title: Презентація на тему «Тканини тварин. Їх функції»

text:
Тканини тварин
Їх функції
Тканиною називають сукупність клiтин і міжклітинної речовини, що мають єдину або подібну будову, виконують в організмі одну й ту саму функцію.

Міжклітинна речовина – продукт виділення самих клітин, вона виконує опорну функцію, забезпечує клітини поживними речовинами і зв’язки між ними.
СЛОВНИК
Тканина – це група клітин і міжклітинної речовини, об'єднані загальною будовою, функцією й походженням
Гістологія – наука про тканини
Епітелій, епітеліальна тканина – шар клітин, що вистилає поверхню і порожнини тіла, а також слизисті оболонки внутрішніх органів, харчового тракту, дихальної системи, сечостатеві шляхи; утворює більшість залоз організму.
Складається з клітин, які щільно розташовані одна біля одної, міжклітинної речовини мало.
Види епітелію: покривний й залозистий.
Функції:

Захисна (епітелій шкіри)
Секреція (епітелій, що входить до складу залоз)
Всмоктування (епітелій шлунково-кишкового тракту)
Виділення (епітелій органів виділення)
Газообмін (епітелій легеневих пухирців)
Головні особливості епітеліальних тканин – швидка регенерація і відсутність кровоносних судин.

Одношаровий епітелій вкриває стінки судин і внутрішніх органів, бере участь в обміні речовин та частково виконує захисну функцію.

Багатошаровий – це зовнішній покрив, тобто шкіра. Відмежовує зовнішнє середовище від внутрішнього, захищає від механічних пошкоджень та проникнення мікроорганізмів.

Війчастий епітелій вистилає носову порожнину тварин, затримує пил та різні частинки, вистилає й тонкий кишечник, де виконує всмоктувальну функцію.

Залозистий епітелій входить до складу залоз і забезпечує виділення гормонів і секретів.
Похідні епітеліальної тканини
М'язова тканина залежно від особливостей будови може бути гладенькою і поперечносмугастою.

Гладенька м'язова тканина складається з дрібних видовжених клітин.

Гладенька м'язова тканина утворює стінки кровоносних і лімфатичних судин, внутрішніх органів (травного тракту, сечового міхура, матки).
М'язова тканина складається з м'язових клітин, які здатні до сприйняття подразнень, що надходять від нервової системи, і відповідають на них скороченням. Завдяки м'язовій тканині здійснюються різні типи рухів організму в цілому та окремих його частин.

М'язова тканина також виконує опорну функцію, підтримуючи весь організм та окремі його органи у певному положенні, захищає внутрішні органи.
Поперечносмугаста м'язова тканина утворює поперечносмугасту скелетну і серцеву мускулатуру. Структурною одиницею скелетної посмугованої м'язової тканини є м'язове волокно.

У волокні знаходяться тонкі, розміщені вздовж довгої осі волокна – міофібрили. Міофібрила – білковий комплекс, утворений волокнистими структурами актину (тонкі волокна) і міозину (грубі волокна).
Скелетна поперечносмугаста м'язова тканина утворює скелетні м'язи, входить до складу язика, глотки, верхнього відділу стравоходу.

Серцева поперечносмугаста м'язова тканина складає основу серцевого м'яза.
Сполучна тканина характеризується тим, що до її складу входять клітини, розкидані у великій масі міжклітинної речовини.

Ця тканина утворює такі опорні системи організму, як скелет, сухожилля, входить до складу всіх органів, з'єднує різні види тканин і забезпечує їхнє живлення, транспортує різні речовини, захищає організм та окремі органи від паразитів й отрути, а також від механічних ушкоджень.

Тверда сполучна тканина представлена кістковою і хрящовою тканинами.
Кісткова тканина
Хрящова тканина
Рідка сполучна тканина – кров.
Власне сполучна тканина складається з клітин (фібробластів) і міжклітинної речовини (волокна з білків колагену й еластину); її поділяють на пухку та щільну.
Пухка сполучна тканина з'єднує шкіру зі структурами, які лежать під нею, вкриває кровоносні судини та нерви.
Щільна сполучна тканина утворює дерму шкіри, сухожилки, зв'язки.
Сполучна тканина зі спеціальними функціями представлена жировою тканиною. Жирова тканина складається з клітин – ліпоцитів і утворює жирові депо організму — підшкірну жирову клітковину, сальники.
Нервова тканина здійснює зв’язок організму з оточуючим середовищем, сприйняття і перетворення подразників у нервовий імпульс та передача його на робочий орган. Нервова тканина забезпечує взаємодію тканин, органів та систем організму та їх регуляцію.
Нервова тканина складається з нервових клітин (нейронів) і розміщених між ними допоміжних клітин.
Кожний нейрон складається з тіла і відростків. У тілі розташоване ядро й інші органели. Відростки можуть бути двох типів.

Довгий, розгалужений на кінці, має назву аксон. Довжина аксона може сягати десятків сантиметрів, а інколи до 2 – 3 м. Його функція – проведення нервового збудження від тіла нейрона.

Переважно короткі, деревоподібно розгалужені відростки нейрона називають дендритами; ними нервове збудження проводиться до тіла нейрона.
дендрити
аксон
Мета. Розширити знання учнів про будову та функції клітин та тканин тваринного організму; розкрити значення поділу організму на клітини та тканини, які складають органи; розкрити значення кожної тканини у формуванні організму.

 Матеріали та обладнання: схеми, малюнки, таблиці, мікроскоп, постійні мікропрепарати тваринних тканин.
Лабораторна робота № 1
“Вивчення особливостей будови тваринних клітин та тканин ”
Хід роботи
Розгляньте малюнок клітини і розшифруйте позначення.

Розгляньте   тканини тварин (1 - 12) і визначте їх тип.

Зробіть висновки, в яких вкажіть: що таке клітина; які особливості будови тваринних клітин на відміну від клітин рослин; що таке тканини; які типи тканин зустрічаються в організмі багатоклітинних тварин; які особливості будови тваринних тканин.
1
5
6
2
3
4
7
8
1
2
3
4
6
5
7
8
9
10
11
12
Тканиною називають сукупність клiтин і міжклітинної речовини, що мають єдину або подібну будову, виконують в організмі одну й ту саму функцію.
Міжклітинна речовина – продукт виділення самих клітин, вона виконує опорну функцію, забезпечує клітини поживними речовинами і зв’язки між ними.
Епітелій, епітеліальна тканина – шар клітин, що вистилає поверхню і порожнини тіла, а також слизисті оболонки внутрішніх органів, харчового тракту, дихальної системи, сечостатеві шляхи; утворює більшість залоз організму. Складається з клітин, які щільно розташовані одна біля одної, міжклітинної речовини мало.
М'язова тканина складається з м'язових клітин, які здатні до сприйняття подразнень, що надходять від нервової системи, і відповідають на них скороченням. Завдяки м'язовій тканині здійснюються різні типи рухів організму в цілому та окремих його частин. М'язова тканина також виконує опорну функцію, підтримуючи весь організм та окремі його органи у певному положенні, захищає внутрішні органи.
Гладенька м'язова тканина складається з дрібних видовжених клітин.
Поперечносмугаста м'язова тканина утворює поперечносмугасту скелетну і серцеву 	мускулатуру.
Нервова тканина здійснює зв’язок організму з оточуючим середовищем, сприйняття і перетворення подразників у нервовий імпульс та передача його на робочий орган. Нервова тканина забезпечує взаємодію тканин, органів та систем організму та їх регуляцію. Нервова тканина складається з нервових клітин (нейронів) і розміщених між ними допоміжних клітин.
Сполучна тканина характеризується тим, що до її складу входять клітини, розкидані у великій масі міжклітинної речовини.


title: Презентація на тему «Healthy way of life and sports in our life»

text:
Healthy way of life and sports in our life

Sport is very important in our life. It is popular among young and old people. Many people do morning exercises, jog in the morning, train themselves in clubs, in different sections and take part in sport competitions. Other people like sports too, but they only watch sports games, listen to sports news. They prefer reading interesting stories about sportsmen. But they don't go in for sports.
Sport at school
Physical training is an important subject at school. Pupils have got physical training lessons twice a week. Boys and girls play volley-ball and basket-ball at the lessons. There is a sportground near our school and school-children go in for sports in the open air. A lot of different competitions are held at schools, a great number of pupils take part in them. All participants try to get good results and become winners.
Choose your kind of sport!
Sport helps people to keep in good health. If you go in for sports, you have good health and don't catch cold. Children and grown-ups must take care of their health and do morning exercises regularly. There are some popular kinds of sports in our country: football, volley-ball, hockey, gymnastics, skiing, skating. Athletics is one of the most popular kinds of sports. It includes such kinds of sports as running, jumping and others. Everybody may choose the sport he (or she) is interested in. There are summer and winter sports
The daily menu should include meat, fruit and vegetables, milk product, which are rich in vitamins, fat, proteins and etc. On the other hand modern diets are very popular especially among women. Diets may be harmful, if they are used in the wrong way.
To be healthy, people should get rid of their bad habits. It's necessary to stop smoking and drinking much. Everyone should remember that cigarettes, alcohol and drugs destroy both body and brain. Besides according to statistics most of crimes are committed by people under the influence of drugs and alcohol. In addition it is recommended to watch TV less, avoid anxiety and observe daily routine. Certainly it's hard to follow all these recommendations, but every person have to choose between healthy life style and numerous ill
You and environment
Nowadays our life is getting more and more tense. People live under the press of different problems, such as social, ecological, economic and others. They constantly suffer from stress, noise and dust in big cities, diseases and instability. A person should be strong and healthy in order to overcome all difficulties. To achieve this aim people ought to take care of their physical and mental health. So, kip fit!
Thank you for your attention!


title: Презентація на тему «Бактерії» (варіант 3)

text:
Бактерії
Загальні відомості про бактерії
Бактерії є мікроорганізмами, які відносяться до надцарства прокаріотів. В даний час відомо приблизно десять тисяч бактерій.
Поширення бактерій
Важко знайти місце на Землі, де б не було бактерій. Вони зустрічаються в таких місцях: - в атмосфері,
- на дні океанів,
- у вічній мерзлоті;
- в кратерах вулканів;
- в швидкоплинних річках;
- в живих організмах
З історії бактерій
Наука, що їх вивчає називається мікробіологією. Галузь мікробіології, що вивчає бактерії, називають бактеріологією. Започаткував її Антоні ван Левенгук у XVII ст.

У мікробіологічній лабораторії

В лабораторіях бактерій вирощують на спеціальному поживному середовищі. Мільйони бактерій утворюють колонії різного кольору та форми.
Будова бактерій
В бактеріальній клітині відсутнє ядро. Крім того, в клітині бактерій відсутні ряд органоїдів. Зовні клітинна мембрана оточена клітинною стінкою.
Коки
Коки - округлої форми
Бацили
Бацили -палочковидної форми
Спірили
Спірили - форма спіралі
Вібріони
Вібріони - форма зігнутої палички, вигляд коми
Бактерії під мікроскопом

Значення бактерій
Грунтові бактерії беруть участь в утворенні кам’яного вугілля, нафти, торфу. Деякі бактерії поселяються в травному тракті травоїдних ссавців, що забезпечує краще перетравлення їжі. Бактерії приносять не лише користь, але і завдають шкоди: вони розмножуються в харчових продуктах, викликаючи цим їхнє псування.
Хвороботворні бактерії
Викликають хвороби рослин, тварин, людини
Пристосувались до життя в тканинах організму-хазяїна або на його покривах
Здатні виділяти отруйні речовини - токсини
Швидко розмножуються
 Утворюють цисти


title: Презентація на тему «Видатні вчені-біологи України»

text:
http://uk.wikipedia.org/
http://images.yandex.ua/
http://biology.ru


title: Презентація на тему «George Washington» (варіант 1)

text:
George Washington
George Washington (1732—1799) won a lasting place in American History as the "Father of our Country". For nearly twenty years he guided his country much as a father cares for a growing child.
Washington lived an exciting life in exciting times. As a boy, he explored the wilderness. When he grew older, he helped the British fight the French and Indians. Many times he was nearly killed. As a general he suffered hardships with his troops in the cold winters.
He lost many battles, but led the American Army to final victory. After he became President, he successfully solved many problems facing his country, Washington belonged to an old colonial family that believed in hard work, in public service and in worshipping God.
Of George's early life little is known. His formal education was slight: no more than 7 or 8 years of school. Men, plantation life and the haunts of river, field and forest were his principal teachers. His favourite subject was arithmetic. He studied enough history and geography to know something of the outside world. But he never learned very much about literature, foreign languages and history.
At the age of 14 he began to work as a surveyor, making many trips into the wilderness areas of Virginia and Pennsylvania. His first military experience came in the French and Indian War (1754—1763), when he was sent on two missions deep into the Ohio county.
In 1759 Washington retired and married Martha Dandridge, a rich widow. He became a loving stepfather to Martha's two children. He was a progressive farmer of that time.
In 1760's the American colonists grew angrier and angrier at the taxes placed on them by Great Britain. In September 1771 the Continental Congress met, where Washington had his first chance to meet and talk with leaders of other colonies. The members were impressed with his judgement and military knowledge. He was sent to attend the Second Continental Congress (1775) where he was elected a commander-in-chief of the Continental Army. He proved himself a capable commander of the War of Independence.
In 1787 Washington was chosen president of the Continental Convention and later elected first president of the republic (1789), followed by reelection (1792).
George Washington died after an illness of two days on December 14, 1799.
No other American has been honoured more than Washington. The nation's capital, Washington D. C., was named after him. There the giant Washington Monument stands. The state of Washington is the only state named after President. Many cities, parks, streets, bridges, lakes, and schools bear his name. Washington's portrait appears on postage stamps, on the $1 bill, and on the quarter.


