title: Презентація на тему «Кропивницький Марко Михайлович»

text:
Кропивницькиймарко Михайлович
Один із найвідоміших українських драматургів
Коротко про марка
Марко Лукич Кропивницький (25 квітня (7 травня) 1840, с. Бежбайраки, тепер Кіровоградської області — †21 квітня 1910) — український письменник, драматург, театральний актор. З ім'ям М. Кропивницького пов'язані створення українського професійного театру й наступний етап розвитку реалістичної драматургії.
Ранні роки
Марко Кропивницький народився 7 травня 1840  р. в с. Бежбайраки (тепер с. Кропивницьке) на Херсонщині. Його батько Лука Іванович — «чоловік труда, труда мозольного», — досяг достатку й становища в суспільстві (мав посаду управителя панських маєтків). Дитячі роки Марко провів в маєтку князя Олексія Миколайовича Кантакузена[1] в селі Катеринівка (яке з 1962 є частиною села Новокрасне, що в наш час входить до Арбузинського районуМиколаївської області), де його батько працював управителем. Там він проживав (з перервами) до 14- річного віку. Також він жив у нинішній Дмитрівці наВознесенщині та в самому Вознесенську, у Молдавці (нині – Козубівка) та Олександрівці, що в Доманівському районі. Про дитинство в Катеринівці Марко Лукич розповідає в своїх автобіографіях і листах до Антоніни Маркович
також дитинству драматурга присвячені книги Миколи Смоленчука «Степи полинові» та «Ой літав орел», а також повість арбузинського журналіста М.Петрова (Михайла Пигиди) «Маркове дитинство». Освіту М. Кропивницький здобував без будь-якої системи — то у приватній школі шляхтича Рудковського, то в Єлисаветградському училищі. Нормальне навчання стало можливим лише у Бобринецькій повітовій школі, яку юнак закінчив із похвальним листом. Мати вчила його музики, розучувала з ним різні вокальні партії. В цей час М. Кропивницький брав участь в аматорському гуртку, в якому ставили п'єси українських і російських драматургів.
Після невдалої спроби продовжити навчання в гімназії в Києві юнак повертається до Бобринця і вступає на службу до повітового суду.

Ранні роки
Початок творчості
З 1862 р. М. Кропивницький відвідує заняття на юридичному факультеті Київського університету, як вільний слухач. Під враженням однієї з перекладних мелодрам, побачених у київському театрі, він пише п'єсу «Микита Старостенко». То був твір недосвідченого автора (згодом він сам критично оцінив цю спробу). Тепер вона відома у варіанті, який зазнав численних ґрунтовних авторських доробок.
Початок творчості
У 1871 р. Кропивницький перейшов у професіональні актори, погодившись працювати у трупі графів Моркових (Одеса). Протягом десяти років роботи в російських театральних трупах він набув величезного сценічного досвіду, глибоко вивчив специфіку й закони театрального мистецтва, виробив свої творчі принципи, розуміння місця театру в житті суспільства.
Створення театру корифеїв
Після скасування (1881) заборони українського театру (хоча ще залишились численні обмеження й застереження) почали виникати українські трупи — у Києві, Харкові, Одесі. Та робота в них не задовольняла Кропивницького, який прагнув кардинальних змін у сценічній творчості. У 1882 р. він організовує свою трупу, яка приблизно через рік зливається з трупою Михайла Старицького, де Кропивницький стає провідним режисером. Починається нова епоха в історії українського професійного театру, на сцені якого виступали, визначаючи його творче обличчя, Марія Заньковецька,Микола Садовський, а дещо пізніше — М. Садовська-Барілотті, Г. Затиркевич-Карпинська, Панас Саксаганський, Іван Карпенко-Карий. Виставляючи твори І. Котляревського, Т. Шевченка, Г. Квітки-Основ'яненка і власні, видатні митці утверджували принципи народності й реалізму.
Створення театру корифеїв
       Збірка творів М. Кропивницького, що вийшла у Києві в 1882 р., включала п'єси «Дай серцю волю, заведе в неволю», «Глитай, або ж Павук» та «Невольник».
       У перше двадцятиліття Кропивницький писав переважно твори комедійних жанрів — «Помирились» (1869), «За сиротою і Бог з калитою, або ж Несподіване сватання» (1871), «Актор Синиця» (1871) — переробка водевілю Д. Ленського «Лев Гурич Синичкін», «Пошились у дурні» (1875), «По ревізії» (1882), «Лихо не кожному лихо — іншому й талан» (1882), «Вуси» (1885) — за оповіданням О. Стороженка. Цим водевілям, як і створеним у цей період драмам «Невольник» (1872) за поемою Т. Шевченка, «Беспочвенники» (1878, остаточна редакція — 1898), «Доки сонце зійде, роса очі виїсть» (1882), «Глитай, або ж павук» (1882), притаманні жанрова визначеність, традиційність системи художніх засобів (зокрема, розгортання конфлікту навколо головного героя або головної пари, яким протиставлені інші персонажі). У драмах «Де зерно, там і полова» («Дві сім'ї») (1888), «Зайдиголова» (1889), «Олеся» (1891), «Перед волею» (1899), «Розгардіяш» (1906) поряд з основним конфліктом розгортається додаткова сюжетна лінія.

