title: Презентація на тему «Динаміка» (варіант 3)

text:
Підготувала: ліцеїст 104н.в. Бондаренко Оксана
Динаміка.
Динаміка – розділ механіки, що вивчає закони руху тіл під дією прикладених до них сил. Динаміка оперує такими поняттями, як маса, сила, імпульс , енергія.
Класична динаміка описує рухи об’єктів дуже малих розмірів(елементарні частинки) і при руках зі швидкостями близькими до швидкості світла. Такі рухи підкоряються іншим законам.
Динаміка
Динаміку матеріальної точки ;
Динаміку систем матеріальної точки;
Динаміку пружного і пластичного деформованого тіла;
Динаміку газів і рідин тощо.

 Динаміку поділяють на :
Сила — фізична величина, що характеризує ступінь взаємодії тіл. При дії незрівноваженої сили на фізичне тіло його рух змінюється, тобто тіло набуває прискорення. Сила є векторною величиною — крім числа, що позначає більшу чи меншу дію, вона характеризується ще й напрямком дії. 1 Н - це сила, яка, діючи на тіло масою 1кг протягом 1с, змінює швидкість руху на 1м/с. Причиною зміни швидкості руху тіла є сила. 1 Н = 1кг•1м/с .  Сили можуть діяти на тіло вздовж однієї прямої в одному напрямку і у протилежних напрямках.
1. R = F1 + F2 - рівнодійна двох сил, що діють в одному напрямку 2. R = F1 – F2 - рівнодійна двох сил, що діють у різних напрямках Сила, що дорівнює геометричній сумі всіх діючих сил, називають рівнодіючою або рівнодійною силою.

Механічна взаємодія тіл
                         Види сил
При розтягу або стисканні тіла у ньому виникають електричні за своєю природою сили, які намагаються повернути тіло до початкового стану. Такі сили називають силами пружності. Вони виникають при деформаціях тіла. Деформація тіла – це зміна його форми або об`єму.
Види деформації:
Пружня – при припиненні дії на тіло виникає повне відновлення його початкових форм і об`єму. Відновлення відбувається під дією сили пружності.
Пластична – при припиненні дії на тіло зберігаються деякі зміни порівняно з початковим станом (залишається початкова деформація.

Сила пружності
З явищем тертя людина зустрічається щоденно в процесі трудової діяльності: в одних випадках вона зменшує його, в інших — збільшує. Сила тертя супроводжує будь-який рух тіла чи стан спокою. Вона виникає при безпосередньому стиканні тіл і завжди напрямлена вздовж поверхні стикання.
Є такі види тертя:
1)спокою;
2)ковзання;
3)кочення.
Також тертя буває сухим і рідким. Сила тертя спокою напрямлена протилежно — силі, що прикладена до нерухомого тіла і паралельна до поверхні стикання його з іншим тілом.

Сила тертя
W — сила ваги,
 N — нормальна сила реакції опори, F — прикладена сила, що заставляє тіло ковзати по поверхні,
 Ff — сила тертя ковзання.
Силою тертя спокою називається сила, яку треба прикласти до тіла, щоб зрушити його з місця Fтр max = µN, тобто максимальна сила тертя спокою пропорційна до сили нормального тиску, але бувають випадки, коли саме сила тертя спокою є причиною руху. Під час ходіння саме сила тертя спокою, діючи на підошву, надає людині прискорення, а сила, що напрямлена в протилежну сторону їй, надає прискорення Землі, а за третім законом Ньютона дія рівна протидії.  Якщо тіло рухається (ковзає) рівномірно по поверхні стола, то між стиковими поверхнями виникає сила тертя ковзання. Сила, що виникає при ковзанні одного тіла по поверхні іншого тіла, називається силою тертя ковзання. Якщо до бруска прикласти силу і тягнути його рівномірно і прямолінійно, То динамометр покаже силу тертя ковзання. Ця сила напрямлена завжди протилежно напряму руху тіла відносно поверхні, по якій воно рухається. Напрям сили тертя протилежний напряму руху тіла, і тому сила тертя завжди призводить до зменшення швидкості тіла.
Всі тіла притягаються одне до одного. Така універсальна взаємодія (гравітаційна) тим сильніша, чим масивніші взаємодіючі тіла і чим ближче вони одне до одного.
Закон всесвітнього тяжіння:  будь-які дві матеріальні точки притягають одна одну із силою, яка прямо пропорційна добутку їх мас і обернено пропорційна квадратові відстані між ними.

      Гравітаційна стала.
Гравітаційна взаємодія

Основна задача динаміки полягає у визначенні положення тіла в довільний момент часу за відомим початковим положенням тіла, його початковій швидкості та силам, що діють на нього. В основі динаміки лежать три закони, сформульовані I. Ньютоном у 1687 р.

           Закони динаміки
Існують такі системи відліку, по відношенню до яких тіло, що рухається поступально, не має прискорення, якщо на нього не діють інші тіла (або якщо дії на нього інших тіл скомпенсовані). Такі системи називають інерціальними.  Ніякими механічними дослідами всередині інерціальної системи відліку (ІСВ) не можна визначити, чи знаходиться вона у спокої, чи рухається з V = const; перехід від однієї ІСВ до іншої не впливає на жодний механічний процес (математичний опис будь-якого закону механіки однаковий в усіх ІСВ). Отже, всі ІСВ рівноправні.

Перший закон Ньютона
Числове значення прискорення, одержуваного тілом масою т під дією сили F, прямо пропорційне числовому значенню сили і обернено пропорційне масі тіла, а напрям вектора а збігається з напрямом вектора F. Наслідок з другого закону Ньютона:F=m*a

Другий закон Ньютона

Сили, з якими будь-які два тіла діють одне на одне, чисельно рівні, протилежно направлені F12 = F21 і діють вздовж однієї прямої.

Третій закон Ньютона
Існування інерційних систем відліку лише постулюється першим законом Ньютона. Реальні системи відліку, пов'язані, наприклад, з Землею або з Сонцем, не володіють повною мірою властивістю інерціальній в силу їх кругового руху. Взагалі кажучи, експериментально довести існування ІСО неможливо, оскільки для цього необхідна наявність вільного тіла (тіла на яке не діють ніякі сили), а те, що тіло є вільним, може бути показано лише в ISO. Опис ж руху в неінерційній системах відліку, що рухаються з прискоренням щодо інерційних, вимагає введення т. зв. фіктивних сил таких як сила інерції, відцентрова сила або сила Коріоліса. Ці "сили" не обумовлені взаємодією тіл, тобто за своєю природою не є силами і вводяться лише для збереження форми другого закону Ньютона:

Закони Ньютона в неінерційній системах відліку.
Дякую за увагу !


title: Презентація на тему «Магнітні властивості речовини» (варіант 4)

text:
Магнітні
властивості
речовини
      По своїм магнітним властивостям усі речовини можна розділити на слабомагнітні і сильно магнітні. До слабомагнітних речовин відносять парамагнетики і діамагнетики, до сильно магнітних – антиферомагнетики і феромагнетики.
       Пара- і діа- магнетики, коли у відсутності зовнішнього магнітного поля вони не намагнічені, і характеризуються однозначною залежністю між вектором намагнічування  і напруженістю статичного магнітного поля.
Діамагнетики
      Діамагнетик — речовина з від'ємною магнітною сприйнятливістю.
      Явище діамагнетизму зумовлене ларморівською прецесією електронів у магнітному полі.
      Процеси, які визначають діамагнітні властивості речовини, відбуваються у всіх без вийнятку матеріалах, але вони слабкі й у випадку парамагнетиків не грають суттєвої ролі порівняно із іншими процесами.
      Ідеальний діамагнетик має магнітну сприйнятливість рівну −1, що призводить до виштовхування магнітного поля із речовини. Ідеальними діамагнетиками є надпровідники.
Парамагнетики
       Парамагне́тики— речовини з невеликою позитивною магнітною сприйнятливістю, які у зовнішньому магнітному полі намагнічуються вздовж поля і дещо підсилюють його.
     Магнітна сприйнятливість парамагнетиків завжди позитивна і складає 10-4-10-7 на 1 моль. До парамагнетиків належать:
речовини атоми або молекули яких мають непарне число електронів
вільні атоми (йони) з недобудованою внутрішньою електронною оболонкою багато лужних і лужноземельних металів
Феромагнетики
       Феромагнетиками називають тверді тіла, які можуть мати спонтанну намагніченість, тобто намагнічені вже у відсутності магнітного поля. У цьому відношенні вони аналогічні сегнетоелектрикам. Перехідні метали: залізо, кобальт, нікель та їх сплави.
       До феромагнетиків належать матеріали, які сильно взаємодіють з магнітним полем і магнітна проникність яких у певному температурному інтервалі значно більша за одиницю. Феромагнітні властивості мають тільки кристалічні тіла. У рідкому, або газоподібному стані феромагнетики стають парамагнітними. Феромагнетики мають окремі ділянки, атоми в яких мають однаково напрямлені магнітні моменти. У зовнішньому магнітному полі такі ділянки орієнтуються однаково.
Антиферомагнетики
       Антиферомагне́тики — магнітновпорядковані кристалічні речовини, які при низьких температурах мають дві повністю намагнічені спінові ґратки, які повністю компенсують одна одну.
       Температура переходу антиферомагнетиків із магнітновпорядкованого стану в розупорядкований стан називається температурою Нееля.
        При малих зовнішніх магнітних полях антиферомагнетики поводять себе, як парамагнетики. Утім, починаючи з певного критичного магнітного поля, в них з'являється намагніченість, яка спочатку росте лінійно з ростом напруженості зовнішньго поля, а потім виходить на насичення.
        Елементарними збудженнями в антиферомагнетиках є магнони.
Гістерезис
Гістерезис– неоднозначна залежність змін фізичної величини, яка означає стан тіла, від зміни іншої фізичної величини, яка визначає зовнішні умови (напруженість магнітних та електричних  полів). Гістерезис спостерігається в тих випадках, коли стан тіла визначається зовнішніми умовами не лише в цей час, але й попередні моменти, тобто, коли стан системи залежить від її минулого .
Гістерезис означає ненакладання перебігу змін у протилежних напрямках (незбіжність кривих, що описують такі зміни).

Розрізняють гістерезис:
магнітний;
діелектричний;
пружний:
магнітострикційний;
температурний;
термомагнітний та інші.
Крива гістерезису
Застосування магнітних матеріалів
Електротехнічних пристроях
Постійні магніти
В радіотехніці- ферити (феромагнітні матеріали)
Генератори змінного струму
Електродвигуни
Малогабаритні приймачі
Запис звуку в магнітофонах                      магнітні
Відео запис у відеомагнітофонах           стрічки


title: Презентація на тему «Закон Гука. Механічна напруга»

text:
Закон Гука. Механічна напруга
Виконав учень 10 класу: Коробка Євгеній
Роберт Гук
Роберт Гук— англійський природодослідник, учений-енциклопедист, що зіграв важливу роль у науковій революції сімнадцятого століття. Роберт Гук найбільше відомий за свій закон пружності (закон Гука).
Закон Гука
Закон Гука встановлює лінійну залежність між деформацією й механічними напруженнями.
Закон Гука справедливий для малих пружних деформацій.
Закон Гука: сила пропорційна видовженню
Закон Гука для випадку одновісного напруженого стану
У своїй найпростішій формі закон Гука записується для деформації довгого тонкого стрижня або пружини
  F = - k x
де F — сила, k — коефіцієнт жорсткості, х — видовження.
Ця формула не враховує зміни поперечних розмірів стрижня при розтягу. Крім того коефіцієнт жорсткості — це властивість стрижня, а не властивість матеріалу, з якого він виготовлений.
Механічна напруга
Механічне напруга - це міра внутрішніх сил, що виникають в деформованому тілі під впливом різних факторів. В системі СІ механічне напруження вимірюється в паскалях.
Механічна напруга
Напруга є результатом взаємодії частинок тіла при його навантаженні. Зовнішні сили прагнуть змінити взаємне розташування частинок, а виникаючі при цьому напруги перешкоджають зсуву часток, обмежуючи його в більшості випадків деякою малою величиною.

Q - механічне напруження.F - сила, що виникла в тілі при деформації.S - площа.
Дякую за увагу !!!


title: Презентація на тему «Перший закон термодинаміки»

text:
 Перший закон термодинаміки.
Робота в термодинамічному процесі.
 Термодинаміка – розділ фізики, що стосується законів явищ поширення та збереження тепла.

Тепловий двигун - типова термодинамічна система.

Перший закон термодинаміки було встановлено завдяки роботам Джоуля та Гельмгольца.

Зміна внутрішньої енергії неізольованої термодинамічної системи дорівнює різниці між кількістю теплоти, переданій системі, і роботою, зробленою системою над зовнішніми тілами:

Термодинамічний процес
- сукупність послідовних станів, через які проходить термодинамічна система при взаємодії її з навколишнім середовищем.