title: Презентація на тему «Захворювання статевих органів та їх запобігання»

text:
  виконала учениця 9-А класу,Велітченко Юлія
Захворювання статевих органів та їх запобігання
Захворювання статевих органів:

Поняття про венеричні хвороби
Венеричні захворювання – це особлива група                                       інфекційних хвороб, які передаються переважно статевим шляхом; на них хворіють однаковою мірою як чоловіки, так і жінки. На відміну від звичайних інфекційних захворювань венеричні хвороби не залишають після себе імунітету, і при повторному зараженні хвороба розвивається знову. При  венеричних хворобах видужання не настає само по собі: без медичної допомоги людина не може позбутися такої хвороби і хворіє на неї все життя.
                                                                                Венеричні хвороби називають іноді “хворобами поведінки”, бо їх поширенню сприяють моральна розбещеність, випадкові статеві зв’язки та ін. Саме неправильна поведінка певної частини людей – причина існування венеричних хвороб у наш час.
  Сифіліс - хронічне системне венеричне інфекційне захворювання , яке уражує шкіру, слизову оболонку, внутрішні органи, кістки, нервову систему. Хвороба має послідовну зміну стадій. Викликається бактеріальним збудником - блідою трепонемою. Симптоми сифілісу дуже різноманітні. Будь-які прояви, такі як виділення або незвичайна висип, особливо в паховій області вже є сигналом для негайного обстеження у лікаря. Сифіліс належить до найдавніших венеричних хвороб. За однією з версій, про неї стало відомо ще за часів Гіппократа (460 р.до н.е), за іншою – під час плавань з континенту до континенту під час епохи Великих географічних відкриттів (XIV ст.). Так чи інакше, попри бурхливий розвиток медицини позбавити людство від цієї венеричної хвороби досі не вдалось. За минулий рік було зареєстровано всього 145 випадків сифілісу.

Сифіліс
Цікаво, що домінуючу позицію по цьому захворюванню займають дівчата: 114 осіб від загальної кількості, що складає приблизно 78%. На перший погляд здається, що цифри малі, але насправді вони є одними із найвищих в Європі. Іншими словами, «спалахи» хвороби за кордоном в рази не дотягують до нашої «буденщини». Хоча варто відзначити, що за останні роки ситуація значно покращилась. Ще в 2006 році хворими на сифіліс серед підлітків було майже 450 осіб, а сьогодні ця цифра скоротилась в три з чимось рази.
 В основному, дані по сифілісу збігаються з загальною картиною венеричних захворювань. Хвороби такого типу більше розповсюджені на сході країни і в Київський області, а в західних і північних регіонах – менше. Це можна пояснити тим, що для українського населення розповсюдження сифілісу носить «соціальний» характер.

Гонорея — венерична інфекційна хвороба, запалення слизової оболонки сечостатевих органів людини; у розмовній мові також трипер. Викликається гонококом. Гонорея належить до найпоширеніших бактеріальних інфекцій: за даними ВООЗ щорічно у світі захворює не менше 150—180 млн. людей. Дорослі люди заражаються практично завжди статевим шляхом. Діти — виключно дівчатка — через інфіковані мочалки, губки, нічні горщики, рушники, пелюшки.
Гонорея
Трихомоноз
Трихомоноз  ( трихомоніаз )— запальне захворювання органів сечостатевої системи, що викликається вагінальною трихомонадою.
 Збудник захворювання передається статевим шляхом. Вагінальні тріхомонади нестійкі до дії різних чинників навколишнього середовища і під їх впливом швидко гинуть, але при порушенні санітарно-гігієнічного режиму можливе застатеве зараження. Таким шляхом хвора мати може заразити дитину.
Хворіють чоловіки і жінки, хоча у чоловіків трихомоноз протікає, як правило, не помітно. Запалення сечовипускального каналу, що викликається тріхомонадою, може супроводжуватися лише незначними слизистими виділеннями, що не заподіюють неспокою. Залишаючись практично здоровим, чоловік, не підозрюючи про хворобу, може не лікуватися і служить постійним джерелом зараження. Нелікований трихомоноз може привести до розповсюдження запалення на придатки яєчок, унаслідок якого часто виникає безпліддя; можливий перехід хвороби в хронічну форму, що важко піддається лікуванню. У жінок найчастіше вражається піхва.
   Профілактика ІПСШ - складна соціальна та медико-біологічна проблема, в якій взаємопов'язаних назрілі питання статевого виховання, моралі, етики. Масова протівовенеріческая пропаганда є складовою частиною комплексу заходів щодо боротьби з ІПСШ.
  Високий рівень осведомленнності населення про ІПСШ та їх небезпеки, підвищення свідомого ставлення до свого здоров'я і відповідальності перед суспільством, критичне ставлення до своєї поведінки, знання заходів особистої та громадської профілактики відіграє істотну роль у боротьбі з масовим поширенням ІПСШ.

Профілактика іпсш:
Відстрочити сесуальні стосунки до того часу,коли зможете відповідати за можливі наслідки
Раннє розпізнання хвороби та своєчасне,повноцінне лікування
Зберігати взаємну вірність у шлюбі чи серйозних стосунках
Не вступати у випадкові статеві контакти
Дотримуватися правил особистої гігієни
За одну помилку можна
розплачуватися ціле життя


Презентація на тему «Багатоклітинні організми»


title: Презентація на тему «Гендерні ролі та стереотипи»

text:
Гендерні ролі та стереотипи
Підготувала:
учениця 11-А класу
СШ №5
Головчак Анастасія
Гендер – глобальна проблема людства
Гендер - одна з базових характеристик особистості, що обумовлюють психологічний і соціальний розвиток людини.
У 2000 р. ООН так сформулювала п’ять глобальних тривог людства: бідність, екологія, демографія, мир і ґендер.

Визначення гендеру
Ґендер - це культурна характеристика поведінки, яка виховується у відповідності до статі в певному суспільстві в певний час.
Ґендер - це набір соціальних ролей. Це костюм, маска, в яких чоловік та жінка виконують свої соціальні ролі.

Гендерні ролі:
усвідомлюються в процесі виховання та навчання;
різні в різних культурах та часових рамках;
змінюються з плином часу;
змінюються відповідно до соціального та економічного рівнів розвитку.

Стереотипи
Стереотип - усталене ставлення до подій,
вироблене на основі порівняння
їх з внутрішніми ідеалами.
Соціальний стереотип - це
система економії
ресурсів в процесі
оцінювання моделей
середовища.

Ґендерні стереотипи
Ґендерні стереотипи - це соціально загальні уявлення про особисті якості та поведінкові моделі чоловіків і жінок, а також про гендерну специфіку соціальних ролей.

Від народження батьки виховують дитину відповідно до її статі. З цього приводу в усіх країнах існує чимало традицій. Наприклад: дівчаткам купують одяг рожевого кольору, а хлопчикам – блакитного; дівчаткам дарують ляльки, а хлопчикам – машинки.

“Чоловічі” та “жіночі” якості
Стереотипи з приводу ґендеру відображають погляди суспільства на поведінку, яка характерна для чоловіка або для жінки, а також уявлення про «справжню» жінку або «справжнього» чоловіка.

Домінування жінок — матріархат. Домінування чоловіків — патріархат.

Сексизм
Декларація ООН
Декларація Організації Об’єднаних Націй з питань сексуальної орієнтації та гендерної ідентичності  .
Стать і гендер
Стать – визначає, є людина чоловіком чи жінкою. Вона зумовлена структурою генів і є поняттям біологічним.
Гендер – поняття культурне і соціальне. Визначає риси характеру та особливості поведінки, які вважають характерними для чоловіків і жінок у певному суспільстві (наприклад, жінкам приписують такі риси характеру, як турботливість, поступливість, емоційність, а чоловікам – лідерство, стриманість).

Три групи гендерних стереотипів:
Стереотип маскулінності-фемінності.
Стереотипи, пов’язані із закріпленням сімейних і професійних ролей.
Стереотипи, пов’язані зі статевими розбіжностями у структурі праці.

Найбільш популярні стереотипи:
1. Чоловік, який слідкує за своїм зовнішнім виглядом – гомосексуал.

2. Чоловік з бородою – лісоруб та/чи поганий господар
3. Місце жінки – біля плити, а гроші заробляє чоловік

4. Жінка повинна носити лише спідниці та плаття, її образ має бути жіночним і ніжним.
VS.

5. Жінка не повинна займати керуючих посад. Тільки чоловік знає, як потрібно управляти.
VS.
Гендерні стереотипи в рекламі
Так само, як і в суспільстві, в ЗМІ теж панує низка стереотипів, зокрема, в рекламі.
Домогосподарка, як правило, показується лише в рекламі побутової техніки чи якихось миючих засобів.

Красуня – реклама косметики, гелів для душу тощо.
Успішний чоловік/бізнесмен – обов’язково в шикарному костюмі, на дорогій машині. Реклама парфумів чи годинників.


title: Презентація на тему «Снід» (варіант 17)

text:
СНІД
СНІД, або Синдром набутого імунодефіциту — важке інфекційне захворювання, спричинене вірусом імунодефіциту людини (ВІЛ), яке пошкоджує імунну систему людини, і таким чином знижує опірність організму проти будь-якого захворювання.
ЗАГАЛЬНІ ВІДОМОСТІ
Синдром набутого імунодефіциту вперше було зафіксовано в США у 1983 році. Протягом двох місяців хворий помер. Сьогодні за добу у світі чотириста тисяч чоловік заражується цією хворобою.
Збудником є вірус, що має вигляд спіральки у трикутній серцевині. Він носить назву ВІЛ (вірус імунодефіциту людини.
Джерелом інфекції є безпосередній носій ВІЛу. Зараження можливе лише при статевому контакті з інфікованим чи при кровообміні з ним.
Якщо ВІЛ-інфікована жінка народжує дитину, то за останніми дослідженнями, ця дитина зовсім не обов'язково має бути носієм вірусу. При проведенні антиретровірусної терапії ризик передати вірус від матері до дитини знижується аж до 6 відсотків.
СИМПТОМИ
Збільшення лімфовузлів, лихоманка, втрата 10% ваги тіла протягом двох місяців, слабкість.

ДІАГНОСТИКА СНІДУ
Оскільки ранній період ВІЛ-інфекції часто є безсимптомним, лікарі та інший медичний персонал можуть виявити його лише за допомогою дослідження крові пацієнта на наявність у ній антитіл до компонентів ВІЛ.
 Людей, що мають контакт з вірусом, потрібно обстежувати на наявність ВІЛ-інфекції, як тільки пройде час, необхідний для нагромадження в крові противірусних антитіл. Завдяки ранній діагностиці вони можуть отримати адекватне лікування у період, коли їхня імунна система найбільше спроможна боротися з ВІЛ, і таким чином запобігти розвитку деяких опортуністичних інфекцій.
ПРОФІЛАКТИКА ХВОРОБИ
Оскільки вакцини проти СНІДу не існує, єдиним способом запобігти інфекції є уникнення ситуацій, що несуть ризик зараження, таких як спільне використання голок та шприців або практикування небезпечних статевих відносин.
Багато людей, інфікованих вірусом імунодефіциту, не мають симптомів захворювання. Отже, неможливо знати напевно, що статевий партнер ВІЛ-неінфікований, якщо немає повторних негативних результатів його перевірки на інфікованість. Це, звичайно, за умови, що за час, який минув з моменту останнього обстеження, він не вступав у потенційно небезпечний статевий контакт.
Отже:
1. Статеві контакти — найбільш розповсюджений шлях передачі вірусу. Тому надійний спосіб запобігти зараження — уникати випадкових статевих контактів.
2. Внутрівенно вживання наркотиків не тільки шкідливо для здоров'я, але і значно підвищує можливість зараження вірусом. Як правило, ті хто вводять внутрішньовенні наркотики, використовують загальні голки і шприци без їхньої стерилізації.
3. Використання будь-якого інструментарію (шприци, системи для переливання крові) як у медичних установах, так і в побуті при різний маніпуляціях (манікюр, педикюр, татуювання, гоління тощо) де може міститися кров людини, зараженого ВІЛ, потрібно їхня стерилізація.
4. Перевірка донорської крові обов'язкова.


title: Презентація на тему «Головний мозок» (варіант 3)

text:
Головний мозок
    Головний мозок людини – це головний орган центральної нервової системи, що складається з маси взаємозалежних нервових клітин.

