безплідності та нездатність багатьох жінок виносити і народити дитину. Жіноче та чоловіче безпліддя зумовлене багатьма причинами.  Серед них на першому місці знаходяться запальні процеси різної етіології.  В структурі хронічної патології дівчат дітородного віку інтенсивно зростає патологія ендокринної системи, збільшується частота ураження статевої і сечостатевої системи. Навіть серед дівчат 15-17 років майже 8% страждають на запалення жіночих статевих органів, які в основному є ускладненням після штучного переривання вагітності. Серед причин негативних змін стану репродуктивного здоров’я жінок велика кількість абортів у молодому віці посідає одне з головних місць. 75%  вагітностей у ранньому віці закінчуються    перериванням.  Офіційна статистика в нашій країні свідчить про те, що протягом року у нас проводиться від 370  до 450  тисяч таких операцій,  а за неофіційними даними ця цифра сягає мільйона. 15%  усіх абортів роблять неповнолітнім. На 100 народжуваних припадає 101  аборт. Серед наслідків підліткового сексуального життя —  патології при вагітності та пологах,  низький рівень здоров’я новонароджених та безпліддя. 70% ранніх вагітностей закінчуються недоношеністю плоду, 15% — викиднями.
СНІД
Другий за значенням шкідливий чинник — захворювання,  що передаються статевим шляхом  (ВІЛ/СНІД,  сифіліс,  гонорея,  трихомоніаз,  статевий герпес,  мікплазмоз,  токсоплазмоз, хламідіоз та ін.), кількість яких останнім часом значно зросла, особливо серед підлітків та молоді,  яким часто притаманна низька культура статевої поведінки та безвідповідальне ставлення до свого здоров’я, зокрема до репродуктивного.
Інші причини, що негативно впливають на репродуктивне здоров'я
До причин,  які негативно впливають на стан репродуктивного здоров’я,  відноситься також порушення санітарно-гігієнічних вимог до навчально-виховного процесу,  перевантаження навчальною роботою, неправильний підбір парт відповідно до зросту учнів,  нераціональне харчування, гіподинамія, фізичні та емоційні навантаження, шкідливі звички,  захоплення комп’ютером.  Праця на комп’ютері викликає не лише порушення,  пов’язані з гіпокінезією та погіршенням зору. Відомо, що під час дії електромагнітного випромінювання відбуваються патологічні біохімічні,  гормональні порушення та зниження опірності організму за рахунок змін у кровотвірних органах.

Інші причини

Зрілість
Однією з особливостей підліткового віку є великий розрив у часі між статевим дозріванням підлітків і соціальною зрілістю,  економічною самостійністю.  Широке коло сексуальних виявів у цьому віці обумовлене не тільки біологічними, але і соціокультурними факторами. При цьому сексуальна активність у підлітка може значною мірою випереджати соціальну зрілість та потребу.  Підлітки,  будучи статево зрілими з морального та фізіологічного погляду, ще не готові до самостійної побудови сім’ї.

Статистика
За опублікованими у спеціальних джерелах даними, у віці до 12 років статеві стосунки почали 2,2% юнаків і 0,5% дівчат. У віці 12–14 років – 20,9% юнаків і 6,2% дівчат, у віці 15- 18  років —  відповідно 70,9%  і 70,5%.  Вік  «сексуального дебюту»  в Україні знижується.  Досвід європейських країн,  які пережили  «сексуальну революцію»  у 60-х та 70-х роках,  свідчить,  що ця тенденція зберігатиметься,  доки показник не досягне близько 15  років.  Швидкість цього процесу залежить від соціального ставлення до статевих відносин, а також інформованості підлітків про власне репродуктивне здоров’я  та догляд за ним.

