title: Презентація на тему «Невидимі чорнила»

text:
Міністерство освіти і науки України
Івано-Франківський природничо-математичний ліцей
Невидимі чорнила

Підготувала:
ліцеїстка 32 групи
ПМЛ
Тачинська Ю.І.
Перевірила:
Данилюк М.М.
м.Івано-Франківськ
2013
Зміст
Вступ
Трохи історії
Класифікація невидимих чорнил
Фоточутливі невидимі чорнила
Термочутливі невидимі чорнила
Вологочутливі невидимі чорнила
Методи виявлення невидимих чорнил
Спосіб 1
Спосіб 2
Висновок

Симпати́чне (неви́диме) чорни́ло — це чорнило, записи яким не видно, а побачити їх можна лише за визначених умов (нагрівання, освітлення, хімічне проявлення тощо).
Одним із найпоширеніших методів класичної стеганографії є використання симпатичних чорнил. Зазвичай процес запису здійснюється наступним чином: перший шар — наноситься важливий запис невидимими чорнилами, другий шар — нічого не значущий запис видимими чорнилами .
Вступ
Трохи історії
Визначення "симпатичні" вперше використав для таких чорнил французький хімік М. Лемері у своєму Cours de Chymie (1675).
Філон Олександрійський (1 ст. Н.е.) вперше вказав склад для таких чорнил; він описав спосіб письма за допомогою екстракту з чорнильних горішків і обробку документа розчином залізо-мідної солі, яка надавала написаному тексту темно-синій колір.
Овідій (43 до н.е. - 18 н.е.) рекомендував закоханим спосіб тайнопису молоком, виявляється посипанням паперу сажею. Після здування сажі на папері залишаються її дрібні частинки, які прилипли до тих місць, де були літери.
Є відомості, що в 9 ст. арабські священики писали симпатичними чорнилами ім'я пророка Мухаммеда на каменях, і ці написи ставали видимими від впливу тепла руки, яка до них доторкнулася.
У середньовічній Європі секретні чорнила нерідко застосовувалися шахраями для демонстрації аналогічних "чудес".
У період з 14 по 17 ст. папський двір, італійські міста-держави та інші країни застосовували тайнопис для передачі секретної дипломатичної кореспонденції.
Таємним агентам Івана Грозного доводилося писати свої секретні донесення цибульним соком, який, висихаючи, не залишав слідів на папері. Ленін, вимушений в умовах конспірації вдаватися до тайнопису, використовував молоко

Широко  застосовували  таємні  чорнила  у  воєнні  роки представники  розвідки.  Відомим  став  випадок,  коли  німецький  агент зробив написи між рядками в нотному зошиті за допомогою симпатичних чорнил.  Британській  контррозвідці  вдалося  проявити  цей  тайнопис  (до складу  чорнил  входив  гексаціано(ІІ)ферат  калію  і  текст  ставав  видимим після обробки паперу солями Феруму), що зрештою призвело до викриття німецького шпигуна.
Класифікація невидимих чорнил
Написи або зображення, зроблені симпатичними чорнилами, стають видимими (проявляються) тільки після певного втручання. В залежності від характеру цього втручання всі симпатичні чорнила можна умовно розділити на фоточутливі, термочутливі та вологочутливі.
Фоточутливі невидимі чорнила
Фоточутливими називаються чорнила, здатні проявлятися або зникати під дією світла. Такі чорнила містить безкольорові та слабкозабарвлені речовини, які розкладаються при освітленні видимим або ультрафіолетовим світлом. Продукти розкладання таких речовин пофарбовані або утворюють забарвлені сполуки в результаті взаємодії з іншими компонентами чорнила.
До другої групи належать чорнила, "зникаючі" при освітленні ізнову проявляються в темряві. Фоточутливі чорнила наносять на папір і висушують на повітрі. Напис виявляють або видаляють, освітлюючи її яскравим сонячним світлом. До фоточутливим сполук, які входять до складу чорнила, відносяться деякі комплексні з'єднання з /-металів - Fе (III), Co (III), Мо (VI) , що містять ліганди аніонів щавлевої або лимонної кислот.
Термочутливі невидимі чорнила
До складу термочутливих чорнил входять безбарвні або слабко забар-влені речовини, які переходять в забарвлені сполуки при нагріванні. У багатьох випадках забарвлення з'являється в результаті взаємодії компонентів чорнила з папером. Чорнила наносяться на папір і висушуються при кімнатній температурі. Зроблені ними написи і малюнки непомітні. Вони виявляються при нагріванні до 120 - 180 С, наприклад, якщо папір пропрасувати гарячою праскою, потримати її над полум'ям або сильно нагрітою електроплиткою. Залежно від характеру хімічного впливу на папір при прояві прихованого зображення, термочутливі чорнила можна розділити на 3 групи:
- дегідратуючі чорнила - це розбавлені (2 - 10%) водні розчини сірчаної або фосфорної кислот, гідросульфату натрію NaHSO4, гідро-і дегідрофосфат амонію, апюмокаліевих квасцов КАl (SO4) 2-12Н20, сульфату заліза (II) і ряду інших сполук. При нагріванні прихованого зображення вказані речовини зневоднюються і роблять на папір сильне дегідратуючу (обезводнювання) дію. У результаті папір в місцях нанесення чорнила частково обвуглюється і з'являється напис, забарвлюється в кольори від світло-коричневого до чорного;
- окислюючі чорнила. До їх складу входять речовини, здатні при нагріванні до 150-180 С окисляти матеріал папери і відновлюватися при цьому з утворенням забарвлених сполук. о таких чорнилу відносяться розбавлені (1 - 5%) водні розчини метаванадата амонію NН4VO3 і парамолібдата амонію. (При нагріванні метаванадат амонію відновлюється папером з утворенням суміші оксидів ванадію, пофарбованої в кольори від коричневого до чорного. Парамолібдат амонію утворює при цьому «молібденову синь»)
- нейтральні чорнила. При прояві прихованого зображення вони не роблять хімічного впливу на папір, а лише фарбують її продуктами свого розкладу. До таких чорнилу відносяться, наприклад, соки лимона, ріпчастої цибулі, яблук, а також молоко і сироватка крові. Органічні речовини, що входять до їх складу (кислоти, білки, вуглеводи і інші) при нагріванні до 150 -180 ° С розкладаються з утворенням продуктів, забарвлених в кольори від жовтого до світло-коричневого.
Вологочутливі невидимі чорнила
Невидимі написи або зображення, зроблені вологочутливими чорнилами, проявляються водою або водяною парою. Написи зроблені просвічуючими чорнилами після висихання на папері зовсім непомітні, але проявляються при витримуванні їх у воді протягом 2-3 хвилин. Ділянки паперу, просочені цим чорнилом, стають під дією води напівпрозорими. При висиханні паперу напис зникає, але знову з'являється при зануренні у воду. До таких чорнил відноситься «розчин Відеман». Він готується змішуванням лляної олії, 25%-ного розчину аміаку і води в об'ємному співвідношенні 1:20:100. Рідини змішуються в зазначеній послідовності, суміш інтенсивно перемішується до одержання гомогенної системи. До складу таких чорнила замість лляної олії можуть входити і деякі інші масла рослинного походження.
Методи виявлення невидимих чорнил
При вивченні документів для виявлення тайнопису використовуються оптичні, механічні, термічні і хімічні методи виявлення.
Оптичні методи включають перегляд у видимому світлі, під проникаючим випромінюванням, в ультрафіолетовому світлі від кварцової лампи і в інфрачервоних променях, а також використання фотографії. Видиме світло направляється на документ прямо або похило, а сам документ розміщується на матовому світлотехнічному склі, причому підсвічування створюється розташованої під ним лампою розжарювання з матованою колбою. При такому просвічуванні напис, що містить нітрат срібла, темніє і стає видимим. Проникаюче випромінювання може направлятися на документ прямо, похило або майже паралельно до поверхні. Багато видів чорнил флуоресціюють в ультрафіолетових променях.
Механічні методи включають: 1) посипання паперу тонким порошком графіту, охри, сурми або оксиду заліза; 2) вплив парами йоду, 3) зволоження водою, розчинами йоду (іноді з додаванням йодиду калію), ультрамарину або інших барвників.
Термічне дослідження зазвичай проводиться шляхом впливу на тайнопис помірно нагрітим тілом, наприклад праскою; при цьому треба подбати про те, щоб не пошкодити документ.
 Написи, що містять нітрат калію, виявляються дотиком їх відкритим полум'ям, в результаті чого ця сполука розкладається. Слід дотримуватися обережності з урахуванням того, що деякі кислоти розкладають як напис, так і папір.
Хімічні методи охоплюють: 1) вплив парами аміаку, перекису водню або сірководню, 2) зволоження спеціальними розчинами; 3) занурення в хімічну ванну; 4) виконання контактних фотографій із застосуванням спеціальних хімреактивів або без нього.
Cпосіб №1
Вам знадобиться:
Дрібний посуд, цибулина або лимон, молоко або солодка (солона) вода, пензлик або пір'яна ручка, свічка або праска
Натріть на дрібній тертці цибулину і через марлю відіжміть сік у чашку. Чорнила готові. Замість цибулини можна взяти свіже яблуко.
У невеликій кількості води розмішайте цукор, або сіль. Це теж невидимі чорнила.
Розріжте лимон і з декількох часточок вичавіть сік у маленьку ємність. Ви отримали симпатичне чорнило.
Налийте в чашку трохи молока. Можна розбавити водою. У кожному разі, у вас вийдуть проявляються чорнило.
Тепер випробуйте отримані склади чорнила. Для цього візьміть загострену паличку, тонкий пензлик або пір'яну ручку і, вмочивши в симпатичні чорнило, напишіть на листку паперу кілька слів. Або що-небудь намалюйте. Дайте висохнути. Букви або малюнок стали невидимими. Пропрасуйте листок праскою - чорнило виявляться. Можна потримати лист над вогнем (на відстані 10 см), отримаєте той же результат.
Спосіб 2

Що вам знадобиться:
Півсклянки звичайного молока
Чорний хліб
Пір’яна ручка або пензлик
Свічка
Через брак непотрібних художніх книг - звичайний папір.
Зробимо з чорного хліба довільний "стакан". Маленький, грам на 50. І нам вистачить, і цілком по-революційному.
Тепер акуратно наллємо в нашу чорнильницю молока. Все. Невидимі чорнило готові. Залишилося тільки взяти приготовані пір'яну ручку і папір, вмочити перо в молоко і що-небудь написати. Після висихання папір буде знову білої та чистою.
Як читати? Простіше простого. Пам'ятайте, ми заготовили свічку? Ось вона нам і допоможе. Запалюємо і прогріваємо наш тайнопис. Увага, не "прожарюємо", а саме прогріваємо. На папері виступлять коричневі літери. Тобто, кому треба - прочитає. Як бачите, все просто і загальнодоступним. А якщо на тому ж аркуші звичайною ручкою написати ще і який-небудь нейтральний текст, ніхто не здогадається, що під ним є ще й таємне послання.
Висновок

Симпатичні чорнила актуальні в наш час, як таємниці минулого.  Їх можна приготувати і виявити як в домашніх так і в лабораторних умовах.
Деякі речовини, що містяться в молоці або лимонному соці, руйнуються швидше під дією тепла, ніж спалахує сама папір, і виділяються продукти горіння. Використовуючи цей факт, можна зробити невидимі чорнила для таємних послань.
Одним із найпоширеніших методів класичної стеганографії є використання симпатичних чорнил.
За допомогою цих чорнил можна здійснювати таємне листування.
Написи або зображення, зроблені симпатичними чорнилами, стають видимими (проявляються) тільки після певного втручання. В залежності від характеру цього втручання всі симпатичні чорнила можна умовно розділити на фоточутливі, термочутливі та вологочутливі.
При вивченні документів для виявлення тайнопису використовуються оптичні, механічні, термічні і хімічні методи виявлення.


title: Презентація на тему «Хімія і екологія» (варіант 3)

text:
Роль хімії у розв`язанні екологічної проблеми
Підготувала:
учениця 11-А класу
Житомирського
міського колегіму
Рачинська Марина
Хімія відіграє провідну роль у розв'язанні найважливіших проблем сучасності, як-от:
збереження систем підтримки життя на планеті,
забезпечення людства чистою водою, продовольством і енергією,
зм'якшення наслідків кліматичних змін.