Еволюція мозку
Місце мозку в тілі
   Головний мозок людини займає всю порожнину черепа, кістки якого захищають масу мозку від зовнішніх механічних ушкоджень.
  Середня маса мозку у чоловіків–1375г, у жінок–1275 г.
У чоловіків він становить  2% загальної маси тіла, у жінок – 2.5%.
маса 1,5кг
95 води
Мозок схожий на комп’ютер – приймає інформацію про звуки, запахи, зображення, розпізнає і запам’ятовує її.
Людина використовує тільки малу частину своєї пам’яті (5-10), до того ж багато і часто забуває.
Будова  головного  мозку
    Головний мозок складається із двох видів речовин: білої та сірої. Біла речовина – це скупчення дендритів та аксонів,а сіра – це скупчення тіл нейронів.
 Сіра вкриває мозок зовні у вигляді кори та невеликі частини сірої занурені в товщі білої у вигляді мозкових ядер і називаються підкіркою.
Сагітальний перереріз головного мозку людини. Сіра речовина ззовні, біла речовина всередині.
Усередині головного мозку  містяться чотири шлуночки, заповнені рідиною, яка  сполучається з рідиною спинного мозку.
Оболонки  головного  мозку
Головний мозок, як і спинний, покритий трьома оболонками: м'якою, павутинною і твердою.

М'яка, або судинна, оболонка головного мозку безпосередньо прилягає до речовини мозку, заходить у всі борозни, покриває всі звивини.
Складається вона з пухкої сполучної тканини, в якій розгалужуються численні судини, що живлять мозок. Від судинної оболонки відходять тоненькі відростки сполучної тканини, які заглиблюються в масу мозку.
Павутинна оболонка головного мозку – тоненька, напівпрозора, не має судин. Вона щільно прилягає до звивин мозку, але не заходить у борозни, внаслідок чого між судинною й павутин-ною оболонками утворюються підпавутинні  цистерни, заповнені спинномозковою рідиною, за рахунок якої й відбувається живлення павутинної оболонки.

Тверда оболонка головного мозку – окістя для внутрішньої мозкової поверхні кісток черепа.     В цій оболонці спостерігається найвища концентрація больових рецепторів в організмі людини, в той час як в самому мозку больові рецептори відсутні.
Головний мозок
Стовбур головного мозку
Довгастий мозок
Міст
Середній мозок
Передній мозок
Проміжний мозок
Таламус
Епіфіз
Гіпоталамус
Гіпофіз
Великі півкулі головного мозку
Мозочок

Будова  головного  мозку
     За анатомічними даними головний мозок поділяють на 5 відділів:
- передній
- проміжний
- середній
- задній
- довгастий
     За функціональними даними його поділяють на стовбур мозку та великі півкулі.
Стовбур головного мозку
Стовбур головного мозку є продовженням спинного мозку. Нейрони стовбура утворюють ядра які формують найважливіші нервові центри життєзабезпечення:
Дихальний
Серцево-судинний
Травний
У стовбурі розташовані центри регуляції м’язового тонусу, рефлексу утримання і відновлення пози, орієнтованого рефлексу на зорові та слухові подразники.
 Довгастий мозок
   Він є межею між спинним і головним мозком, тому через цей відділ проходять нервові шляхи, що йдуть від спинного мозку, які потім перехрещуються. Тому ліва сторона мозку пов’язана з правою стороною тіла, а права сторона мозку – з лівою.
  Тут знаходиться дихальний центр, що забезпечує  вентиляцію легень.
У ньому знаходяться центри діяльності:
- захисні рефлекси: кашель, чхання, мигання повік, сльозовиділення, блювоти
- харчові рефлекси: смоктання, ковтання, соковиділення травних залоз
- серцево-судинні рефлекси, що регулюють діяльність серця та судин
Пошкодження довгастого мозку призводить до смерті
Міст
Міст пов’язує довгастий та середній мозок з іншими відділами головного мозку.
Він виконує провідникову функцію.
Через нього проходять сигнали від слухових     рецепторів і органів рівноваги.
Міст лежить вище довгастого мозку. Це потовщений валик із поперечно розміщеними волокнами. Центром його проходить основна борозна, в якій лежить основна артерія головного мозку.
Міст складається з великої кількості поперечних волокон, які утворюють його білу речовину - нервові волокна.
Середній мозок
До середнього мозку належать:
ніжки мозку, по яких ідуть висхідні і низхідні провідні шляхи;
дах мозку -чотиригорбкове тіло.
Між ними міститься частина ретикулярної формації.
Середній мозок виконує:
рухові реакції на несподіване звукове або світлове подразнення;
первинні зорові та слухові центри беруть участь в організації мимовільної автоматизованої рухової реакції – старт-рефлекси.

Ретикулярна формація
   У стовбурі розташована ретикулярна формація - система ядер, у яких нейрони різних розмірів і форми з безліччю відростків утворюють скупчення і переплетення великої кількості нервових волокон. Вплив ретикулярної формації активізує структури головного мозку, відіграє важливу роль у формуванні уваги, виконує охоронну
функцію, регулюючи якій частині мозку спати, а якій ні. Наприклад, усім відома реакція матері, котра не чує гуркоту поїзда, але легко прокидається від плачу дитини.
Мозочок
Він тісно пов’язаний зі спинним мозком. Виконує мозочок три основні функції: координація рухів, регуляція рівноваги тіла та регуляція м’язового тонусу. Завдяки мозочку ми можемо робити тонкі злагоджені рухи – писати, малювати, майструвати, а також контролювати вираз обличчя.
Мозочок розташований під потиличною часткою великого мозку в задній черепній ямці. Складається із сірої та білої речовин, правої та лівої півкуль, та закладеного між ними черв'яка.
Людський мозок. Мозочок позначений фіолетовим кольором
Загалом, всі відомі спортсмени, музиканти і танцюристи зобов'язані своїми кращими рухами своєму мозочку.
Звичайно ж, певні рухи можуть ініціюватися і на більш високих рівнях, але їхня тонка настройка і координація вцілому залежить від мозочка.
Пошкодження мозочка призводить до поривчастим, нескоординованих рухам і називається атаксія.
Передній мозок
      Передній відділ - дві великі півкулі мозку розділені поздовжньою щілиною, в заглибині якої міститься мозолисте тіло, що їх з'єднує.
Проміжний мозок
Розташований між стовбуром мозку та великими півкулями.  Його складовими є: таламус, епіфіз, гіпоталамус, до якого приєднаний гіпофіз.
Містить вищі вегетативні центри.
Здійснює рухові функції.
Здійснює мімічні функції.
Регулює обмінні процеси.
Здійснює терморегуляцію.
1.Таламус
2. Епіфіз
3. Гіпофіз
4. Гіпоталамус
 Таламус
Таламус – зоровий горб - збирач інформації про всі види чутливості: фільтрує, сортує і направляє в головний мозок інформацію, що надходить від больових, тактильних, температурних, м’язово-суглобових, вібраційних, зорових, смакових,  нюхових і слухових рецепторів та шляхів.
У таламусі відбувається формування відчуттів і їх подальша передача.
Гіпоталамус
Гіпоталамус – є вищим центром регуляції роботи внутрішніх органів, який узгоджує їх діяльність зі станом активності організму. У ньому містяться центри нюху, смаку, голоду і насичення, спраги і питного задоволення, терморегуляції, регуляції сну і неспання, регулювання артеріального тиску та утворення сечі. Продукуючи низку гормонів, він разом з гіпофізом утворює гіпоталамно-гіпофізарну систему, що контролює діяльність ендокринних залоз.
Епіфіз
Секреторні клітини епіфіза виділяють у кров гормон мелатонін, який бере участь у синхронізації біоритмів сну-неспання. До головних функцій належать:
 гальмування виділення гормонів росту
 гальмування статевого розвитку і статевої поведінки
 гальмування розвитку пухлин
 впливає на статевий розвиток і сексуальну поведінку.

Після статевого дозрівання вироблення мелатоніну зменшується. Розміри епіфізу у дітей більші, ніж у дорослих.
Гіпофіз
Гіпофіз розміщений в головному мозку в гіпофізарній ямці турецького сідла клиновидної кістки черепа.
Гіпофіз складається з трьох частин:
Передньої долі (аденогіпофіз)
Задньої долі (нейрогіпофіз)
Середньої долі
Великі півкулі
Великі півкулі – вищий відділ головного мозку. Він складається з кори півкуль і підкіркових ядер. Півкулі розділені між собою міжпівкульною щілиною і пов'язані провідними шляхами, головний з них називають мозолистим тілом. Кора півкуль утворює численні борозни й звивини складної форми, що дає змогу вмістити малу за об'ємом порожнину черепа орган з поверхнею великого розміру. Шість шарів кори утворені нейронами різних форм і функцій.
Сфери  спеціалізації  півкуль
Ліва  півкуля
Логічне мислення
Обробка вербальної інформації
Аналітичне мислення
Розуміння слів у прямому значенні
Математичні здібності
Контроль за рухом правої частини тіла
Музична освіта
Права півкуля
Інтуїція
Обробка невербальної інформації
Паралельна обобка інформації
Просторове орієнтування
Музикальність
Уява
Художні здібності
Контроль за рухом правої частини тіла
Долі  півкуль головного мозку
Скронева – слух, пам'ять
Потилична - зір
Тім'яна – усі види чутливості
Лобна – мислення,  мовлення, емоції
Лімбічна система
   Лімбічна система – сукупність ряду структур головного мозку, що бере участь у регуляції функцій внутрішніх органів, нюху, інстинктивної поведінки, емоцій, пам’яті, рівень уваги, сприйняття, відтворення емоційно значущої інформації.
Неймовірно, але факт!
Мозок вождя пролетаріату В.Леніна – 1340 г;
Мозок письменника І.Тургенєва – 2012 г;
Мозки психічнохворих людей – 2700-2900 г.
Мозок Ейнштейна, як «типового» генія, був у свій час розчленований на 240 частин та понад  40 років зберігався у спеціальному розчині. Коли вчені порівняли  його з іншими, то знайшли дві унікальні  особливості, пов’язані з нижньою тім’яною  долею (математичне мислиння і трьохвимірне бачення):
- по-перше, нижня тім’яна доля Ейнштейна виявилась значно більшою,  ніж у контрольних  зразків.
- по-друге, вона не була розділена особливою сполучною тканиною, що можливо, дозволяло нейронам  поєднуватись «напряму».


Презентація на тему «Лишайники»


Презентація на тему «Корисна та шкідлива їжа»


title: Презентація на тему «Тварини України»

text:
Тварини України
Тваринний світ, який нараховує в Україні майже 45 тис. видів, ділиться на найпростіших (понад 1200 видів), плоских червів (1290), трематод (540), членистоногих (39 тис.), риб (понад 270), птахів (344), ссавців (108). До першого видання Червоної книги України занесено 85 видів і підвидів тварин (29 ссавців, 28 птахів, 6 плазунів, 4 земноводних, 18 комах), а у друге майже 400 видів безхребетних і хребетних тварин. В Україні нараховується понад 6640 видів прісноводних і солонувато водних тварин.
Іхтіофауна
ІхтіоФауна України відрізняється великим різноманіттям. Риби в Україні представлені 63 родинами, 135 родами, що об'єднують більше 200 видів, 22 з яких акліматизовані. Вони населяють Чорне та Азовське моря, чисельні річки, озера, струмки, а також штучно створені людиною ставки, канали тощо.
У Чорному морі нараховують 170 видів суто морських риб, а враховуючи мешканців річок, що можуть зустрічатись у солонуватій воді, їх кількість досягає 180 — 190 видів. У Азовському морі  — близько 115 видів.

Герпетофауна
Фауна земноводних нараховує не менш 20 видів, 7 з яких відносяться до ряду Хвостаті , 13 — до ряду Безхвості.
Орнітофауна
У складі сучасної орнітофауни  України налічують 424 види птахів, що належать до 21 систематичного ряду. В ряду горобцеподібних — 172 види, у рядах фламінгоподібних, папугоподібних, дрімлюгоподібних і одудоподібних — лише по 1 виду; численними є також ряди гусеподібних — 38 видів, соколоподібни — 35 видів, сивкоподібних — 79 видів.