Види термодинамічних процесів:
рівноважний — процес, при якому тіло проходить неперервний ряд рівноважних станів.
оборотний — процес, за якого система може повернутись у початковий стан без того, аби у навколишньому середовищі відбулись які-небудь зміни.

Видирівноважних процесів

Ізотермічний процес - фізичний процес, під час якого температура не змінюється.

Діаграма цього процесу в координатах p,V є гіперболою. 1–3 – ізотермічний стиск, 1–2 – ізотермічне розширення.

Ізохорний процес -термодинамічний процес, який відбувається при сталому об'ємі.
Цей процес зображається прямою, яка паралельна до oci ординат, де 1–2 – ізохорне нагрівання, а 1–3 – ізохорне охолодження.

Ізобарний процес – процес, який відбувається при сталому тиску.
Процес зображається прямою, яка паралельна  до oci абсцис де 1–2 – ізобарне розширення, 1–3 – ізобарний стиск.

Термодинаміка
виникла в зв'язку з практичними потребами людства.

Підготував

Учень 11 класу

Сєдих Дмитро


title: Презентація на тему «Реактивний двигун» (варіант 1)

text:
Реактивний двигун — двигун-рушій, що створює тягу (реактивну) внаслідок швидкого витікання робочого тіла із сопла, найчастіше робочим тілом є гарячі гази, що утворюються внаслідок спалювання палива у камерах згоряння.

Самолёт

Космическая           техника
Военная реактивная техника
  Приклади реактивного руху
Водометный катер
ТРОХИ ІСТОРІЇ...

Реактивний двигун був винайдений Гансом фон Охайном , видатним німецьким інженером-конструктором і Френком Уїттла. Перший патент на працюючий газотурбінний двигун був отриманий в 1930 році Френком Уїттла. Однак першу робочу модель зібрав саме Охайн.2 серпня 1939 в Німеччині в небо піднявся перший реактивний літак - Хейнкель He 178, оснащений двигуном HeS 3, розроблений Охайном.


Презентація на тему «Електричний струм у газах» (варіант 1)


title: Презентація на тему «Магнітні властивості речовин» (варіант 3)

text:
  Магнітні властивості речовин
Магнітна проникність речовин
Магнетики- це речовини, яні здатні
намагнічуватись в магнітному полі.
Магнітна проникність- це фізична величина, яка позначає рівень взаємодії речовини і поля.
μ = B / B0, де
μ-магнітна проникність,
B-магнітна індукція поля в речовині,
B0-магнітна індукція зовнішнього поля.
Діамагнетики і парамагнетики

Діамагнетики-
речовини,що
намагнічуються проти
напрямку зовнішнього
магнітного поля.
Для них характерна
μ<1;
За відсутності
зовнішнього
магнітного
поля діамагнетики
немагнітні.

Парамагнетики
речовини, що
намагнічуються в
напрямку зовнішнього
магнітного поля.
Для них характерна
μ>1;
Парамагнетики
належать до
слабомагнітних
речовин.

Парамагнетик(1) і
діамагнетик (2) в
Неоднорідному
магнітному полі.
Феромагнетики
Феромагнетики- речовини, що мають значну
магнітну
проникність, які сильно взаємодіють з магнітним
полем.
До феромагнетиків належать залізо, кобальт, нікель,
деякісплави й хімічні сполуки.
Їх зазвичай виділяють в окремий клас сполук,
оскільки:
μ>>1;
феромагнітні властивості проявляються не в окремих атомах, а в кристалах у цілому;
за певної для даного феромагнетика температури феромагнітні властивості його зникають(температура Кюрі) ;
μ у складний спосіб залежить від магнітної індукції намагнічувального поля;

Застосування магнітних матеріалів
При взаємодії з магнітним полем змінюються не тільки магнітні
властивості речовин, а й інші — механічні, теплові, електричні,
оптичні і навіть хімічні.
Одним із цікавих прикладів використання дії магнітного поля на речовину є «омагнічення» води. Пройшовши крізь магнітне поле, вода набуває нових властивостей. Така вода не утворює накипу в парових котлах, що дає змогу використовувати її без додаткового хімічного оброблення. Бетон, замішаний на «омагніченій» воді, міцніший, ніж звичайний.
Явище підсилення магнітного поля феромагнетиками використовується в різних електротехнічних приладах: електромагнітних кранах, реле, електродвигунах, трансформаторах.
З елементів штучних феромагнетикиів виготовляють антени.
Без магнітних матеріалів не можна уявити сучасні методи запису інформації. Типовим прикладом пристрою для запису на магнітній плівці є магнітофон .
Подібний фізичний процес відбувається під час запису інформації на диску вінчестера в сучасному комп'ютері.

Кінець!

Презентацію підготувала
Учениця 11-А класу
Ющенко Наталія


Презентація на тему «Сила тертя» (варіант 1)


title: Презентація на тему «Проблема утилізації батарейок»

text:
Екологічний проект
«Проблема утилізації батарейок»
Проект виконав:
Учень 11 класу
Полонської ЗОШ І-ІІІ ст. №4
Шелюк Олександр Дмитрович
Науковий керівник проекту:
Присяжнюк Тетяна Миколаївна
Завдання проекту:
Висвітлити проблему утилізації батарейок серед учнів школи та населення мікрорайону;
Довести шкідливий вплив відпрацьованих батарейок на довкілля;
Виявити шляхом анкетування рівень інформованості учнів про шкідливий вплив відпрацьованих батарейок;
Знайти шляхи утилізації батарейок;
Розробити пам’ятки споживачам, щодо екологічної поведінки з відпрацьованими батарейками.
Об’єкт вивчення:
Відпрацьовані батарейки.
Предмет вивчення:
Шкідливий вплив на довкілля батарейок та проблема їх утилізації в межах мікро-району.
Методи які використовувались під час дослідження проекту:
Порівняльно-описовий;
Аналізу та синтезу;
Статистика;
Анкетування, інтерв’ювання;
Інформаційно-пропагандистський.
Батарейка – наш друг! Це зручне джерело електричної енергії. Не секрет що, все що живиться електрикою та не має зовнішнього джерела живлення,  потребує батарейки. Проте, вони не можуть працювати вічно. Викидати використану батарейку в сміття небезпечно, зберігати вдома теж. Навіть найсучасніші методи ліквідації становлять велику загрозу як для середовища, так і для людини.  На щастя, існують шляхи мінімізації чи навіть ліквідації згубних впливів батарейок на середовище. Для промисловців відпрацьовані батарейки – це сировина з високим рівнем концентрації цінних елементів – кольорових металів та мінералів.

Фото-звіт про агітаційно-масову роботу з учнями школи №4
Батаре́я — електричний компонент, який містить запас енергії і робить доступною її в електричній формі для пристроїв, підключених до нього. Найчастіше зустрічається тип батареї з електрохімічними запасами енергії (гальванічний елемент).
Батареї поділяються на дві великі категорії, в яких кожен тип має свої переваги і недоліки:
Первинні батареї необоротно (в межах практичності) перетворюять хімічну енергію в електричну енергію

Вторинні батареї можна заряджати зворотною подачею електричної енергії в батарею, тим самим відновлюючи вихідний склад реагентів батареї
Звичайна батарейка.                                                 Акумулятор з мобільного телефону.
Склад батарейок
Сольові батарейки-
Лужні батарейки або алкалінові батарейки
Ртутно-цинкові батарейки
Ртутно-кадмієві батарейки
Срібно-цинкові батарейки
Мідно-цинкові батарейки
Повітряно-цинкові батарейки
Літієві батарейки
Йодо-літієві батарейки
Батарейки складаються з багатьох компонентів і різні за складом. Ось
найбільш поширені види батарейок.
Батареї користуються постійним попитом, оскільки в багатьох портативних пристроях вони використовуються як джерела живлення.

При виборі хімічного джерела в якості автономного джерела енергії звертають увагу на моменти, які обумовлені умовами експлуатації:

режим розряду (безперервний, переривчастий чи імпульсний);
характер навантаження (постійні струм, опір, потужність);
характеристики джерел струму:
необхідна потужність;
електричні характеристики джерела струму
конструктивні характеристики — масові і габаритні параметри, конфігурація, тип виводів;
термін служби;
параметри зберігання: умови, строк, припустима втрата ємності;
вартість: первісна і повна для акумуляторів
до спеціальних вимог можна зарахувати: надійність, стійкість до механічних навантажень, пожежна і вибухова безпека.
умови навколишнього середовища, діапазон робочих температур і температур зберігання, вологість.
Кожна батарейка має своє маркування:
Кожна батарейка забруднює до 20 м^2 землі.
Або до 400 літрів води.
Одна пальчикова батарейка, викинута в смітник, забруднює важкими металами біля 20 квадратних метрів землі, а в лісовій зоні це місце проживання двох дерев, двох кротів, одного їжачка і декількох тисяч дощових черв'ячків.
Основним захворюванням при інтоксикації організму ртуттю є хвороба «Мінамата». Симптоми цього захворювання проявляються в порушеннях зору, слуху, неврологічних розладах, а перші випадки помічені серед рибалок на півдні Японії, на берегах бухти Мінамата ще в 1956 році. У новонароджених дітей були зареєстровані вроджені вади серця, відзначає він.
«Це пояснюється тим, що коли жінки репродуктивного віку споживають їжу, забруднену метил ртуттю, то отруйний забруднювач проходить через плацентарний бар’єр і впливає на плід. Діти, які споживають продукти, що містять ртуть, протягом перших років життя, також потрапляють під її згубний вплив, і це проявляється у вигляді захворювань мозку дитини і її нервової системи».
Утилізація в Україні
Не всі помічають, що на пальчикових батарейках намальоване перекреслене відро для сміття, але при цьому майже кожен українець викидає батарейку, не замислюючись, наскільки це небезпечно для навколишнього середовища і людини. Екологи і звичайні українці, які турбуються про стан навколишнього середовища, нарікають на те, що в країні не розвинена система збору батарейок та інших небезпечних відходів.

І з вересня 2011 року  в Україні відкрився завод по переробці — Львівське державне підприємство “Аргентум”. Поки що в Україні обсяги переробки цих відходів дуже низькі. На підприємстві готові переробляти до тонни батарейок за день, тоді як за шість місяців роботи поки що зібрали всього лише близько півтонни. Тому сьогодні головним завданням є налагодити процес збору.
За 1 рік середньостатистична сім’я викидає близько 500г. відпрацьованих батарейок, ми підрахували, що об’єми забруднення будуть досить вражаючими:
в межах школи 350*500=175кг на рік,
а в межах міста 21651*500=10825,5 кг.
В результаті ми віднайшли такі основні шляхи утилізації батарейок :
1. Створити цілісну державну систему порядку і способів утилізації
   джерел живлення; а не на рівні волонтерів.
2. Створення місць збору відпрацьованих елементів живлення.
3. Забезпечити сировиною ДП Арґентум.
4. Необхідність введення екологічного збору, який повинні оплачувати виробники та імпортери елементів живлення.
5. Обмеження брудних методів утилізації.
6. Здійснювати екологічно чисту переробку відпрацьованих джерел живлення або зберігати їх на спеціальних складах.
Виходячи з вище сказаного було розроблено технологію збору батарейок на утилізацію у нашій місцевості:
1.	Формування команди.
2.	Визначення кінцевого отримувача.
3.	Визначення місць та способів збору.
4.	Виготовлення та встановлення контейнерів для збору.
5.      Проведення інформаційної кампанії.
6.      Збір батарейок.
Виручення батарейок з контейнерів, сортування та відправка        батарейок.


title: Презентація на тему «Українські космонавти» (варіант 2)

text:
Українські космонавти

       Попович Павло Романович
Перший космонавт-українець. Перший свій політ здійснив на супутнику «Восток-4» 12 серпня — 15 серпня 1962. Це був перший у світі груповий політ двох пілотованих кораблів. В ході польоту були проведені перші експерименти з радіозв'язку і взаємне фотографування. Другий політ в космос Попович зробив 3-19 липня 1974 як командир екіпажу космічного корабля «Союз-14». За мужність і відвагу йому було двічі присвоєно звання  Героя Радянського Союзу.

Попович Павло Романович – 4 радянський льотчик-космонавт
         Попов Леонід Іванович
Здійснив 3 космічних польоти. Перший політ (1980) тривав 185 діб, проходив на космічному кораблі «Союз-35» з посадкою на «Союз-37». За успішне виконання завдань польоту Леоніду Попову було присвоєно звання «льотчик-космонавт СРСР» та звання Героя Радянського Союзу.
Другий політ відбувся у 1981 році на космічному кораблі «Союз-40» в складі міжнародного космічного екіпажу. Політ тривав 9 діб, польотне завдання було успішно виконано. За цей політ Леоніду Попову присвоєно звання двічі Героя Радянського Союзу.
Третій політ було здійснено на космічному кораблі «Союз Т-7» та орбітальній станції «Салют-7».