Світогляд та поведінка молоді
Сучасні підлітки та молодь виховуються в складній соціально-економічній ситуації. Значний вплив на формування світогляду і статевої поведінки молоді мають ЗМІ,  які
заохочують їх до шкідливих звичок.  Відзначено негативний вплив      порнографії у багатьох інформаційних полях,  у тому числі пропаганда сексуального насильства.  В наш час вживання алкоголю в різних його іпостасях  (пиво,  вино,  горілка,  ром-кола і т.  п.),  наркотичних речовин  (серед школярів переважає куріння коноплі,  вживання трамадолу і маріхуани), а також і тютюнопаління стали патологічно необхідними атрибутами проведення вільного часу молоді. Вживання алкоголю і тютюнопаління стало майже сенсом життя серед значної частини молоді.  Нікотин,  який містить цигарковий дим,  негативно діє на репродуктивну систему як жінки, так і чоловіка. Особливо шкідлива його дія на  підлітковий організм через різні ураження внутрішніх органів. Хоча, при анкетуванні учнів підліткового віку  (проанкетовано 40  чол.),  було з’ясовано що в поведінці сучасної молоді  (дівчат і хлопців) всім опитаним найбільш не подобаються поширені шкідливі звички.
Думки підлітків про раннє статеве життя
Гостра проблема раннього початку статевого життя серед підлітків виявляється і в тому, що майже в кожній школі трапляються випадки підліткової вагітності, яка переважно закінчується абортом. Цікавим і невтішним фактом є те, що 22, 5 % дітей віком від 14 до 17  років вважають, що початок статевого життя в 13–15  років є цілком нормальним явищем.  25% відповіли на це запитання, що вони не вбачають в цьому нічого поганого. Лише 25 %  опитаних вважають початок статевого життя в 13-15 років явищем, що негативно впливає на здоров’я, і 12, 5 % засуджують це. На момент проведення дослідження 15% з 40 опитаних підлітків уже мали статевий контакт з особою протилежної статі.
Контрацепція
При високій статевій активності молоді знання про контрацепцію також не вражають: 72,5 %  опитаних знають про презервативи, 55 %  написали про таблетки,  але жоден не уточнив більше ніякої інформації про них, 20 % чули про внутрішньоматкові спіралі і лише 7,5 % написали про гормональні препарати.

Дії підлітків при вагітності
На запитання,  якими будуть ваші дії,  якщо подруга завагітніла — 17,64%  хлопців відповіли, що це її проблеми; 11,76 % порадять зробити аборт, 29,4% одружаться і 41, 17 %  опитуваних ніколи не задумувались над цим. На запитання для дівчат, якими будуть дії, якщо ви завагітнієте до повноліття — 30,4 %  представниць прекрасної статі відповіли,  що зроблять аборт,  а 39,13 % —  погодились народити і виховувати дитину. Результати опитування свідчать,  що підлітки не володіють достатньою інформацією стосовно негативних наслідків раннього початку статевого життя та шкідливих звичок на ріст і розвиток організму, на здоров’я, особливо репродуктивне.
Висновки
Для покращення стану здоров’я в першу чергу необхідно виховати в підлітків і молоді культуру статевої поведінки, формувати здоровий спосіб життя. Насамперед саме в сім’ї у дитини формується позитивна чи негативна мотивація стосовно збереження і зміцнення свого здоров’я, ведення здорового способу життя. А в підлітковому віці ставлення до свого здоров’я набуває особливого значення.Тому необхідна систематична робота з підлітками щодо формування моральності і ціннісного ставлення до свого здоров’я,  ведення здорового способу життя.  Таку роботу необхідно починати в сім’ї, продовжувати в школі і вищому навчальному закладі.  Шляхи розв’язання проблем статевого виховання підлітків і молоді повинні вибудовуватись згідно сучасних світових педагогічних тенденцій,  що пов’язано з входженням України до світового освітнього простору,  але із обов’язковим урахуванням набутого українським народом історичного досвіду виховання молоді.