Теріофауна
Загальний список фауни ссавців включає 132 види, у тім числі 13 адвентивних, 8 вимерлих або імовірно вимерлих і 6 сумнівно присутніх (фантомних). Базовий список фауни адвентивних включає 113 видів, а сучасна фауна включає 116 видів. Загалом за сумою всіх даних за останні 2 століття (тобто включно з вимерлими і адвентивними) у складі фауни України відомо 80 родів ссавців.
Фауна лісів
 В її межах поширеними є тритон гребінчастий, вугор, карась, щука, лящ, чехонь, жаба звичайна, жаба трав’яниста, гадюка звичайна, ящірка, вуж, тетерук, глухар, рябчик, чорний лелека, бекас, лісові кулики, вальдшнепи, дятли, дрозди, синиці, яструб, полівка, кріт сірий, річковий бобер, заєць, бурозубка звичайна, буро зубка мала, дикий кабан, видра, олень благородний, вовк, лісова кішка та ін.
Фауна лісостепу
Тваринний світ зони представлений лісовими та степовими видами. Тут живуть дикі кабани, сарни, олені, зайці, вивірки, куниці  тхори, полівки, лисиці, вужі, багато птахів — дятли, сови, жайворонки, лелеки, куріпки, дрозди та ін.
Фауна степу
Український степ досить багатий на флору. Ссавці степу представлені комахоїдними та хижими тваринами, гризунами. До комахоїдних тварин, що населяють український степ відносять: вихухоля, їжака звичайного та їжака вухатого. Хижаки: тхір степовий, видра, лисиця, єнотовидний собака. Гризуни: заєць-русак, ховрах крапчастий та сірий, бабак, мишівка степова, пацюк сірий, щур чорний, миша хатня, хом"як звичайний, полівка степова та гуртова.
Фауна боліт
1. вусата синиця 2. павук-мисливець 3. косар 4. павук-скакун 5. великий бугай 6. дозорець-імператор 7. шашечниця 8. водяний пацюк 9. очеретяний лунь
10. пастушок 11. пірникоза 12. очеретяна вівсянка 13. махаон 14. трав'яна жаба 15. ставковий равлик 16. стонога 17. ставкова очеретянка 18. лугова очеретянка
Болота - важливий елемент природного ландшафту низовин центральної Європи. Болота вкриті заростями очерету й осоки. Вони надають притулок і їжу багатьом тваринам. Деякі види відмінно пристосувалися до життя в очеретах. Влітку болота населяють численні метелики, бабки та піші комахи
Водна фауна
У басейні Дунаю з морем, відомо біля 100 видів риб. Найбільш розповсюдженими є чорноморсько-азовський оселедець, карась, короп, лящ, сом і краснопірка. В менший кількості зустрічаються білуга, осетер, севрюга, щука, плітка, жерех, рибець і судак. Акліматизовані амур білий, амур чорний, товстолоб. У басейні Дунаю відома найбільша кількість ендеміків, у порівнянні з іншими річками України. Це умбра, чоп великий, чо малий, йорж смугастий.
Висновок:Різноманітність та багатство різновидів тваринного світу в Україні  захоплює та вражає!Давайте берегти цей безцінний скарб природи!


title: Презентація на тему «Вплив наркотиків на здоров’я людини» (варіант 1)

text:
Хімія і здоров’я людини.
Вплив наркотиків на здоров’я людини.

Підготувала учениця 11- В класуГрубар Анна
Що таке наркотики?
Наркотик (від грец. narkoticos — той, що призводить до заціпеніння, одурманюючий) —це субстанції природних чи штучних речовин, здатні викликати фізичну і  психічну залежність та токсичне отруєння.
* 2013 року Управління ООН з наркотиків та злочинності обрало Україну серед 24 країн, що потребують першочергової допомоги через високий рівень вживання ін'єкційних наркотиків та поширеність ВІЛ серед тих, хто вживає такі наркотики.
Чим небезпечні наркотики?
 Ризик отримати ВІЛ-інфекцію

 Згорання нервових клітин

 Утворення тромбів та рубців ( через проколи)

 У вагітних жінок, які приймають наркотики можуть народитися мертві діти або з вадами(клишоногість, відсутність кінцівок, розщеплене піднебіння, нерозвиненість внутрішніх органів.)

 Наркотики викликають залежність. Навіть одноразове їх уживання може призвести до наркотичної залежності. У підлітків вона розвивається набагато швидше, ніж у дорослих.
 Наркотики руйнують творчі здібності

Класифікація наркотиків
Найнебезпечніші:
героїн,
морфій, опіум;
Метамфетамін(та наркотики що вводяться як ін'єкція);

Менш небезпечні наркотики:
кодеїн;
стимулятори амфетамінового типу: бензедрин і барбітурати;

Найменш   небезпечні:
марихуана;
препарати амфетамінового типу пониженої активності,
ЛСД.

Марихуана
Марихуана - це суміш подрібнених частин рослини коноплі (лат. Cannabis). Найчастіше подрібнюють та перемелюють цвіт та листки, на яких накопичується смола.
Основною наркотичною речовиною, що міститься у марихуані є тетрагідроканабінол (англ. абр. THC)
Формула: C21H30O2
Вплив марихуани
   Негайні побічні ефекти:
паніка
тривога
погана координація рухів
уповільнений час реакції
після початкового «зльоту» людина, що вживає наркотик, відчуває сонливість і пригніченість
прискорення серцебиття і ризик серцевого нападу
спотворення сприйняттів

   Довгострокові побічні ефекти:
ослаблений опір організму звичайним хворобам (застудам, бронхіту)
пригнічення імунної системи
розлади росту
збільшення в тілі клітин з аномальною структурою
зменшення вмісту чоловічих статевих гормонів
швидке руйнування волокон легенів і незворотна патологія тканин мозку
зниження сексуальної потенції
труднощі в навчанні: зниження здатності отримувати й засвоювати інформацію
апатія, сонливість, брак мотивації
нездатність ясно усвідомлювати оточення.
Героїн

Героїн (діацетилморфін, діаморфін) — сильнодіючий синтетичний наркотик, похідна морфіну, знеболюючий засіб, пригнічує центральну нервову систему. Білий (або з домішками — світлий сірувато-коричневий) порошок у вигляді дрібних кристаликів з неприємним запахом.
Формула: C21H23NO5
Вплив героїну. Побічні ефекти
неспокій
ускладнене дихання
затуманення розумових здібностей
нудота й блювання
руйнування зубів, запалення ясен
холодний піт
свербіння
ослаблення імунної системи
кома
хвороби дихальних шляхів
Параліч

знижена сексуальна активність та тривала імпотенція у чоловіків
менструальні порушення у жінок
нездатність досягти оргазму (у чоловіків та жінок)
втрата пам'яті й інтелектуальних здібностей
пригніченість
вугрі на обличчі
втрата апетиту
безсоння
замкнутість.
ЛСД

ЛСД (диетиламід лізергінової кислоти) — напівсинтетичне психоактивна речовина з сімейства лізергамідів. Вважається найвідомішою психоделічною речовиною.
ЛСД синтезують з лізергінової кислоти, що добувається зі спорангії мікроскопічного грибка, паразитуючого на злакових рослинах (наприклад, пшениці).

Формула: C20H25N3O
Вплив ЛСД
Фізичні наслідки:
розширені зіниці
знижена або підвищена температура тіла
пітливість або «мурашки»
втрата апетиту
безсоння
сухість у роті
тремтіння

Розумові наслідки:
марення
візуальні галюцинації
несправжнє відчуття ейфорії та впевненості
порушення відчуття сну і відчуття реальності
відчуття наближення смерті
страх втрати контролю над собою
лякаючі думки та відчуття
спотворене відчуття часу, порушення сприйняття форм та розмірів об'єктів, руху, кольору, звуків, тілесних відчуттів
сильні депресії та психози
приступи паніки
хромосомні порушення
народження дітей з різними захворюваннями
ініціювання актів насильства
суїцид
Екстазі.

Метилендіоксиметамфетамін,MDMA (3,4-метилендіоксі-N-метамфетамін) — напівсинтетична психоактивна сполука амфетамінового ряду, що відноситься до групи фенілетиламінів, широко відома під сленговим ім'ям "е́кстазі".
MDMA має унікальні психоактивні характеристики через свою здатність викликати почуття ейфорії, інтимної близькості та довіри по відношенню до інших людей, а також здатність знижувати почуття страху та занепокоєння.

	Формула C11H15NO2
Вплив екстазі
психологічні труднощі, схвильований стан, депресія, характерні прикмети параної під час та після проходження деякого часу після прийому
порушення сну
руйнуються нейрони мозку, що виробляють речовину серотонін, який регулює агресію, настрій, сексуальну активність, сон та відчуття болю
руйнування печінки
негайно збільшується ризик хвороби Паркінсона, що проявляється в порушенні рухових функцій, погіршенні координації рухів, паралічі, внаслідок руйнування окремих нейронів в організмі людини.
Кокаїн

Кокаїн
Кокаїн — білий кристалічний порошок, з вигляду подібний на харчову соду. Наркотик отримав свою назву та звичайно виробляється із рослини кока.
Молекулярна формула: C17H21NO4
Систематична назва:
метил 3-бензоїлоксі-8-метил-8-азабіцикло[3.2.1]октан-4-карбоксилат
Фізіологічні та духовні наслідки прийому кокаїну:
втрата апетиту
прискорене серцебиття, підвищення кров'яного тиску, підвищення температури тіла
звуження судин
прискорене серцебиття
розширені зіниці
неспокійний сон, нудота
гіперстимуляція
дивна, ексцентрична поведінка, схильність до насильства
галюцинації, підвищена збудливість, дратівливість
дотикові галюцинації, котрі створюють ілюзію жучків, що повзають під шкірою
сильна ейфорія
тривога й параноя
депресія
враження печінки, нирок і легенів
серйозне руйнування зубів
слухові галюцинації
сексуальні порушення
психоз
дезорієнтація, апатія, замішання та багато іншого.
Тривале вживання кокаїну викликає параною, глухоту, марення, порушення травлення.
Можуть виявитися проблеми зі слизовою носа або затвердіння вен (залежить від способу прийому);
Негативно впливає на потенцію.
Первітин та амфетамін
Амфетамін
Амфетамін (скорочення від Альфа-метилфенетиламін) — психоактивна речовина, стимулятор центральної нервової системи.
Формула	C9H13N
Метамфетамі́н) — похідне амфетаміну, біла кристалічна речовина. Гідрохлорид метамфетаміну випускався у вигляді таблеток по 3 мг у СРСР під торговою назвою первіти́н до 1957 року.
 Метамфетамін є психостимулятором з надзвичайно високим потенціалом залежності.
Метамфетамін
Формула  C10H15N
Вплив первітину та метамфетаміну
Негайні побічні ефекти первітину:
втрата апетиту, нудота
прискорене серцебиття, підвищення кров'яного тиску й температури
розширення зіниць
неспокійний сон
неприродна, дивна поведінка, інколи схильність до насильства
галюцинації, сильна збудливість, дратівливість
паніка й психоз
передозування може викликати конвульсії, припадки на смерть

Довгострокові побічні ефекти первітину:
необоротні ушкодження кровоносних судин у серці й мозку, високий кров'яний тиск
ушкодження печінки, нирок і легенів
руйнування тканин у носі, якщо наркотик вдихається
утруднення дихання, якщо наркотик куриться
зараження й нагноєння, якщо наркотик уколюється внутрішньовенно
виснаження, втрата ваги
руйнування зубів
дезорієнтація, апатія, спустошення
сильна психологічна залежність
психоз
депресія
ушкодження мозку, аналогічне хворобі Альцгеймера, шок та епілепсія.
Вплив наркотиків на людей. Фото

Скажи наркотикам «Ні!»


title: Презентація на тему «Селекція тварин» (варіант 2)

text:
Роботу виконала
Слободяник Єлизавета

Селекція тварин
ОСНОВИ СЕЛЕКЦІЇ
Основні принципи селекції тварин не відрізняються від принципів селекції рослин. Нові породи тварин одержують на основі спадкової мінливості шляхом штучного добору. Проте селекція тварин має і деякі особливості, які витікають з природи організму тваринного:
тварини, що мають господарське значення, розмножуються тільки статевим способом;
 статева зрілість у них наступає відносно пізно;
самки приносять нечисленне потомство, що утруднює і уповільнює процес селекції.
При селекційній роботі з тваринами важливе значення має облік екстер'єрних ознак.
 Екстер'єр — сукупність фенотипових ознак тварини. Береться до уваги їх статура і співвідношення розмірів частин тіла, оскільки зовнішні форми тварини і його внутрішні якості взаємозв'язані.
Різні породи тварин неоднаково реагують на зміни зовнішніх умов. Так, у м'ясних порід великої рогатої худоби поліпшення харчування перш за все позначається на збільшенні маси тіла, а у молочних — на підвищенні удою.
Історично першим етапом в селекції тварин слід вважати їх приручення, яке було в основному закінчене 5—6 тис. років тому. Одомашнення різко підвищує мінливість організмів і створює сприятливі умови для штучного добору. Приручення тварин відбувається і в даний час, наприклад, розведення хутрових звірів у неволі.
Перед початком селекційної роботи ставиться певна кінцева мета, виходячи з якої підбираються батьківські пари. У підборі виробників важливо ураховувати їх родоводи, в яких повинні бути відзначені екстер'єрні особливості і продуктивність протягом низки поколінь. Схрещування є основним способом отримання різноманітності початкового матеріалу при роботі з тваринами.