Попов Леонід Іванович, Восток-4, Союз-14
Ляхов Володимир Афанасійович
Радянський, український космонавт, двічі Герой Радянського Союзу. Здійснив три польоти в космос: командиром кораблів «Союз-32» і станції «Салют-6»(посадка на «Союзі-34»), «Союз Т-9» і станції «Салют-7», «Союз ТМ-6» з відвідинами станції «Мир» (посадка на «Союзі-ТМ-5») загальною тривалістю 333 доби 7 годин 17 хвилин 37 секунд; три виходи у відкритий космос загальною тривалістю 7 годин 7 хвилин.

Ляхов Володимир Афанасійович
Васютін Володимир Володимирович
 радянський космонавт українського походження.
17 вересня 1985 року Васютін здійснив свій перший політ у космос як командир корабля «Союз Т-14» до станції «Салют-7». Під час перебування на станції Васютін важко захворів і на 62-й день свого перебування там був вимушений повернутися на Землю.

Васютін Володимир Володимирович

Береговий Георгій Тимофійович
 26 — 30 жовтня 1968 року здійснив космічний політ на космічному кораблі "Союз-3". У польоті була проведена перша в історії спроба злучення в космосі з безпілотним кораблем "Союз-2" в тіні Землі. Політ продовжувався 3 доби 22 години 50 хвилин 45 секунд.  За здійснення космічного польоту 1 листопада 1968 року нагороджений другою медаллю «Золота Зірка» Героя Радянського Союзу.
Береговий Георгій Тимофійович
 Льотчик-космонавт СРСР, генерал-лейтенант, двічі Герой Радянського Союзу (єдиний удостоєний першої зірки Героя за подвиг під час Німецько-радянської війни, а другої  — за політ у космос).
Жолобов Віталій Михайлович
Віталій Жолобов з 6 липня по 24 серпня 1976 року здійснив політ у космос разом з Борисом Волиновим на космічному кораблі «Союз-21» до орбітальної станції «Салют-5» як бортінженер. Політ, запланований на 60 діб, тривав 49. Причиною його завершення став неприємний запах, який космонавти відчули на борту, він нагадував запах токсичного ракетного пального, про що Віталій Жолобов повідомив до Центру управління польотом. Керівництво вважало за потрібне перервати політ, щоб не наражати на небезпеку екіпаж, тим більше що на той момент серйозна програма науково-технічних і медико-біологічних досліджень була успішно завершена.
Жолобов Віталій Михайлович

Шонін Георгій Степанович
11 жовтня — 16 жовтня 1969 брав участь в космічному польоті як командир корабля «Союз-6» (бортінженер — Валерій Кубасов). Тривалість польоту склала 4 доби 22 години 42 хвилини 47секунд. Це був перший груповий політ трьох космічних кораблів, під час якого проводилося їх маневрування — також у космосі знаходились у той самий час «Союз-7» і «Союз-8». Під час польоту вперше у світі були здійснені експерименти з проведення зварювальних робіт в космосі на апаратурі, розробленій в Інституті електрозварювання імені Є. О. Патона (установка «Вулкан»). Також був проведений експеримент «Факел» з виявлення запусків балістичних ракет.
Шонін Георгій Степанович

Кизим Леонід Денисович
Перший політ в космос здійснив на космічному кораблі «Союз Т-3» в якості командира корабля.  Політ проходив з 27 жовтня по 10 листопада 1980 року. За час польоту екіпажем був виконаний комплекс ремонтних робіт на бортустанції «Салют-6». Загальний час перебування в космосі склав 12 днів 19 годин 7 хвилин і 42 секунди. Другий політ в космос здійснив на космічному кораблі «Союз Т-10» в якості командира корабля. Під час польоту, протягом 237 днів працював на борту станції «Салют-7». Загальна тривалість другого польоту склала 236 днів 22 години і 49 хвилин, загальна тривалість перебування у відкритому космосі — 22 години 50 хвилин. Третій політ здійснив на космічному кораблі «Союз Т-15» в якості командира корабля. В екіпаж також входив Володимир Соловйов. Політ проходив з 13 березня до 16 липня 1986 року. Під час польоту брав участь у роботах на орбітальних станціях «Салют-7» і «Мир». Загальна тривалість третього польоту склала 125 днів і 56 секунд.
Кизим Леонід Денисович
Радянський  український космонавт, двічі Герой Радянського Союзу.
Арцебарський Анатолій Павлович
Радянський       льотчик-космонавт українського походження, льотчик-випробувач, Герой Радянського Союзу, полковник запасу.
Здійснив політ на «Союзі ТМ-12» та орбітальному комплексі «Мир» (травень — жовтень 1991).

Левченко Анатолій Семенович
Анатолій Левченко здійснив перший і останній у своєму житті космічний політ з 21 по 29 грудня 1987 року як космонавт-дослідник на кораблі «Союз ТМ-4». Разом із ним стартували Володимир Тітов і Муса Манаров. Левченко кілька днів провів на борту орбітальної станції «Мир» і повернувся на Землю на «Союзі ТМ-3». Під час польоту космонавт проводив експеримент з дослідження можливості управління «Бураном» в період гострої адаптації до невагомості на спеціальному стенді, розміщеному в побутовому відсіку «Союзу ТМ-4». Загальна тривалість польоту на станцію «Мир» і назад на Землю склала 7 діб 21 година 58 хвилин 12 секунд.
За мужність і героїзм, проявлені під час космічного польоту, указом Президії Верховної Ради СРСР Левченко був удостоєний звання Герой Радянського Союзу, Льотчик-космонавт СРСР і нагороджений медаллю«Золота Зірка» та орденом Леніна.

Зліва направо: Володимир Титов, Анатолій Левченко,Муса Манаров, 21 грудня 1987р.
Екіпаж корабля «Союз ТМ-4»перед польотом:
Каденюк Леонід Костянтинович
 перший        космонавт    незалежної  України.
Каденюк Леонід Костянтинович
     В серпні 1976 року був відібраний до загону радянських космонавтів у групу багаторазової космічної системи «Буран».
     В період з 19 листопада по 5 грудня 1997 року здійснив космічний політ на американському БТКК «Колумбія». Під час польоту виконував біологічні експерименти спільного українсько-американського досліду з трьома видами рослин: ріпа, соя і мох. Основна мета проведення експериментів — вивчення впливу стану невагомості на фотосинтетичний апарат рослин, на запліднення та розвиток зародка, на експресію генів у тканинах сої і рапи, на вміст фітогормонів у рослинах рапи, на вуглеводний метаболізм та ультраструктуру клітинпроростків сої, на процес ураження проростків сої патогенним грибом фітофтори.
                      Кінець!

                                              Презентацію підготувала
                                                      учениця 10 – А класу
                                                              Ющенко Наталія


Презентація на тему «Законы Ньютона»


title: Презентація на тему «Оптика і швидкість світла»

text:
Оптика і швидкість світла: теорії про швидкість світла
Презентація учениці 11-В класу Гладкіх Ксенії
О́птика — розділ фізики, в межах якого вивчається природа оптичного випромінювання (світла), досліджуються процеси випромінювання світла, його поширення в різноманітних середовищах і взаємодії з речовиною.

Оптика описує властивості світла і пояснює пов'язані з ним явища. Методи оптики використовуються електротехніці, фізиці, медицині (зокрема, офтальмологіі). У цих, а також в міждисциплінарних сферах широко застосовуються досягнення прикладної оптики.
Найважливіші поняття оптики: заломлення і віддзеркалення світла

Джерело світла поширює промені в усі сторони. Світло падає на навколишні предмети і цим змушує їх нагріватися. Якщо світло потрапляє в очі, він викликає зорові відчуття - ми бачимо. Тобто при поширенні світла відбувається передача деякого впливу. Одне тіло впливає на інше.
Всього існує два способи впливати на інший предмет:

1. Перенесення речовини

2. Зміна навколишнього середовища.

Наприклад, як ми можемо змусити струну гітари коливатися? Необхідно смикнути сусідню струну, яка своїми коливаннями змусить коливатися цю струну. Відповідно до цього в старі часи розвивалися паралельно дві теорії світла: хвильова і корпускулярна.

Згідно з першою хвильової теорії, світло - це поперечна хвиля, яка поширюється в світлоносні ефірі, яким заповнене все навколо. Згідно другої теорії, світло - є потік частинок, що йде від джерела в різні сторони.
Дві теорії світла
Дисперсія світла
Виявилося, що при випромінюванні і поглинання світло проявляє корпускулярні властивості, а при переміщенні в просторі хвильові. Така подвійність властивостей світла отримала назву корпускулярно-хвильовий дуалізм. Питання про швидкість поширення світла цікавив учених з давніх часів.

Швидкість світла
Робилися різні спроби виміряти швидкість за допомогою годинника, але вони не увінчалися успіхом. Стали навіть вважати, що швидкість світла нескінченно велика. Але потім ці припущення розсіялися.

Вперше вдалося виміряти швидкість світла астроному О. Ремер. Це сталося в 1676 році. Він спостерігав за затемненнями супутників Юпітера. Якщо бути точніше, то за супутником Іо. Астроном засік час між двома спалахами, воно становило 42 години 28 хвилин.
Повторивши свої спостереження, коли Земля була на більшій відстані від Юпітера, він виявив, що час змінився на 22 хвилини. Виходячи з цих даних, і знаючи зміни відстані, він обчислив швидкість світла. Отримав значення 300000 км / с.

Через майже 200 років швидкість світла вдалося виміряти в умовах лабораторії. У 1849 році ці вимірювання провів француз И.Физо. Отримавши при цьому значення 313000 км / с.

Хоча багатобарвний спектр веселки безперервний, за традицією в ньому виділяють 7 кольорів. Вважають, що першим вибрав це число Ісаак Ньютон. Причому спочатку він розрізняв тільки п'ять кольорів - червоний, жовтий, зелений, блакитний і фіолетовий, про що і написав у своїй «Оптиці». Але згодом, прагнучи створити відповідність між числом кольорів спектру і числом основних тонів музичної гами, Ньютон додав ще два кольори.
Цікавий факт про веселку
Світло - це одна з форм енергії, яку здатний розрізнити людське око. Світло переміщується строго по прямій і з постійною швидкістю.
У світла є різні кольори, що залежать від довжини хвилі світла, найдовші хвилі червоні, короткі - фіолетові.
Тільки 10% енергії, що витрачається лампочкою йде на освітлення, інші 90% йдуть у вигляді тепла, що вельми неефективно!
Цікаве про світло
На жаль, як не старалися вчені розігнати електрон до швидкості світла, у них не вийшло: електрон розігнався до максимальної швидкості, яка склала 99.999999995% від швидкості світла.
Цікаве про світло
Чому небо синє? Адже за логікою воно має бути безбарвним. Справа в тому, що ми можемо бачити тільки розсіяне світло, у випадку з веселкою його розсіюють крапельки води, тому ми бачимо всі кольори видимого спектру світла - від червоного до фіолетового. У випадку з небом - в повітрі міститься незліченна безліч дуже маленьких порошинок, які найсильніше розсіюють сині хвилі, тому ми бачимо небо синім

Цікаве про світло
Дякую за увагу!  


title: Презентація на тему «Електромагнітні хвилі» (варіант 3)

text:
Електромагнітні хвилі

Електромагнітні хвилі-це поширення в просторі вільного електромагнітного поля або система електричних та магнітних полів, що періодично змінюються.
Електромагнітне випромінювання виникає в результаті прискореного руху  заряджених частинок.
-довжина хвилі-це відстань на яку поширюється хвиля протягом одного періоду коливань.
Властивості електромагнітних хвиль
Досліди Герца і проведені експерименти показали, що електромагнітні хвилі мають такі властивості:
1) в однорідному середовищі поширюються рівномірно і прямолінійно;
2) відбиваються діелектриками, а ще краще провідниками, при цьому виконуються закони відбивання хвиль;
3) заломлюються;
4) фокусуються;
5) поляризуються
У вакуумі електромагнітні хвилі досягають найбільшої швидкості - швидкості світла
Застосування електромагнітних хвиль
Радіохвилі поділяють на довгі (понад 10 км), середні (сотні метрів), короткі (десятки метрів). Усіх їх переважно використовують у радіозв'язку. Ультракороткі радіохвилі поділяють наметрові, дециметрові та міліметрові. Перші використовують у телебаченні, другі і треті - у радіолокації..
Ультрафіолетові промені використовують для знезаражування приміщень у лікарнях, стимуляції хімічних реакцій, утворення потрібних генних мутацій та ін. Відкрито в 1801 році Н. Ріттером і У. Волластоном
Джерела:
сонце, зорі;
світло електричної дуги;
та газорозрядних ламп.