Розвиток хімічної технології й хімічного виробництва завжди ґрунтувався на соціальному замовленні. Для минулого століття характерний прямий зв'язок хімічної науки й промисловості та випередження хімічною наукою запитів практики.
В Україні існує потужний комплекс хімічних виробництв.
Значення хімії у вирішенні екологічних проблем надзвичайно велике:
вдосконалення апаратури, яка запобігає забрудненню повітря та води;
розробка нових процесів одержання речовин, яка передбачає зменшення відходів;
створення екологічно безпечніших видів палива, засобів захисту рослин;
опріснення води;
вирішення проблем, пов’язаних з радіоактивними відходами.
Оскільки екологічні проблеми мають у своїй основі переважно хімічну природу і у розв’язанні багатьох із них використовуються хімічні засоби і методи, знання в галузі хімії виконують особливу роль:
 вивчаючи склад, будову і властивості речовин, хімія може дати відповідь, як себе поводить та чи інша речовина в атмосфері, грунті, водному середовищі, які впливи виявляє вона і продукти її перетворень на біологічні системи;
хімія сприяє вирішенню задач найприроднішого і "безболісного" входження промислового виробництва в природні цикли, робить його частиною будь-якої екосистеми;
хімія дозволяє одержувати інформацію, необхідну для наступного прийняття рішень стосовно запобігання потрапляння шкідливих речовин на підконтрольні об’єкти, очистці цих об’єктів, способах їх захисту.

Подвійна роль хімії
З одного боку, служить людині, а з другого
– призводить до порушення біогеохімічних процесів при нерозумному використовуванні її досягнень людиною;
- вплив окремих хімічних елементів та їх сполук на живі організми;
- технологічна недосконалість виробництва, пов’язана з багатостадійністю хімічних процесів, накопиченню відходів, появленню побічних продуктів, потраплянню шкідливих речовин в природне середовище.

Отже,суспільству в цілому й кожному з нас особисто треба усвідомити, наскільки важливим є подальший розвиток хімії для зростання добробуту людей, для боротьби із бідністю й хворобами, для підтримки екологічного балансу на планеті Земля та підвищення якості життя людей.
Не менш важливим є те, що такі зміни у свідомості сприятимуть залученню до опанування хімічних й суміжних спеціальностей нового покоління талановитої молоді. Адже наукові хімічні центри чекають на молодих, незаангажованих, допитливих, цілеспрямованих і наполегливих дослідників.

Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Сульфур» (варіант 3)

text:
     Сульфур
Негативній вплив сульфуровмісних сполук
Презентацію підготували учні 10–А класу Яковенко Денис і Ничитало Ян
Пригадаємо:
Су́льфур (S) — хімічний елемент групи 16 періодичної системи елементів з атомним номером 16, проста речовина якого сірка —неметал, жовта кристалічна субстанція. Зустрічається в природі у самородному стані та у вигляді сульфідів важких металів (піриту та інших). Сірку застосовують переважно у хімічній промисловості для виробництва сірчаної кислоти, синтетичного волокна, сірчистих барвників, димного пороху, у ґумовій промисловості, також у сільському господарстві, фармацевтиці тощо.
Застосування:

Сірка широко застосовується у різних галузях народного господарства, переважно у хімічній промисловості для виробництва сірчаної кислоти H2SO4(майже половина сірки, що добувається в світі), сірковуглецю CS2, деяких барвників, і інших хімічних продуктів. Значні кількості сірки споживає гумова промисловість для вулканізації каучуку, тобто для перетворення каучуку в гуму.Сірку використовують у хімічній промисловості при виробництві фосфорної, соляної та інших кислот, в ґумовій промисловості, виробництві барвників, димного пороху тощо. Самородну сірку використовують у сільському господарстві (інсектициди, мікродобрива, як дезинфекційний засіб у тваринництві).
Серед сульфуровмісних забрудників навколишнього середовища найбільш шкідливими є сульфур(ІV) оксид і гідроген сульфід, або сірководень. Щодо гідроген сульфіду, то потрібно наголосити на високій токсичності цієї газуватої речовини з неприємним запахом тухлих яєць. Фізіологічна дія гідроген сульфіду проявляється в тому, що він блокує дихальний центр.
Сульфуровмісні забрудники

Сульфатна Кислота
Сірчана кислота є дуже важливим товаром хімічної промисловості і є індикатором її промислової потужності. Сірчана кислота дуже їдка.  Опіки від сірчаної кислоти потенційно небезпечніші, ніж від інших сильних кислот (соляної, азотної кислот), так як вона не тільки викликає опік, а й вторинний термічний опік, який створює додаткові пошкодження тканин за рахунок тепла, яке виділяється в результаті реакції з водою. Якщо занурити шматки м'язів тварин в концентровану сірчану кислоту, тканини розчиняться і весь розчин стане прозорим або чорними, в результаті  виділення вуглецю. Над проблемою повної
                                    утилізації  та переробки відходів виробництва
                                    сульфатної кислоти нині працюють інженери
                                    техніки. Адже реалізація принципу
                                    безвідхідності дає змогу не тільки істотно
                                    збільшувати вихід кислоти, підвищувати
                                    ефективність виробництва, а й охороняти
                                    здоров 'я людей зберігати чистоту
                                    навколишнього середовища.
Діоксид сульфуру S02 один з основних забрудників повітря, він отруює навколишнє середовище. Основними антропогенними джерелами діоксиду сульфуру S02 є спалювання палива, виплавляння металів (димові гази), робота автомобільного транспорту (вихлопні гази).
Діоксид сульфуру S02, потрапляючи у повітря, викликає утворення «кислотних дощів», шкідливих для усього живого. Кислотні опади (дощ, град, сніг  тощо) негативно впливають на водні екосистеми, на ріст дерев та сільсько-господарських культур. Вплив кислотних опадів на живі організми, у тому числі на людину, ще недостатньо вивчений. Проте відомо, що в умовах забруднення атмосфери (димовими газами, що утворюються у процесі спалювання палива, або відхідними газами переробки сульфуровмісноі сировини чи викидами металургійних підприємств) не слід ходити під дощем з непокритою головою (це може стати причиною випадання волосся).

Забруднюють повітря сульфуровмісними речовинами викиди нафтопереробних заводів, теплові електростанції. Охорона навколишнього середовища полягає насамперед у зменшенні викидів, а отже, у модернізації виробництва, запровадженні технології замкненого циклу, коли гази, що є відходами названих виробництв, використовують як сировину для інших виробництв. Користь від цього подвійна — не забруднюється навколишнє середовище, а вироблена з гідроген сульфідних відходів нафтопереробної промисловості сульфатна кислота має найменшу вартість.
Дякуємо за увагу


title: Презентація на тему «Прояви сонячної активності та їх вплив на землю» (варіант 2)

text:
Прояви сонячної активності та їх вплив на землю
Хромосфера Сонця
Сонячна активність
Поверхня сонця під час спалахів і викидів речовин
Значення температури в різних ділянках
 Сплески сонячної активності
Вплив сонячної активності на атмосферу Землі


title: Презентація на тему «Оксиди» (варіант 2)

text:
n
II


title: Презентація на тему «Правила безпечного використання засобів побутової хімії» (варіант 2)

text:
Правила безпечного використання засобів побутової хімії
Засоби побутової хімії
     До товарів побутової хімії відносять клеї, абразивні матеріали, засоби для прання і миття, засоби для чищення, лакофарбові товари, засоби по догляду за житлом. предметами побуту, садом і городом і ін.

Існують і загальноприйняті в усім світі вимоги до тих або інших дитячих косметичних засобів. Це гіпоалергенність, натуральна основа, відсутність штучних барвників, а для мийних засобів - нейтральне значення  рН ( водневий показник). І тому рецептура їх, незалежно від країни й фірми-виробника, багато в чому однакова. Різні тільки деякі складові - активні добавки, біокомпоненти.
 ДИТЯЧІ КОСМЕТИЧНІ ЗАСОБИ
 Особливо небезпечні речовини

а) агресивні речовини (кислоти, луги, аміак, хлороводень, хлор, озон);
 б) легкозаймисті речовини (спирти, ацетон, рідкі вуглеводні);
 в) ртуть та демеркуризація.
Символи,які попереджають про шкідливість продукту
   Подразнюючий. Слід уникати потрапляння в      очі, а також ретельно мити руки після роботи з цією речовиною. Працювати в добре провітрюваних приміщеннях
Шкідливий. Цей значок найчастіше зустрічається на упаковках з розчинниками, лаками і фарбами. Він говорить про те, що продукт містить одне або кілька шкідливих чи токсичних речовин.

Їдкими можуть бути, різні засоби з очищення каналізаційних труб. До складу продукту входить луг у великій концентрації. А, при попаданні на шкіру засіб може викликати важкі опіки і серйозні пошкодження шкіри.
Небезпечний для навколишнього середовища. Цей символ попереджає про шкідливість продукту для природи. До його складу можуть входити речовини, що створюють загрозу.
Для безпечного, ефективного і швидкого чищення слідуйте, будь ласка, наступним рекомендаціям:
.

1. Ніколи не вдихайте пари чистячих
засобів! Це небезпечно для здоров'я!
2. Завжди зберігайте засоби в недосяжному для дітей місці.
3. Не допускайте потрапляння  чистячих
засобів в очі і на слизові оболонки.
4. Перед застосуванням  засобу  уважно
вивчите етикетку виробу -  виробник
 завжди вказує необхідні температурні
режими, оптимальний спосіб чищення та
іншу важливу інформацію.
1. Категорично забороняється розпорошувати і наносити засоби для боротьби зі шкідливими комахами на продукти харчування, питну воду та корм для тварин!
2. Засоби від мурашок у вигляді порошків забороняється застосовувати поблизу (мінімум на 10 метрів) відкритих водоймів та джерел питної води!
3. Після нанесення даних засобів на дачній або садовій ділянці не дозволяйте дітям гратися поблизу оброблених ділянок кілька днів.
4.Після застосування засобів ретельно з милом вимийте руки.
Ознаки отруєння  препаратами побутової хімії.
Перша допомога  при отруєнні препаратами побутової хімії
1. Якщо препарат потрапив у шлунок, необхідно негайно викликати «швидку допомогу».
2. До її приїзду потрібно викликати у потерпілого блювання, дати випити дві-три склянки води кімнатної температури.
3. Після цього дати випити рослинну олію, молоко, збитий яєчний білок або білкову воду.
4. Якщо отруєний утратив свідомість, його треба  покласти на бік.
Пам’ятайте! Кожний з препаратів побутової хімії має свої специфічні властивості. Всі побутові хімікати потребують підвищеної обережності під час поводження з ними, тому що вони потенційно небезпечні для здоров’я!


title: Презентація на тему «Хімічна еволюція»

text:
Хімічна еволюція
Даниленко Альона 11-А

    Хімічна еволюція – поступальний процес появи нових хімічних сполук, більш складних і високоорганізованих порівняно з вихідними речовинами, що відбувався на Землі перед виникненням життя.
Основні положення концепції хімічної еволюції:
Життя на Землі виникло природним шляхом з неорганічних речовин з витратою енергії, яка надходила іззовні.
Виникнення життя – це процес появи дедалі нових хімічних сполук та хімічних реакцій.
Хімічна еволюція – процес, який протікав протягом мільярдів років у дуже специфічних умовах під впливом потужних зовнішніх джерел енергії.
Важливу роль у хімічній еволюції  відіграв передбіологічний добір, що сприяв виникненню, насамперед, складних сполук, у яких здатність до обміну речовин поєднувалася зі здатністю до самовідтворення.
Ключовим у процесі хімічної еволюції був фактор самоорганізації, властивий усім складним системам, до яких відносяться й органічні молекули.

       Невідомим залишається питання, коли і де почалася хімічна еволюція. Можливі будь-які терміни після закінчення другого циклу зореутворення , що настав після конденсації продуктів вибухів первинних наднових зірок , що постачають в міжзоряний простір важкі елементи ( з атомною масою більше 26 ). Друге покоління зірок, вже з планетними системами , збагаченими важкими елементами , які необхідні для реалізації хімічної еволюції, з'явилося через 0,5-1,2 млрд років після Великого вибуху. При виконанні деяких цілком ймовірних умов , для запуску хімічної еволюції може бути придатна практично будь-яка середа : глибини океанів , надра планет , їх поверхні , протопланетні утворення і навіть хмари міжзоряного газу , що підтверджується повсюдним виявленням в космосі методами астрофізики багатьох видів органічних речовин - альдегідів , спиртів , цукрів і навіть амінокислоти гліцину , які разом можуть служити вихідним матеріалом для хімічної еволюції , що має своїм кінцевим результатом виникнення життя.
Методи дослідження хімічної еволюції
Дослідження хімічної еволюції ускладнюється тим, що в даний час знання про геохімічні умови давньої Землі не є достатньо повними.

Тому крім геологічних залучаються також астрономічні дані. Так, умови на Венері та Марсі розглядають як близькі до тих, що були на Землі на різних етапах її еволюції.

Основні дані про хімічну еволюцію отримані в результаті модельних експериментів, в ході яких вдалося отримати складні органічні молекули при імітації різних хімічних складів атмосфери, гідросфери, літосфери і кліматичних умов.

На основі цих даних було висунуто ряд гіпотез про конкретні механізми і рушійні сили хімічної еволюції.
Граничний стан між живим та неживим
    Віруси виявляють властивості як живого, так і неживого.