Презентація на тему «Тераформування»


title: Презентація на тему «Вітаміни і їх роль в житті людини» (варіант 6)

text:
Вітаміни та їх роль у житті людини
   Вітаміни - це органічні речовини, що характеризуються високим рівнем біологічної активності. Іншими словами, потрапляючи в організм у дуже незначних концентраціях, вітаміни активно включаються в обмін речовин, у деякому сенсі навіть керуючи ним.
       Керуюча дія вітамінів визначається двома факторами:
1. Велика кількість вітамінів включається у склад ферментів, що використовуються при протіканні різноманітних біологічних процесів у організмі.
2. Вітаміни можуть завдавати безпосереднього впливу на залози внутрішньої секреції, що є ще одним механізмом регуляції внутрішньої діяльності організму.

      Історія відкриття вітамінів

ЧИ ЗНАЄТЕ ВИ?
Відсутність якого-небудь з вітамінів в їжі веде до недостатньої освіти в організмі певних життєво важливих ферментів і, як наслідок, до специфічного порушення обміну речовин
У другій половині XIX століття вважалося, що харчова цінність продуктів визначається вмістом в них білків, жирів, вуглеводів, мінеральних солей і води. Між тим за століття людство накопило чималий досвід тривалих морських подорожей, коли при достатніх запасах продовольства люди гинули від цинги. Чому?

На це питання не було відповіді до тих пір, поки в 1880 році російський вчений Микола Лунін, що вивчав роль мінеральних речовин в живленні, не відмітив, що миші, що поглинали штучну їжу, складену зі всіх відомих частин молока (казеїну, жиру, цукру і солей), чахнули і гинули. А мишки, що отримували натуральне молоко, були веселі і здорові. "З цього виходить, що в молоці... містяться ще інші речовини, незамінні для живлення", - зробив вивід учений.

Ще через 16 років знайшли причину хвороби "бері-бері", поширеної серед жителів Японії і Індонезії, що харчувалися в основному очищеним рисом. Лікареві Ейкману, що працював в тюремному госпіталі на острові Ява допомогли... кури, що бродили по двору. Їх годували очищеним зерном, і птиці страждали на захворювання, що нагадувало "бері-бері". Варто було відмітити,що при вживанні рису неочищенного - хвороба проходила.

Першим виділив вітамін в кристалічному вигляді польський вчений Казимир Функ в 1911 році. Рік потому він же придумав і назву - від латинського "vita" - "життя".

На сьогоднішній день, науці відомо близько 30 різних вітамінів. Усі вони розділені на групи: А, В, С, D, Е та K. Усі ці вітаміни містяться у різноманітних продуктах, але деякі з них в дуже незначних концентраціях, що може призводити (по аналогії з нестачею, наприклад, йоду або селену) до авітамінозу цілих географічних регіонів.
               ВІТАМІН  А
Вітаміни групи А мають значний вплив на формування людського організму, у зв'язку з чим їх ще називають «дитячими» вітамінами. Зокрема, додатковий прийом вітаміну А низькорослими дітьми призводить до прискорення їх зростання за рахунок активізації формування скелету і поліпшення обміну речовин.
 Вітамін А міститься в більшості жирів тваринного походження (окрім свинячого сала). Так само непрямим джерелом вітаміну А можуть слугувати зелень і овочі, що містять каротин – речовину, яка перетворюється на вітамін А вже в людському організмі. Каротин міститься в моркві (саме з моркви він був вперше виділений), гарбузі, дині, солодкому перці, горосі, шипшині, абрикосах і персиках.
 Добова потреба людини у вітаміні А складає 1-1,5 міліграмма на добу.
ВІТАМІН B
 Вітаміни групи B використовуються організмом при копіюванні генетичної інформації з клітини в клітину (при їх діленні), а також для нормальної передачі електричних сигналів у нервових волокнах. Крім того, вітаміни даної групи беруть активну участь в жировому і вуглеводному обміні речовин, а отже їх вплив на організм людини вельми широкий.
 Особливістю вітамінів групи В є їх синергійність, тобто вони дуже швидко вимиваються з організму і їх запаси необхідно постійно поповнювати.
Вітамін В міститься в пивних дріжджах, м'ясі (особливо свинячому), печінці, молоці, арахісі і бобових культурах. Але найголовніша комора вітамінів групи В, якої позбавили сучасне суспільство, знаходиться в лушпинні зернових культур і рису. Адже при отриманні очищеного рису і борошна вищого гатунку, все лушпиння, що містить вітаміни, забирається і ми отримуємо сильно знижений (у плані наявності корисних речовин) в ціні продукт.
ВІТАМІН C
Вітамін С, або аскорбінова кислота, окрім зміцнення імунітету людини володіє ще деякими корисними властивостями. Так, аскорбінова кислота бере участь в процесах формування червоних кліток крові – еритроцитів і укріплює стінки судин. Також, разом з вітамінами А і Е, вітамін С є могутнім антиоксидантом, тобто ефективно протидіє руйнуванню кліток організму вільними радикалами.