Приймачі:
фотоелементи,
фотодіоди,
іонізаційні камери,
лічильники фотонів,
фотопомножувачі
Властивості:
викликає люмінесценцію;
викликає фотоефект;
спричиняє фотохімічні реакції;
справляє бактерицидну дію;
впливає на центральну нервову систему;
спричиняють утворення захисного пігменту – засмаги (вітамін В2);
руйнують сітківку ока.
Рентгенівське проміння отримують під час гальмування електронів, які прискорюються напругою в десятки кіловольтів. На відміну від світлового проміння видимого спектра й ультрафіолетового проміння, воно має значно меншу довжину хвиль. Причому довжина хвилі рентгенівського проміння стає меншою, при більшій енергії електронів, які бомбардують перешкоду.
Рентгенівська фотографія руки своєї дружини, зроблена В. К. Рентгеном
Вільгельм Рентген
За відкриття рентгенівських променів Рентгену в 1901 році була присуджена перша Нобелівська премія по фізиці, причому нобелівський комітет підкреслював практичну важливість його відкриття.
У 1896 році, в Росії, вперше було вжито назву «рентгенівські промені». В інших країнах використовується бажана Рентгеном назва - X-промені. У Росії промені стали називати «рентгенівськими» за ініціативою учня В. К. Рентгена - Абрама Федоровича Йоффе.

Рентгенівське випромінювання є іонізуючим. Воно впливає на тканини живих організмів і може бути причиною променевої хвороби, променевих опіків і злоякісних пухлин. Унаслідок цього при роботі з рентгенівським випромінюванням необхідно дотримуватись заходів захисту.. Рентгенівське випромінювання є мутагенним чинником.
Біологічний вплив
Інфрачервоними променями називають хвилі, довжина яких лежить в діапазоні: 0,1 мм-770 нм.
Частота: 3∙1012 - 3∙1014 Гц
Ще в І ст. н. е. Тит Лукрецій Кар висловлював припущення, що у Сонця «є багато жарких, сильних та невидимих променів...»
У 1880 році Вільям Гершель надрукував свої роботи про дослідження інфрачервоного випромінювання.

Інфрачервоне випромінювання
Джерелами інфрачервоних хвиль є Сонце, зірки, планети, будь-яке тіло, температура якого вища за температуру навколишнього середовища.

Приймачами інфрачервоного випромінювання є термометри, фоторезистори, фотоелементи та ін.

Властивості:
проходить крізь картон, чорний папір, тонкий шар ебоніту, асфальт, атмосферу Землі,
поглинається водяною парою
Застосування інфрачервоного випромінювання:
фотографування земних об'єктів у тумані й темряві;
прогрівання тканин живого організму;
сушіння деревини, пофарбованих поверхонь, підігрівання матеріалів;
встановлення охоронної сигналізації у приміщеннях;
у сфері медицини, геодезії, криміналістики;
у військовій справі (прилади нічного бачення тощо).

Виконала: Апостолова Аліна 11-М


title: Презентація на тему «Дозиметр»

text:
Дозиметр

Прибор для измерения эффективной дозы или мощности ионизирующего излучения за некоторый промежуток времени. Само измерение называется дозиметрией.

Иногда «дозиметром» не совсем точно называют радиометр — прибор для измерения активности радионуклида в источнике или образце (в объёме жидкости, газа, аэрозоля, на загрязненных поверхностях) или плотности потока ионизирующих излучений для проверки на радиоактивность подозрительных предметов и оценки радиационной обстановки в данном месте в данный момент.

Рентгенметр — разновидность радиометра для измерения мощности гамма-излучения.
Бытовые приборы, как правило, комбинированные, имеют оба режима работы с переключением «дозиметр» — «радиометр», световую и (или) звуковую сигнализацию и дисплей для отсчёта измерений. Масса бытовых приборов от 400 до нескольких десятков граммов, размер позволяет положить их в карман. Некоторые современные модели можно надевать на запястье, как часы. Время непрерывной работы от одной батареи от нескольких часов (приборы с цветными ЖК-экранами) до нескольких месяцев.
Диапазон измерения бытовых радиометров, как правило, от 10 до 10 тысяч микрорентген в час (0,1 — 100 микрозиверт в час), погрешность измерения ±30 %.
Бытовой дозиметр-радиометр «Сосна»
(Российская Федерация, 1992). Батарейный отсек приоткрыт. Показывает 16 микрорентген/час.

Детектором (чувствительным элементом дозиметра или радиометра, служащим для преобразования явлений, вызываемых ионизирующими излучениями в электрический или другой сигнал, легко доступный для измерения) может являться ионизационная камера (прямопоказывающий индивидуальный дозиметр «ДДГН-02» или «ДДГ-01Д», похож на авторучку с окошком в торце), сцинтиллятор (геологический поисковый радиометр «СРП-88»), счётчик Гейгера (военный радиометр «ДП-12», бытовые комбинированные «Белла», «Сосна», «Эксперт», «Припять» (позволяет измерять мягкое бета-излучение), «РКСБ-104» (радиометр с возможностью работы в дежурном режиме, подаёт сигнал при превышении установленного пользователем уровня), «Мастер» (маленький экономичный рентгенметр) и так далее) или же специальный полупроводниковый диод.
Блок детекторов прибора «Сосна»
 Хорошо видны 4 счётчика Гейгера СБМ-20 и часть корректора спектра чувствительности (свинцовая фольга справа).

В СССР бытовые дозиметры получили наибольшее распространение после Чернобыльской аварии 1986 года. До этого времени дозиметры использовались только в научных или военных целях.

Индивидуальные дозиметры — дозиметры, предназначенные для ношения (как правило, в кармане одежды либо на поясном ремне) с целью предупредить человека о вхождении в зону с высоким уровнем гамма-излучения.
В настоящее время индивидуальные переносные дозиметры позволяют измерять не только гамма излучение, но и бета, а также рентген излучение (например, когда Вы идете в рентген-кабинет делать снимки). Многие индивидуальные дозиметры имеют функцию измерения накопленной дозы. Индивидуальные дозиметры используются повсеместно: как в быту, так и на различных предприятиях, а также используются военными при полевых испытаниях.
Типы дозиметров
Профессиональный (помимо измерения дозы излучения могут измерять активность радионуклида в каком либо образце: предмете, жидкости, газе и т. д. Дозиметры-радиометры могут измерять плотность потока ионизирующих излучений для проверки на радиоактивность различных предметов или оценки радиационной обстановки на местности).
Бытовой (недорогие индивидуальные дозиметры, которые измеряют мощность дозы ионизирующего излучения на бытовом уровне с не высокой точностью измерения— для проверки продуктов питания, строительных материалов и т. д.).
Бытовые дозиметры в основном различаются по следующим параметрам:
типы регистрируемых излучений — только гамма, или гамма и бета;
тип блока детектирования ионизирующего излучения — газоразрядный счетчик (также известен как счетчик Гейгера, или усовершенствованный его аналог, счетчик Гейгера-Мюллера) или сцинтилляционный кристалл/пластмасса; количество газоразрядных счетчиков варьируется от 1 до 4-х;
размещение блока детектирования — выносной или встроенный;
наличие цифрового и/или звукового индикатора;
время одного измерения — от 3 до 40 секунд;
габариты и вес.
Счётчики для дозиметрии всего организма
BOMA
Bomab— фантом, разработанный в 1949 году и с тех пор принятый в Северной Америке, если не во всем мире, как отраслевой стандарт (ANSI 1995) для калибровки дозиметров, использующихся для дозиметрии всего организма.
Фантом состоит из 10 полиэтиленовых бутылок, либо цилиндров или эллиптических баллонов, являющихся его головой, шеей, грудной клеткой, животом, бедрами, ногами и руками. Каждая секция заполнена радиоактивным раствором в воде, радиоактивность которого пропорциональна объёму каждой секции. Это имитирует однородное распределение материала по всему организму.
Примеры радиоактивных изотопов, использующихся для калибровки эффективности калибровки: 57Co, 60Co, 88Y, 137Cs и 152Eu.
Лёгочный счётчик
Лёгочный счётчик — система, предназначенная для измерения и подсчета излучения от радиоактивных газов и аэрозолей, вдыхаемых человеком и достаточно нерастворимых в тканях тела, чтобы покинуть лёгкие в течение нескольких недель, месяцев или лет. Состоит из детектора или детекторов излучения и связанной с ними электронной части.

Соэкс 01-M, современный индивидуальный дозиметр.

Современный российский дозиметр РадиаСкан-701. Разработка резидентов Технопарка "Сколково".

Ионизационный дозиметр, не прямопоказывающий, устарел, но по-прежнему используется на многих предприятиях.

Один из видов современных прямопоказывающих дозиметров, применяется персоналом АЭС.

Над презентацией работала
Волох Анастасия 11-Б класс
2014г.


Презентація на тему «Обобщение и уточнение Ньютоном законов Кеплера»


title: Презентація на тему «Шкала електромагнітних випромінювань»

text:
Презентаціяз фізикина тему:”Шкала електромагнітних випромінювань”учениці 7(11)Б класуОдеського НВК №13Бургелі Наталії
Дослідженнями, що проводилися вченими протягом тривалого часу, встановлено, що в природі немає законів, які б обмежували частоту коливань заряджених частинок, а отже, і довжину хвилі, яка випромінюється. Не буває найменшої чи найбільшої довжини хвилі. Може лише йтися про певний діапазон хвиль, виявлених і вивчених за допомогою сучасних засобів дослідження.Для наочного уявлення про різноманітність довжин електромагнітних хвиль складено шкалу електромагнітних хвиль.
Радіохвилями називають електромагнітні хвилі довжиною від декількох кілометрів до декількох міліметрів. Це випромінювання внаслідок малої частоти має низьку енергію, тому не становить жодного інтересу для передачі інформації в атмосфері на великі відстані. Основною ознакою діапазону радіохвиль є їх поширення на значні відстані, що робить їх цінними для передачі інформації.
РАДІОХВИЛІ
У науці й радіоотехніці радіохвилі поділяються на довгі (30 000—3 000 м), середні (3 000-200 м), короткі (200—10 м) та ультракороткі ( < 10 м). Хвилі цих частин радіодіапазону мають характерні лише їм властивості. Так, довгі і середні хвилі зазнають рефракції і дифракції в атмосфері, внаслідок чого вони здатні огинати поверхню земної кулі
Спектр видимого світла з одного боку обмежений фіолетовим світлом, із другого — червоним. За їхніми межами око не бачить жодного освітлення. Проте за допомогою спеціальних приладів, чутливих до електромагнітного випромінювання, встановлено, що в крайніх темних ділянках спектра також є деяке випромінювання. Якщо в темну частинку екрана за червоною ділянкою спектра внести термопару, то прилад, з'єднаний з нею, зафіксує її нагрівання. Це засвідчить, що в цій ділянці спектра є випромінювання, невидиме для ока. Вимірювання показують, що довжина хвилі цього випромінювання більша за довжину хвилі червоного світла наприкінці видимої ділянки спектра. У зв'язку з цим таке випромінювання дістало назву інфрачервоного. Межі діапазону інфрачервоних хвиль від 760 нм до 0,1 мм. Вони впритул підходять до діапазону ультракоротких радіохвиль. Відкрив інфрачервоне випромінювання відомий англійський астроном і оптик В. Гершель у 1800 р.
ІНФРАЧЕРВОНЕ ВИПРОМІНЮВАННЯ
Людина не має спеціальних органів чуття, які б сприймали всі електромагнітні хвилі. Око людини сприймає лише дуже малу ділянку спектра електромагнітних хвиль, яку називають видимим світлом. Вважають, що око людини сприймає електромагнітні хвилі довжиною від 400 до 760 нм. Для виявлення і реєстрації інших електромагнітних хвиль використовують різноманітні перетворювачі. Наприклад, перетворювачами у радіодіапазоні є електронні апарати — радіоприймачі. Оскільки цей діапазон не обмежений ні з боку коротких, ні з боку довгих хвиль, то можна передбачити, що існують електромагнітні хвилі, довжина яких менша за 400 і більша за 760 нм.
УЛЬТРАФІОЛЕТОВЕ ВИПРОМІНЮВАННЯ
Ультрафіолетове випромінювання має сильну бактерицидну дію. Під впливом ультрафіолетового випромінювання гине більшість хвороботворних бактерій, тому в лікарнях в усіх операційних кімнатах є спеціальні електричні лампи, які випромінюють ультрафіолетові промені і дезінфікують приміщення. Великий ефект отримують, застосовуючи ультрафіолетове випромінювання для стерилізації різних медичних матеріалів та інструментів. Водночас ультрафіолетове випромінювання  (особливо у  короткохвильовій ділянці спектра) може бути шкідливим для здоров'я людини. Воно здатне не тільки негативно впливати на сітківку ока, викликати опіки шкіри, а й призводити до незворотних змін в організмі, провокувати розвиток хвороб.
Серед усіх видів електромагнітного випромінювання особливе місце посідають рентгенівські промені. У повсякденному житті ми часто стикаємося з цією назвою, особливо тоді, коли довідуємося про стан свого здоров'я, проходячи обстеження в «рентгенівському» кабінеті лікарні чи поліклініки. Довжина хвилі цього випромінювання менша 6 нм.
Для генерування рентгенівського випромінювання застосовують спеціальні електронні прилади, які називають рентгенівськими трубками

РЕНТГЕНІВСЬКЕ ВИПРОМІНЮВАННЯ
Цікава і драматична історія відкриття рентгенівських променів. Перші вакуумні трубки для одержання Х-променів (таку назву спочатку мало невідоме випромінювання) були створені видатним фізиком, українцем за походженням Іваном Пулюєм, який тривалий час жив і працював у Австрії. Він першим довів, що випромінювання з вакуумних трубок, по яких проходить електричний струм, має хвильові властивості. Учений не тільки встановив їхню природу, а й дослідив їхні основні властивості. Одержані І. Пулюєм фотознімки внутрішніх органів людини дотепер публікуються в навчальній літературі Однак сталося так, що про відкриття нового виду електромагнітного випромінювання першим повідомив німецький фізик В. Рентген у 1895 р. Після публікацій В. Рентгена відкрите випромінювання почали називати рентгенівським.