Застосовують, як правило, два типи схрещування: неспоріднене (аутбридинг) і споріднене (інбридинг).

 Інбридинг— близькоспоріднене схрещування, схрещування організмів, що мають загальних предків. Застосовується у тому випадку, коли хочуть перевести більшість генів у гомозиготний стан. При цьому відбувається закріплення господарських цінних ознак.
Проте при інбридингу часто спостерігається послаблення тварин, зменшення стійкості до дії зовнішніх чинників і захворювань. Щоб цього уникнути, проводять строгий добір особин, які мають потрібні господарські ознаки. При селекційній роботі близькоспоріднене схрещування звичайно є лише одним з етапів поліпшення породи.
 За ним слідує схрещування різних ліній, що переводить більшість генів у гетерозиготний стан, при якому виявляється гетерозис (гібридна сила). Гетерозис широко використовується в тваринництві і  птахівництві. Прикладом ефективного застосування гетерозису є виведення бройлерних курчат.
Аутбридинг— схрещування або система схрещувань неспоріднених форм одного виду.
 «Неспорідненість» має на увазі відсутність загальних предків у найближчих 4—6 поколіннях (схрещування двох осіб, які знаходяться в менш споріднених відносинах, ніж будь-яка випадкова пара, вибрана з певної популяції).
При строгому відборі аутбридинг приводить до підтримки властивостей або поліпшення їх у низці поколінь гібридів.
При селекції домашніх тварин дуже важливо визначити спадкові якості самців за ознаками, які у них безпосередньо не виявляються, наприклад, за кількістю молока і жирномолочності у биків або яйценоскості у півнів.
Для цього використовується метод визначення якості виробників за потомством. Від виробника одержують нечисленне потомство і порівнюють його продуктивність із продуктивністю матерів і середньою продуктивністю породи.
Якщо продуктивність дочок вище, ніж матерів, то це говорить про велику цінність виробника, якого використовують для подальшого поліпшення породи. Від хорошого самця можна отримати велике потомство за допомогою штучного запліднення.
 Останнім часом ембріони цінних порід великої рогатої худоби одержують у штучних умовах, а потім вводять їх в матку безпородних тварин для подальшого розвитку. У такий спосіб вдається значно прискорити селекційну роботу.
Цінні породи домашніх тварин отримані академіком М. Ф. Івановим.
Наприклад, біла українська свиня отримана в результаті схрещування маток місцевої породи з кабаном англійської білої і з подальшим жорстким відбором.
Ним же створена порода овець асканійський рамбулье з дуже високим настригом першокласної шерсті.
Високою молочною продуктивністю характеризується костромська порода великої рогатої худоби: до 15— 16 тис. л молока на рік.
Разом з внутрішньовидовою гібридизацією в тваринництві застосовується і віддалена гібридизація. Міжвидові гібриди тварин, як і рослин, в більшості випадків безплідні.
З глибокої давнини людина використовує мула (гібрид кобили з ослом). Мули дуже витривалі, мають велику фізичну силу, значну тривалість життя, тобто у них виявляється гетерозис. Проте мули безплідні.
У Казахстані в результаті гібридизації тонкорунних овець з диким гірським бараном архаром виведена нова порода тонкорунних овець — архаромеринос.
 Ведуться роботи з гібридизації яка з великою рогатою худобою. У цих гібридів самці безплідні, а самки плодовиті. Це відкриває можливості схрещування їх з початковими видами з метою отримання нової породи худоби.


title: Презентація на тему «Вплив радіоактивного випромінюваня на організм людини» (варіант 1)

text:
Вплив радіації на організм людини
Види випромінювання
Джерела радіації
Вплив та його наслідки
Мутагенні властивості
Види випромінювання
 Альфа-випромінювання;
Бета-випромінювання;
Гамма-випромінювання;
Джерела радіації
Природні:
Зовнішні(перельотах літаком, через дію космічних променів. Наприклад, при походах в гори Ви піддаєтеся більш сильному впливу природного радіаційного фону, ніж поблизу рівня моря. Іншими словами, де б ми не знаходилися, ми все одно піддаємося впливу невеликого радіаційного фону)
Внутрішні(ті, що отримує людина від природних джерел радіації, що надходять в організм з їжею, водою і повітрям)

Штучні:
Атомна енергетика
Рентгенологічні процедури
Річні ефективні еквівалентні дози, мкЗв/год
Вплив та його наслідки
Перелік наслідків дії іонізуючого випромінювання на людину постійно зростає. Сьогодні до нього входять такі захворювання (Яблоков, 2002):
ураження гострою променевою хворобою;
розвиток лейкозу, лейкемії та ін. пухлинних хвороб крові;
виникнення злоякісних новоутворень (раків) будь-яких органів;
порушення генетичного коду (мутаційні зміни);
ураження нервової системи, кровоносних та лімфатичних судин;
пошкодження органів зору, помутніння кришталика ока, розвиток катаракти;
порушення обміну речовин та ендокринної рівноваги;
виникнення тимчасової або постійної стерильності та імпотенції;
розвиток імунодефіциту, підвищення чутливості організму до звичайних захворювань;
порушення психічного та розумового розвитку;
прискорення старіння організму.

хвороби, що виникли або загострилися під впливом радіаці
гостра та хронічна променева хвороба;
локальне променеве ураження;
лейкемія;
лейкоз;
рак легенів;
рак щитовидної залози;
рак шлунку;
рак печінки;
рак молочної залози;
рак шкіри;
 ін. ракові пухлини органів і тканин;
 злоякісні лімфоми;
 злоякісні пухлини мозку;
злоякісні пухлини кісток та суглобних хрящів;
мієломна хвороба;
апластична анемія;
ерітромієлодісплазія;
ін. онкологічні захворювання.

Наслідок дії іонізуючого випромінювання  можна  представити в наступному порядку:
зміни в соматичних клітинах, які приводять до виникнення злоякісних пухлин (частіше виникають при великих дозах опромінення);
генетичні мутації, які впливають на майбутні покоління (залежать від дози і потужності дози);
вплив на зародок і плід, внаслідок опромінення матері в період вагітності;
смерть в момент опромінення.

Мутації
Мутації в статевих клітинах - генетичні - передаються наступним поколінням. Мутації в любих інших клітинах організму - соматичні - успадковуються тільки дочірніми клітинами і діють лише на той організм, в якому виникли.
Вплив на статеві хромосоми
Нормальний набір статевих хромосом людини, зібраний в групи.
Набір хромосом рентгенолога, який проробив з рентгенівськими променями 25 років.

Генетичні  мутації  поділяються на: домінантні і рецесивні.
Домінантні проявляються в випадку, якщо ушкоджені обидва гени в хромосомі. Вони викликають різні захворювання. Відомо біля 500 хвороб людини, які є наслідком одиночної домінантної генної мутації. Це полідактилія, ретинобластома, карликовість та інш.
Рецесивні проявляються тільки в випадках, коли ушкоджується ген однієї з хромосом.
Доза радіації, необхідна для подвоєння частоти мутації знаходиться в діапазоні 0,5-2,5 Зв!
Мутації під впливом радіації

Дякую за увагу


title: Презентація на тему «Ariana Grande»

text:
Ariana  Grande
Ariana Grande, повне ім’я Ariana Joan Butera-Grande – американська акторка та співачка.
-  2013 рік випустила альбом “Your Truly” який  на першому місці Billboard.
- у цьому ж році випустила міні альбом “Christmas Kisses” до якого входило лише 4 пісні.
- 25 серпня 2014 вийшов її альбом ” My Everything”.

Знімалася в серіалі “Victorius”, що випускається каналом Nickelodeon, грала роль Кет Валентайн, через що їй довелося покрасити волося у пурпурний колір. Зраз знімається у серіалі “Sam &  Cat”, що є продовженням серіалів “Victorius” і “iCarly”.


Презентація на тему «Органи травлення людини»


title: Презентація на тему «Natural disasters» (варіант 6)

text:
Presentation: Natural disasters

          Wildfire
     A wildfire is an uncontrolled fire in an area of combustible vegetation that occurs in the countryside or a wilderness area. A wildfire differs from other fires by its extensive size, the speed at which it can spread out from its original source, its potential to change direction unexpectedly, and its ability to jump gaps such as roads, rivers and fire breaks. Wildfires are characterized in terms of the cause of ignition, their physical properties such as speed of propagation, the combustible material present, and the effect of weather on the fire.
Avalanche
     An avalanche is a rapid flow of snow down a slope. Avalanches are typically triggered in a starting zone from a mechanical failure in the snowpack (slab avalanche) when the forces on the snow exceed its strength but sometimes only with gradually widening (loose snow avalanche). After initiation, avalanches usually accelerate rapidly and grow in mass and volume as they entrain more snow. If the avalanche moves fast enough some of the snow may mix with the air forming a powder snow avalanche, which is a type of gravity current.
Sukhovey
      Relative humidity is less than 30%. Sukhovey emanates from the periphery of anticyclones in summer predominantly with the intrusion of the tropical masses of air . At a high air temperature (20-25°C and above) the sukhovey causes strongly increasing evaporation from the soils.
     The low mobility of anticyclones causes the steady duration of the sukhovey over several days, which with the insufficient soil moisture causes drought, spoiling of the harvests of cereal and fruit crops, loss of plants. The warm and dry air masses originate above the deserts of Africa, Asia Minor, and also in South Kazakhstan, and with them sukhoveys are extended to the wooded plains of Russia and Kazakhstan, but more frequently they invade the semi-deserts and the steppes.
Vulcanian eruption
   Vulcanian eruptions display several common characteristics. The mass of rock ejected during the eruption is usually between 102 - 106 tonnes  and contains a high proportion of non-juvinial material . During active periods of volcanic activity, intervals between explosions vary from less than 1 minute  to about a day.
Tornado
A tornado is a violently rotating column of air that is in contact with both the surface of the earth and a cumulonimbus cloud or, in rare cases, the base of a cumulus cloud. They are often referred to as twisters or cyclones, although the word cyclone is used in meteorology, in a wider sense, to name any closed low pressure circulation. Tornadoes come in many shapes and sizes, but they are typically in the form of a visible condensation funnel, whose narrow end touches the earth and is often encircled by a cloud of debris and dust.
Tsunami
A tsunamiis a series of water waves caused by the displacement of a large volume of a body of water, generally an ocean or a large lake. Earthquakes, volcanic eruptions and other underwater explosions , landslides, glacier calvings, meteorite impacts and other disturbances above or below water all have the potential to generate a tsunami.
Earthquake
     An earthquak is the result of a sudden release of energy in the Earth's crust that creates seismic waves. The seismicity, seismic or seismic activity of an area refers to the frequency, type and size of earthquakes experienced over a period of time.
     Earthquakes are measured using observations from seismometers. The moment magnitude is the most common scale on which earthquakes larger than approximately 5 are reported for the entire globe.
Thank you for viewing)


title: Презентація на тему «Хромосомна теорія спадковості» (варіант 3)

text:
ХРОМОСОМНА ТЕОРІЯ СПАДКОВОСТІ

    Теорія була сформульована у 1911 - 1926рр. Т. Х. Морганом за результатами своїх досліджень. За її допомогою з'ясовано матеріальну основу законів спадковості, встановлених Г. Менделем, і те, чому в певних випадках успадкування тих чи інших ознак від них відхиляється.

Основні положення хромосомної теорії спадковості такі:
 гени розташовані в хромосомах у лінійному порядку;
 різні хромосоми мають неоднакові набори генів, тобто кожна з негомологічних хромосом має свій унікальний набір генів;
 кожен ген займає в хромосомі певну ділянку;
 усі гени однієї хромосоми утворюють групу зчеплення, завдяки чому деякі ознаки успадковуються зчеплено; сила зчеплення між двома генами, розташованими в одній хромосомі, обернено пропорційна відстані між ними;
 зчеплення між генами однієї групи порушується внаслідок обміну ділянками гомологічних хромосом у профазі першого мейотичного поділу (процес кросинговеру);
 кожен біологічний вид характеризується певним набором хромосом (каріотипом) — кількістю та особливостями будови окремих хромосом.