Театр корифеїв
Єлисаветградський театр у якому 27 жовтня 1882 р. відбулась перша вистава «Товариства українських артистів під орудою М. Л. Кропивницького»
Пізні роки
       У 90-ті рр. Кропивницький не раз свої п'єси називає малюнками — «малюнки сільського руху» («Конон Блискавиченко», 1902, «Скрутна доба», 1906), «малюнки сільського життя» («Старі сучки й молоді парості», 1908), «малюнки сільського каламуту» («Зерно і полова», 1910), — інтуїтивно відчуваючи істотні відмінності їх структури, в якій важко визначити початок, середину й кінець дії, бо зав'язка в них, по суті, відбулася ще до початку твору, а конфлікт фіналом не вичерпується.
        Своєрідним явищем є комедії Кропивницького «Чмир» (1890), «На руїнах» (1900), «Супротивні течії» (1900), «Мамаша» (1903), «Старі сучки й молоді парості», як і водевіль «Дійшов до розуму» (1909). У деяких з них наявні ознаки трагікомедії, що була новим для того часу жанровим утворенням. Актуальні проблеми театрального життя України кінця ХІХ століття піднімає комедія «Нашествіє варварів» (1900).

Пізні роки
Час від часу письменник звертався до інсценізації та переробки відомих літературних творів («Невольник» за Шевченком, «Вій» і «Пропавша грамота» за Гоголем, «Вергілійова Енеїда», «Чайковський, або Олексій Попович» за Гребінкою, «Підгоряни» заГушалевичем, «Вуси» за Стороженком, «Хоть з мосту та в воду головою» за Мольєровим «Жоржем Данденом»).
  Помер 21 квітня 1910 р. по дорозі з Одеси, де був на гастролях; поховано його в Харкові.
   6 серпня 1918 року на знак поваги до
 спільної творчості та її значимості для
України постановою Ради міністрів
вдові відомого українського драматурга М. Кропивницького — Надії Василівні Кропивницькій призначено одноразову допомогу та довічну державну пенсію.

Смерть драматурга
Спасибо за внимание


title: Презентація на тему «Рівновага за умов монопольних і державних обмежень ринкового ціноутворення»

text:
Рівновага за умов монопольних і державних обмежень ринкового ціноутворення : вітчизняні реалії та зарубіжний досвід
У  ринковій економіці ціна є важливим чинником, який визначає, що, як і для кого виробляти. Тому це вимагає уважнішого погляду  на те, як ціни визначаються у ринковій економіці. Як перший крок до опису цього процесу, визначає  рівноважна ціна товару.
Рівновага означає стан спокою або баланс між протидіючими силами. Це така ситуація, за якої відсутня тенденція до зміни. Рівноважна ціна - це така ціна, до якої матиме тенденцію наближатися дійсна або фактична ринкова ціна. Це ціна, яка може утримуватися на певному рівні довший час. Будь-яка ціна, яка не є рівноважною, не може утримуватися на певному рівні довго, оскільки діють базові ринкові сили, які стимулюють зміну ціни.
    Система цін - це один з найважливіших елементів ринкової економіки; вона взаємопов'язана з іншими елементами ринкового механізму і реагує на їхні зміни. Ціни обслуговують весь оборот з придбання та реалізації товарів. Ціни є однієї з критичних точок економічного і соціально-політичного життя, де стикаються групові інтереси виробників і споживачів, оптових і роздрібних торговців, профспілок та спілок підприємців, експортерів та імпортерів.

 Цілі державного регулювання полягають у тому, щоб не допустити інфляційного росту цін у результаті виникнення стійкого дефіциту, різкого зростання цін на сировину і паливо, монополізму виробників, сприяти створенню нормальної конкуренції, орієнтує на використання досягнень науково-технічного прогресу.
Традиційно виділяються дві протилежні моделі ціноутворення: ринкове ціноутворення та централізоване (державне) ціноутворення.

Державне регулювання цін допускається на продукцію підприємств-монополістів, на товари та послуги, які визначають масштаб цін в економіці і соціальну захищеність окремих груп населення.
 Можна виділити три ступені впливу держави на ціноутворення:
Фіксація цін:
Використання цін прейскурантів
Фіксація монопольних цін
 Заморожування цін
2. Регулювання цін за рахунок встановлення граничних рівнів цін
3. Регулювання системи вільного ціноутворення за рахунок законодавчого регламентування ціноутворюючої діяльності учасників ринку, обмеження недобросовісної конкуренції.