      Нанобактерії здатні до самовідтворення у присутності певних вітамінів. Їх розмноження при цьому відбувається шляхом самокопіювання.


title: Презентація на тему «Хімічна дія світла»

text:
Хімічна дія світла
Підготував учень 7-Б класу,
Лагода Віталій
Хімічна дія світла
Хімічна дія світла проявляється в тому, що існує цілий ряд хімічних перетворень, що відбуваються тільки під дією світла. Хімічні реакції, що протікають під дією світла, називають фотохімічними. Фотохімічна реакція – розривання електронних зв’язків у молекулі речовини під час поглинання нею фотона, тобто поділ її на атоми під дією світла.

Хімічна дія світла
До фотохімічних реакцій відносяться:  фотосинтез вуглеводів в рослинах, розпад бромистого срібла на світлочутливому шарі фотопластини, взаємодія хлору з воднем на світлу з утворенням HCl  і багато що інше. Вицвітання тканин на сонце і утворення загару ( потемніння шкіри людини під впливом ультрафіолетових променів) – це теж приклади хімічної дії світла.
Хімічна дія світла
Ґрунтуючись на квантовій гіпотезі світла, А.Ейнштейн сформулював два фотохімічні закони:
поглинутий речовиною фотон може викликати перетворення лише однієї молекули;
фотохімічна реакція відбувається за умови, що енергія фотона достатня для розриву молекулярних зв'язків, тобто не менша за енергію дисоціації.

Фотосинтез
 Фотосинтез - процес перетворення вуглекислого газу і води на вуглеводи і кисень під дією енергії сонячного світла. Утворюються вуглеводи, які використовуються в якості їжі, а кисень надходить в атмосферу.

Загальне рівняння фотосинтезу

6CO2 + 6H2O = C6H12O6 + 6O2
Фотосинтез
Фотохімічні реакції відбуваються на світловій фазі фотосинтезу. Під впливом енергії сонячного світла молекула хлорофілу порушується, в результаті чого один з її електронів переходить на більш високий енергетичний рівень. Цей електрон, проходячи по ланцюгу переносників (білків мембрани хлоропласта), віддає надлишкову енергію на окислювально-відновні реакції.
Фотосинтез
Також на світловій фазі відбувається фотоліз (розклад під дією сонця) води.
Значення фотосинтезу
Процес фотосинтезу є основою харчування всіх живих істот, а також постачає людство паливом, волокнами і незліченними корисними хімічними сполуками. З діоксиду вуглецю і води, зв'язаних з повітря в ході фотосинтезу, утворюється близько 90-95% сухої ваги врожаю. Людина використовує близько 7% продуктів фотосинтезу в їжу, як корм для тварин і у вигляді палива та будівельних матеріалів.
Фотографія
Хімічна дія світла лежить в основі фотографії.  Слово “фотографія” походить від грецького “фото” – світло, “графо” – малюю, пишу. Фотографія – малювання світлом, світлопис – була відкрита не відразу і не однією людиною. У цей винахід вкладена праця учених багатьох поколінь різних країн світу. Люди давно прагнули знайти спосіб отримання зображень, який не вимагав би довгої і утомливої праці художника. Деякі передумови для цього існували вже у віддалені часи.
Фотографія
Фотографічний процес – це фотохімічний процес. Зерна галогенідів срібло, що складається з впорядковано розташованих атомів срібла і галогену (напр., хлору), при експозиції на світлу руйнуються під дією декількох фотонів. Падаючий фотон розриває зв'язок між атомами срібла і хлору в молекулі, і в результаті звільнений атом срібла з'єднується з іншими атомами срібла на поверхні зерна. Крихітна плямочка срібла, що утворилася, є носієм інформації про  те, що світло експонувало цю частину плівки. Зображення не буде видимим, навіть якщо його розглядати на світлові.
Висновок
Отже, хімічна дія світла є дуже поширеною в природі і побуті. Внаслідок фотосинтезу на Землі запасається сонячна енергія у вигляді хімічних речовин (наприклад, найбільш поширена запасна речовина АТФ). Також хімічна дія світла використовується людиною для проведення хімічних реакцій, де світло виконує роль каталізатора. Ми повсякденно робимо фотографії, в основі цього процесу лежить хімічна дія світла.


title: Презентація на тему «Переробка речей»

text:
Переробка речей
Переробка - створення нової речі шляхом переробки існуючої

чому так важливо навчитися переробляти речі?
Переробка речей…
Зберігає природні ресурси
Допомагає заощадити електроенергію
Сприяє охороні навколишнього середовища
Допомагає зменшити сміттєзвалища

бляшанка
=
80 років
=
500 років
Пластикові пляшки
=
700 років
Скляні пляшки

=
Ніколи
Пінопласт
Розкладання матеріалів

Допомагає зменшити сміттєзвалища

Допомагає зберегти дерева

Допомагає зберегти електроенергію

81%
68%
62%
Переваги переробки речей
(за думками опитаних)
чому люди незацікавлені в переробці речей?

0%                10%               20%                 30%

25%
10%
10%
8%
6%
Обладнання для переробки важко знайти
На це потрібно багато часу
Люди забувають про це
Не чули про переробку речей
Це вимагає багато коштів
Процес переробки скляних пляшок
Сортування за кольором

Доставка на фабрику
Розбиття на друзки

Видалення забруднень за допомогою магнітів та лазерів

1500°С
Плавлення скла у печі
(1500°С)

=
У світі переробляється лише 50% від можливих 90% скляних пляшок
Переробка 2 скляних пляшок ( В порівнянні із виробництвом) дає змогу заощадити достатньо електроенергії, щоб закип’ятити воду для 5 чашок чаю
+
=
Використання 1 т скляних друзок дає змогу заощадити 1.2 т сировини для виготовлення пляшок.
Деякі факти (переробка скляних пляшок)
СО 2
Викиди СО 2  при переробці пляшок зменшуються у 2-3 рази порівняно із виготовленням.

Прибуття на фабрику  та
сортування за кольором

Кожна пляшка подрібнюється …

=

плавиться та гранулюється

Виготовлення пляшок,
пакетів та парканів
   Процес переробки пластикових пляшок
КОЖНОГО ДНЯ ми використовуємо 15 млн пластикових пляшок
1 т перероблених пластикових пляшок заощаджує:
5.7 кВт електроенергії
30 м2 сміттєзвалищ
Використаний пластик, що не йде на переробку і скидається у моря та океани ЩОРІЧНО вбиває близько
1 000 000 представників фауни
Деякі факти (переробка пластику)

Процес переробки паперу

Сортування паперу
Папір поміщається у розчин мила, соди та перекису водню у воді (З паперу виокремлюються волокна)
1% волокон паперу
І 99 % Води змішують у спеціальній ємності
папір висушується при температурі 130°С

папір змотують у рулони, що важать 30 тонн і ділять на малі частини

Ми використовуємо 12 млн тонн паперу кожного року
=
12т
84 дерева

<30%
Менше 30% паперу йде на переробку
В Україні
СО 2
При переробці хоча б 60-70% паперу можна уникнути викиду 11 млн тонн СО2
=
СО2 , який викидають 3.5 млн автомобілів
Деякі факти (переробка паперу)

Метаногенні бактерії

О2
=
Біогаз

Харчові відходи
Герметичний контейнер у якому утворюється біогаз
Біогаз може бути використаний як джерело енергії та альтернативне паливо
Процес переробки харчових відходів
Що ми можемо зробити?
Щодня українці купують більше 200 тис. батарейок і приблизно стільки ж щодня потрапляє на смітник. Це майже 10 тонн хімічно небезпечних речовин, які здатні забруднити таку ж територію, як Печерський район Києва або отруїти стільки ж води, скільки за добу споживає весь Харків.

МТС і Міністерство екології та природних ресурсів України закликають всіх викидати батарейки правильно – у спеціально встановлені для цього контейнери.
м. Бровари, вул. Гагаріна, 11


title: Презентація на тему «Спирт»

text:
Презентаціяз хіміїна тему:”Спирт.Загальні відомості про спирт”
підготували:
учениці 11-А класу
Харківської ЗОШ І-ІІІ ступенів №102
Антіпова Марія і Уськіна Ольга
Оксигеновмісні органічні сполуки – це сполуки,в молекулах яких крім С і Н міститься О.
Спирти – оксигеновмісні  органічні сполуки,в яких вуглеводна група сполучена з гідроксильною групою - ОН
Класифікація спиртів
Одноатомні

наявність однієї ОН-групи
СН3ОН - метанол
Багатоатомні

Наявність декількох ОН-груп
С3Н8О3 - гліцерин
Формули молекул спиртів
Структурні формули
Етанол
Гліцерин
Електронна формула метанолу
Молекулярні формули:
СН3ОН – метанол
С2Н5ОН – етанол
С3Н8О3 - гліцерин
Фізичні властивості спиртів
Гліцерин
Метанол й етанол
Фізологічна дія метанолу й етанолу
Метанол  – дуже отруйна рідина10 мл спричиняє сліпоту25 мл – смерть.
Етанол  –наркотична речовина, що у невеликих кількостях викликає сп’яніння, а при зловживаннях – захворювання алкоголізм.Дія на організм: впливає на:
швидкість реакції
розумову діяльність
психічні та фізичні розлади
Застосуванняметанолу
Застосування етанолу
Застосуваннягліцерину
Дякуємо за увагу!


title: Презентація на тему «Земля і Місяць» (варіант 2)

text:
Земля і Місяць
Земля – третя планета від Сонця.
Від Сонця її відділяє близько 150 млн. км.
Земля обертається навколо своєї осі за 24 год., а Сонце оббігає за 365 днів.
З космосу вона схожа на блакитну кулю.
Це єдина планета Сонячної системи,на якій є життя.
У Меркурії та Венери природних супутників немає,а у Землі та у всіх інших планет,що йдутьза нею, є.
Супутник планети – це небесне тіло,яке обертається навколо неї,як сама планета обертається навколо Сонця.
Наш супутник – МІСЯЦЬ.


title: Презентація на тему «Алотропні модифікації карбону» (варіант 2)

text:
Алотропні модифікації карбону
Алотропні модифікації карбону
Хімічний елемент Карбон утворює кілька простих речовин. Їх загальна хімічна назва вуглець.
Алотропія – це явище існування хімічного елемента у вигляді двох або кількох простих речовин, різних за властивостями і будовою.
 Алотропні модифікації – це ці прості речовини.
Вуглець утворює декілька алотропних видозмін
1. Природні:
Алмаз
Графіт
Фуреллен
Вуглецеві нонотрубки
2. Штучні:
Карбін
Графен
аморфний вуглець у вигляді сажі і деревного вугілля

Алмаз
безбарвний прозорий мінерал класу самородних неметалів, тверда кристалічна кубічна алотропна видозміна Карбону. Алмаз належить до дорогоцінних каменів і є найтвердішою з відомих речовин.

Графіт
 мінерал класу самородних напівметалів, найстійкіший у земній корі кристалічний різновид вуглецю

Фуреллен
одна з кількох алоторопних модифікацій Карбону. Найвідоміший фулерен — молекула C60, яка має ідеальну  форму футбольного мяча.
Вуглецеві нанотрубки
протяжні циліндричні структури діаметром від одного до декількох десятків наномерів і завдовжки до декількох мікрон складаються з однієї або декількох згорнутих в трубку гексагональних графітових площин (графенів) і закінчуються зазвичай півсферичною головкою.
Карбін
кристалічна лінійна модифікація вуглецю. К. – електронейтральні сполуки одновалентного атома вуглецю з вільною електронною парою та неспареним електроном.

Графен
одна з алотропних форм вуглецю, моноатомний шар атомів вуглецю із гексагональною структурою. Графен був відкритий в 2004 Андрієм Геймом та Костянтином Новосьоловим із Манчестерського універстету. За це відкриття Гейм та Новосьолов були нагороджені Нобелівською премією з фізики за 2010.

Аморфний вуглець
стан вуглецю з неврегульованою структурою
вигляд сажі, деревного вугілля
Застосування вуглецю
Деревне вугілля має здатність адсорбувати (поглинати) на своїй поверхні різні гази і деякі речовини з розчинів. Адсорбція відбувається поверхнею вугілля, тому воно здатне поглинати (адсорбувати) тим більшу кількість речовин, чим більша його сумарна поверхня, тобто чим більше воно подрібнене або пористе. Пористість, а разом з тим і адсорбційна здатність деревного вугілля різко збільшується при попередньому нагріванні в струмені водяної пари. При цьому пори вугілля очищаються від смолистих речовин і його внутрішня поверхня дуже збільшується. Таке вугілля називається активованим.
Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Хімія у житті суспільства» (варіант 3)

text:
Хімія у житті  суспільства
Підготував учень 5 г.-Б класу Бендас Юрій
Хімія і повсякденне життя

Із досягненнями хімії ми зустрічаємося кожного дня. Важко уявити життя без побутових хімікатів, будівельних матеріалів, ліків, волокон, пластмас і т.д.
Уникнути контакту з хімікатами неможливо. Хімічні товари становлять частину нашого повсякденного побуту й виконують чимало завдань.
Оскільки хімічні речовини створюються штучно, то вони можуть бути як безпечними, так і небезпечними для здоров'я людини. Доведено, що не всі хімікати негативно впливають на навколишнє середовище, проте, існує чимало речовин, що викликають побоювання.