Презентація на тему «Цікаві відомості про магнітне поле Землі»


title: Презентація на тему «Пароутворення та конденсація»

text:
Пароутворення та конденсація
Підготувала
Учениця 10-Б класу
ЗОШ І-ІІІ ст. №11
м. Сміла
Відняк Людмила

Пароутворення - це перехід речовини з рідкого стану в газоподібний.

Є два види пароутворення:
   а) випаровування;
   б) кипіння.
Пароутворення
Випаровування
Випаровування - це пароутворення на поверхні рідини.
Випаровування відбувається за будь-якої температури та у будь-яких рідин, що мають вільну поверхню.
Випаровування завжди супроводжується охолодженням рідини.
Є декілька закономірностей випаровування.
Механізм випаровування пов'язаний із випадковим виштовхуванням окремих молекул поверхневого шару рідини під дією неперервних безладних поштовхів від сусідніх молекул в ході їх хаотичного теплового руху.

Механізм випаровування
Швидкість випаровування пропорційна площі вільної поверхні рідини.
Швидкість випаровування пропорційна температурі рідини.
Швидкість випаровування залежить від руху повітря поблизу поверхні рідини.
Швидкість випаровування залежить від вологості повітря.
Швидкість випаровування у різних рідин різна.
Закономірності випаровування
 Кипіння - це пароутворення в об'ємі рідини.
- Кипіння відбувається лише за певної для даної рідини та даних умов температури.
- Під час кипіння рідини її температура не змінюється.
- Температура кипіння суттєво залежить від зовнішнього тиску.
Кипіння

    Механізм кипіння пов'язаний із утворенням всередині об'єму рідини повітряних бульбашок, заповненням цих бульбашок парою під час внутрішнього випаровування, їх спливанням на поверхню рідини під дією архімедової сили, шумним руйнуванням бульбашок та виходом із них пари при досягненні поверхні рідини. В цілому, процес кипіння відрізняється від процесу випаровування саме великою інтенсивністю пароутворення: рідина при кипінні значно швидше (за менший проміжок часу) перетворюється у пару.

Механізм кипіння
 умовою початку кипіння є нагрівання рідини до певної температури;
 умовою здійснення кипіння є неперервне надання рідині великої кількості теплоти;
 температура кипіння є різною для різних рідин;
 для даної рідини температура кипіння залежить від зовнішнього тиску: із зменшенням тиску температура кипіння зменшується і навпаки;
кипіння зажди відбувається у декілька окремих стадій.
Загальні закономірності кипіння.
 Основним механізмом початку кипіння є утворення бульбашок із повітря.
утворення первинних бульбашок повітря на дні та стінках посудини;
заповнення первинних бульбашок парою під час внутрішнього випаровування;
зростання тиску пари у бульбашках за рахунок нагрівання рідини;
збільшення розмірів бульбашок під дією внутрішнього тиску;
початок спливання бульбашок під дією архімедової сили;
Основні стадії кипіння рідини.
Конденсація - це зворотній процес перетворення речовини із газоподібного агрегатного стану у рідкий агрегатний стан (перетворення пари у рідину). Серед прикладів конденсації у природі найбільш важливими є такі, як випадіння роси, утворення туману, конденсація хмар, дощі та зливи тощо.
Конденсація
конденсація може відбуватись за будь-якої температури;
 інтенсивність конденсації залежить від зовнішнього (атмосферного) тиску;
 інтенсивність конденсації залежить від вологості повітря: конденсація є найбільш інтенсивною при 100% вологості;
 оскільки вологість повітря залежить від температури, то для даного зовнішнього тиску конденсація відбувається при зниженні температури до певного значення - точки роси;
 питома теплота конденсації чисельно дорівнює питомій теплоті пароутворення.
Закономірності конденсації.
Приклади конденсації
Випаровування та конденсація в природі.


Презентація на тему «Магніти. Дослід Ерстеда. Правило гвинта. Магнітна аномалія»


Презентація на тему «Природні Явища та механічний рух»


title: Презентація на тему «Динаміка» (варіант 1)

text:
Творчий проект
Динаміка
Виконала:  учениця 10-А класу
                     Великокринківської  ЗОШ  I-III ст.
                     Попова Каріна

Емблема
Девіз
Якщо маєш ти питання,та не знаєш відповідь,
ти звернись по допомогудо королеви наук – ФІЗИКИ.Як  взаємодіють сили?Що таке інертність тіла?Як  читається третій  закон  Ньютона?
на ці питання  знайдеш  відповідьу книжці  з фізики.
Теорія та застосування
Динаміка - це розділ механіки, в основі якого лежить кількісний опис взаємодії тіл,яка визначає характер їхнього руху
Найважливіші закони динаміки – закони Ньютона
Закони Ньютона
I закон
Існують такі системи відліку,
відносно яких тіло зберігає
стан спокою або рівномірного
прямолінійного руху,якщо на нього
не  діють інші тіла та поля або
якщо їхні дії скомпенсовані
II закон
Прискорення,якого набуває тіло
внаслідок дії  сили, прямо
пропорційне цій силі та
обернено пропорційне масі тіла
III закон
Сили, з якими тіла діють одне на одне, напрямлені вздовж однієї, рівні за модулем і протилежні за напрямком

Перший закон Ньютона
Якщо на тіло не діють сили або їх дія скомпенсована, то дане тіло знаходиться в стані спокою або рівномірного прямолінійного руху
Перший закон Ньютона
Перший закон Ньютона називають законом інерції.Системи відліку, щодо яких тіла рухаються з постійною швидкістю при компенсації зовнішніх впливів на них, називаються інерційних
Другий закон Ньютона
Прискорення тіла прямо пропорційно рівнодіючої сил, прикладених до тіла, і обернено пропорційно його масі
Другий закон Ньютона
Якщо два тіла взаємодіють один з одним, то прискорення цих тіл обернено пропорційне їх масам

Третій закон Ньютона
Сили, що виникають при взаємодії двох тіл, прикладені до різних тіл.
Сили в механіці
Гравітаційна сила. Закон Всесвітнього тяжіння
Усі тіла у Всесвіті взаємно притягуються

Закон всесвітнього тяжіння
Дві матеріальні точки притягуються одна до одної з силою, що прямо пропорційна добутку маси цих тіл та обернено пропорційній квадрату відстані між ними
Сила тяжіння
Сила гравітації, що діє між Землею та тілом.
Сила тертя
Виникає при дотику тіл і перешкоджає їх відносному переміщенню

Причина виникнення сили тертя
Взаємне притягання молекул
Нерівність поверхні
Тертя

Корисне
Шкідливе
Корисне тертя
Завдяки цій силі люди можуть переміщуватися по землі, автомобілі та інші транспортні засоби рухаються лише внаслідок існування  тертя між колесами і поверхнею дороги. Люди прагнуть збільшити силу тертя. Для цього поверхні роблять не тільки шорсткими, як у випадку з автомобільними шинами, на яких на заводі наноситься протектор певної форми, а й добирають спеціальні матеріали. В усіх транспортних засобах є гальма, завдання яких - швидко зупинити їх. На гальмівні колодки автомобілів наклеюють накладки з матеріалів, до складу яких входять гума,  азбест та інші речовини.  Поверхня дороги (асфальт)  теж має велику шорсткість. Коли взимку на дорозі ожеледиця, її посипають піском.
Шкідливе тертя
У багатьох випадках необхідно тертя суттєво зменшити. Для цього тертьові поверхні розділяють рідиною: спеціальним мастилом (у двигуні автомобіля), чи навіть водою ( у пральних машинах, де вал активатора відділяють від втулки тонкою плівкою води). Рідина розділяє тертьові поверхні і вони не взаємодіють через зчеплення нерівностями. Одночасно рідина охолоджує деталі і виносить часточки взаємодіючих тіл, які з’ являються внаслідок тертя. Навіть в усіх живих істот існує рідинне змащування тертьових поверхонь. Поверхні всіх суглобів розділені синовіальною рідиною.
Підшипники
Підшипники є двох видів-кулькові та роликові.
В них використано з користю те, що сила тертя кочення завжди менша від сили тертя ковзання. У такому підшипнику дві обойми розділені або кульками, або роликами. Підшипники також використовують для зменшення тертя обертових валів машин і верстатів .
Види сил тертя

Тертя кочення
Тертя ковзання
Тертя спокою
Якщо тіло ковзає по поверхні іншого, то виникаючу силу на-зивають сила тертя ковзання.
Тертя ковзання
Тертя кочення
Якщо тіло котиться по поверхні іншого, то силу, яка виникає при цьому назива-ють сила тертя кочення.
Тертя спокою
При спробі зрушити тіло з місця, воно не одразу змінить свою швидкість, так як діюча на тіло сила врівноважується силою тертя спокою.

Сила пружності
Деформація – зміна форми та розмірів тіла.
Сила пружності – це сила,яка виникає під час пружної деформації тіла і напрямлена протилежно напрямку зміщення частин цього тіла в процесі деформації
Закон Гука
Лінійна деформація –   деформація при якій відбувається зміна одного лінійного розміру тіла

Невагомість
Рух тіла під дією тільки однієї сили -  сили тяжіння
Перша космічна швидкість
Швидкість, яку необхідно надати тілу, щоб воно стало штучним супутником планети
Друга та третя космічні швидкості
Штучні супутники
Штучний супутник — об'єкт поміщений на орбіту Землі чи іншого небесного тіла зусиллям людини.
Вага
Сила з якою тіло діє на горизонтальну опору чи вертикальний підвіс
Рівновага тіл
Рівновага тіла – це збереження стану руху або спокою тіла з плином часу.
Умови рівноваги тіла
I умова
II умова
Види рівноваги

Видатні вчені
Ернест Резерфорд(1871 - 1937)Ернест Резерфорд вважається видатним фізиком-експериментатором ХХ століття. Він поклав початок дослідженням у області ядерної фізики, адже відкриття Резерфордом атомних ядер являється основою всіх сучасних теорій будови атома. Його дослідження знайшли свій вихід у атомній зброї, атомній енергетиці та медицині. Його праці відомі на весь світ.
Петро Леонідович Капіца(1894 –1984 )Видатний радянський вчений-фізик та громадський діяч. Відомий своїми дослідженнями у галузі атомного ядра та фізики низьких температур. Нобелівська премія 1978 року за фундаментальні винаходи та відкриття у області фізики низьких температур.
Лев Давидович Ландау(1908 – 1968 )Видатний радянський вчений. Працював над релятивістською квантовою механікою, вважався авторитетом у даній області фізики. Роботи вченого охоплюють майже всі сторони теоретичної фізики. Нобелівська премія 1962 року за основоположну теорію конденсування матерії, особливо рідкого гелію.
Загадки
Сам худий і головастий,
А береться до роботи
Відразу чути на всі боки.        (Молоток.)

У більшому обручі менший вмостився,
І більший, і менший за кульки вчепився.
                             (Підшипник)
В зимову веселу пору
Ми кращі друзі дітвори:
Вивозять діти нас на гору,
Ми веземо їх із гори.
                                 (Санчата)
Дві нові, кленові
Підошви двометрові.
                                        (Лижі)
Біжить візок через струмок
І слід за собою замітає.
                                          (Човен)
У небо гляньте — всі кричать.
Парасольки он летять.
                                          (Парашути)
Прислів’я та приказки
1. Коси коса, поки роса, а як роса додолу — ми додому.
2. Кінь — не цвях, пане, зразу не стане.
3. Розігнались коні — не зупинити, хіба що в воду.
4. Добре ковадло не боїться молота.
5. Добре ковадло має, що від молотка присідає.
6. Краще бути молотком, ніж ковадлом?!
7. Порожній колосок вище всіх стоїть.
8. Без ножиць сукні не викроїш.
9. Коваль без кліщів, як без рук.
10. Як не коваль, то і кліщів не погань.
11. Куди дерево підрубане, туди й пада.
12. Мертвому дереву буря не страшна.
13. Хоч масти сани, хоч не масти, а без снігу не поїдеш.
14. Чекай зими, щоб їхати саньми.
15. За льоду тільки дурний хату ставить.
16. Не будуй хату з піску.
17. Сто мастить, тому віз не скрипить.
18. Сто маже, той і їде.
19. Найгірше у возі те колесо, що весь час скрипить, найгірша та людина, що весь час бурчить.
20. Тоді в колесі тичка, як з гори їде бричка.