Поняття та еволюція монополії.
Поняття та еволюція монополії.
 Монополія — це підприємство або група підприємств, що випускає значну частину продукції даної галузі, або декількох галузей і може диктувати ціни на ринку.
Монополізм, з яким має справу вітчизняна економіка, виник не тепер. Він є породженням командно-адміністративної системи і дістався нам у спадщину від колишнього СРСР.

Розвиток монополізму в Україні

Україна, формуючи ефективне ринкове середовище, зробила перші кроки до цивілізації конкурентних процесів, свідченням чого є прийняття в 1992 p. Закону «Про обмеження монополізму та недопущення недобросовісної конкуренції у підприємницькій діяльності»

Вирішальну роль у створенні на ринку сприятливого конкурентного середовища грають антимонопольне законодавство і діяльність антимонопольних органів, правильне поводження яких сприяє стабілізації всієї економіки в цілому.
Виходячи з вище сказаного, можна дійти висновку, що сьогодні державі необхідно здійснювати активні заходи щодо розвитку вітчизняної економіки, спючись при цьому на зарубіжний досвід. Важливого значення при цьому набуває розвиток ринкових відносин. Гостро постала проблема монополізму: велика кількість монополістичних підприємств є збитковими, що негативно впливає на розвиток економіки в цілому.

Дякую за увагу!


Презентація на тему «Новий Рік» (варіант 2)


title: Презентація на тему «Валентин Сєров»

text:
Валентин Сєров
Виконала
Учениця 11 класу
Боброва Ольга
Валенти́н Олекса́ндрович Сєро́в — російський художник кінця 19 — початку 20 ст., представник російської гілки імпресіонізму. Малював портрети, побутові картини, пейзажі. Зробив спроби в стінопису. Надзвичайно обдарований художник-графік.
Навчання:
1880 року він вступив до Імператорської Академії мистецтв. Головним наставником в академії був П. П. Чистяков, другорядний художник, але цікавий педагог. Саме у нього начався і Врубель. Серов залишив Академію у 1884 році і почав працювати самостійно.
Видатний художник:
Серов рано перетворився на видатного художника. Пройшовши могутню художню школу у Рєпіна, доброго малювальника, Серов вдосконалював мистецтво малювання усе життя. Він з тих, чиї малюнки дорівнюють картинам олійними фарбами і мають окрему мистецьку вартість.

Пізніше він з віртуозною легкістю виконуватиме замови на театральні афіші, що стали новим словом в російському мистецтві, як новим словом в мистецтві Франції стали афіші Тулуз-Лотрека (1864 — 1901).
Відомі картини:
Портрет С.М.Боткиной. 1899
Мика Морозов. 1901
Портрет великого князя Павла Александровича. 1897
Купание лошади. 1905
Девочка с персиками . 1887
Портрет С.М.Боткиной. 1899
Портрет С.М.Боткиной. 1899
Портрет великого князя Павла Александровича. 1897
Купание лошади. 1905
Девочка с персиками . 1887
Дякую за увагу


Презентація на тему «Декоративне оформлення пляшок»


title: Презентація на тему «Хто такий журналіст?»