Хімія і медицина
	Велику роль відіграє хімія у розвитку фармацевтичної промисловості:
основну частину всіх лікарських препаратів отримують синтетичним шляхом. Завдяки хімії вчинені багато перевороти в медицині. Без хімії у нас не було б знеболюючих ліків, снодійних засобів, антибіотиків і вітамінів. Це безсумнівно робить хімії честь. Хімія також допомогла впоратися з антисанітарією, адже ще у XVIII ст. лікар И.Зиммельвейс зобов'язав медперсонал лікарні мити руки в розчині хлорного вапна. Смертність хворих різко знизилася.
Що має бути в домашній аптечці?
Класифікація хімікатів за вогне- й вибухонебезпечністю:
Промисловість і хімія
Розвиток багатьох галузей промисловості пов'язане з хімією: металургія, машинобудування, транспорт, промисловість будівельних матеріалів, електроніка, легка, харчова промисловість-ось неповний список галузей економіки, що широко використовують хімічні продукти і процеси. У багатьох галузях застосовуються хімічні методи, наприклад, каталіз (прискорення процесів), хімічна обробка металів, захист металів від корозії, очищення води.
Хімія у сучасній енергетиці
Промислове виробництво  неможливе без машин та інструментів. Головними матеріалами , з яких виготовляються , є метали і сплави , що їх добувають на основі хімічного перероблення  природних мінералів. Хімія дає металургії способи дослідження руд із метою визначення в них вмісту потрібних матеріалів ,інтенсифікації  металургійних процесів ,
Способи вловлювання і переробки відходів. Отже хімія має велике значення для розвитку  і вдосконалення металургії. Швидкими темпами розвивається виробництво полімерів : пластмас для виготовлення деталей машин і механізмів , каучуків для виготовлення шин ,покришок, прокладок ; ізоляційних матеріалів ; синтетичних волокон , штучної шкіри та інших шкірозамінників
Миючі та чистячі засоби
В даний час широко використовується синтетичні миючі засоби-детергенти. Основний є синтетичні поверхнево-активні речовини-ПАР, в яких довгий вуглеводневий граничний радикал з'єднаний з сульфатної або сульфонатной групою. Крім ПАР, у СМС входять і інші компоненти: відбілювач, пом'якшувач, піноутворювачі, ароматичні аромати.
З кисневмісних відбілювачів найбільш поширені перборат натрію і перекарбонат натрію.
Засоби для боротьби з побутовими комахами
Інсектициди - засоби для боротьби з комахами. Інсектициди застосовують у вигляді розчинів, емульсій, аерозолів. Житлові приміщення слід обробляти тільки препаратами, рекомендованими для цієї мети. Це відомі препарати: хлорофос (), дихлофос, хлорофосние олівці.
Хімічні засоби гігієни та косметики
Косметика і гігієна тісно стикаються, так як є косметичні засоби (лосьйон, креми, шампуні, гелі), які виконують гігієнічну функцію. До важливих гігієнічних засобів відноситься, насамперед, мила та миючі засоби.
Засоби догляду за зубами
Найважливішим засобом догляду за зубами є зубні пасти. Основні компоненти зубної пасти наступні: абразивні, сполучні, пенообразующие речовини та загусники. Перші з них забезпечують механічне очищення зубів від нальоту і полірування. Найчастіше в якості абразиву застосовують хімічно обкладена карбонат кальцію, а також фосфати кальцію і полімерний метафосфатов натрію.
Дезодоранти
Дезодоранти випускають у твердому вигляді, кулькові і в аерозольній упаковці. У аерозольних балонах використовують зріджені гази, температура кипіння якого дуже низька. Вони легко переходять в газову фазу і не тільки виштовхують основу з балона, але, розширюючись, розпорошують її на дрібні крапельки. Довгий час цю роль виконували тільки фторхлоруглеводи.
Косметичні засоби
Перламутровий ефект створюють солі вісмуту або слюда, що містить близько 40% оксиду титану.
В якості барвника для волосся використовуються розбавлені водні розчини добре розчинних солей свинцю, срібла, міді, вісмуту.
Освітлення волосся роблять за допомогою 3% розчину пероксиду водню.
До складу фарбувальних шампунів входять п-фенілендіамін, резорцин та інші аналогічні з'єднання.
Продукти харчування
   Хімія має велике значення і для виробництва продуктів харчування. Рослинництву вона дає добрива, засоби захисту рослин від бур`янів, шкідників, хвороб, а тваринництву – кормові добавки, вітаміни, лікувальні та санітарні засоби. Крім того, багато процесів харчової промисловості, яка переробляє первинні сільськогосподарські продукти, ґрунтується на хімії –виробництво оцту, спирту, цукру, маргарину, крохмальної патоки,ко-нсервантів тощо.
Нові матеріали
   Завдяки досягненням хімії виготовляються не лише металеві, а й нові матеріали – надпровідники, напівпровідники, ізолятори, які забезпечують розвиток електротехніки та радіоелектроніки. Нові матеріали – надміцні, жаротривкі тощо використовуються в кострукціях супутників, космічних кораблів, ядерних реакторів.
Сучасна енергетика
   Разом із фізикою хімія розробила наукові основи добування палива для ядерних реакторів. Через вичерпування запасів природного газу і нафти хіміки вже сьогодні дбають про паливо майбутнього.  Метод конвенсії вугілля набуває важливого значення й у плані розвитку водневої енергетики. Водень як екологічно чисте паливо може використовуватись усіма видами транспорту. Отже, хімія відігріє важливу роль у сучасній енергетиці.
Будівництво будівельних матеріалів
    Хімія проникла і в таку галузь промисловості, як виробництво будівельних матеріалів, будівельних виробів і конструкцій. Так, у сучасному будівництві знаходять застосування різноманітні пластмаси, добавки в цементи і в бетони, нові лаки, гідрофобізуючі склади та ін. Це дозволяє поступово замінювати традиційні будівельні матеріали більш легкими, міцними і красивими. Їх використання пов'язане з тим, що полімерні матеріали мають необхідним комплексом фізико-хімічних та будівельно-експлуатаційних властивостей. Це, перш за все, міцність, невелика об'ємна маса (наприклад, піно-і поропласти) і еластичність, висока водо-, газо-і паронепроникність, хімічна стійкість і стійкість до корозії. Застосування пластмас у будівництві зменшує вагу будівельних конструкції. Крім того, це дає можливість знаходити багато цікаві інженерні та архітектурні рішення.

Негативний вплив хімії
   Хімічна промисловість разом з користю приносить і багато шкоди, особливо це стосується забруднення навколишнього середовища. Найбільше потерпають атмосферний басейн, водна система, грунти. Однак при розумному підході негативний вплив на довкілля можна максимально зменшити. При цьому ще хімічна промисловість може боротися із забрудненням довкілля, впроваджуючи різноманітні утилізаційні технології тощо.
Висновок
   Хімія як наука сприяє не тільки пізнанню навколишнього світу, вона ще є галуззю виробничої діяльності людини. З давніх-давен і донині хімія завжди слугувала і продовжує слугувати людині та її практичній діяльності. У наш час без розвитку хімії  неможливий розвиток паливно-енергетичного комплексу, металургії, транспорту, будівництва, електроніки, космічної техніки, побуту тощо. Проникнення нових речовин і нових матеріалів, хімічних методів у основні галузі промислового і сільськогосподарського виробництва, сферу побуту, охорону здоров`я дедалі більшою мірою забезпечує їх прогрес. Саме тому й відбувається хімізація практично всіх сфер людської діяльності.
Дякую за увагу!


Презентація на тему «Органічні речовини як основа сучасних матеріалів» (варіант 3)


title: Презентація на тему «Предмет органічної хімії»

text:
www.themegallery.com
L/O/G/O
Kuksa_natalija@i.ua
kuksa-natalija@i.ua
Kuksa_natalija@i.ua
Kuksa_natalija@i.ua
Kuksa_natalija@i.ua
 CH4   C2H4   C2H2   C3H8
IV
II
I
8/3
Kuksa_natalija@i.ua

Kuksa_natalija@i.ua
Kuksa_natalija@i.ua
Kuksa_natalija@i.ua
Kuksa_natalija@i.ua
Kuksa_natalija@i.ua
Kuksa_natalija@i.ua
Kuksa_natalija@i.ua
Kuksa_natalija@i.ua
C
C
C
C
C
C
H
H
H
H
H
H
Kuksa_natalija@i.ua
Kuksa_natalija@i.ua
Kuksa_natalija@i.ua

Kuksa_natalija@i.ua
Kuksa_natalija@i.ua
Kuksa_natalija@i.ua
kuksa-natalija@mail.ru
Kuksa_natalija@i.ua
Kuksa_natalija@i.ua
 H2
 t, kit
+ H2
  t, kat
Kuksa_natalija@i.ua
Kuksa_natalija@i.ua
Kuksa_natalija@i.ua
kuksa_natalija@i.ua


title: Презентація на тему «Барий»

text:
Be
Mg
Ca
Sr
Ba
Ra
n S2
BaSO4


Презентація на тему «Будова атома» (варіант 2)


title: Презентація на тему «Місце хімії серед наук про природу» (варіант 2)

text:
Місце хімії серед наук про природу
Виконала учениця 9-А класу,
Велітченко Юлія

Як пов'язана хімія з іншими науками?

 Хімія, наука про склад речовин і їх перетворення, починається з відкриття людиною здатності вогню змінювати природні матеріали. Люди уміли виплавляти мідь і бронзу, обпалювати глиняні вироби, отримувати скло ще за 4000 років до н.е. З 7 в. до н.е. Єгипет і Месопотамія стали центрами виробництва барвників; там же отримували в чистому вигляді золото, срібло і інші метали.
 Приблизно з 1500 до 350 до н.е. для виробництва барвників використали перегонку, а метали виплавляли з руд, змішуючи їх з деревним вугіллям і продуваючи через суміш, що горить - повітря. Самим процедурам перетворення природних матеріалів давали містичне значення

Проте жодну природничу науку - фізику, хімію, біологію, геологію тощо наразі не можна назвати лідером. Система наукових знань про природу й система методів кожної з наук перебувають у процесі безперервного взаємозбагачення. Особливо яскраво це виявляється в наш час.Дедалі більше стикаються межі між хімією й іншими природничими науками. На межі досліджень фізичних і хімічних явищ виникли фізична хімія та хімічна фізика.     Біохімія - біологічна хімія - вивчає хімічний склад і структуру сполук, які містяться в живих організмах. Вона досліджує шляхи й способи регуляції перетворень речовин, енергетику процесів, які відбуваються в клітині й в організмі.   Геохімія - наука про поширеність і міграцію хімічних елементів на Землі.

 Роль хімічних знань у пізнанні природи важко переоцінити. Сучасна хімія представлена безліччю різних напрямів розвитку знань пре природу, речовини й способи їх перетворення. Однак вона не є простою сумою знань про речовини, накопиченою завдяки копіткій праці багатьох поколінь науковців-хіміків.
 Сучасна хімія - високовпорядкована система знань, що стрімко й цілеспрямовано розвивається у взаємодії із системами знань інших наук.

Моделювання хімічних структур і процесів - важливий спосіб пізнання природи. Використання комп'ютерних технологій істотно розширило можливості його використання в хімії.

Вагомий внесок зробили хіміки в розвиток високих технологій - генної інженерії, нанохімії, фемтохіміі, яка вивчає процеси, що відбуваються за час, зрівняний з періодом коливання атомів. Ці здобутки є водночас і продуктом пізнання природи за допомогою хімії, й засобом подальшого поступу в цьому напрямі.

Хімія як елемент загальнолюдської культури одвіку мала виражену гуманітарну спрямованість. Окремі теоретичні положення хімічних знань становили певну частину натурфілософії, що витлумачувала явища природи в їхній цілісності. Тож хімія, так само як фізика, біологія, астрономія, географія й інші природничі науки, - засіб формування світогляду.