Вітамін С міститься в капусті (як свіжій, так і квашеній), цитрусових, картоплі, шипшині, ягодах чорної смородини, шпинаті, щавлі, кропі, петрушці, зеленому луці і горошку, солодкому перці.
Слід знати, що вітамін С руйнується при тепловій обробці, а значить, для отримання його в достатній кількості, прагніть включати в свій раціон якомога більше сирих овочів.
ВІТАМІН D
  Під вітаміном D розуміють групу схожих хімічних речовин, що беруть участь в процесах кальцієвого і фосфорного обміну в організмі людини. Інакше кажучи, від цього вітаміну цілком залежить нормальне формування кісткової системи.
 Крім того, вітамін D, в тій чи іншій мірі, впливає на сприйнятливість організму до захворювань шкірних покривів і серця. Також існують наукові дані про взаємозв'язок нестачі вітаміну D з виникненням ракових захворювань.

Що стосується повноцінного харчування, то вітамін D міститься у великій кількості в такому нелюбимому багатьма – риб'ячому жирі (230 мг. в двох чайних ложках), лососі, макрелі, тунці, а також в печінці тріски. У значно меншій кількості він присутній в більш традиційних продуктах нашого столу: молоці, яйцях, вершковому маслі, грибах і петрушці.
ВІТАМІН E
  Вітамін Е в людському організмі, також як і вітамін С, володіє антіоксидантними властивостями, тобто захищає клітини від негативного впливу вільних радикалів. Особливо це виражено відносно еритроцитів (клітин крові).
Достатнє забезпечення організму вітаміном Е відповідає за такі важливі показники крові, як її згортуваність і здатність переносити кисень і поживні речовини до клітин, що покращує стан всього організму. Крім того, вітамін Е сприяє зміцненню стінок судин і запобігає утворенню тромбів.

Вітамін Е міститься в рослинних маслах (соняшниковому, оливковому, кукурудзяному та інших), в злакових і бобових культурах, овсяній каші і сої, плодах шипшини і листах малини, мигдалі та арахісі, зелені (петрушка, шпинат, кріп). Особливо багато цього вітаміну в пророслі пшениці і гороху.
З тваринної їжі вітамін Е можна отримати, включивши в свій раціон яєчні жовтки, м'ясо, печінку, молоко і вершкове масло.

Отже, для профілактики захворювань, пов'язаних з дефіцитом вітамінів, потрібна правильна організація харчування і способу життя загалом. Слід пам'ятати, що надлишок вітамінів, їхніх препаратів також негативно позначається на здоров'ї.


title: Презентація на тему «Кровотеча та надання першої допомоги при кровотечі»

text:
Презентація з Медицини на тему:“кровотеча та надання першої  допомоги при кровотечі”
Виконали: учені11-А класу Рогоза і Зелінська

Кровотеча — це виливання через пошкоджену тканину лімфи та крові.
У залежності від того, куди виливається кров, кровотечі бувають зовнішніми або внутрішніми.
За походженням кровотечі бувають травматичними, викликаними пошкодженням судин, та нетравматичними, пов'язаними з їхнім руйнуванням яким-небудь патологічним процесом або підвищеною проникністю судинної стінки.
Види кроветеч
У залежності від того, які судини були пошкоджені, та методів зупинки, кровотечі поділяють на:
артеріальну
венозну
капілярну
паренхіматозну
комбіновану
Також кровотечі поділяють за швидкістю крововтрати: незначна, середня, тяжка, профузна; та за об`ємом уже втраченої крові - IV ст.