text:
Хто такий журналіст?
Виконала
Учениця 11-А класу
ХЗОШ №168
Бєлікова Юлія

Хто першим повідомляє про події в “гарячих точках”, про екстремальні ситуації, про сенсаційні випадки, про курйозні ситуації? Перед ким широко відкриваються двері високопосадовців, концертні зали; кому розкривають душу частіше ніж психологам, гукають на світські заходи? Все це про людину, професія якої – журналіст.
      Журналістика – одна з найцікавіших професій, жоден інший різновид людської діяльності не дає такої можливості для самореалізації. Це одна з найбільш публічних професій, яка дозволяє максимально швидко з найменшими витратами зробити з себе “зірку”, не залежно від когось іншого. Журналіст – це людина яка працює “сама на себе” і, на відміну від інших професій, має можливість отримувати подвійну зарплатню (ставку і гонорари). Попри особисті амбіції журналіст завжди пам’ятає для кого він працює - для суспільства. І саме соціальний зміст його професії робить його популярним у мільйонної аудиторії. Журналісту завжди болить “несправедливість”, “кривда”, “обман” … , і саме з цими явищами він завжди бореться. Журналіст – це, мабуть, один з найбільш розумних і обізнаних людей, таке враження, що він знає все і про все. Він може розповісти і зацікавити, навчити й розтлумачити, він може виховати й розважити. Журналіст – це друг і порадник, охоронець і герой, автор й ведучий….
Хто такий журналіст? Це професія чи спосіб життя?
Журналіст (новинар) — особа, яка займається збором, створенням, редагуванням, підготовкою та оформленням інформації для редакції зареєстрованого засобу масової інформації, що пов'язаний з нею трудовими чи іншими договірними відносинами, — або займається такою діяльністю за власною ініціативою. Журналіст — це дзеркало суспільства, він повинен відображати дійсність. Покликання журналіста — приносити користь людям, захищати їх інтереси й вносити світло в темряву необізнаності.
Права та обов'язки журналіста
Права та обов'язки журналіста визначені в ЗУ «Про інформацію» та інших законах, які регулюють діяльність преси, радіо та телебачення.
вільне одержання, використання, поширення (публікацію) та зберігання інформації;
відвідування державних органів влади, органів місцевого і регіонального самоврядування, підприємств, установ і організацій та бути прийнятим їх посадовими особами;
відкрито здійснювати записи, в тому числі із застосуванням будь-яких технічних засобів, за винятком випадків, передбачених законом;
вільний доступ до статистичних даних, архівних, бібліотечних і музейних фондів; обмеження цього доступу зумовлюються лише специфікою цінностей та особливими умовами їх схоронності, що визначаються чинним законодавством України;
Права журналіста
переваги на одержання відкритої за режимом доступу інформації;
безкоштовне задоволення запиту щодо доступу до офіційних документів;
по пред'явленні редакційного посвідчення чи іншого документа, що засвідчує його належність до друкованого засобу масової інформації, перебувати в районі стихійного лиха, катастроф, в місцях аварій, масових безпорядків, на мітингах і демонстраціях, на територіях, де оголошено надзвичайний стан;
звертатися до спеціалістів при перевірці одержаних інформаційних матеріалів;
поширювати підготовлені ним повідомлення і матеріали за власним підписом, під псевдонімом або анонімно;
відмовлятися від публікації матеріалу за власним підписом, якщо його зміст після редакційної правки суперечить особистим переконанням автора;
на збереження таємниці авторства та джерел інформації, за винятком випадків, коли ці таємниці обнародуються на вимогу суду.
подавати для публікації об'єктивну і достовірну інформацію;
задовольняти прохання осіб, які надають інформацію, щодо їх авторства або збереження таємниці авторства;
відмовлятися від доручення редактора (головного редактора) чи редакції, якщо воно не може бути виконано без порушення Закону;
представлятися та пред'являти редакційне посвідчення чи інший документ, що засвідчує його належність до друкованого засобу масової інформації;
утримуватися від поширення в комерційних цілях інформаційних матеріалів, які містять рекламні відомості про реквізити виробника продукції чи послуг (його адресу, контактний телефон, банківський рахунок), комерційні ознаки товару чи послуг тощо.
Обов’язки журналіста
Спеціальну професійну підготовку отримують на факультетах журналістики. Закінчивши навчання, випускник може зайнятися наступними видами діяльності:

1. Позаштатний кореспондент або «фрілансер». Це незалежний журналіст, що пропонує свої матеріали виданню. Живе на гонорари, які отримує за публікацію своїх творів і їх передрук.
2. Власний кореспондент. Обов'язки – збір інформації, надання свіжих новин. Повинен знати про все: від мітингів до концертів. На відміну від позаштатного кореспондента постійний співробітник газети отримує зарплату та гонорар.
3. Репортер. Це автор «новинних» жанрів. Повинен завжди знаходитись в центрі подій.
4. Ведучий рубрики, тобто постійного розділу в газеті, журналі, радіо або в телепрограмі.
5. Відповідальний секретар. Допомагає погоджувати роботу відділів, контролює всю роботу з випуску свіжого номера, починаючи із складання попереднього плану номера до верстки і здачі макета у друкарню.

6. Головний редактор. Відповідає за підготовку матеріалів до друку і вихід номера. Створити стиль газети або журналу може лише яскрава особистість.

7. Непогано може заробити журналіст, що знайшов себе в рекламі. Перспективний новий напрямок, що з'явився протягом останнього десятиліття, – зовнішня реклама (щити, вивіски, вітрини).

8. Робота на радіо і телебаченні передбачає і написання сценаріїв, і озвучування текстів, підготовку своїх програм, вихід у прямий ефір. Це радіомовлення, ді-джеї, диктори, звукорежисери, оглядачі, коментатори.