Вірші
Что такое, что такое Сила трения покоя? Если ты стоишь спокойно, Вертикально на земле Сила трения покоя, Очевидно, на нуле. За веревку тянут двое, Ты стоишь пока, и вот Сила трения покоя, Потихонечку растет. Вот достигла сила тренья , m на N произведения И под действием всех сил Ты по полу заскользил
Сидит мальчишка-ученик и пишет упражнение,А в упражнении вопрос на тему: "Сила трения".Мальчишка не нашёл ответ, и лопнуло терпение;В сердцах, рукой взмахнув, сказал: "Исчезни, сила трения!"И тотчас выпала тетрадь, и ручка уползла,Мальчишку сбросил стул с себя, конечно, не со зла.Упёрся в дальний угол шкаф, упала вниз картина,Портфель уехал за диван, залаяла мастина.И этот лай, подобно вой, стоял и не смолкал,От стенок эхом отражал и в воздухе витал.Мальчишка слов не мог сказать - он только заморгал...Вдруг чей-то строгий баритон его испуг прервал! Мальчишка враз протёр глаза и прямо посмотрел:Он на уроке физики за партою сидел!Итак, - учитель продолжал, - Ответь без промедления:Что было б, если бы сейчас исчезла сила трения?- Если вдруг исчезнет сила трения,То в мире будут процветать недоразумения:Никто не усидит, не устоит на месте -Всё на Земле, всё сразу и всё вместе,Начнёт скользить, ползти и падать до упора:До пола, до избушки, до забора...А если звук ты хоть произнесёшь, то этот звук от стенки оттолкнётсяИ эхом бесконечным отзовётся, -Так отвечал мальчишка-ученик,И за "пятёркой" приготовил он дневник.
Перша жінка космонавт
Валентина Терешкова-перша жінка космонавт!
Країна: СРСР ,Росія.
Спеціальність: Льотчик-космонавт.
Військове звання: Генерал-майор.
Місія: Восток 6
Дата народження:6 березня 1937 року.
Місце народження:cело Большоє Маслєнніково,Тутаєвский район,Ярославська область,РСФСР, СРСР

Задача
Визначити значення сили взаємного притягання двох кораблів,
віддалених один від одного на 100 м, якщо маса кожного з них 10 000 т.
Дано:
m1=m2=10000 т
r = 100 м
G = 6,67*10-11
F-?
Розв’язання
F1 = F2 = F
F=Gm1m2/r2 = Gm2/r2
m1 = m2 = m = 104 т = 107 кг
r = 102 м
F=6,67*10-11*1014кг/ 104 м=
= 0,667 Н = 0,7 Н
Відповідь :
F = 0,7 Н
Вікторина
1.Коли тіло перебуває у стані спокою?
(коли дії на нього інших тіл скомпенсовані)
2.Що характеризує сила тяжіння?
(Гравітаційну взаємодію тіл із Землею)
3.Від чого залежить результат дії
                         одного тіла на інше?
(Від напрямку цієї дії)
4.Якщо книжка лежить на столі,то чи здійснює вона деформацію?
(так,книжка здійснює деформацію,але таку,що  обеззброєним оком не видно)
5.Яку взаємодію має сила
                        пружності?
(електромагнітну взаємодію)
Побажання
Фізика написана у великій книзі, яка завжди відкрита у нас перед очима, - я маю на увазі Всесвіт…
                                              Г.Галілей


Презентація на тему «Теплові машини» (варіант 2)


Презентація на тему «Квантові генератори» (варіант 3)


Презентація на тему «Середня швидкість»


title: Презентація на тему «Генератор змінного струму»

text:
ГЕНЕРАТОР ЗМІННОГО СТРУМУ

Генератор змінного струму – електрична машина, в якої механічна енергія перетворюється в електричну за допомогою явища електромагнітної індукції.
Більшість генераторів змінного струму використовують обертове магнітне поле.
Автомобільні генератори змінного струму.
Будова найпростішого генератора
1 – індуктор, який створює магнітне поле;
2 – якір (провідник, у якому наводиться ЕРС);
3 – металеві кільца;
4 – щітки.
Найпростіший генератор складається з дротяної рамки (ротора) , що приводиться в рух зовнішньою силою у полі магніту (статора). У процесі обертання рамки змінюється магнітний потік через рамку, внаслідок чого у ній індукується ЕРС, а за допомогою контактних щіток з кілець, припаяних до виводів рамки, знімається різниця потенціалів
Для отримання великого магнітного потоку в генераторах застосовують спеціальну магнітну систему, що складається з двох осердь, зроблених з електротехнічної сталі. Обмотки, що створюють магнітне поле, розміщені в пазах одного з осердь, а обмотки, в яких індукується ЕРС, - в пазах другого. Одне з осердь разом зі своєю обмоткою обертається довкола горизонтальної або вертикальної осі. Тому воно називається ротором. Нерухоме осердя з його обмоткою називають статором. Зазор між осердями статора і ротора роблять якомога меншим для збільшення потоку магнітної індукції.
У великих промислових генераторах обертається саме електромагніт, який є ротором, тоді як обмотки, в яких наводиться ЕРС, укладені в пазах статора і залишаються нерухомими. Підводити струм до ротора доводиться за допомогою ковзних контактів. Для цього ротор забезпечується контактними кільцями, приєднаними до кінців його обмотки. Нерухомі пластини – щітки – притиснуті до кілець і здійснюють зв’язок обмотки ротора із зовнішнім колом. Струм, що генерується, зручніше знімати з нерухомих обмоток, а через ковзні контакти підводити порівняно слабкий струм д електромагніту, що обертається. Цей струм виробляється окремим генератором постійного струму.
Машинний зал ГЕС.Генератор змінного струму з збудником виготовлений в Будапешті (Угорщина).
У процесі створення реальних генераторів змінного струму спочатку збільшували число витків, які обертаються в магнітному полі, але це призводило до пошкодження контактних ділянок унаслідок сильного іскріння. Тому в подальшому обмотку (витки) зробили статором (зникла необхідність у кільцях і щітках), а роль ротора відіграє магніт (або електромагніт).
• Щоб ротор обертався і створював магнітне поле, яке викликає у статорі ЕРС індукції, йому необхідно надавати енергію. Ротор обертається у електростанціях за допомогою пари (ТЕС таАЕС) або гідротурбін (ГЕС).
• Генератори змінного струму мають ряд переваг перед генераторами постійного струму: меншу масу і габарити при тій же потужності; більший ресурс при більш високому рівні надійності; відсутність колектора; розміщення обмоток збудження на обертаючому роторі, що значної мірою зменшує зношення контактних кілець, так як струм збудження по відношенню до струму генератора відносно малий.
Невмержицька Анюта
Виконала:


title: Презентація на тему «Радіохвилі» (варіант 3)

text:
Радіохвилі
Радіохвилі – це електромагнітні коливання, що розповсюджуються в просторі із швидкістю світла (300 000 км/сек). Радіохвилі переносять через простір енергію, що випромінюється генератором електромагнітних коливань. А утворюються вони при зміні електричного поля, наприклад, коли через провідник проходить змінний електричний струм або коли через простір проскакують іскри, тобто ряд швидко наступних один за одним імпульсів струму.
Випромінювання і прийом радіохвиль
Випромінювання радіохвиль — процес збудження електромагнітних хвиль радіодіапазону, що біжать, в просторі, що оточує джерело коливань струму або заряду. При цьому енергія джерела перетвориться в енергію електромагнітних хвиль, що поширюються в просторі. Прийом радіохвиль є процесом, зворотним процесу випромінювання. Він полягає в перетворенні енергії електромагнітних хвиль в енергію змінного струму. І. і п. р. здійснюються за допомогою передавальних і приймальних антен.
Радіохвилі випромінюються через антену в простір і розповсюджуються у вигляді енергії електромагнітного поля. І хоча природа радіохвиль
однакова, їх здібність до розповсюдження сильно залежить від довжини
хвилі.

При прийомі радіохвиль також можуть використовуватися переваги
направленого випромінювання. Наприклад, багато хто знайомий з
параболічними супутниковими антенами, що фокусують випромінювання
супутникового передавача в крапку, де встановлений приймальний датчик.
Застосування направлених приймалень антен в радіоастрономії дозволило
зробити безліч фундаментальних наукових відкриттів. Можливість
фокусування високочастотних радіохвиль забезпечила їх широке
застосування в радіолокації, радіорелейному зв'язку, супутниковому
віщанні, бездротовому
джерела:
Радіовипромінювання Сонця.
Галактичні радіоджерела
Випромінювання космічних радіоджерел буває двох типів: теплове і
нетеплове
Випромінювання водню

Шуми антени. Приймальна антена завжди знаходиться в таких умовах, коли на неї, окрім корисного сигналу, впливають шуми. Повітря і поверхня Землі поблизу антени, поглинаючи енергію, відповідно до Релея — Джінса законом випромінювання створюють електромагнітне випромінювання. Шуми виникають і за рахунок втрат джоулів в провідниках і діелектриках пристроїв, що підводять.
Земля для радіохвиль представляє провідник електрики (хоч і не дуже
хороший). Проходячи над поверхнею землі, радіохвилі поступово слабшають.
Це пов'язано з тим, що електромагнітні хвилі порушують в поверхні землі
електрострум, на що і витрачається частина енергії. Тобто енергія
поглинається землею, причому тим більше, чим коротше довжина хвиля (вище
частота). Крім того, енергія хвилі слабшає ще і тому, що випромінювання
розповсюджується на всі боки простори і, отже, чим далі від передавача
знаходиться приймач, тим менша кількість енергії доводиться на одиницю
площі і тим менше за неї потрапляє в антену.

Властивості
Головні властивості радіохвиль полягають в тому, що вони здатні переносити через простір енергію, що випромінюється генератором електромагнітних коливань. Коливання ж виникають при зміні електричного поля. Властивості радіохвиль дозволяють їм вільно проходити крізь повітря або вакуум. Але якщо на шляху хвилі зустрічається металевий дріт, антена або будь-яке інше провідне тіло, то вони віддають йому свою енергію, викликаючи тим самим у цьому провіднику змінний електричний струм. Але не вся енергія хвилі поглинається провідником, частина її відображається від поверхні. На цій властивості грунтується застосування електромагнітних хвиль в радіолокації.
Властивості радіохвиль огинати тіла на своєму шляху реалізуються у випадку, коли розміри даного тіла мають менший показник, ніж довжина радіохвилі, або порівнянні з нею. Якщо тіло більше, ніж довжина хвилі, воно може відобразити її. Швидкість поширення у вільному просторі однакова для всіх типів електромагнітних хвиль від гамма-променів до хвиль низькочастотного діапазону. Але число коливань в одиницю часу змінюється в дуже широких межах: від декількох коливань у секунду для електромагнітних хвиль низькочастотного діапазону до 1020 коливань в секунду в разі рентгенівського і гамма-випромінювань
Електромагнітні хвилі істотно відрізняються від хвиль на воді і від звуку тим, що їх можна передати від джерела до приймача через вакуум або міжзоряний простір. Наприклад, рентгенівські промені, що виникають у вакуумній трубці, впливають на фотоплівку, розташовану далеко від неї, тоді як звук дзвоника, що знаходиться під ковпаком, почути неможливо, якщо відкачати повітря з-під ковпака. Око сприймає йдуть від Сонця промені видимого світла, а розташована на Землі антена - радіосигнали віддаленого на мільйони кілометрів космічного апарату. Таким чином, ніякої матеріальної середовища, на зразок води чи повітря, для поширення електромагнітних хвиль не потрібно.
Електромагнітне випромінювання характеризується частотою, довжиною хвилі і потужністю переносної енергії. Частота електромагнітних хвиль показує, скільки разів в секунду змінюється у випромінювачі напрям електричного струму і, отже, скільки разів в секунду змінюється в кожній точці простору величина електричного і магнітного полів.