ГЕНЕТИЧНІ ХВОРОБИ

    Генетичні хвороби — порушення нормальної роботи організму через порушення послідовності генів або структури хромосом. Тоді як деякі хвороби, наприклад рак, виникають через генетичні порушення, придбані кількома клітинами протягом життя, термін «генетична хвороба» зазвичай посилається на наявність хвороб у всіх клітинах тіла і присутніх з моменту зачаття. Деякі генетичні хвороби викликаються хромосомнии порушеннями, що виникають через помилки процесу мейозу між генеративними клітинами — спермою і якцеклітиною.

Типи генетичних хвороб людини

 Одногенні гене-                           хромосомні
  тичні хвороби                           генетичні хвороби

                       полігенні генети-                     мітохондріальні
                       чні хвороби                          генетичні хвороби

Хромосомні хвороби

 Синдром Дауна(додаткова хромосома 21)

альбінізм

шестипалість

Синдром Клайнфельтера
Генні (молекулярні) хвороби

Фенілкетонурія

Меланізм


title: Презентація на тему «Зорова сенсорна система»

text:
Зорова сенсорна система

Зорова сенсорна система
Відділи:
периферичний(око)
провідний(зоровий нерв)
центральний(зоровий центр
кори кінцевого мозку)

Будова ока

Допоміжні органи ока

Утворення зображення на сітківці

Короткозорість, далекозорість

Будова сітківки
Будова сітківки:
1-пігментні клітини,
2-рецепторний шар,
3-нейрони,
4-волокна зорового нерва, 5-палички,
6-колбочки,
7-біполярні клітини.
Будова фоторецепторів

Гетерохромія

Рідкісний колір очей


title: Презентація на тему «Профілактика інфекційних захворювань» (варіант 6)

text:
Профілактика інфекційних
захворювань
Підготувала
учениця групи 11-3
Гудз Оксана
Інфекційні захворювання –
це хвороби, причинами яких є мікроорганізми: бактерії, віруси,
гриби, паразити або їх токсини.
Класифікація інфекційних хвороб
Кишкові інфекції.
Інфекції дихальних шляхів.
 Кров’яні інфекції
Інфекції шкірних покривів.
Кір
 Інкубаційний період – 8-10 діб.
Темпартура до 39,0, ураження верхніх дихальних шляхів, серозно-гнійні виділення, кашель, світло боязнь, кон’юнктивіт, загальна слабкість
1.    Своєчасна ізоляція2.   Специфічна профілактика:3. Гамма-глобулін вводиться контактним дітям до 4 років.4.   Активна імунізація – жива кірьова вакцина – дітям 15-18 місяців – однократно під шкіру.
Профілактика:
Симптоми:
Скарлатина
  Інкубаційний період  до 2-7 днів.
Висипка швидко розповсюджується на обличчя, шию, тулуб та кінцівки
Загальні міри – раннє виявлення та ізоляція хворих. Ізолюють на 10 діб від початку захворювання. Ізолюються також і хворі простою ангіною до 22 діб від початку хвороби.
Профілактика
Симптоми
Симптоми
Профілактика
Інкубаційний період до 20 днів.
 хворого ізолюють на 30 днів з моменту захворювання (амбулаторно чи стаціонарно). Використовують АКДС – вакцину. Перша вакцинація в 3місяці по 0,5 мл трикратно.
сухий кашель, субфебрильна температура, нежить.
Коклюш
Симптоми
Профілактика
Дифтерія
Інкубація – 2-10 днів
Нальоти на мигдаликах, висока температура, інтоксикація, біль при ковтанні хриплий голос, гавкаючий кашель
Основне це активна імунізація. Застосовують вакцину АКДС. Починаючи з 3-х місяців вакцину вводять трикратно з інтервалом 30-40 днів. Потім – планові ревакцинації.
Симптоми
Профілактика
Паротит
 Інкубаційний період до 3-х тижнів.
Температура до 38-39 С . Найчастіше уражуються навколовушні залози. Припухає спочатку одна, а через 1-2 дні інша залоза
рання госпіталізація хворих
амбулаторно чи стаціонарно
Симптоми
Профілактика
Холера
Інкубаційний період до 48 годин
Активна імунізація при виїзді в ендемічні райони неефективна та короткотривала, тому найефективніша профілактика – дотримання правил гігієни.
Неболючоїспочатку діарея. При важких формах швидко розвивається гіповолемічний шок. Потім виникає рясна блювота, виникають судоми. Сильне зневоднення організму.
Дякую за увагу!


Презентація на тему «ШТУЧНЕ ЗАПЛІДНЕННЯ»


title: Презентація на тему «Здоровий спосіб життя» (варіант 9)

text:
Здоров’я
Основні складові здоров’я,  від чого залежить здоров’я, принципи здорового способу життя
Здоров’я- це життя!

Здоров’я- це найвище благо
             дароване людині

Без нього не можна
   зробити життя щасливим

                                                                           Добре здоров’я – краще за найбільше                              багатство                                                    багатство
Основні складові здоров’я
здоров’я – це нормальний стан людського організму і психіки, що характеризується повним психофізичним і соціальним благополуччям людини.
Основні складові здоров’я
До основних принципів здорового способу життя належать:
—      соціальні: спосіб життя повинний бути естетичним, моральним, вольовим;
—      біологічні: спосіб життя повинний відповідати віковим особливостям, забезпеченим енергетично, зміцнюючим та ритмічним.
Реалізація цих принципів залежить від соціально-економічних заходів та формування моделей поведінки людини. Дотримання здорового способу життя передбачає:
—    прагнення до фізичної досконалості;
—       досягнення душевної, психічної гармонії в житті;
—      забезпечення повноцінного харчування;
—      виключення з життя самодеструктивної поведінки;
—      дотримання правил особистої гігієни: очищення організму та його загартовування.

Основні складові здоров’я
Фізичне здоров’я — це природний стан організму, зумовлений нормальним функціонуванням усіх його органів і систем. Якщо добре працюють усі органи й системи, то і весь організм людини (система саморегулююча) правильно функціонує й розвивається.
Основні складові здоров’я
- Психічне здоров’я залежить від стану головного мозку, воно характеризується рівнем і якістю мислення, розвитком уваги й пам’яті, ступенем емоційної стійкості, розвитком вольових якостей.
Основні складові здоров’я
- Моральне здоров’я визначається тими моральними принципами, що є основою соціального життя людини, тобто життя в повному людському суспільстві.
Від чого залежить здоров’я?
Перше, від чого залежить здоров’я – це харчування людини

 Фізична активність і спорт

Від емоційного настрою в житті
Немає нічого ціннішого від здоров’я тіла


title: Презентація на тему «Генетика людини» (варіант 3)

text:
ГЕНЕТИКА ЛЮДИНИ
Презентація учениці 11 класу
Демченка Ігоря

МЕТОДИ ГЕНЕТИКИ ЛЮДИНИ
Генеалогічний
Біохімічний
Близнюковий
Цитогенетичний
Популяційно-статистичний

Генеалогічний метод
Даний метод полягає у вивченні родоводів. Це дає змогу простежити характер успадкування різних станів певних ознак у ряді поколінь.
	Він широко застосовується в медичній генетиці, селекції… За його допомогою встановлюють генотип особин і вираховують ймовірність прояву того чи іншого стану ознаки у майбутніх нащадків.

Близнюковий метод
Полягає у вивченні близнят. В основному однояйцевих, так як вони походять з однієї зиготи.
	Досліджуючи такі організми, можна з’ясувати роль чинників довкілля у формуванні особин: різний характер їхнього впливу зумовлює розбіжності у прояві тих чи інших станів певних ознак.

Близнюковий метод
Однояйцеві                                    (монозиготні, ідентичні) близнюки
Різнояйцеві                                      (дизиготні, неідентичні) близнюки
Біохімічний  метод
Використовується для діагностики спадкових захворювань, пов’язаних із порушенням обміну речовин. За його допомогою виявляють білки, а також проміжні продукти обміну, невластиві даному організму, що свідчить про наявність змінених (мутантних) генів. 	Відомо понад 500 спадкових захворювань людини, зумовлених такими генами: фенілкетонурія, цукровий діабет…

Цитогенетичний  метод
Цитогенетичний грунтується на дослідженні особливостей каріотипу - хромосомного набору організмів. Його вивчення дає змогу виявляти мутації, пов’язані зі змінами, як кількості хромосом, так і структури окремих із них.                                                   	Каріотип досліджують у клітинах на стадії метафази, бо в цей період клітинного циклу структура хромосом виражена найчіткіше.
Чи знаєте ви, що …
10% хвороб людини зумовлені патологічними генами
 один из 150 новонарождених
    має структурні або числові
    порушення хромосом
 одна из 10 гамет людини
    несе генетичні порушення

Генні мутації
Крапкові мутації – стійкі зміни окремих генів, що виникають в результаті:
- заміни однієї або декількох азотистих основ у
структурі ДНК на інші;
- випадання деяких азотистих основ;
- доповнення нових азотистих основ.
	Це призводить до порушення порядку
списування інформації.
	Генні мутації змінюють морфологічні, біохімічні і фізіологічні властивості організму.

Афібриногенемія
 	Хвороба, що викликається рецесивним геном і пов’язана з порушенням зсідання крові. Вона супроводжується значними крововтратами.

Спадкові хвороби крові

Гемофілія
Знаходиться в Х хромосомі, викликається рецесивним геном, який не дає змоги крові нормально утворювати згусток. Хворіють лише чоловіки, а переносниками є жінки.
ХХ – здорова жінка,
ХХг – жінка–носій хворого гена,
ХгУ – хворий чоловік.

Спадкові хвороби крові,
зчеплені зі статтю

Спадкові хвороби очей
 Хвороба викликається домінантним геном, при чому порушується сутінковий зір. Виникають зміни у сітківці. Носить назву “куряча сліпота”.
     Виникає з дитячого віку.
Кімеролопія

Спадкові аномалії кінцівок
Арахнодактилія
Павучі пальці. Кисть видовжена,
пальці довгі. Часто супроводжує-
ться грижами і
вивихом
кришталика.

Синдактилія
Зрощення пальців
на руках і ногах.

Спадкові аномалії кінцівок
Ахондроплазія
(ахондропластична карликовість - хвороба кісткової системи                                                         с домінантним типом успадкування)
 Аномальний ріст хрящової тканини.
 Низький ріст (до 120 см).
 Вкорочення кінцівок.
 Стегнові та плечові кістки         деформовані та потовщені.
 Розумова відсталість, пороки психіки.
Спадкові аномалії кінцівок
Полідактилія
 (спадкова хвороба                    з домінантним типом успадкування)
Кількість пальців – від 6 до 9.
Зустрічається у представників негроїдної раси у 10 разів частіше, ніж у європеоїдів.

Спадкові хвороби,
викликані нерозходженням
аутосом

   Хвороба Дауна
Нерозходження 21 пари
Розумова та фізична відсталість
 Напіввідкритий рот
 Монголоїдний тип обличчя. Косо розміщені очі. Широке перенісся
 Стопи і кисті короткі та широкі,                         пальці неначе обрубані
 Пороки серця
 Тривалість життя                         знижується у 5-10 разів
Трьохнога людина
Франк Лантіні, що
народився у 1889 році

Сіамські близнюки

Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Гриби» (варіант 3)

text:
Отруйні та їстівні

Гриби:
Їстівні гриби

Білий гриб - один з найбільш цінних грибів. Росте в хвойних, листяних і змішаних лісах, звичайно на прогалинах і лісових узліссях, у рідкому молодому ялиннику, на вологому ґрунті з червня по жовтень. Забарвлення шляпки в дубових лісах темно-бура, у листяних - світло-бура, у соснових - темно-бура з фіолетовим відтінком, у ялинових - червонясто-бура. Нижня сторона капелюшка в молодих білих грибів біла, з віком жовтіє і нарешті стає жовтувато-зеленою. Ніжка білого гриба товста, біля основи розширюється, жовтуватого кольору з малюнком з білих прожилок. Білі гриби часто ростуть групами по декілька штук. Діаметр капелюшка білого гриба досягає 30 сантиметрів, діаметр ніжки в основі - 10 сантиметрів. Більше всього білих грибів буває як правило в другій половині серпня. Основний спосіб заготівлі білих грибів - сушіння. У сушеному виді білі гриби на відміну від інших грибів не темніють. Саме тому вони звуться "Білий гриб". Суп із сушених білих грибів дуже ароматний, поживний і корисний. Молоді білі гриби дуже смачні в маринованому виді. Свіжі білі гриби використовуються в смаженому виді і для готування супу.