9. Журналістською елітою завжди вважали «міжнародників» і вимоги до них, як і раніше, високі: знання кількох іноземних мов, знання історії та культ

Робочий час журналістів нелімітований, тому що у світі постійно відбувається щось нове, про що журналісти повинні інформувати людей. Журналісти ранкових газет працюють з полудня до пізньої ночі, журналісти вечірніх газет – вранці. Нерідко журналістам доводиться витримувати дуже високий робочий темп, тому що газети і програми новин бажають свіжих, але ґрунтовних новин, а успіх приходить до тих каналів новин чи видань, які встигають інформувати людей про події найбільш оперативно і точно. Таким чином, розумова напруженість в роботі журналіста дуже висока, і журналіст повинен не «згоріти» на роботі. Журналіст повинен сам знаходити для себе роботу, тому що зазвичай редактор газети дає лише загальний напрямок. Робити остаточний вибір способу наближення, знаходити інформацію, домовлятися про інтерв'ю і збирати коментарі – все це входить у обов’язки самого журналіста. Для знаходження цікавої інформації журналіст повинен використовувати різні засоби і методи - це і робить працю журналіста важкою, але при цьому і цікавою. Майже половина робочого часу журналістів витрачається на пошук матеріалу та інформації, а друга половина – на написання статей і новин.
Умови праці

Для посади журналіста бажано мати вищу журналістську освіту, але в засобах масової інформації плідно працюють представники й інших сфер діяльності. У хорошого журналіста мають бути хороші навики вираження думки і відчуття мови. Журналістський талант і легке перо підвищують продуктивність праці журналіста і роблять статті такими, які легко читаються. Журналіст повинен помічати деталі і дрібниці, вміло використовувати свою інтуїцію. Для журналіста, що спеціалізувався на якій-небудь певній темі, природно, необхідні ґрунтовні знання саме у цій галузі, але в цілому журналісту не зашкодить широкий кругозір і знання із різних сфер життя.
Необхідні знання, навики та риси характеру
Якщо, ти комунікабельний і креативний, тебе цікавлять події сучасного, ти схильний до аналізу, вправно володієш словом і фіксуєш життєвий вир на плівку фотоапарату, відеокамери чи диктофона, то твій професійний шлях має бути пов’язаний з журналістикою!!!

Професійні ознаки:

з математикою і хімією не складається, та й взагалі її не любиш!!!
знаєш все про своїх друзів і однокласників, інколи ти, навіть, не хочеш знати, а інформація наче притягується;
мрієш, щоб твоє хобі співпадало з професією;
мрієш подорожувати;
мрієш побачити себе по телевізору;
хочеш спілкуватися з президентом, зірками шоу-бізнесу та спорту;
любиш екстремальні види спорту;
подобається ловити життя на фотокамеру;
вважаєш, що ти комунікабельний і маєш особисту харизму…
 Тест на профпридатність
Діагноз зрозумілий –      Ти Журналіст!


title: Презентація на тему «Напрями музики масових жанрів в США»

text:
Презентація з художньої культури
на тему:

 »Напрями музики масових жанрів в США»

Презентація учня 11-А класу Плаксієнка Андрія
Основні напрями музики масових жанрів:
1. Джаз.
2. Рок-музика.
3. Диско.
4. Поп-музика.
Джаз як стильовий напрям народився на початку ХХ століття в Новому Орлеані (США).
Джерела джазу – імпровізаційні форми афроамериканського фольклору: спіричуел, блюз, регтайм і танцювально-побутова музика білих переселенців, тобто він представляє собою сплав елементів двох музичних традицій – африканської та європейської.
Вплив «білої» культури відчувається в мелодії та гармонії. Від африканської музики джаз успадкував складну ритмічну структуру, «хитку» висоту звуку, характерний тембр звучання, манеру виконання, якій притаманне цілковите занурення в музику.
Основа джазу – імпровізація. Джазова композиція, викладена нотами, дуже віддалено передає зміст цієї музики; кожне нове покоління джазових музикантів опановує цей стиль  завдяки записам.
У становленні джазу виділяють три періоди:

Класичний, традиційний джаз – це ньюорлеанський  та чиказький стилі. Найвідоміші виконавці традиційного джазу – Кінг Олівер, Луї Армстронг, Бенні Гудмен, Джордж Бруніс.
Зрілий період (ера свінгу). Свінг (з англійської – коливання) означає не тільки джазовий стиль, але й характерний елемент виконавської техніки джазу, коли основна ритмічна пульсація та мелодичні акценти не збігаються. Всесвітньої популярності у цьому стилі досяг оркестр Дюка Еллінгтона.
Сучасний джаз (стилі бі-боп у кул-джаз). Серед «піонерів» бі-бопу – Чарлі Паркер, Діззі Гіллеспі. Подальший розвиток бі-бопу привів до нового стилю – кул-джазу (з англійської – прохолодний ), що виник як протиставлення до емоційної, гарячої манери бі-бопу. Найвідоміші представники кулу – Джеррі Малліган, Джон Льюіс, Дейв Брубек, Майлс та інші.
2. Рок-музика та її напрями
Рок-музика є одним із найвизначніших явищ у культурі людської цивілізації другої половини ХХ століття.
    Поняття «рок-музика» сформувалося приблизно у другій половині 60-х років. Термін «рок» – це скорочена назва «рок-н-ролу». Найважливішими напрямами рок-музики були: ритм-енд-блюз, рок-н-рол, біг-біт, фольк-рок, психоделічний рок, хард-рок, арт-рок та інші.
    Ритм-енд-блюз – музика афроамериканського  населення США, яка поєднувала танцювальний біт («beat» - удар) та урбаністичний  (міський) блюз.
    Рок-н-рол (з англійської – крутитися та гойдатися) виник на основі ритм-енд-блюзу. У 50-ті роки рок-н-рол сформувався як самостійний музичний напрямок. Це був одночасно і новий музичний стиль, і новий танець. «Королем рок-н-ролу» визнано американського співака Елвіса Преслі.