Артеріальна кровотеча

Ознаки артеріальної кровотечі: кров яскраво-червоного кольору, витікає пульсуючим струменем, поштовхами, одночасно із поштовхами серця. Щоб зупинити кровотечу, варто затиснути артерію вище місця пошкодження. Потім накласти міцну повязку. Вона повинна мати такі шари, починаючи знизу: 1)стерильна бинтова серветка; 2)шар вати; 3)круговий хід бинта.
При венозній кровотечі кров темніша, витікає безперервно, явного струменя не спостерігається. При піднятті кінцівки догори кровотеча зменшується або зупиняється.
Венозна кровотеча
             Комбінована кровотеча

Зустрічається частіше при політравмі, коли одночасно два і більше види кровотеч, наприклад артеріально-венозна.
Капілярна кровотеча
Капілярна кровотеча виникає внаслідок пошкодження дрібних судин шкіри, підшкірної клітковини й м'язів. У цьому випадку кровоточить вся пошкоджена поверхня, так званий симптом "кров`яної роси". Колір - темно-червоний.
Усі види кровотеч, які супроводжуються зниженням здатності крові згортатися, є небезпечними, проте капілярна є тим особливим "моментом" - тому як усі вважають саму кровотечу достатньо безпечною, а вона при вище вказаних обставинах може "плакати добами".
Паренхіматозна кровотеча
При пораненні паренхіматозних органів (печінки, селезінки, нирок, легень) одночасно пошкоджуються дрібні артерії, вени та капіляри, тому кровотеча носить змішаний характер. Судини паренхіматозних органів не можуть повністю скоротитися та спáстись, так як тісно пов'язані з паренхімою, і кровотеча зазвичай тривала та її важко зупинити.
Лікування
Доцільно застосовувати засоби, які збільшують здатність крові згортатися: в/в 5-10 мл 10% розчину хлорида кальція по 1-й столовій ложці 3-4 рази в день; п/ш або в/м 20-40 мл сироватки (протидифтерійної, протиправцевої); переливання невеликої кількості крові або плазми; вітамін К. Для остаточної зупинки часто доводиться робити операцію.
Залежно від виду кровотечі та наявних засобів, здійснюють тимчасову або остаточну зупинку кровотечі.
Тимчасова зупинка кровотечі має на меті попередити небезпечну для життя крововтрату, виграти час для транспортування хворого і підготовки його до операції.

Вона може бути здійснена кількома способами:
•  підняттям травмованої кінцівки вгору;•  накладанням стискальної пов'язки;•  максимальним   згинанням   у  суглобах травмованої  кінцівки;•  притискуванням судини пальцем вище місця ушкодження;•  накладанням джгута або закрутки.
Тимчасову зупинку зовнішньої венозної та капілярної кровотеч виконують за допомогою тугих пов'язок. Рану закривають серветкою чи згорнутим у 5—б шарів бинтом, зверху кладуть гігроскопічну вату і міцно забинтовують. Щоб зменшити кровотечу, доцільно пошкоджену частину тіла підняти відносно положення тулуба. Особливо небезпечними бувають кровотечі з вен із варикозним розширенням на ногах. Такі вени можуть лопатися, завдаючи значних пошкоджень. Допомогу слід подавати так само, як і за будь-якої венозної кровотечі, але з особливою обережністю.
Перша медична допомога при венозній та капілярній кровотечі