Підберезники ростуть у березових чи змішаним з березою лісах і в перелісках з червня по жовтень. Капелюшок плоско-опуклий. Верхня сторона капелюшка буває ясно-сіра, жовтувата чи темно-бура, майже чорна, знизу біла, з віком сіріє. М'якоть капелюшка біла, при зламі довго не темніє. Існує різновид підберезника, у якого м'якоть на зламі рожевіє. Ніжка сірувато-білого кольору з темними лусочками, у молодих грибів вона порівняно товста, але з віком витягається. Найкраще підберезники жарити. Капелюшка молодих грибів можна маринувати і сушити (але при сушінні гриби чорніють). З підберезників можна зварити смачний суп.

Підосичники (червоноголовці) ростуть у листяних, найчастіше в осикових лісах, у березових перелісках іноді біля сосен з липня по жовтень. Капелюшок у молодих грибів напівкулястий, краями щільно прилягає до ніжки, з віком стає плоско-опуклим. Верхня сторона капелюшка пофарбована в оранжево-червоний чи в буровато-жовтий колір. Нижня сторона капелюшка біла, з віком сіріє. Ніжка потовщена донизу, міцна, біла з темними лусочками. М'якоть біла, на зламі синіє, потім стає темно-сірою чи чорною. Червоноголовці вживають для жарення, засолювання і сушіння (гриби при цьому сутеніють). Молоді красноголовці добре маринувати. З червоноголовців можна зварити смачний суп.

Існує кілька різновидів моховиків. Найбільш відомі жовто-бурий і зелений моховик. Жовто-бурий моховик росте в соснових лісах. Забарвлення сухого бархатистого капелюшка жовте чи жовтувато-буре. Зелений чи глухий моховик росте в хвойних і листяних лісах. Забарвлення бархатистого капелюшка жовтувато-зеленувате чи коричневато - зеленувате. Нижня сторона капелюшка і м'якоть жовтуваті. М'якоть на зламі синіє. Моховики використовуються для готування других блюд (найкраще жарити) і маринування. При сушінні моховики чорніють.

МАСЛЮК. Інші назви: маслюк дійсний, маслюк звичайний, маслуха, маслюк, масляк, сосновик, чалиш. Росте в соснових борах уздовж доріг, на лісових узліссях, у сосновому молодняку серед заростей вереску, на старих гарах звичайно великими родинами з липня до пізньої осені. Віддає перевагу піщаним і суперпіщаним ґрунтам. Гриб дуже часто буває уражений личинками комах. Капелюшок діаметром до 10 см гладкий, подушкопдібна, злегка опуклий, пізніше майже плоский, слизуватий. Низ капелюшка закритий плівкою, що з віком розривається й утворює кільце навколо ніжки. Шкірочка капелюшка начебто змазана олією (звідси і назва гриба), легко відокремлюється від капелюшка. М'якоть м'яка, ніжна, ледве кислувата, жовтуватого кольору, із приємним фруктовим запахом. Ніжка довгу до 11см, товщиною до 3см, щільна, циліндрична, з білим кільцем, у старих грибів бурувата, небагато зерниста над кільцем, під кільцем гладка.Подібності з отруйними і неїстівними грибами не має. Схожий на suillus granulatus (маслюк літній), але відрізняється від нього наявністю кільця на ніжці і більш слизуватим капелюшком. Схожі на нього так само suillus variegatus Fr (моховик жовто-бурий) і suillus bovinus Fr (козляк). Моховик відрізняється відсутністю кільця на ніжці, посинінням м'якоть на зламі і брудно-жовтим чи коричнюватим трубчастим шаром, а козляк-отсутствием кільця, більш великими порами, пружною м'якіттю. Отрутних двійників не має. Слово luteus у назві гриба означає "жовтий". По змісту жирів і вуглеводів маслюки випереджають boletus edulis Fr(боровики). Один з найпоширеніших видів їстівних грибів, по своїй врожайності в хвойних лісах займає перше місце. Їстівний, смачний гриб другої категорії, по смакових якостях дуже близький до білих грибів. Перед уживанням шкірочку з капелюшка краще зніміть. Вживається в сушеному, свіжому, маринованому і солоному виді.

Опеньки ростуть великими родинами на пеньках, на коренях, іноді уздовж тріщин хвойних і листяних дерев з кінця серпня до заморозків. Іноді можна знайти пеньок, цілком покритий опеньками як шапкою. Опеньки часто можна знайти в зарослях лісової кропиви. Капелюшок в опеньків зверху сірувато-жовтий, чи буруватий з лусочками, знизу пластинчастий, білий. Ніжка тонка з кільцем (залишок плівки, що у молодих грибів закриває нижню частину капелюшка. М'якоть біла з приємним запахом. Опеньки можна жарити, сушити, солити. З опеньків виходить дуже смачний суп. Дрібні опеньки найкраще маринувати.

Печериці ростуть на перегнійному ґрунті, на гнойових і сміттєвих купах, у городах, на лугах, у доріг. Капелюшок м'ясисто-білий, із сіруватим чи розоватим відтінком з дрібними буруватими лусочками, у молодих грибів напівкруглий, потім стає зонтоподібним. М'якоть біла, на зламі рожевіє. Нижня сторона капелюшка (пластинки) у молодих грибів рожева, з віком стає червоно-бурою і коричневою. У молодих грибів нижня сторона капелюшка затягнута білою плівкою, що згодом розривається і залишається на ніжці у виді кільця. Ніжка біла щільна. Печериці можна розводити штучно за допомогою шматочків грибниці в спеціальних темних чи приміщеннях на грядках із гною. Печериці використовуються для готування других блюд, для сушіння і маринування.

Лисички ростуть великими родинами в хвойних і змішаних лісах з липня по жовтень. Капелюшок у молодих грибів опуклий, у дорослих грибів стає увігнутим з нерівними краями. Забарвлення капелюшка і ніжки яєчно-жовте. М'якоть жовта з приємним запахом. Лисички майже ніколи не уражаються червоточиною. Уживаються для готування других блюд (для жарки) і для засолювання.

Глива дуже розповсюджений гриб, паразитує на листяних, рідше-хвойних пеньках, часто густими пучками, тісно зростючись в основі. Глива має два основних періоди навесні і пізньою осінню, а так само охоче росте в холодне літо. Капелюшок може бути в діаметрі від 5 до 15 см., напівкруглий, раковиноподібний. Він розширюється, біля ніжки може бути помітна виїмка. Шкірочка зовсім гладка, гола, глянсова, її колір змінюється від чорнувато-фіолетового до шиферно-голубого, а так само може бути сіро-коричневої чи сіркою. М'якоть біла, товста, у ранньому віці ніжна, пізніше-пружна і волокниста, запах і смак приємні. Пластинки часті, різної довгі, біля ніжки з перемичками. До полів звужуються і ростуть униз ( сходяться по ніжці). Їхній колір спочатку кремово-білуватий, пізніше - слонової кісти. Споровий порошок білого кольору. Ніжка коротка, розташована головним чином збоку (ексцентрично), має основу з повстяним покриттям. У багатьох екземплярів непомітна, у кращому випадку це нечітке місце прикріплення до деревини. Зустрічаються різні колірні варіанти подібних грибів, наприклад pleurotus pulmonarius-має світлий капелюшок і жовтувату м'якоть зі слабо-ганусовим запахом. Отруйних двійників не має. Слово ostreatus у назві гриба означає "устричний". Подібні гриби ростуть на букових і тополиних пнях, соломі й інших рослинних субстратах. Їстівний гриб четвертої категорії, смакові якості гарні. Використовується у свіжому виді в супах, печені, пирогах, приправах, причому краще в суміші з іншими грибами, а так само в маринованому і солоному видах. Гриб культивується в промислових масштабах у багатьох країнах світу

Гриб парасолька строката росте у розріджених лісах, чагарниках, на узліссях і на лісових вирубках, у садах і парках, полях, на вигонах, городах, поблизу жител, дуже часто великими групами, з липня по жовтень. Іноді утворює відьмині кільця. Гриб своїм зовнішнім виглядом і розмірами дійсно нагадує парасольку, особливо в розкритому виді. Капелюшок діаметром до 50см, у молодому віці закритий, яйцеподібний, пізніше плоско-розпростертий, з горбком посередині, весь покритий (крім гладкого центру, що залишається,) легко відстаючими бурими лусочками, із волокнистым краєм, сірувато-бурого кольору, що легко відокремлюються від ніжки. М'якоть товста, біла, спочатку пухка, потім ватоподібна, груба, із приємним горіховим смаком і слабким грибним запахом. Пластинки вільні, часті, м'які, дуже широкі, білі, до старості ледве рожевіють. Споровий порошок білий. Ніжка довгадо 35см, товщиною до 3см., булавовидна, у основі сильно потовщена, крупноволокниста, дерев'яниста, покрита бурими лусочками строкатого світло-бурого кольору, із широким, що вільно сковзає по ніжці білобуроватим кільцем. Кільце можна рухати нагору і вниз, що є важливою відмітною ознакою. У молодих грибів ніжка одноманітно-коричнева, однотонна, пізніше вона нерегулярно-луската, муарова. М'якоть ніжки тверда і волокниста.Має деяку подібність з macrolepiota rhacodes(парасолька кошлата, червоніюча), але м'якоть останнього приймає на зламі червоний колір, та й сам гриб не досягає таких величезних розмірів.Слово procera у назві гриба означає "тонкий, високий". Саме втілення отрутних поганок!
Чоботом йому дістається мало не більше чим мухоморам. Однак розумні люди цінують цей гриб за прекрасні смакові якості - один із самих смачних грибів. Деякі затверджують, що його можна їсти навіть сирим!, нарізаним скибочками для бутербродів. Їстівний, смачний гриб четвертої категорії. У країнах Західної Європи вважається делікатесним. Рідкий випадок, коли парасолька строката виявляється червивою. У їжу йдуть тільки молоді капелюшки, що не розгорнулися. Їх можна варити, жарити, а також сушити для виготовлення грибного порошку. У сушеному виді парасолька стає майже білосніжним, його запах підсилюється ще більше. До речі, про запах -"аромат" парасольки грибним ну ні як не назвеш. І якщо в сирому виді він дійсно віддалено нагадує горіх, то при термічній обробці здобуває своєрідний відтінок, що підсилюється багаторазово. Не скажу, що він неприємний, але подобається і в цьому випадку на допомогу приходять часник і якщо жарити гриби з цієї приправ-допомагає

Оленячі роги

А на відмерлих галузях дерев можна зустріти хрящувато - студенистый гриб, що схожий на вухо людини. Його називають «Іудине вухо». Усі ці «вуха» цілком їстівні.

ЧасничникЦей маленький грибок можна знайти в хвойних лісах, що росте на ялинових і соснових голках. Розселяється завжди родинами, іноді дуже великими, найбільше часто потрапляється часничник після дощу. Маленький мешканець хвойних лісів з капелюшком у діаметрі максимум 1-2см. протискується з-під землі як ґудзик. Дорослі, що вже розкрилися екземпляри відрізняються дуже тонкими полями і колоколовидной формою капелюшка, що розширюється і під кінець має навіть маленьке поглиблення чи западину посередині. Шкіра капелюшка пружна, гладка, з невеликими бороздками по краях. У сиру погоду грибок поглинає воду, і можна краще розглянути червонясто-м'ясний колір капелюшка. У суху погоду цей колір тьмяніє. Хвилясті пластинки досить далеко розташований друг від друга, опуклі, різної довгі і білий колір, іноді з блідо-червонуватим відтінком. Ніжка дуже тонка, у висоту досягає 4-6см., у напрямку до основи звужується, колір коливається між біляво-червоним і темно коричневим, у верхній частині колір ніжки звичайно світліше. М'якоті дуже мало, вона тонка і має сильний часниковий запах, що не зникає навіть після кулінарної обробки. Хоча цей гриб і віднесений до розряду маловідомих, багато грибників люблять використовувати його як приправу, тому що його сильний часниковий аромат не зникає навіть під час готування. Його сушать, подрібнюють у порошок і вживають у такому виді.

Дощовик їстівний — курявка, порхавка, морюха, бздюха. Плодове тіло спочатку майже кулясте, потім обернено-грушоподібне, 2—8 см заввишки, біле, білувате, жовтувато- або сірувато-біле, зовні більш або менш шипасте, всередині спочатку біле, наче вата, при достиганні оливково-червоне, порохняве, достигле з отвором у центрі. Спори 3,5-4 мкм, темно-бурі.
Плодове тіло дощовика їстівного здатне виростати після дощу до 30 см за добу. Тому побутує вислів: «Ростуть немов гриби». Зустрічається на усіх материках окрім Антарктиди. Зустрічається по всій Україні. Росте у листяних і хвойних лісах, степах, на луках.
Збирають гриб з весни до осені. Дуже добрий їстівний гриб у молодому стані, поки м'якуш білий. Використовують вареним і смаженим тільки в день збирання, поки м'якуш чисто білий. Використовують у народній медицині як кровоспинний засіб і при лікуванні нирок.