Рок-музика та її напрями.
Кантрі-рок і фольк-рок – багато в чому споріднені напрямки рок-музики. Кантрі-рок (з англійської – сільський) – це виконання музики в стилі «кантрі» у супроводі традиційних для року електроінструментів. Народження стилю «фольк-рок» пов’язують з виступом відомого рок-музиканта Боба Ділана на фольк-фестивалі у Ньюпорті (1965 р.) під акомпанемент електрогітар.
   Психоделічний рок був музичним віддзеркаленням руху хіпі – «флауер-пауер» (з англійської - квіткова влада) і справедливо пов’язуеться з наркотиками. «Жорстка» форма психоделічного року з’явилася внаслідок епідемічного їх розповсюдження в 1960-х роках. Їх представники – «The Doors», «The Iron Batterfly», Джиммі Хендрікс. Типовим психоделічним гуртом на ранньому етапі своєї творчості був англійський гурт «Pink Floyd».

Рок-музика та її напрями.
Хард-рок – «важкий» або «жорсткий» рок. Виникнення хард-року – це справжня революція в музичному світі; у ньому реалізувалися прагнення рок-музикантів, які довгий час залишалися на рівні підсвідомості, до грандіозного підсилення звучання для придання додаткової агресивності й жорсткості. «Важка артилерія» хард-року – гурти «Led Zeppelin», «Deep Purple», «Uriah Heep» тощо. Нова потужна хвиля хард-року отримала назву «хеві-метал», його «гучні» представники – гурт «Metallica» та інші.
Арт-рок (з англійської – художній рок) має також декілька інших назв: симфонічний рок, класичний рок. Виконавці арт-року при створенні власних композицій часто зверталися до класичної спадщини: використовували оркестрові обробки, елементи симфонічної і камерної музики. Визнаними майстрами арт-року можна назвати такі гурти, як «Yes», «King Crimson», «Genesis», «Jethro Tull» та інших.

Рок-музика та її напрями.
 Глем-рок (з англійської – «ефектний») – жанр рок-музики, який виник початку 1970-х років і став одним із домінуючих напрямів того часу.
   Для виконавців глем-року був характерний яскравий образ, виражений через театральну ефективність екзотичних костюмів, багатий макіяж тощо. В музичному відношенні глем-рок був неоднорідним. Він поєднував в собі рок-н-рол, хард-рок, арт-рок, та естраду. Елементи стилю глем-року значно вплинули на диско, панк і нову хвилю, на такі гурти як «Queen», «Kiss» тощо.

Диско (з англійської – дискотека) – жанр танцювальної музики, який виник на початку 1970-х років. Американське диско тісно переплітається з традиційною естрадною та загальними тенденціями поп-музики. Композиція в стилі диско виконується в темпі, який дорівнює приблизно 120 ударам за хвилину.

 Назва «поп-музика» походить від скороченого словосполучення «популярна музика».
Вона вживається в різних значеннях залежно від контексту:
            - у широкому значенні – як загалом музика розважального жанру;
             - у вузькому значенні – як музика, що породжена так званою масовою культурою, доступна широкій публіці та розповсюджується на комерційній основі, популяризується  засобами масової інформації;
             - у значенні, яке наближається за смислом до словосполучення «розповсюджена музика»; тоді до поп-музики належать найвідоміші твори у різноманітних жанрах: симфонічному, камерно-інструментальному, оперному тощо.


title: Презентація на тему «Відродження» (варіант 2)

text:
Термін Ренесанс

	Відродження, або Ренеса́нс (фр. Renaissance — «Відродження») — культурно-філософський рух кінця Середньовіччя — початку Нового часу, що ґрунтувався на ідеалах гуманізму та орієнтувався на спадщину античності.
Ренесанс у Франції