Вимірюється частота в герцах (Гц) 1 Гц – це одне коливання в секунду, 1 мегагерц (Мгц) – мільйон коливань в секунду. Знаючи, що швидкість руху електромагнітних хвиль рівна швидкості світла, можна визначити відстань між точками простору, де електричне (або магнітне) поле знаходиться в однаковій фазі. Ця відстань називається довжиною хвилі. Частота електромагнітного випромінювання в Мгц.
Застосування Радіохвиль


title: Презентація на тему «Радіація» (варіант 2)

text:
Радіація-добре чи погано?
                  Роботу виконав:
                   учень 9-Б класу
                    Дубач Богдан
Plastivezzz Inc.
Марі́я Склодо́вська-Кюрі́  7 листопада 1867 — 4 липня 1934
Біологічну дію випромінювання було виявлено практично відразу ж після його відкриття. Спочатку дослідники, що працюють з радіацією, звернули увагу на зміни шкіри після контакту з джерелами - почервоніння і навіть виразки, а пізніше виявилося, що можуть розвиватися і захворювання інших тканин і органів. Цей досвід, оплачений ціною здоров'я, а іноді - і життя перших дослідників, призвів до розвитку системи захисту від шкідливих наслідків опромінення. Існує кілька класифікацій наслідків опромінення.
Перш за все, їх можна розділити на ті, які стосуються безпосередньо опроміненої людини (їх називають соматичними), і  ті, які проявляються в наступних поколіннях, названі генетичними.
Plastivezzz Inc.
Корисна дія радіації
У зв*язку з загрозою хвороб від радіації, були винайденні профілактичні засоби, що допомагають організму боротися проти радіації. По суті це звичайні вітаміни, але вони не сприяють розвитку організму. Вони запобігають відкладення радіоактивних речовин в організмі. Кальцій з вітаміном 0 – захистять кістки, калій-запобігає відкладенню цезію, кальцій-стронцію. При ураженні малими дозами радіації організм проявляє схожу, адаптивну дію.
Plastivezzz Inc.
Рентген
Отримання зображення засноване на ослабленні рентгенівського випромінювання при його проходженні через різні тканини з наступною реєстрацією його на рентгеночутливу плівку. У результаті проходження через утворення різної щільності і складу пучок випромінювання розсіюється і гальмується, у зв'язку з чим на плівці формується зображення різного ступеня інтенсивності. В результаті, на плівці виходить усереднене, зображення всіх тканин (тінь). З цього випливає що для отримання адекватного рентгенівського знімка необхідно проводити дослідження рентгенологічно неоднорідних утворень
Plastivezzz Inc.
Радонові ванни
Радонові ванни - метод лікування, заснований на використанні радіоактивних вод або повітря, збагачених радоном-222.
 Специфічно діють на організм людини завдяки α-випромінювання, що виникає при розпаді атомів радону.
Під впливом цих ванн прискорюються процеси загоєння і розсмоктування в нервових волокнах, м'язової і кісткової тканини, шкіри.
Мають виражену седативну й болезаспокійливу дію, покращують діяльність серця, сприяють нормалізації артеріального тиску.
Це є прикладом радіаціонного гормезису – стимулювання організму,радіацією
Plastivezzz Inc.
Лікування раку
Радіотерапія. Опромінення вбиває злоякісні клітини, пошкоджуючи їх генетичний матеріал, в той час як здорові клітини зазнають меншої шкоди. Для опромінення використовують гамма-випромінювання. Радіація руйнує структуру злоякісних клітин, але при цьому і здорових. Але у здорових клітин потім ще є можливість відновлення, а ось у ракових такої можливості вже не буде. Тому, як правило, променева терапія впливає тільки на місце пухлини.
Plastivezzz Inc.
Променева хвороба
Променева хвороба відноситься до так званих детерминистичних ефектів опромінення - наслідків, наступаючим зі стовідсотковою ймовірністю при перевищенні певного порогу. Існують дві форми променевої хвороби - гостра і хронічна.
Гостра променева хвороба розвивається після короткочасного опромінення людини в дозах вище 1 Зв.
В залежності від дози розрізняють три ступеня тяжкості захворювання. При легкому ступені (1-2 Зв) усі пацієнти видужують. При середньому ступені променевої хвороби (2-4 Зв) результат відносно сприятливий, але потрібне спеціальне лікування, а приблизно в 20% випадків можливий смертельний результат. Важкий ступінь захворювання (4-6 Зв) може призвести до несприятливого результату в 50% випадків, а відновлювальний період триває до півроку.
При дозах понад 6 Зв розвивається вкрай важка форма гострої променевої хвороби; смертність становить майже 100%.
Plastivezzz Inc.
Ядерна зброя
Ядерна зброя-зброя вибухової дії, заснована на використанні ядерної енергії, що вивільняється при ланцюговій ядерної реакції поділу важких ядер і / або термоядерної реакції синтезу легких ядер.
При підриві ядерного боєприпасу відбувається ядерний вибух, вражаючими чинниками якого є:
ударна хвиля
світлове випромінювання
проникаюча радіація
радіоактивне зараження
електромагнітний імпульс (ЕМІ)
рентгенівське випромінювання
Plastivezzz Inc.
Plastivezzz Inc.
Всі ядерні боєприпаси можуть бути розділені на дві основні категорії:
«Атомні» - однофазні або одноступінчасті вибухові пристрої, у яких основний вихід енергії відбувається від ядерної реакції поділу важких ядер (урану-235 або плутонію) з утворенням більш легких елементів.
Термоядерна зброя (також «водневі») - двофазні або двоступеневі вибухові пристрої, в яких послідовно розвиваються два фізичних процесу, локалізованих в різних областях простору: на першій стадії основним джерелом енергії є реакція поділу важких ядер, а на другий реакції поділу і термоядерного синтезу використовуються в різних пропорціях, залежно від типу і налаштування боєприпасу.
Гарматна схема
«Гарматна схема» використовувалася в деяких моделях ядерної зброї першого покоління. Суть гарматної схеми полягає в вистрілюванні зарядом пороху одного блоку речовини докритичної маси («куля») в інший - нерухомий («мішень»). Блоки розраховані так, що при з'єднанні їх загальна маса стає надкритичної. Використовувалася лише в уранових бомбах.
Plastivezzz Inc.
Імплозивна схема
Ця схема детонації діє одержанням надкритичного стану шляхом обтиснення подільного матеріалу сфокусованої ударною хвилею, створюваної вибухом хімічної вибухівки. Для фокусування ударної хвилі використовуються так звані вибухові лінзи, і підрив проводиться одночасно в багатьох точках з прецизійної точністю. Створення подібної системи розташування вибухівки та підриву було свого часу однією з найбільш важких завдань.
Plastivezzz Inc.
Найбільша бомба яка була створена - АН602 (вона ж «Цар-бомба», вона ж «Кузькіна мать»). Термоядерна авіаційна бомба, розроблена в СРСР у 1954-1961 рр.. групою фізиків-ядерників під керівництвом академіка Академії наук СРСР І. В. Курчатова. Найпотужніший вибуховий пристрій за всю історію людства.
Plastivezzz Inc.
Помаранчеве - вогняний спалах. Червоне – сильна ударна хвиля. Зелена – радіус радіації 5 Зв , що розлетиться одразу після вибуху. Сіре – слабка ударна хвиля. Жовте – радіус світлового ураження (легкозаймисті предмети горять, незахищена шкіра – 3 ступінь опіків)
Plastivezzz Inc.
Plastivezzz Inc.
Помаранчеве - вогняний спалах. Червоне – сильна ударна хвиля. Зелена – радіус радіації 5 Зв , що розлетиться одразу після вибуху. Сіре – слабка ударна хвиля. Жовте – радіус світлового ураження (легкозаймисті предмети горять, незахищена шкіра – 3 ступінь опіків)
Plastivezzz Inc.


title: Презентація на тему «Модель атома Томсона» (варіант 1)

text:
АТОМНАЯ
ФИЗИКА
Prezentacii.com
Модель атома Томсона
Джозеф Джон Томсон
(1856 – 1940)
Атом представляет собой непрерывно заряженный положительным зарядом шар радиуса порядка 10-10м, внутри которого около своих положений равновесия колеблются электроны.
Недостатки модели:
не объясняла дискретный характер излучения атома и его устойчивость;
не дает возможности понять, что определяет размеры атомов;
оказалась в полном противоречии с опытами по исследованию распределения положительного заряда в атоме (опыты, проводимые Эрнестом Резерфордом).

Модель атома Томсона
Далее
Модель атома Резерфорда
Эрнест Резерфорд
(1871 – 1937)
Экспериментально исследовал распределение положительного заряда.
В 1906 г. зондировал атом с помощью α-частиц.
Опыт  Резерфорда

?

Схема опыта Резерфорда
Фольга
Радиоактивное
вещество
Скорость  a- частиц - 1/30  скорости света в вакууме
Далее
На экране

Недостатки атома Резерфорда
Эта модель не согласуется с наблюдаемой стабильностью атомов. По законам классической электродинамики вращающийся вокруг ядра электрон должен непрерывно излучать электромагнитные волны, а поэтому терять свою энергию. В результате электроны будут приближаться к ядру и в конце концов упадут на него.
Эта модель не объясняет наблюдаемые на опыте оптические спектры атомов. Оптические спектры атомов не непрерывны, как это следует из теории Резерфорда, а состоят из узких спектральных линий, т.е. атомы излучают и поглощают электромагнитные волны лишь определенных частот, характерных для данного химического элемента.
К явлениям атомных масштабов законы классической физики неприемлемы.

Планетарная модель атома
Квантовые  постулаты  Бора
Трудности  теории  Бора
КВАНТОВАЯ  МЕХАНИКА -
наука, позволяющая предсказать поведение огромного числа физических систем – от Галактик до атомов и атомных ядер

ВОЛНА
или
ЧАСТИЦА
«Наука  вынуждает нас создавать новые теории. Их задача – разрушить стену противоречий, которые часто преграждают дорогу научному прогрессу. Все существенные  идеи в науке родились в драматическом конфликте между реальностью и нашими попытками ее понять».

Корпускулярные и волновые свойства частиц следует рассматривать не как взаимоисключающие, а как взаимодополняющие друг друга

Строение атома
Ядро
Далее

Электронная оболочка
K               L
Энергия связи атомных ядер – та энергия, которая необходима для полного расщепления ядра на отдельные частицы.
Закон сохранения энергии             энергия связи равна той энергии, которая выделается при образовании ядра из отдельных частиц.

Альберт Эйнштейн
(1879 - 1955)
Уравнение Эйнштейна между массой и энергией:
Точнейшие измерения масс ядер           масса покоя ядра Мя  всегда меньше суммы масс покоя слагающих его протонов и нейтронов:

- дефект массы.
Уменьшение массы при образовании ядра из частиц    уменьшается энергия этой системы частиц на значение энергии связи             :
 ядро образуется из частиц;
 частицы за счет действия ядерных сил на малых расстояниях устремляются с огромным ускорением друг к другу;
 излучаются γ- кванты с энергией                    и массой                       .
Пример: образование 4 г  гелия сопровождается выделением такой же энергии, что и сгорание 1,5 - 2 вагонов каменного угла.
Удельная энергия связи
Удельная энергия связи – энергия связи, приходящаяся на одну ядерную частицу от массового числа А.
 Максимальную энергию связи (8,6 МэВ/нуклон) имеют элементы с массовыми числами от 50 до 60.
Ядра этих элементов наиболее устойчивы.
 Ядерные силы являются короткодействующими.
 Нуклоны, находящиеся на поверхности ядра, взаимодействуют с меньшим числом соседей, чем нуклоны внутри ядра.

 Энергия связи нуклонов на поверхности меньше, чем у нуклонов внутри ядра.
 Чем больше ядро, тем большая часть от общего числа нуклонов оказывается на поверхности            энергия связи в среднем на один нуклон меньше у легких ядер.

У тяжелых ядер удельная энергия связи уменьшается за счет растущей с увеличением Z кулоновской энергии отталкивания протонов. Кулоновские силы стремятся разорвать ядро.

Уменьшение удельной энергии связи у легких элементов объясняется поверхностными эффектами.

Ядерные силы ( сильное взаимодействие)-силы, действующие между нуклонами в ядре и обеспечивающие существование устойчивых ядер

Являются силами притяжения
Короткодействующие (~ 2*10      м)
Действуют одинаково между  p-p   p-n    n-n
Радиоактивность - доказательство сложного строения атомов.
 Эрнест Резерфорд
Радиоактивные превращения
Фредерик Содди    1903г. (до открытия атомного ядра)
Правило смещения
α – распад:

β – распад:


title: Презентація на тему «Лінзи» (варіант 4)

text:
Лінзи.Оптичні прилади та їх застосування
Творчий проект
На тему:
Фізика – це дивовижна наука, адже вона допомагає зрозуміти безліч явищ і закономірностей світу.

При виготовлені лінз для видимого діапазону світла, використовують оптичне або органічне скло, в УФ діапазоні — кварц, флюорит, в ІЧ-діапазоні — спеціальні сорти скла, кремінь, сапфір, германій, ряд солей.
Здебільшого лінзи мають аксіальну симетрію й обмежені двома сферичними поверхнями однакового або різного радіусу.
Оптичні лінзи зазвичай виготовляються зі скла або пластику. Природною оптичною лінзою є кришталик ока.