Хімічні перетворення речовин самовільно відбуваються в природі. Під час фотосинтезу в зелених рослинах вуглекислий газ і вода постійно перетворюються на органічні речовини з виділенням кисню. Цей кисень у процесі дихання живих організмів поглинається, окислюючи в них органічні речовини, внаслідок чого в атмосферу виділяється вуглекислий газ. Так хімічні перетворення речовин забезпечують життя на Землі.
Однак переважна більшість природних речовин, перш ніж стати продуктами споживання людського суспільства, зазнає хімічної переробки на заводах. Добування металів з руд, виробництво синтетичних матеріалів, переробка кам'яного вугілля, нафти, природного газу, деревини, гірських порід — все це складні хімічні процеси, що здійснюються на виробництві з метою добування корисних продуктів.
 Для розуміння цих процесів і керування ними треба знати властивості речовин, їх здатність брати участь у хімічних процесах. А для цього потрібно знати склад і будову речовин. Ось чому предметом вивчення хімії є хімічні елементи та їхні сполуки, хімічні перетворення різноманітних сполук і ті закономірності, які цими перетвореннями керують.
 Сучасна хімія настільки велика галузь природознавства, що багато з її розділів є самостійними, хоча й тісно взаємозв'язаними науковими дисциплінами. За ознакою виучуваних об'єктів (речовин) хімію прийнято поділяти на органічну та неорганічну.

 Всі нові уявлення про будову речовини могли формуватися тільки внаслідок розвитку у 20 ст. експериментальної техніки і появи нових методів дослідження. Відкриття в 1895 Вільгельмом Конрадом Рентгеном (1845 - 1923) Х-променів послужило основою для створення згодом методу рентгенівської кристалографії, що дозволяє визначати структуру молекул по картині дифракції рентгенівських променів на кристалах. За допомогою цього методу була розшифрована структура складних органічних сполук інсуліну, ДНК, гемоглобіну і інш.
 З створенням атомної теорії з'явилися нові могутні спектроскопічні методи, що дають інформацію про будову атомів і молекул. Широта об'єктів, проблем, методів хімії зумовлює її участь в розвитку інших природничих науках, а також геології, метеорології, біології, медицині.
 Разом з тим, розкриваються роль і перспективи хімії як загальної наукової основи інтенсифікації і оптимізації технологічних процесів з участю дисперсних фаз буквально у всіх галузях виробництва: хімічної, нафтодобувної і нафтопереробної, гірнорудної, металургійної, легкої, харчової, фармацевтичної промисловості;
 пояснюються механізми природних колоїдно-хімічних явищ і регулювання впливів на природні об'єкти (структуроутворення в ґрунтах, колоїдно-хімічні аспекти функціонування клітинних структур); розглядаються корінні проблеми захисту навколишнього середовища.
Дякую за увагу!


Презентація на тему «Астрономія та Астрологія»


Презентація на тему «Хімія в житті людини»


title: Презентація на тему «Будова електронних оболонок атомів»

text:
1
2
3
4


title: Презентація на тему «Хімія в медицині» (варіант 2)

text:
Хімія в медицині
 Хімія з давніх часів вторглася в життя людини і продовжує надавати йому різнобічну допомогу і зараз.

Лікарські речовини відомі з дуже давніх часів. Наприклад, у Стародавній Русі чоловіча папороть, мак та інші рослини вживалися як ліки. І до цих пір в якості лікарських засобів використовуються 25-30% різних відварів, настоянок і екстрактів рослинних і тваринних організмів.

Останнім часом біологія, медична наука і практика все частіше використовують досягнення сучасної хімії. Величезну кількість лікарських сполук поставляють хіміки, і за останні роки в області хімії ліків досягнуті нові успіхи.

Всі лікарські речовини можуть бути розділені на дві великі групи:
неорганічні та органічні.
Ті й інші виходять з природної сировини і синтетичної.

Сировиною для отримання неорганічних препаратів є гірські породи, руди, гази, вода озер і морів, відходи хімічних виробництв.

Сировиною для синтезу органічних лікарських препаратів служать природний газ, нафта, кам'яне вугілля, сланці і деревина.

Нафта і газ є цінним джерелом сировини для синтезу вуглеводнів, які є напівпродуктами при
виробництві органічних речовин і лікарських препаратів.

Отримані з нафти вазелін, вазелінове масло, парафін застосовуються в медичній практиці.

Класифікація лікарських речовин :
снодійні та заспокійливі(седативні);
серцево-судинні;
 анальгезуючі (болезаспокійливі),
 жарознижуючі та протизапальні;
 протимікробні (антибіотики, сульфаніламідні препарати тощо);
 місцево-анестезуючі;
 антисептичні;
 діуретичні;
 гормони;
 вітаміни та ін.

Алкалоїди
Алкалоїди — складні органічні азотовмісні сполуки лужної реакції переважно рослинного походження, також є продуктом життєдіяльності грибів та деяких нижчих тварин.

Найвідоміші алкалоїди, що знаходять застосування в медицині, містяться в таких рослинах: у головках маку снотворного — морфін, у беладонні лікарській — атропін, у тютюнових листках — нікотин, у листках чаю китайського і зернах кави — кофеїн. Ринкова ціна хірально чистого Ксестоспонджину С — алкалоїду, вперше знайденого в тканинах австралійської губки, складає близько 18 мільйонів доларів США за грам.
Алкалоїди – досить великий клас органічних сполук, який по-різному впливає на організм людини.
Алкалоїди розчеплюються в керосині
Досить 0,005 мг ЛСД потрапити в мозок людини, щоб викликати галюцинації.
Багато алкалоїдів належить до отрут і наркотиків.

Морфін - добрий знеболюючий засіб, однак при тривалому застосуванні у людини виробляється до нього
звикання, організму потрібні все більші дози наркотику.
Найважливіші алкалоїди
Кофеїн  - міститься в каві, чаї, какао, коле і матé (парагвайський чай).
У складі багатьох напоїв його споживають мільйони людей у всьому світі. Кофеїн зазвичай витягують з чаю, чайного пилу, чайних відходів або виділяють сублімацією при підсмажуванні кави. Його також можна синтезувати з теоброміну. Кофеїн надає збудливу дію на центральну нервову і серцево-судинну системи, використовується для стимуляції серцевої діяльності, дихання і як протиотруту при отруєнні морфіном та барбітуратами.
Кокаїн  - отримують з листя коки або синтезують з екгонін, що виділяється з рослинної сировини. Це потужний місцевий анестетик, він входить до мікстуру Бромптона, яка використовується для пом'якшення жорстоких болів, супроводжуючих останню стадію раку. Його стимулюючу дію на ЦНС зменшує седативний ефект і ослаблення дихання від застосування морфіну або метадону, що використовуються в якості наркотичних анальгетиків у складі мікстури Бромптона. Звикання до кокаїну настає дуже швидко. Він включений до списку речовин, які підлягають особливо ретельному контролю.
Нікотин.  Цей рідкий алкалоїд в чистому вигляді виділений в 1828 Поссельт і Рейманом. Його основне джерело - тютюн, річне виробництво листя якого перевищує 5 млн. т. Нікотин зустрічається також у різних видах плауна, хвощі польовому і деяких інших рослинах. При курінні більша частина нікотину руйнується або випаровується.
Нікотин - сильна отрута. У малих кількостях він стимулює дихання, але у великих - пригнічує передачу імпульсу в симпатичних і парасимпатичних нервових вузлах. Смерть настає від припинення дихання. Нікотин сильно впливає на серцево-судинну систему, викликаючи звуження периферичних судин, тахікардію і підйом систолічного і діастолічного кров'яного тиску. Нікотин (зазвичай у вигляді сульфату) використовується як інсектицид в аерозолях і порошках.
Антибіотики
Зазвичай антибіотиком називають речовину, яка синтезується одним мікроорганізмом і здатна перешкоджати розвитку іншого мікроорганізму. У 1929 р. випадковість дозволила англійському бактеріологу Олександру Флемінгу вперше спостерігати протимікробну активність пеніциліну. Культури стафілокока, які вирощувалися на живильному середовищі, були випадково заражені зеленою цвіллю. Флемінг помітив, що стафілококові палички, що знаходяться по сусідству з цвіллю, руйнувалися. У 1940 році вдалося виділити хімічна сполука, яка виробляв грибок. Його назвали пеніциліно
ПЕНІЦИЛІН (біла пляма). Видно його пригнічуючий вплив (темне коло) на зростання колонії стафілококу (смуги)


title: Презентація на тему «Химия в повседневной жизни человека»

text:
Company
LOGO


Презентація на тему «Природний газ» (варіант 8)


Презентація на тему «Чорна металургія. Сплави»


title: Презентація на тему «Негативний вплив побутової хімії та шкідливих речовин на людину у приміщеннях»

text:
Негативний вплив побутової хімії та шкідливих речовин на людину у приміщеннях
Виконала учениця 11-Е класуНечипоренко Марина
Косметика, парфуми, розчинники, ліки, харчові добавки, пестициди (препарати для сільського господарства), засоби побутової хімії — це все хімікати.
Як зменшити контакт зі шкідливими речовинами у приміщенні?
В Україні та в інших державах спеціальні служби екологічного моніторингу здійснюють контроль за вмістом речовин-забруднювачів у повітрі, воді, ґрунті тощо, та нам нічого не відомо про повсякденний контакт населення зі шкідливими речовинами на відкритому просторі та у приміщенні .
Вчені ще в 80-90-х рр. виявили,що найінтенсивніший контакт зі шкідливими речовинами відбувається у приміщенні; на відкритому повітрі вони швидко розсіюються, та й узагалі їх там менше, оскільки природоохоронні органи контролюють викиди транспорту та промислового виробництва.
Токсичні леткі органічні сполуки .Бензол.
Джерелами контакту з бензолом є:

• відпрацьовані гази автомобілів (18%);

• промисловість (3%);

• індивідуальна діяльність (побутові вироби: клей, фарби, бензин тощо), (34%);

• цигарки (45%).
Проживання із курцем значно підвищує контакт із бензолом. У тютюновому димі загалом міститься близько 4000 хімічних речовин, серед яких дуже багато токсичних.
Якщо у вашому житловому будинкові є обладнання для хімчистки або якщо ви носите нещодавно оброблений у хімчистці одяг чи зберігаєте його у шафі, то ви інтенсивно контактуєте з тетрахлоретиленом, який спричинює рак у лабораторних тварин.
Репеленти молі у брикетах чи кристалах, туалетні дезинфектори та дезодоранти — основне джерело парадихлорбензолу, який теж викликає рак у тварин.
Основне джерело хлороформу — це душ, кипіння води та пральні машини. Цей газ утворюється із хлору, яким обробляють питну воду. У великих концентраціях хлороформ викликає рак у тварин.
Інгальовані частинки
Килими — найнебезпечніші резервуари тривалого зберігання токсичного пилу (хімічних речовин, небезпечних бактерій, астматичних алергенів, як тваринна лупа, пліснява), навіть якщо їх регулярно чистити пилососом. Так, пестицид ДДТ у США припинили використовувати ще 1972 року, та в килимах господарів його виявили 1993 року (через 21 рік!).
Токсичний пил у приміщеннях — найбільша загроза для малюків, які бавляться на підлозі, повзають по килимах і беруть пальці та предмети з підлоги до рота.
За даними вчених США, середньостатистичне американське немовля поглинає щодня 110 нанограмів бензапірену (дуже токсичної речовини), що рівноцінно трьом випаленим цигаркам. Певне, дані нашої країни були б не кращі .

Як досягти зменшення кількості шкідливих речовин у приміщенні?
Звичайно, потребує перегляду екологічне законодавство, у якому необхідно:
• поширити на приміщення вимоги щодо обмеження забруднення довкілля;
• узаконити докладне обов'язкове маркування виробів, із якого споживачі могли б бачити, які небезпечні токсичні речовини містить продукція тієї чи тієї фірми;
• передбачити відповідне екологічне просвітництво населення.
Маючи знання про токсичні складові у побутових виробах та в інших домашніх об'єктах, люди зможуть робити власний, обдуманий вибір.
Та все це справа не одного дня, а років. Поки що спробуйте дещо змінити свій спосіб життя і зменшити таким чином контакт своєї родини з небезпечними для здоров'я речовинами:
• уникайте виробів, що містять леткі органічні забруднювачі;

• використовуйте, за можливості, пляшкову воду;

• фільтруйте воду із крану вугільним фільтром;
• не напускайте у квартирі пари, поліпшуйте вентиляцію у ванні та на кухні;

• щодня провітрюйте приміщення вдома і на роботі по кілька разів;

• частіше робіть вологе прибирання приміщення;
• укривайте підлогу квартири паркетом, керамічною плиткою чи лінолеумом, їх найлегше чистити;

• використовуйте пилосос з обертовою щіткою і з детектором, що фіксує момент, коли вже не можна всмоктати дрібних часточок;
• витирайте ноги на доріжці чи добре пристосованому килимку біля порога, систематично стежте за його станом;

• знімайте взуття перед тим, як зайти до приміщення;
• категорично забороняйте палити у приміщенні членам своєї сім'ї, колегам по роботі, докладайте всіх можливих зусиль, знаходьте такі засоби впливу (індивідуальні), аби вони взагалі відмовились од паління тощо.


title: Презентація на тему «Цікаві факти з життя Менделєєва»

text:
РЕФЕРАТ
з хімії
Тема:  Цікаві факти з життя  Д.І. Менделєєва
Юркевич Максим
8-Б клас
«Науку просувають не науковці,
не вчені, а просто люди...»
Д.І. Менделєєв

Київ 2014
Дмитро був сімнадцятою дитиною
у сім’ї. До часу його народження в
сім'ї Менделєєвих з дітей
залишилися в живих два брати і
п'ять сестер. Дев'ятеро дітей
померли ще в дитячому віці, а
трьом з них батьки навіть не
встигли дати імена.