	Ренесанс у Франції — час нечуваного розквіту поезії, музики, образотворчих мистецтв і театру. Французькі митці одержали естетичні цінності Відродження з рук італійців й у всьому наслідували їх. Але Французький Ренесанс - по-своєму унікальний і специфічний
Ренесансний Гуманізм

	Гумані́зм епо́хи Відро́дження, Ренеса́нсний гуманізм, також класи́чний гуманізм — європейський інтелектуальний рух, що є одним з визначальних компонентів Ренесансу як історичної й культурної епохи, основною ідеєю якого було поліпшення людської природи через вивчення античної літератури.
Раннє французьке Відродження
З кінця XV в. до Франції приїжджають італійські письменники, художники, історіографи, філологи: поет Фаусто Андреніні, вчений грек Іоанн Ласкаріс, філолог Юлій Цезар Слапігер, художники Бенвенутто Челліні, Леонардо да Вінчі. Вони слугували прикладом для підростаючих поколінь французьких гуманістів.
Бенвенутто Челліні
Іоан Ласкаріс
Леонардо да Вінчі
Розвитку культури у Франції сприяло і поширення друкарства. У 1470 р. при Сорбонні була створена перша друкарня, яка друкувала латинських авторів. До кінця XV в. кількість друкарень зростає. Перші видання призначалися широкому колу читачів, саме вони закладали основи традиції народних книг.
Одним з найбільш видатних французьких                                                   гуманістів був Лефевр д'Еталь (1450-1536) -                                                                 філолог, філософ, теолог, математик. Він                                                                   отримав блискучу освіту у Флоренції,                                                                                був добре знайомий з Піко делла Мірандолла,                                                             з його ім'ям поява у Франції школи математиків і астрономів. У 1512 р. він видав «Коментарі» до послань апостола                                                                   Павла, в яких висловлював необхідність                                                                критично ставитися до них як історичного                                                              джерела. Його ж перу належить праця про                                                                       необхідність переосмислення праць Сократа                                               як найвизначнішого філософа античності. Крім цього, він переклав Біблію на французьку мову, засуджений Сорбонною як єретичний.
Гійом Броді (1467-1540) так само був одним з вождів гуманізму, вніс істотний внесок у вивчення математики, природничих наук, мистецтва, філософії, римського права і грецької філології. Завдяки його старанням була заснована бібліотека у Фонтенбло (пізніше вона стала основою Національної бібліотеки) і Коллеж де Франс, де викладалися грецьку, латинську і давньоарамійська мови.
Піком розвитку французької гуманістичної літератури багато дослідників вважають творчість
Франсуа Рабле (1494-1553) і його роман «Гаргантюа і Пантагрюель». У ньому Рабле, блискуче використовуючи гротескні образи, іносказання і прозорі натяки критикує середньовічну схоластику і містику, служителів церкви, описує свої гуманістичні ідеали. Діяльність Франсуа Рабле і його ідеали, що знайшли відображення в цьому романі будуть детальніше розглянуті нижче.
Треба підкреслити, що в цей важкий для гуманізму період філософська думка, найяскравішим представником якої був Петро Рамус (П'єр де ла Рамі, 1515-1572), вивела парадигму, критикує схоластичний арістотелізм. «Все сказане Аристотелем хибно» - афористичний вислів філософського нігілізму і вільнодумства як початковій точки розвитку європейської філософської думки нового часу.

Гуманізм у XVI - XVII ст.
Нове відношення до літературі сформовано в маніфесті Жоашема Дю Беллі (1522-1560) «Захист і прославляння французької мови ». Дю Беллі і однодумці (особливо Ронсар) відмовлялися від спадщини середніх століть, і в рівній мірі переосмислювали ставлення до спадщини античності
Вождь Плеяди, «король» французьких поетів П'єр де Ронсар (1524 - 1585) збагатив поезію новими жанрами - національно-патріотичної одою, ліричними віршами і «Гімнами». Тут окремо хотілося б відзначити те, що Ронсар усвідомлює утопію ранніх ідеалів гуманізму про загальне щастя, але намагається підмінити її на іншу, засновану на міфі про «золоту добу», де блага «золотого століття» будуть поєднуватися з ідеалами Ренесансу і культурою античності.
Скульптура та образотворче мистецтво
Гуманістичний інтерес до людині особливо проявився в портретному жанрі. Урочисто фіксовані пози в портретах Жана Клуе (1475-1541) поєднувалися з гостротою індивідуальних характеристик. Заглибленням у реалістичний початок стали портрети Франс Клуе (1520-1572), життєстверджуючий початок Ренесансу отримали розвиток в скульптурах і рельєфах Жана Гужона.
Жан Клуе
Франс Клуе
Жан Гужон
Музика
У музиці активно розвивалося мистецтво пісенної поліфонії, що втілила властивості французького народного співу (шансону). Значну внесок сюди внесли гугенотські хорали Гудемеля
 Почуття святкової яскравості і життєрадості, які не рідко б’ють через край, виникають у нас, коли ми звертаємося до літератури французького Відродження. Але шлях, яким йшли французькі письменники гуманісти, видався далеко не легким. Багато в чому їм прийшлося розчаруватися і багато, що пережити. Та не дивлячись на це, епоха Відродження у Франції мала велике значення не лише для країни, а й для Європи. От, наприклад, французькі письменники гуманісти брали приклад з італійців, так само і інші письменники, філософи інших країн, де Ренесанс розвивався пізніше, брали приклад вже з вкладу французів.
Підготувала:студентка факультету германської філологіїгрупи МЛнім 24-14Ремезова Марина Григорівна
Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Август Вейсман»