Лінзи
Сферичні тонкі лінзи бувають опуклі і ввігнуті.
Опуклі лінзи мають властивість збирати заломлене світло, тому їх називають збиральними. Ввігнуті лінзи розсіюють світло після заломлення, їх називають розсіювальними.

Типи лінз
Двоопукла лінза
Плоско-опукла лінза
Збиральний меніск
Двоввігнута лінза
Плоско-ввігнута лінза
Розсіювальний меніск
В залежності від того, сходяться чи розходяться паралельні пучки променів після проходження лінзи, лінзи поділяють на збиральні й розсіювальні.
Характеристики лінзи
Важливими характеристиками лінзи є фокусна віддаль і обернена до неї величина, яку називають оптичною силою лінзи.

Тонка лінза – це лінза, товщина якої набагато менша за фокусну віддаль.

Товста лінза – це лінза, товщиною якої не можна знехтувати в порівнянні з фокусною віддалю.

Оптичний центр лінзи – точка, проходячи через яку, промінь світла не змінює свого напряму.
Зображення, утворене лінзою
При побудові зображень створених двоопуклою лінзою, проводять три лінії:

1.Із вершини предмета паралельно оптичній осі лінзи до головної площини лінзи, далі, заломлюючись, через задній головний фокус.

2.Із вершини предмета через центр лінзи.

3.Із вершини предмета через передній фокус до головної площини лінзи, а далі паралельно оптичній осі лінзи.

Ці три лінії перетинаються в одній точці і дають зображення вершини предмета. Відповідно до формули:

1.Якщо предмет знаходиться далі за подвійну фокусну відстань, то зображення знаходитиметься позаду лінзи між фокусом і подвійним фокусом і буде дійсним, перевернутим і зменшеним.

2.Якщо предмет знаходиться між фокусом і подвійним фокусом перед лінзою, то зображення буде позаду лінзи за подвійним фокусом і буде дійсним, перевернутим і збільшеним.

3.Якщо предмет знаходиться ближче від фокуса перед лінзою, то зображення буде ще ближче перед лінзою і буде уявним, прямим і збільшеним.
Формула тонкої лінзи
Основні лінії та точки лінзи
Головною оптичною віссю лінзи називають пряму, що з′єднує центри сферичних поверхонь, які обмежують лінзу.
Оптичним центром лінзи називають точку, що лежить на головній оптичній осі всередині лінзи, проходячи через  яку промені не заломлюються, - точка О на рис. а.
Пучок паралельних променів, що падають на лінзу вздовж головної оптичної осі, після заломлення в лінзі збирається в точці, яка називається головним фокусом, - точка F рис. б
Головних фокусів у лінзі два, по обидва боки на однаковій відстані від оптичного центра ( рис. б,в )
Фокусною відстанню лінзи називають відстань від оптичного центра до одного з фокусів.
Побічна оптична вісь - це будь-яка пряма, що проходить через оптичний центр лінзи і не збігається з головною оптичною віссю
(                                2 )
2
Промені, які йдуть паралельно до побічної оптичної осі, після заломлення в лінзі зберуться в точці, що лежить на побічній осі й називається побічним фокусом – точка       на рис. 2
Зображення, утворене лінзою, характеризують за розміром, пряме чи обернене, дійсне чи уявне, та вказують розміщення відносно лінзи
Побудова зображення у розсіювальній лінзі
Оптична сила лінзи. Формула тонкої лінзи
Збільшення
Контактні лінзи
Контактні лінзи — невеликі лінзи, виготовляються з прозорих матеріалів. Контактні лінзи надягають безпосередньо на очі для корекції зору

Контактні лінзи, на думку фахівців, носять близько 125 мільйонів людей у світі.

Майже 50 % тих, хто носить контактні лінзи, — це молоді люди у віці від 12 до 25 років.
В цілому, контактні лінзи поділяють на дві великі групи:

М'які контактні лінзи
Жорсткі контактні лінзи.
Чоловік з контактними лінзами, що змінюють колір очей
Основні параметри м'яких контактних лінз

Матеріал
Радіус кривизни (BC, BCR)
Діаметр лінзи (D, OAD)
Оптична сила
Осі циліндра
Товщина центру лінзи
Режим носіння
Частота заміни
Дизайн
Частота заміни:
1 день (одноденні контактні лінзи),
1-2 тижні,
1 місяць (лінзи щомісячної заміни),
3 або 6 місяців,
1 рік (традиційні лінзи).
Режим носіння:
денний (лінзи надягать вранці та знімають перед сном),
пролонгований (лінзи надягають на 7 днів та не знімають на ніч),
гнучкий (лінзи носяться 1-2 дня не знімаючи),
безперервний (можливо безперервне носіння лінз протягом до 30 днів).
Залежно від вмісту води в матеріалі лінзи вони поділяються на:

Лінзи з низьким вмістом води
Лінзи з середнім вмістом води
Лінзи з високим вмістом води
Застосування лінз:
Медицина
Радіоастрономія
Мистецтво
Використовують як збільшувані стекла
Радари
У конструкції плутонієвих ядерних бомб
Телевізори
Оптичні приціли
Біноклі
Телескопи
Теодоліти
Мікроскопи
Фото техніка
Відео техніка
Оптичні прилади і          системи
Будова очного яблука:
Око
Допоміжний апарат ока:
Очні м’язи:
      Акомодація ока:
Для віддалених предметів
Для близько розташованих предметів
Акомодація – здатність ока пристосовуватися до чіткого бачення предметів, що перебувають на різній відстані.
Будова сітківки:
 Схема заломлення променів і корекції зору:
Короткозорість
Далекозорість
Оптичні прилади
Оптичні прилади – прилади, будова яких ґрунтується на законах поширення світла або на використанні властивостей світла.
Фотоапарат
Телескоп
Мікроскоп
Лазер
Кінопроектор
Кінокамера
Псевдоскоп
Епіскоп
Камера-обскура
Діаскоп
Епідіаскоп
Графоскоп
Лорнета
Лупа
Відеокамера
Монокль
Окуляри
Перископ
Теодоліт
Проектор
Рефлектор
До них належать:
Фотокамера — прилад для фіксації оптичного зображення на спеціальному носії (зазвичай фотоплівці або у формі комп'ютерного файлу на електронній карті пам'яті).
Телескоп — прилад для спостереження віддалених об'єктів, був сконструйований Галілео Галілеєм у 1609 році.
Мікроскоп – прилад для розглядання дрібних, невидимих для неозброєного ока, предметів у збільшеному зображенні.
Лазер — пристрій для генерування або підсилення монохроматичного світла, створення вузького пучка світла, здатного поширюватися на великі відстані без розсіювання і створювати винятково велику густину потужності випромінювання при фокусуванні.
Кінопроектор - апарат, призначений для проектування кінофільмів на екран.
Кінокамера - пристрій для реєстрації рухомого зображення на кіноплівці, яка пересувається стрибками, зазвичай за допомогою грейферного механізму, із швидкістю (найчастіше) 24 кадри за секунду.
Епіскоп – проекційний прилад, що дозволяє з непрозорих оригіналів креслення одержувати на екрані зображення з плавною зміною масштабу.
Проектор — світловий прилад, що перерозподіляється світло лампи з концентрацією світлового потоку на поверхні малого розміру або в малому обсязі
Теодоліт — прилад для вимірювання кутів (горизонтальних і вертикальних) на місцевості.
Перископ — оптичний прилад, що дозволяє спостерігати за об'єктом, що знаходиться у горизонтальній площині, яка не збігається з горизонтальною площиною ока спостерігача.
Відеокамера — електронний кінознімальний апарат, пристрій для отримання оптичних образів об'єктів за допомогою зйомки на світлочутливому елементі, пристосований для запису або передачі зображення в русі.
Лупа — оптичний прилад (збиральна лінза або система лінз) для розглядання дрібних деталей
Діасоп — оптичний прилад для перегляду діапозитивів через окуляр за допомогою зовнішнього джерела світла або ж за допомогою вбудованої у діаскоп лампи розжарювання.
Фотометрія
Фотометрія — загальна для всіх розділів прикладної оптики наукова дисципліна, на основі якої проводяться кількісні вимірювання енергетичних характеристик поля випромінювання.

В основі фотометрії як науки лежить розроблена А. Гершуном теорія світлового поля.

На практиці положення теорії світлового поля реалізуються інженерною дисципліною — світлотехнікою.
Видатний радянський вчений в області фотометрії і світлотехніки, засновник наукової школи Державного оптичного інституту по гідрооптиці.
Андрій Олександрович Гершун (22 (9) жовтня 1903 - 6 грудня 1952)
Фотометричні величини
Світловий потік. Сила світла.
Освітленість.Закони освітленості.
Яскравість
Фізика у художній літературі
                   Оптика
«Кімната, в яку вступив Іван Іванович, була абсолютно темна, тому що віконниці були зачинені, і сонячний промінь, проходячи в дірку, зроблену у віконниці, прийняв райдужний колір, вдаряючись в конфронтуючу стіну, малював на ній строкатий ландшафт з обрисів дахів. Дерев і розвішані у дворі сукні, все тільки у зверненому вигляді ».
  («Повість про те, як посварилися Іван Іванович з Іваном
                           Никифоровичем». М.В.Гоголь)
Вірш

Ти  візьмеш  в  руки  фотоапарат  -
і  проти  тебе  я  безсила.
Ця  осінь  забере  мене  на  крилах,
і  я  навіки  пам'ятатиму  цей  листопад.

Зніми  мене  у  чорно-білих  кольорах,
щоб  ця  осіння  жовтизна  мене  не  засліпила.
Я  буду  поставати  в  будь-яких  ролях,
бо  заворожує  мене  ця  сила!

Фотографуй  мене  і  мої  сльози,
я  хочу  бути  щирою  й  живою,
нехай  усе  іде  і  вже  морози,
а  я  все  не  розлучуся  з  тобою!

Я  почуваюся  слабкою  і  сліпою,
твій  об'єктив  забрав  з  собою  мою  душу.
не  залишай,  іще  побудь  зі  мною,
бо  з  місця  я  ніяк  не  зрушу.

Додай  рожевого  у  фото  на  снігу,
фотографуй  мене  всю  ніч,  до  ранку!
Прийде  світанок,  зникне  все,  і  я  втечу,
       та  фото  все  ж  поставлю  в  рамку.
Фотоапарат
Загадки
1.Два скельця, три дужки –
   За ніс і за вушка.
                                                            Окуляри

2.На ніч два віконця самі закриваються,
    А зі сходом сонця самі відкриваються.
                                                                 Очі

3.Очі в небо — місяць ближче,
    Очі в прилад — місяць ближче.
                                                     Телескоп

4.Кілька лінз, труба зі сталі —
    І розглядай дрібні деталі.
                                                   Мікроскоп

   5.Умить художник змалював
    І портрет подарував.
                                                Фотоапарат

6.Як Сонце горить,
Швидше вітру летить,
За силою собі рівних не має.
                                                 Блискавка

7.Маленьке, кругленьке,все поле збіга
                                                 Око

Вікторина
1.Що використовують при виготовлені лінз для видимого діапазону світла?
       Оптичне або органічне скло
2.Яку симетрію здебільшого мають лінзи?
                 Аксіальну
3.Що є природною оптичною лінзою?
              Кришталик ока.
4.Скільки існує типів лінз?
                6
5.Які бувають сферичні тонкі лінзи?
             Опуклі і ввігнуті.
6.Які найважливіші характеристики лінз?
                 фокусна віддаль і оптичною силою лінзи.
7.Яка одиниця вимірювання оптичної сили?
                            Діопрій
                               8.Якою літерою позначають збільшення?
                                                                             Г
9. На які дві великі групи поділяються контактні лінзи?
М'які контактні лінзи та жорсткі контактні лінзи.
10.Скільки параметрів м'яких контактних лінз?
                     9
11.До чого придивлялися винахідники при побудові фотоапарату?
                         До ока
12.Ким розроблена теорія світлового поля?
                            А. Гершуном
13.Як називається одиниця вимірювання освітленості?
                      Люкс ( лк )
14.Скільки існує законів освітленості?
                        2
15.Яка потрібна освітленість для читання?
                          50 лк
   Афоризми
Очі, мов зіроньки на небі.
Очі темні, як ніч.
Очі сірі, як у кота.
Очі, як у кроля, червоні.
Ворона вороні ока не видовбає.

Задача
Побажання:
Фізика – це щось набагато більше, ніж набір законів… Фізика – перш за все жива творчість рук та мозку… Вона втілює мистецтво вирішувати проблеми матеріального світу. І тому фізики потрібно вчитись, але вчитися
                          як  мистецтву.