Хлопець навчався старанно, але
гарно вчився лише в початкових
класах. Потім навчання перестало
його цікавити й добре він навчався
ише з деяких предметів. Йому дуже
одобалися математика, фізика,
історія. І лише загроза залишитися
на повторний рік навчання
змушували його «підтягуватися» з
                                   інших предметів.

Учений, науковець, філософ,
енциклопедист, модельєр,
знавець науки й мистецтва,
просто ВЕЛИКА ЛЮДИНА.
За життя Менделєєва називали
енциклопедистом, за його знан-
ня з різних наук. Він перший
сконструював модель сучасного
холодильника. У 1885 році
                                винайшов фор-
                                      мулу цемен-
                                       ту.

У 1895 році Менделєєв осліпнув, але
продовжував керувати Палатою мір і
вагів. Ділові папери йому зачитували
вголос, розпорядження він диктував
секретарю, а удома всліпу продовжував
клеїти чемодани. Професор І. В. Косте-
ніч за дві операції видалив катаракту,
і незабаром зір повернувся.

Менделєєв, як звичайна людина,
дуже любив млинці. «Люблю я
их, проклятых, хоть они мне и
вредны». Але найбільшою
слабкістю в нього були чай і тю-
тюн. Менделєєв виписував чай з
Китаю на багато років уперед.
Коли отримували посилку, уся
сім'я займалася його перероб-
кою й упакуванням. На підлогу
клали чисті скатертини і змішу-
вали чай за особливим рецептом
Менделєєва. Він пив чай тільки
                             своєї рецептури й
                                ніякого іншого
                                     не визнавав.

Знайомі вченого знали, як Дмитро Іванович любить шахи. Із самим Чигори-
ним він зіграв 13 партій і виграв. У вченого були й інші захоплення: сільське
господарство, виготовлення добрив для нього, архітектура, благоустрій бу-
динку та інші.

У 1863 році Менделєєв на шість мі-
сяців їде в Баку, на нафтопереробні
заводи. Там він розробив і впрова-
див у життя свій проект добування
та переробки нафти. Дмитро Івано-
вич заклав основи крекінгу нафти,
яким й досі користуються в сучасно-
му світі.

27 січня 1904 року відбувся святковий
бенкет. У хімічній лабораторії всіх при-
сутніх пригощали шоколадом, розли-
тим «по-хімічному», у хімічних склян-
ках зі скляними трубочками. Замість
серветок подали фільтрувальний папір.
Д. І. Менделєєву виповнилося 70 років.

Коли розпочалася російсько-японська війна, Менделєєв
став другим після Альберта Нобеля вченим, який
винайшов порох. Відмінність полягала в тому, що
російський учений створив порох без диму.

Незвичайний пам’ятник Дмитру Івановичу Менделєєву і періодичній системі,
Знаходиться перед хімічним факультетом Словацького технологічного
університету в Братиславі

У 2012 році острови Кука випустили мо-
нету «Дмитро Менделєєв». Монета
номіналом 5 долара, срібло
925 проби, маса 20 г, діаметр
38,61 мм, якість карбування
«пруф», тираж 1834 шт.
Монета поміщена в бліс-
тер і в подарунковий фут-
                             ляр. Додат-
                               ком до неї
                                     йде сер-
                                      тифікат
                                       достовірності.


title: Презентація на тему «Венера» (варіант 13)

text:
Венера
Презентація учениці 11-а класу
Родзінської тетяни
Вене́ра — друга внутрішня планета Сонячної системи з періодом обертання навколо Сонця в 224,7 земних діб. Названа на честь Венери, богині любові з римського пантеону. Це єдина з восьми основних планет Сонячної системи, яка отримала назву на честь жіночого божества. За розміром майже така сама, як Земля.
Венера — третій за яскравістю об'єкт на небі; її блиск поступається лише блиску Сонця та Місяця. Належить до планет, відомих людству з найдавніших часів.
Українська народна назва — Зоря. Оскільки Венера спостерігається ввечері після заходу сонця або вранці перед світанком, українці її називали «Зоря вечірня» або «ранкова Зоря».
Венера класифікується як землеподібні планета, і іноді її називають "сестрою Землі", тому що обидві планети схожі розмірами, силою тяжіння і складом. Однак умови на двох планетах дуже різняться. Поверхня Венери приховує надзвичайно густа хмарність з хмар сірчаної кислоти з високими відбивними характеристиками, що не дає можливості побачити поверхню в видимому світлі (але її атмосфера прозора для радіохвиль, з допомогою яких згодом і був досліджений рельєф планети). Суперечки про те, що знаходиться під густою хмарністю Венери, тривали до двадцятого століття, поки багато з таємниць Венери не були прочинені планетологією. У Венери найщільніша серед інших землеподібних планет атмосфера, що складається головним чином з вуглекислого газу. Це пояснюється тим, що на Венері немає ніякого круговороту вуглецю і органічного життя, яка могла б переробляти його на біомасу.
Стародавні астрономи називали Венеру і Фосфорус і Геперус, помилково вважаючи, що це небесне тіло, видиме ввечері і вранці - це два окремих космічних об'єкта. Планету пізніше перейменували в Венеру на честь римської богині любові і краси.
Венера обертається навколо сонця практично по круглій орбіті, і середнє її відстань від сонця змінюється незначно. Щоб зробити оборот навколо сонця, Венері необхідно 225 земних діб або на 140 діб менше, ніж Землі.
Венера-це одна з двох планет, які обертаються навколо своєї осі за годинниковою стрілкою зі сходу на захід. Точно так само поводиться тільки одна планета - Уран.
Венера постійно покрита щільними хмарами, що складаються з сірчаної кислоти, через які не можуть проникнути промені видимої частини спектру. З цієї причини астрономи не мають можливість побачити поверхню Венери через оптичні телескопи. Більшість знань про Венеру видобуто за допомогою радіолокаційних зображень отриманих із американських і радянських міжпланетних космічних станцій.

Висока температура на поверхні Венери є результатом парникового ефекту. Через великі хмар, що складаються з сірчаної кислоти і оточуючих планету і щільної атмосфери з двоокису вуглецю, майже вся сонячна енергія, пробивающаяся через атмосферу, утримується під нею і нагріває поверхню планети.
На поверхні Венери виявлено тисячі стародавніх вулканів, які викидають лаву, сотні кратерів, гори. Поверхневий шар (кора) дуже тонкий; ослаблений високою температурою, він дає багато можливостей лаві вирватися назовні. Два венерианских континенту - Земля Іштар і Земля Афродіти - за площею не менше Європи кожна. Низовини, похожие на океанські западини, займають на Венері тільки одну шосту поверхні. Гори Максвелла на Землі Іштар височіють на 11 км над середнім рівнем поверхні. До речі, гори Максвелла, а також області Альфа і Бета є єдиними винятками з правила, прийнятого МАС. Всім іншим районам Венери дані жіночі імена, в тому числі росіяни: на карті можна знайти Землю Лади, рівнину Снігуроньки і навіть каньйон Баби-Яги.
Ударні кратери - рідкісний елемент венеріанського пейзажу. На всій планеті є лише близько 1000 кратерів. На знімку два кратери діаметрами близько 40-50 км . Внутрішня область заповнена лавою. "Пелюстки" навколо кратерів являють собою ділянки, покриті роздробленою породою, викинутої назовні під час вибуху при утворенні кратера.

Деякі Факти про Венеру
Геологи вважають, що колись на Венері були великі запаси води, приблизно такі ж, як і на Землі. Але вода висохла приблизно 300 мільйонів років тому, після того як збільшилася інтенсивність сонячного випромінювання.

Так як Венера дуже повільно обертається навколо своєї осі, тут немає зміни пір року - вона просто постійно «пропікається» з усіх боків.

Вчені вважають, що Венера сформувалася, в основному, після вулканічних процесів, завдяки великій кількості виверження вулканів, розливам лави, формуванню кратерів і гірських хребтів на поверхні планети.
Венера і Меркурій є єдиними планетами нашої системи, у яких немає природних супутників.

На відміну від інших планет, на Венері немає кратерів менше, ніж 2 км в поперечнику. Астероїди меншого розміру просто не долетять до поверхні планети, розсипавшись в пил в її надзвичайно щільною атмосфері.
Так як атмосфера Венери ніколи не прояснюється від величезних мас хмар, побачити з її поверхні сонці або землю не представляється можливим.

На Венері дме постійний сильний вітер, який змушує хмари зробити повний оборот навколо планети за четверо земних діб.

У той час як екваторіальний діаметр Землі майже на 4,5 км більше діаметру виміряного між полюсами, ці два діаметра Венери приблизно однакові, що робить планету практично ідеальною сферою.

На Венері немає відчутного магнітного поля (такого, яке є на Землі), і це навело вчених на припущення, що рідке ядро планети, швидше за все, набагато менше, ніж у Землі.

Венера, найяскравіша з планет. Вона сяє настільки сильно, що в безмісячну ніч вона цілком може відкидати тінь на Землю.
Зоря-Венера згадується в багатьох українських різдвяних колядках, як християнських, так і язичницьких, оскільки саме вона є тією зіркою, яка в християнській релігійній традиції вважається знаменням трьом волхвам щодо народження Ісуса Христа, а в язичницькій традиції Русі-України її поява на небі символізує початок Святого вечора — свята Коляди в ніч зимового сонцестояння.[8]
Про неї співається в українській пісні «Зоре моя вечірняя», автором тексту якої є видатний український поет Тарас Шевченко, автором мелодії — Василь Уманець.
У ритуальному варіанті календаря майя, що застосовується й іншими народами Мезоамерики (ацтеками, тольтеками і т. д.), існували цикли по 584 дня, що приблизно збігаються з синодичним періодом обертання Венери. Особливу роль Венера відігравала в міфології й астрономії інків, де вона називалася Ч'аска


title: Презентація на тему «Правила безпечного використання засобів побутової хімії» (варіант 4)

text:
Правила безпечного використання засобів побутової хімії
Підготував
ліцеїст  групи Е-2
Ліщук Назарій
Засоби побутової хімії

До засобів побутової хімії відносять клеї, абразивні матеріали, засоби для прання і миття, засоби для чищення, лакофарбові товари, засоби для догляду за житлом, предметами побуту, садом, городом та багато інших.

безпечні побутові хімікати;
побутові хімікати, що виявляють певну небезпеку;
вогненебезпечні побутові хімікати;
отруйні побутові хімікати.

 За ступенем небезпеки побутові хімікати поділяються на :

Безпечні побутові хімікати
Це побутові хімікати, на упаковці яких або в інструкції до них відсутні попереджувальні позначки й написи.

синтетичні мийні , очищувальні засоби; засоби  для підсинювання, підкрохмалювання, мінеральні добрива, шкільно-письмові товари, тощо.

Відносно небезпечні побутові хімікати
     “Дратівливий”
При попаданні в очі і на шкіру такий продукт може викликати свербіж, подразнення і навіть запалення. Після роботи з цією речовиною слід не допускати потрапляння в очі, а також ретельно мити руки.

Це засоби для відбілювання, дезинфекції, репеленти, для догляду за меблями і чищення одягу.

Вогненебезпечні побутові хімікати
Це препарати в аерозольній упаковці, органічні розчинники (бензин, уайт-спирт, гас, ацетон, скипидар, метиловий і етиловий спирти, тощо), рідкі засоби для захисту рослин і знищення побутових комах, деякі види полірувальних засобів.
Прикладом отруйних побутових хімікатів є отрутохімікати (пестициди), деякі засоби для видалення плям, клеї, автокосметика.
Отруйні побутові хімікати
Їдкий
Правила техніки безпеки
усі препарати застосовувати тільки за призначенням, суворо дотримуючись інструкції і рекомендацій з їх використання;
усі засоби побутової хімії, навіть якщо це звичайний пральний порошок чи сода, варто зберігати в недоступних для дітей місцях;
усі хімічні препарати треба обов’язково зберігати окремо від харчових продуктів;
при роботі з препаратами, що містять агресивні хімічні речовини (кислоти, луги) треба надягати ґумові рукавички, окуляри;
небезпечно нюхати невідомі побутові хімікати, перевіряти невідомі хімікати на дотик, оскільки вони можуть ушкодити або подразнити шкіру, пробувати побутові хімікати на смак з метою їх розпізнавання.