Сироїжка вонюча, сироїжка ароматна Місцева назва — смердюк. Шапка 4-8(10) см у діаметрі, опукла, опукло- або плоскорозпростерта, червона, пурпурова, фіолетово-пурпурова, жовтувато-коричнева, бурувато- або зеленувато-оливкувата, гола, з тонким, гладеньким краєм. Пластинки білуваті, згодом сірувато-буро-жовті. Спорова маса вохряно-жовта. Спори жовтуваті, 9-13 Х 8-11 мкм, шипуваті. Ніжка щільна, 3-7(9) Х 1,2 см, біла або червонувата, з часом сіріє. М'якуш щільний, білий, згодом сірів, при розрізуванні бурів, солодкий. Гриби, що полежали, набувають запаху оселедця. М'якуш молодих грибів пахне оселедцем лише при підсиханні.
Зустрічається по всій Україні у листяних і хвойних лісах. Збирають у липні — листопаді. Добрий їстівний гриб. Використовують його свіжим.
Отруйні та неїстівні гриби

Шапка 5-20(30) см у діаметрі, напівсферична, пізніше опукло-подушкоподібна або плоскорозпростерта, брудно-біла, сірувата, сіра, оливкувато-сіра, повстиста, згодом гола. Шкірка не знімається. Пори спочатку жовті, пізніше криваво-червоні, при достиганні червоно-оливкові, від дотику синіють. Спори 11-14 Х 5-7 мкм. Ніжка 4-18 Х 3-5 см, щільна, жовто-червоно, з темно-червоною сіткою. М'якуш білуватий, у ніжці вгорі жовтуватий, при розрізуванні на повітрі трохи червоніє, потім синіє — з неприємним запахом, проте з приємним смаком.
Отруйний гриб, до деякої міри подібний до дубовика та синяка зернистого, від якого чітко відрізняється світлою шапкою. Росте у листяних лісах (під дубом, буком,грабом), у червні-вересні. Поширений на Поліссі, у лісостепу.

Мухомор зелений, бліда поганка — дуже отруйний гриб родини пластинникових Місцева назва — гадючка, блекітниця, мухомор гадючий.
Шапка 4-10 см у діаметрі, напівсферична, згодом опуклорозпростерта, зеленувата, оливкувата, кольору бронзи, зрідка оливкувата-коричнювата, гола, з гладеньким плоским краємПластинки білі. Спорова маса біла.  Ніжка 5-10 Х 0,8-2 см, донизу поступово потовщується, біла або оливкувата-мережчата, з порожниною, з широким, зверху гладеньким жовтуватим, з внутрішнього боку рубчастим білим кільцем, внизу з вільною, мішкуватою, з нерівним, лопатеподібним краєм білою піхвою. М'якуш білий, солодкий, спочатку без особливого запаху, пізніше з неприємним запахом. Плодове тіло шляпконіжечне, у молодому віці яйцевидне, повністю покрите плівкою. Капелюшок 5-15 см, оливкова, зеленувата або сіренька, від напівкулевидної до плоскої форми, з гладким краєм і волокнистої поверхнею.М'якуш білий, м'ясистий, не змінює колір при пошкодженні, зі слабко вираженим смаком і запахом.Смертельно отруйний гриб, який іноді помилково збирають замість печериць та зеленої сироїжки. Росте мухомор зелений у листяних і мішаних лісах, під дубами, буками, часто під кущами ліщини; в окремі роки у великій кількості, у серпні — вересні, іноді з липня по жовтень включно. Поширений по всій Україні.

Мухомор червоний Місцева назва — маримуха, мухаїр, жабурка. Шапка 5-12(20) см у діаметрі, напівсферична, згодом опукло- або плоскорозпростерта, з тонким рубчастим краєм, цегляно-червона різних відтінків, жовто-червона, червона-оранжева, з численними білими пластівцями, які після дощу іноді зникають. Пластинки густі, тонкі, білі. Спорова маса біла. Ніжка 5-13(18) × 1-3(4) см, циліндрична, з великою бульбою, щільна, пізніше з порожниною, гола з широким білим (по краю жовтим) кільцем, з прирослою у вигляді концентричних, бородавчастолускатих смуг піхвою. М'якуш білий, у периферичному шарі тканини шапки жовтуватий без особливого запаху. Отруйний гриб. Росте у хвойних і листяних лісах групами, часто. Плодові тіла утворює з липня по листопад. Поширений по всій Україні. Використовують у гомеопатії при атеросклерозі, невралгії та зниженні загального тонусу. Мухомор червоний містить отрути: мускарин, мікоатропін.

Опеньок несправжній — вид грибів схожий на їстівний, але менший за нього, тонкіший та не має плівки. Шляпка несправжнього опенька округло-плоска, сіро-жовтого кольору, в центрі червонувата. Пластинки зеленувато-сірого кольору. М'якоть має гіркий смак. Росте групами на березових пеньках
.

Дощовик несправжній Місцева назва — твердошкір жовтий. Плодове тіло приплюснуто-круглясте, 2-4-6(8) см у діаметрі, рудувато-сірувато-коричнювате або кольору горіха, дрібно-, зрідка крупнолускате, часто тріщинувате, щільне, всередині спочатку білувате, з неприємним запахом, пізніше оливкуватокоричневе з світлішими тяжиками, далі коричневе, порохняве. Неїстівний; отруйний гриб. Росте по всій Україні в листяних і хвойних лісах на узліссі, край доріг, з червня по листопад. Дощовика несправжнього часом помилково збирають замість дощовика їстівного.

Строчок звичайний (Gyromitra esculenta (L.) Pers.) Місцева назва — сморож, піструк, бабура. З родини гельвелових — Helvellaceae.
Шапка 3-6 см заввишки, куляста, кутасто-куляста, мозкоподібно-звивисто-складчаста, спочатку рудувато- або каштаново-коричнева, пізніше темно- або буро-коричнева, з порожниною. Спори 17-20(22) Х 8-12 мкм. Ніжка коротка 3-5 см завдовжки, білувата, суха, з порожниною. М'якуш білуватий, з приємним запахом.
Смертельно отруйний гриб. Іноді його помилково збирають замість зморшка їстівного, від якого він чітко відрізняється будовою шапки та формою плодового тіла. Природа токсинів, властивих строчку, остаточно не з'ясована.
Зустрічається по всій Україні. Росте навесні у соснових і мішаних лісах, переважно на узліссі, уздовж ровів, доріг. У листяних лісах, на галявинах, узліссі, на вологих місцях росте навесні отруйний строчок великий

Павутинник оранжево-червоний отруйний Шапка 3-8 см у діаметрі, тупо конусоподібна, з жовтою кортиною, згодом опукло розпростерта, з тупим горбом у центрі, з опущеним, тріщинуватим краєм, руда, оранжево-руда, цегляно-коричнювата, у центрі темніша, тонкоповстиста, темноволокнисто-луската. Пластинки рідкі, широкі, оранжуваті, потім червонувато-руді. Спорова маса іржаво-коричнева.  Ніжка 3-9 Х 0,4-1,5 см, часто До основи трохи звужується і переходить у коренеподібний виріст, щільна, золотисто-жовта (або вохряна), внизу руда-коричнева, гола. М'якуш у шапці червонувато-коричнюватий, у ніжці жовтий, трохи пахне редькою. Розчин соди забарвлює шкірку шапки та ніжки у чорний колір.
Поширений у західному Поліссі. Росте у листяних та хвойних лісах у вересні — жовтні. Дуже небезпечний отруйний гриб, спричиняв тяжке, іноді смертельне захворювання.


title: Презентація на тему «Губки»

text:
Губки

Біологічна класифікація
Імперія: Клітинні
Надцарство: Еукаріоти
Царство: Тварини
Підцарство: Первинні багатоклітинні
Тип: Porifera, Spongia
Класи:Вапнякові губки, Шестипроменеві губки, Звичайні губки

Що таке губки?
Губки — тип примітивних багатоклітинних тварин, які ведуть прикріплений спосіб життя.
Перші представники з'явилися в протерозойську еру.
На сьогодні відомо понад З тисячі видів губок.
 Їхні розміри варіюють від 5 см до 3 м.
Губки поширені в прісних і солоних водах усіх кліматичних зон
Представлені як поодинокими, так і колоніальними формами.
Усі губки мають спільні риси:
клітини тіла диференційовані та мають тенденцію до утворення тканин;
тіло складається з двох шарів клітин — ектодерми й ентодерми, між якими міститься драглиста речовина — мезоглея;
майже завжди є внутрішній скелет (вапняковий чи кремнієвий), утворений спікулами, і який виконує опорну функцію.

Будова

Життєдіяльність
Живлення, дихання та виділення у губок здійснюються за допомогою безперервного потоку води крізь тіло. Завдяки ритмічній роботі джгутиків хоаноцитів вода нагнітається в пори, потрапляє в атріальну порожнину і через устя виводиться назовні. Захоплення поживних частинок відбувається шляхом фагоцитозу.
Статеве розмноження
Розмножуються губки як статевим, так і нестатевим способом.
 У разі статевого розмноження зрілий сперматозоїд однієї губки виходить з мезоглеї через устя і з потоком води потрапляє в порожнину іншої, де за допомогою амебоцитів доставляється до зрілої яйцеклітини.
Нестатеве розмноження
Нестатеве розмноження здійснюється брунькуванням або фрагментацією. У разі брунькування дочірня особина утворюється на материнському тілі і містить, як правило, усі види клітин. Унаслідок фрагментації тіло губки розпадається на частини, кожна з яких за сприятливих умов дає початок новому організму.

Регенерація губок
Якщо тіло дорослої губки продавити через сітчасту тканину, то всі клітини відокремляться, як просіяні крізь сито. Якщо потім помістити всі ці окремі клітини у воду й обережно, ретельно перемішати, повністю зруйнувавши всі зв'язки між ними, то через деякий час вони починають поступово зближуватися і з'єднуватися, утворюючи цілу губку, подібну до колишньої.
Вапнякові гу́бки
Вапняко́ві гу́бки — клас морських тварин типу Губки.
Відомо близько 500 видів, поширених у Світовому океані за виключенням великих глибин.
Відрізняються від інших губок вмістом в скелеті карбонату кальцію.
Склянні губки
Шестипроменеві губки або скляні губки — клас морських тварин типу Губки. Відомо близько 500 видів, поширених у Світовому океані за виключенням великих глибин.
Звичайні губки
Звичайні губки — клас морських тварин типу Губки, становить 90% видового різноманіття таксону. Відомо понад 8000 видів звичайних губок, що поєднують у 500 родів, 88 родин та 14 рядів.
Практичне значення
Виготовлення прикрас та застосування у медицині.
 Деяких губок використовують в акваріумах як фільтраторів води.
У народній медицині використовується порошок із висушених губок бодяг, які ростуть у проточних прісних водоймищах.
Завдяки наявності кремнієвих сполук, бодяга діє подразнююче на хворе місце, чим викликає прилив крові. Використовують бодяг для розсмоктування гематом, а також при радикуліті, артриті, ревматизмі.


title: Презентація на тему «Healthy lifestyle» (варіант 3)

text:
Healthy lifestyle
Done by Anastasia Pockachailo
More than anything else, the ordinary decisions we make every day are the things that most influence our health and wellbeing — what we eat, how much we move our body, how we deal with stress.

You hear a lot about living a healthy lifestyle, but what does that mean? In general, a healthy person doesn't smoke, eats healthy and does exercises. Sounds simple, doesn't it?
The trick to healthy living is making small changes...taking more steps, adding fruit to your cereal, having an extra glass of water...these are just a few ways you can start living healthy without drastic changes.
5 Steps to healthy lifestyle

The Healthy Eating Pyramid is a simple, trustworthy guide to choosing a healthy diet. Its foundation is daily exercise and weight control, since these two related elements strongly influence your chances of staying healthy. The Healthy Eating Pyramid builds  showing that you should eat more foods from the bottom part of the pyramid (vegetables, whole grains) and less from the top (red meat, refined grains, potatoes, sugary drinks, and salt).

Finally, there are three main messages to follow for healthy eating:
 First, we should eat less fat, particularly saturated fat.
 Secondly, we are to cut down on sugar and salt.
 Thirdly, we must eat more fresh fruit and vegetables.


Презентація на тему «Гігієна»


Презентація на тему «Ядро»