Ознаки отруєння побутовими хімікатами
Перша допомога при отруєнні побутовими хімікатами
Якщо препарат потрапив у шлунок, необхідно негайно викликати «швидку допомогу».
До її приїзду потрібно викликати у потерпілого блювання, дати випити дві-три склянки води кімнатної температури.
Після цього дати випити рослинну олію, молоко, збитий яєчний білок або білкову воду.
Якщо потерпілий утратив свідомість, його треба  покласти на бік.
Пам’ятайте!
Кожний з препаратів побутової хімії має свої специфічні властивості. Всі побутові хімікати потребують підвищеної обережності під час поводження з ними, тому що вони потенційно небезпечні для здоров’я!
Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Производство металлов»

text:
Производство металлов. Охрана природы
учениц 10-Б класса
Жилавской Екатерины
Рыжковой Оксаны
Комарин Марии
План
Цель
Основной источник добычи
Металлургия
Группы способов производства Ме
Художественное литьё
Охрана окружающей среды при производстве и использовании металлов
Вывод
Цель
Мы хотели бы углублённо рассмотреть основные источники металлургии, её группы и художественное литьё из металлов. И рассказать о охране окружающей среды при производстве и использовании металлов.
Основной источник добычи
Основным источником добычи металла является земная кора - литосфера.
В таблице 1 приведены данные о содержании в земной коре на глубине до 1 км металлов, которые являются основой сплавов, применяемых в художественном литье. Для сравнения укажем, что массовая доля кислорода в литосфере составляет 46,6 %, кремния - 27,7 %, платины - 5 * 10 -8%.
Металлургия
Металлургия — это наука о методах и процессах производства металлов из руд и других металлосодержащих продуктов, о получении сплавов и обработке металлов. Такое же название имеет и важнейшая отрасль тяжелой промышленности, занимающаяся получением металлов и сплавов.
Группы способов производства Ме
Можно выделить четыре группы способов производства металлов:
Пирометаллургия
Гидрометаллургия
Электрометаллургия (Электролиз)
Металлотермия (Восстановление металлами)
Пирометаллургия
Пирометаллургия — совокупность металлургических процессов, протекающих при высоких температурах. Это отрасль металлургии, связанная с получением и очищением металлов и металлических сплавов при высоких температурах, в отличие от гидрометаллургии, к которой относятся низкотемпературные процессы.
Гидрометаллургия
Гидрометаллургия — выделение металлов из руд, концентратов и отходов производства с помощью водных растворов определённых веществ (химических реагентов).
В настоящее время этот способ используется для получения урана, алюминия, золота, цинка и др.
Основная операция гидрометаллургии — выщелачивание.
Электрометаллургия
Электрометаллургия — Методы получения металлов, основанные на электролизе, т. е. выделении металлов из растворов или расплавов их соединений при пропускании через них постоянного электрического тока. Этот метод применяют главным образом для получения очень активных металлов – щелочных, щелочноземельных и алюминия, а также производства легированных сталей.
Металлотермия
Металлотермия — восстановление металлов из их соединений другими металлами, химически значительно более активными, чем восстанавливаемые, при повышенных температурах.
Металлотермическому восстановлению подвергаются: оксиды, фториды, хлориды металлов и изредка сложные смеси оксидов и галогенидов, или непосредственно руды.
Металлотермию используют для производства некоторых цветных и редких металлов
Художественное литьё
Металлы, так или иначе используемый в художественном литье, можно разделить по стоимости следующим образом:
дешевые
недорогие - (в 2-10 раз дороже дешевых)
дорогие - ( в 10 - 100 раз дороже дешевых)
дорогостоящие - ( в 100- 1000 раз дороже дешевых)
драгоценные - ( в 1000 - 10 000 раз дороже дешевых)
Дешёвые
алюминий,
железо,
магний,
медь,
свинец,
цинк

Недорогие
титан,
никель,
хром,
кадмий,
сурьма;
Дорогие
вольфрам,
ванадий,
кобальт,
молибден,
ниобий,
олово,
ртуть,
цирконий
Дорогостоящие
серебро,
бериллий,
тантал

Драгоценные
золото,
платина,
рений,
осмий,
иридий

Охрана окружающей среды при производстве и использовании металлов
Как следствие производства металлов, на территориях с развитой чёрной металлургией повышено содержание вредных в-в в воздухе , воде, продукции растениеводства и животноводства. С целью обеспечения окружающей среды при производстве и использовании металлов научные исследования ведутся в четырёх направлениях.
Первое направление
Разрабатываются и внедряются безотходные технологии
Второе направление
Производство проводится на замкнутый цикл водопотребления
Третье направление
Местная власть, руководство металлургических предприятий несут ответственность за соблюдение санитарных норм, за сохранение и приумножение зелёных насаждений, которые играют важную роль в улучшении состава воздуха, оздоровлении окружающей среды.
Четвёртое направление
Врачи, фармацевты и диетологи направляют свои действия на разработку надлежащих рационов питания, средств профилактики и лечения профессиональных заболеваний и т.п.
Вывод
Металлургия, в наше время, развивается быстро и плодотворно, но она несёт определённый вред окружающей среде. Методы защиты окружающей среды ведутся для уменьшения выбросов отходов, поэтому металлургия уже не на столько сильно несёт вред окружающей среде, чем раньше.


title: Презентація на тему «Бензол и его свойства»

text:
                                       Выполнила:
                                                    ученица 11-Б класса
                                    Зануда.Т.А
                                      Проверила:
                                        Тисленко.Л.А
ПРЕЗЕНТАЦИЯ НА ТЕМУ :Бензол и его свойства.

 История открытия бензола
 Второе рождение
 Новое получение
 Строение бензола
 Схема перекрывания облаков в молекуле
 Физические свойства
 Химические свойства
 Применение

                Содержание
Впервые бензол описал немецкий химик Иоганн Глаубер. Он получил это соединение в 1649 г. в результате перегонки каменноугольной смолы
История открытия бензола
Своё второе рождение бензол получил благодаря работам Фарадея. Бензол был открыт в 1825 году английским физиком Майклом Фарадеем, который выделил его из жидкого конденсата светильного газа.

Второе рождение
Новое получение

В 1833–1835 гг. немецкий химик Э. Митчерлих исследовал это вещество, определил его формулу С6Н6 и назвал бензином (от арабского слова, которое обозначает «благовоние»).
Позже его соотечественник Ю. Либих предложил новое имя соединению – бензол,  которое прижилось и в русской номенклатуре.

В свое  время было
предложено много
вариантов структурных
формул бензола, но ни
одна из них не смогла
удовлетворительно
объяснить его особые
свойства.
Цикличность  строения
бензола  подтверждается
тем  фактом, что его
однозамещенные
производные не   имеют
изомеров.

Строение бензола
 Схема перекрывания облаков в молекуле
Физические свойства
Бензол представляет собой бесцветную, легкоподвижную жидкость с температурой кипения +80ºС и температурой плавления + 5ºС.
Он обладает своеобразным запахом, горит сильно коптящим пламенем, легче  воды и не растворяется в ней.
Он обладает своеобразным запахом, горит сильно коптящим пламенем, легче  воды и не растворяется в ней
Пары бензола с воздухом образуют взрывчатую смесь

Химические свойства
  1.Горение бензола:
2С6Н6 + 15О2 = 12СО2 + 6Н2О
 2. Реакция замещения:
 С6Н6 + Br2      C6H5Br  + HBr
 3. Нитрование:
С6Н6 + НОNО2           С6Н5NО2 + Н2О
4. Гидрирование:
С6Н6 + 3Н2       С6Н12
 5. Хлорирование:
С6Н6 + 3 Cl2       C6H6Cl6

Применение
С6Н6
Добавки к бензину
Производство растворителей
Производство органических соединений:
ацетона
анилина
пестицидов
лекарств
Фенолформальдегид-
ных пластмасс
Рекомендуемая литература
Горелов А. А. Концепции современного естествознания – учебное пособие для студ. Вузов. -  М.: Юрайт-Издат, 2009.
Дубнищева Т. Я. Концепции современного естествознания  учебное пособие для студ. вузов – - 8-е изд.,стереотип. - М. : Академия, 2008
Карпенков С. Х. Концепции современного естествознания практикум : учебное пособие для студ. вузов  – - 4-е изд., испр. - М. : Высш. шк., 2007.
Родкина Л. Р., Шмакова Е. Э. Практикум по концепциям современного естествознания. Ч. 1: Точное естествознание. – Владивосток: Изд-во ВГУЭС, 2002
          Спасибо за внимание!


title: Презентація на тему «Видатні хіміки Росії»

text: C8H14O4 = C7H12O + CO2 + H2O


title: Презентація на тему «Дивініловий каучук»

text:
ДИВІНИЛОВИЙ КАУЧУК
Підготували Реутенко А., Даниленко А., 11-А
Формула дивінилового каучука
Утворюється при полімеризації 1,3-бутадієну
Реакція, що лежить в основі добування
Дивіниловий каучук відстає по еластичності від природного каучука
Стійкий до зношення
Водонепроникність
Газонепроникність
Є добрим електроізолятором
Фізичні властивості
Завдяки своїм фізичним властивостям бутадієновий каучук досить сильно поширений. Він використовується у різних областях промисловості та сільського господарства. Найвідоміше його застосування пов’язане з виробництвом кабелів, так як його фізичні властивості повністю підходять для цього. Також його використовують у виробництві взуття, побутових виробах. Ще одне застосування – виробництво шин
Застосування


title: Презентація на тему «Хімія в житті суспільства» (варіант 2)

text:
Хімія в житті суспільства
Розвиток хімії та зростання її ролі в сучасному житті
Хімія, наука про склад речовин і їх перетворення, починається з відкриття людиною здатності вогню змінювати природні матеріали. Люди уміли виплавляти мідь і бронзу, обпалювати глиняні вироби, отримувати скло ще за 4000 років до н.е. З 7 в. до н.е. Єгипет і Месопотамія стали центрами виробництва барвників; там же отримували в чистому вигляді золото, срібло і інші метали. Приблизно з 1500 до 350 до н.е. для виробництва барвників використали перегонку, а метали виплавляли з руд, змішуючи їх з деревним вугіллям і продуваючи через суміш, що горить - повітря. Самим процедурам перетворення природних матеріалів давали містичне значення.З розвитком фізичних теорій про будову атомів і молекул були переосмислені такі старі поняття, як хімічна спорідненість і трансмутація. Виникли нові уявлення про будову матерії.
Біохімія
Ця наукова дисципліна, що займається вивченням хімічних властивостей біологічних речовин, спочатку була одним з розділів органічної хімії. У самостійну область вона виділилася в останнє десятиріччя 20 ст. внаслідок досліджень хімічних властивостей речовин рослинного і тваринного походження. Одним з перших біохіміків був німецький вчений Еміль Фішер (1852 - 1919). Він синтезував такі речовини, як кофеїн, фенобарбітал, глюкозу, вніс великий внесок в науку про ферменти білкових каталізаторів, уперше виділених в 1878. Формуванню біохімії як науки сприяло створення нових аналітичних методів. У 1923 шведський хімік Теодор Сведберг (1884 - 1971) сконструював ультрацентрифугу і розробив новий метод визначення молекулярної маси макромолекул, головним чином білків. Асистент Сведберга Арне Тізеліус (1902 - 1971) в тому ж році створив метод електрофорезу більш довершений метод розділення гігантських молекул, заснований на відмінності в швидкості міграції заряджених молекул в електричному полі. У 1944 англійські хіміки Арчер Мартін ( 1910) і Річард Синг ( 1914) запропонували новий варіант методу: вони замінили трубку з адсорбентом на фільтрувальний папір. Так з'явилася паперова хроматографія один з найбільш поширених в хімії, біології і медицині аналітичних методів, за допомогою якого в кінці 1940х початку 1950-х років вдалося проаналізувати суміші амінокислот, що виходять при розщепленні різних білків, і визначити склад білків. Внаслідок копітких досліджень був встановлений порядок розташування амінокислот в молекулі інсуліну (Фредерік Сенгер, 1953), а до 1964 цей білок вдалося синтезувати. Зараз методами біохімічного синтезу отримують багато гормонів лікарських засобів, вітамінів.
Промислова хімія
Ймовірно, найбільш важливим етапом в розвитку сучасної хімії було створення у 19 в. різних дослідницьких центрів, що займалися, крім фундаментальних, також прикладними дослідженнями. На початку 20 ст. ряд промислових корпорацій створили перші промислові дослідницькі лабораторії. У США в 1903 була заснована хімічна лабораторія «Дюпон», а в 1925 лабораторія фірми «Белл». Після відкриття і синтезу в 1940-х роках пеніциліну, а потім і інших антибіотиків з'явилися великі фармацевтичні фірми, в яких працювали професійні хіміки. Велике прикладне значення мали їх дослідження в області хімії високомолекулярних сполук. Одним з її основоположників був німецький хімік Герман Штаудінгер (1881 - 1965), що розробив теорію будови полімерів. Інтенсивні пошуки способів отримання лінійних полімерів привели в 1953 до синтезу поліетилену (Карл Циглер, 1898 - 1973), а потім інших полімерів із заданими властивостями. Сьогодні виробництво полімерів найбільша галузь хімічної промисловості.
ЗНАЧЕННЯ ХІМІЇ У РОЗВ'ЯЗАННІ СИРОВИННОЇ ПРОБЛЕМИ
Природа, що нас оточує, здається, є невичерпною коморою, з якої промисловість бере сировину. У міру розвитку науки і техніки дедалі більше нових корисних копалин використовується для добування продуктів виробництва, з'являються нові види сировини, розширюється сировинна база промисловості.
У зв'язку з бурхливим розвитком промисловості у XX ст. різко збільшився обсяг добування й переробки корисних копалин. За останні 40 років багатьох корисних копалин було видобуто більше, ніж за всю історію людства. Тепер у світі щорічно вилучається й переробляється 100 млрд т гірських порід. А в хімічному виробництві як сировину використовують не лише гірські породи. Це призводить до того, що багато які сировинні джерела швидко виснажуються, внаслідок чого й виникає сировинна проблема. Уже тепер багато країн відчувають гостру нестачу окремих видів сировинних ресурсів. В Україні, наприклад, не вистачає такої горючої мінеральної сировини, як нафта і природний газ.
Багато рідкісних металів раніше не знаходили застосування через їх промислову недоступність, але потреби в цих металах атомної енергетики, мікроелектроніки, радіотехніки, космічної техніки, які сьогодні визначають науково-технічний прогрес, зробили можливим промислове добування розсіяних елементів.
Комплексне використання сировини спрямовується на застосування всіх її головних частин для добування корисних продуктів або матеріалів. Це означає, що з одного виду сировини можна добути велику кількість різних продуктів. Наприклад, нині деревина використовується не лише як джерело виготовлення меблів, а й як джерело величезних матеріальних цінностей.

ХІМІЯ У ПОБУТІ
У побуті ми практично щоденно зустрічаємося з продуктами хімічної промисловості та з хімічними процесами. Це прання білизни, миття посуду, доглядання за підлогою та меблями, застосування клею, а також готування їжі, умивання з милом, догляд за шкірою обличчя та інша особиста гігієна тощо.
Нині побутова хімія — це самостійна галузь промисловості. Щороку у світі виробляється майже ЗО млн т товарів побутової хімії. Це мийні, чистячі, дезінфікуючі засоби, засоби догляду за меблями й підлогою, для боротьби з комахами і захисту рослин, засоби для вибілювання, підкрохмалювання, підсинювання, різноманітні фарби, клеї, автокосметика тощо.
У побуті широкого застосування набули мийні засоби. Річ у тім, що чиста вода добре видаляє із забрудненої поверхні лише розчинні в ній речовини. Часточки нерозчинних речовин, але які змочуються водою (гідрофільні), можна видалити за рахунок механічного впливу. Якщо ж речовини не змочуються водою (гідрофобні) і до того ж мають підвищену в'язкість, то практично їх не можна видалити водою. Це стосується жирових забруднень, воску, стеарину, олії, різних органічних речовин тощо. У таких випадках застосовується мило, а ще краще — синтетичні мийні засоби (СМЗ), що належать до групи поверхнево-активних речовин (ПАР).


Презентація на тему «Мило та його склад»


Презентація на тему «Мило, його склад»


title: Презентація на тему «Хімія числа Е в продуктах харчування»

text:
Хімія числа Е  в продуктах харчування

Харчові добавки
  Харчові добавки – це природні сполуки та хімічні речовини, які ми не вживаємо у їжу самостійно, але в обмежених кількостях з різними продуктами вони потрапляють до нашого організму чи не щодня.
   Для класифікації харчових добавок у країнах Євросоюзу розроблено систему нумерації. Кожна добавка має унікальний номер.

    Сьогодні в суспільстві не вщухають численні суперечки щодо харчових добавок: добро чи шкоду вони завдають здоров’ю людини. Насправді альтернативи широкому використанню харчових добавок не існує. Неможливо, скажімо, виготовити якісний зефір без пектину, напої тривалого зберігання — без консервантів, шоколадні цукерки — без емульгаторів, а варену ковбасу — без кольорокоригуючих речовин.

 Залежно від призначення виділяють чотири великі групи харчових добавок:
Речовини, що регулюють смак продукту (ароматизатори, смакові добавки, що підсолоджують речовини, регулювальники кислотності).
  Речовини, що поліпшують зовнішній вигляд продукту (барвники, стабілізатори кольору, вибілювачі).
 Речовини, що регулюють консистенцію та формують текстуру (загусники, гелеутворювачі, стабілізатори, емульгатори).
 Речовини, що підвищують збереження продуктів та збільшують терміни їх зберігання (консерванти, антиоксиданти) (додатки 1,2)

Згідно із системою кодифікування харчових добавок, усі вони розподілені на групи:

Висновок

   Вчені довели, що найбільше страждають саме діти. Штучні харчові барвники впливають на мозок дитини так само, як свинець, крім того, деякі з них можуть викликати звикання. Коли малюк регулярно вживає їжу з добавками і замінниками, в його організмі перестає працювати так звана «система сповіщення» про отриману отруту. Тобто у дитини не спостерігається таких тривожних сигналів отруєння, як висипання на шкірі, нудота або запаморочення. Але токсичні речовини накопичуються.

Поради правильного здорового харчування:
не купуйте продукти з неприродно яскравим забарвленням;
 уважно читайте етикетки;
не купуйте продукти з тривалим терміном зберігання;
що менше список інгредієнтів у готових продуктах, то менше добавок: продукти з вишуканим, пікантним смаком, швидше за все, містять різні добавки.
не перекушуйте чіпсами, готовими сніданками, супами з пакетика, хот-догами, всілякими бюргерами;
обирайте заморожені овочі замість консервованих;
замість того, щоб купувати готові соки, робіть їх самі;
відмовтеся від перероблених або законсервованих м'ясних продуктів, таких як ковбаса, сосиски, тушковане м'ясо в банках.


title: Презентація на тему «Мінеральні добрива та їх класифікація»

text:
Мінеральні добрива та їх класифікація
Добрива — це речовини, що містять елементи, необхідні для живлення рослин або регулювання властивостей ґрунту. Мінеральні добрива містять елементи живлення у вигляді мінеральних солей. Переважно їх отримують штучним шляхом з природних з'єднань або синтезують в промислових умовах.
Класифікація:
Азотні добрива;
Фосфорні добрива;
Калійні добрива:
Мікроелементи;
Комплексні добрива;
Спеціалізовані комплексні безхлорні добрива
Азотні добрива Азот входить до складу тих складних з'єднань, з яких складається білок — основа всього живого. Азот необхідний для створення хлорофілу і вітамінів. При поганому азотному живленні вміст хлорофілу в листі зменшується, вони втрачають інтенсивне зелене забарвлення, стають ясно-зеленими, розмір листової пластинки зменшується, зростання втеч слабшає.
Азотні добрива
Рослини поглинають азот в перебігу вегетаційного періоду нерівномірно. Найбільша кількість його споживається в період посиленого зростання листя, втеч і плодів. Інтенсивність споживання азоту залежить від погодних умов і вологості ґрунту. При засусі велика кількість азоту не потрібна, воно навіть шкодить рослинам.
Сильний недолік азоту знижує зимостійкість рослин, оскільки вони не можуть накопичити достатньої кількості вуглеводів, необхідної для хорошої зимівлі. Проте надлишок азоту в осінній період затягує вегетаційний період, і рослини не встигають своєчасно закінчити зростання і придбати потрібну зимостійкість. Щоб надлишок азоту не заподіяв шкоди, корисно підсилити фосфорне і калійне живлення.
Карбамід (N-46%), Селітра аміачна, Сульфат амонію
Азотні  добрива
Амоні́йна селі́тра, нітра́т амо́нію  — NH4NO3, сіль азотної кислоти, концентроване азотне добриво, містить 34-35 % азоту. Випускають у вигляді круглих гранул або голчастих чи лускоподібних кристалів білого чи жовтуватого кольору, добре розчинних у воді.
Азотні добрива
Сульфат амонія (NH4) 2SO4- азотний-сірчане мінеральне добриво. Сульфат амонія містить 21% азоту і 24% сірі. Це хімічно нейтральна кристалічна сіль білого кольору, добре розчинна у воді.
Сіра - є найважливішим елементом живлення сільськогосподарських культур, як і азот, вона входить до складу білків і амінокислот.
Фосфорні добрива Фосфор підсилює здатність кліток утримувати воду і цим підвищує стійкість рослин проти засухи і низьких температур.
Фосфорні добрива
При достатньому живленні, фосфор прискорює перехід рослин з вегетативної фази в пору плодоносіння. Фосфор позитивно впливає на якість плодів — сприяє збільшенню в них цукру, жирів, білків. При недоліку фосфору виникає небезпека порушення білкового обміну — рослини погано засвоюють азотні добрива.
Загальні ознаки фосфорного голодування :

овочеві рослини припиняють зростання листя і молоді стебла набувають кольору від темно-зеленого до синій-зеленого;
у плодових - стебла і окреме листя стають сизо-рожевими або набувають коричнево-зеленого забарвлення.
Фосфорні добрива
Звичайний суперфосфат
Звичайний суперфосфат (Ca(Н2РО4)2 + 2CaSO4) є найбільш поширеним фосфорним добривом. Недоліком його є те, що значну частину його маси складає баласт — сульфат кальцію, який сильно здорожує транспортування добрива.
Фосфорні добрива
Подвійний суперфосфат
Подвійний суперфосфат (Ca(Н2РО4)2), як і звичайний, містить фосфор у вигляді добре розчинного дигідрофосфату кальцію. Але в ньому, на відміну від звичайного, немає сульфату кальцію, і вміст фосфору в ньому значно вищий.
Калійні добрива
Калій допомагає рослинам засвоювати вуглекислоту з повітря, сприяє пересуванню вуглеводів (сахарів), підвищує зимостійкість і посухостійкість, робить позитивний вплив на лежкість плодів. При недоліку калію знижується опірність рослин до грибкових захворювань.
Калійні добрива
Хлористий калій KCl є основним калійним добривом, що містить до 63 % калію. Хлор добре розчиняється в воді та поступає в грунт в обмінній, доступній для рослин формі, добре засвоюється грунтом та рослинами.
Хлористий калій має тенденцію закислювати грунт, тому на кислих грунтах перед внесенням цього добрива рекомендується провести вапновання. Придатний для всіх типів грунтів. Хлористий калій при тривалому зберіганні дуже злежувається.
Калійні добрива
Сульфат каліюK2SO4 – безбарвні ромбічні кристали, розчинні у воді, але нерозчинні у розчинах гідроксиду калію. Дуже жорстка і гірка сіль. Плавиться при температурі 1078 0C.
Зустрічається в природі у родовищах калійних солей, а також міститься у водах солоних озер. Сульфат калію отримують обмінної реакцією між хлоридом калію та сірчаної кислотою відповідно до процесу Леблана.
Мікроелементи
Їх потрібні дуже мало, але відсутність в ґрунті навіть якогось одного мікроелемента може звести нанівець всі праці садівника. Недолік мікроелементів викликає у рослин порушення обміну речовин, яке змінює зовнішній вигляд: виникає обкоркування плодів, так зване "літнє дихання", відмирання молодих втеч, "прозорість" крони, крапка і мелколистність, розетосність, "ведьмини мітли", междужилковий хлороз.
Залізо необхідне для утворення хлорофілу, при його недоліку рослини хворіють на хлороз.
Бор, Марганець, Мідь, Цинк, Кобальт входять до складу вітамінів. Без цих елементів не можуть сформуватися ферменти, що відповідають за біохімічні реакції, що проходять в рослинах і регулюючі їх зростання, без них сповільнюється фотосинтез, що різко погіршує якість плодів. Мікроелементи необхідні для нормального запліднення квіток, вони допомагають рослинам в боротьбі з грибковими захворюваннями і позитивно впливають на термін зберігання плодів.
Марганцівка,
 Борна кислота,
 Цинк сірчанокислий,
Кобальт сірчанокислий,
Магній сірчанокислий,     Молібденовокислий амоній,
Cера садова.
Комплексні добрива

У складі таких добрив міститься два або більш живильних елементу. У різних видах цієї продукції необхідні для рослин елементи АЗОТ, ФОСФОР, КАЛІЙ і набори МІКРОЕЛЕМЕНТІВ містяться в різних поєднаннях. Комплекс живильних речовин в цих добривах збалансований, що значно полегшує працю садівників-любителів.

Нітрофоска, Азофоска, Нітроаммофоска.
Висновок
Мінеральнідобрива — вироби однієї з галузей хімічної промисловості, що містять поживні елементи, потрібні для сільського господарства. Застосування штучних добрив сприяє збільшенню врожайності с.-г. культур, покращенню якості продукції та спричиняється до підвищення стійкости рослин у несприятливих кліматичних умовах.


title: Презентація на тему «Загальна характеристика неметалічних елементів» (варіант 1)

text:
t0
t0
3500