text:
Август Вейсман  1834- 1914
Скалозубовой Анастасии
Ученицы 11-Б
Создателем первой теории наследственности, показавшей биологам путь к решению ряда вопросов в этой области, был немецкий зоолог Август Вейсман. Именно его теория непрерывности зародышевой плазмы, опубликованная в 1855 г., в значительной мере привлекла внимание многих ученых к экспериментальному и теоретическому исследованию зародышевой клетки - носительницы наследственности.
Вейсман высказал и доказал правильность мнения о том, что переход родительских свойств на потомство зависит от прямой передачи родителями некоего материального вещества, оказывающего влияние на развитие потомства. Это гипотетическое вещество, по мнению Вейсмана, заключено в хромосомах и хроматине.
Несомненно, что гипотеза Вейсмана стала крупным завоеванием биологии. Выдающиеся исследователи в Германии, США, России, Англии, Швеции и во многих других странах, развивая эту гипотезу, сделали много важных открытий, которые обосновали явление наследственности.

Вейсман оказал колоссальное влияние на развитие биологических наук, в особенности генетики. Его основные теоретические положения, например, отрицание возможности наследственной передачи признаков, приобретенных организмом во время жизни, и воздействия среды на изменение организма сильно повлияли на дальнейшие генетические исследования. Проблему возникновения видов Вейсман объяснял способностью зародышевой плазмы к самостоятельной изменчивости.
Так же Вейсман признавал дарвинский естественный отбор в качестве основного рычага эволюции, но только по отношению к зародышевой плазме. Это направление в генетике носит название вейсманизма, или неодарвинизма. Велики заслуги Вейсмана в области генетических теорий, но они касаются, главным образом, его экспериментальных исследований развития различных видов животных, в особенности членистоногих. По этому вопросу он написал ряд монографий. Основные труды Вейсмана в области теории эволюции и наследственности: "Зародышевая плазма", "Лекции по теории эволюции", "Теория эволюции" и др.

Август Вейсман родился 17 января 1834 г. во Франкфурте-на-Майне, медицинское образование получил в 1852-1856 гг. в Геттингенском университете, окончив университет, некоторое время занимался врачебной практикой. Но он чрезвычайно интересовался зоологией, в частности, микроскопическими исследованиями в области морфологии и эмбриологии. В 1863 г. ученый был назначен доцентом, а спустя несколько лет профессором зоологии и сравнительной анатомии в Фрейбургском университете.


title: Презентація на тему «Писанкарство» (варіант 1)

text:
Презентація на тему:”Писанкарство”
Писанкарство- це  вид  декоративно-ужиткового мистецтва,  творці  якого  створюють писанки.

Існує чотири види писанок:
крапанка;
дряпанка;
крашанка ;
 писанка.
Легенда виникнення писанки
Коли Ісуса розіп’яли на хресті, з його ран точилася кров. З кожної її краплі виникла червона крашанка. А сльози Матері Божої, яка стояла під хрестом, молилася і гірко плакала, капали на ті червоні крашанки і кожна з них перетворювалася на чудову писанку. Забравши всі писанки та крашанки у хустину, Богородиця пішла до Пілата просити дозволу поховати свого сина. Дорогою вона дарувала писанки дітям і наказувала їм жити в злагоді та мирі. Прийшовши до Пілата, Матір Божа зомліла, а писанки з хустинки розкотилися по всьому світу.
Символіка орнаментів
Дослідники вважають, що українська писанка має понад 100 символічних малюнків.Наприклад :

Кривулька або безконечник — це символ початку і кінця;

Тригвер- небо, землю і повітря;

 Сонце- символ тепла;

Хрест - символ страждання, смерті й воскресіння,Усесвіту;

Спіраль - символ плодючості, знак володаря, плину часу;

Зірка-символ сонця і вранішньої зорі, кохання;

 Птах- символ зародження життя, родючості, достатку   злагоди,символ вознесіння до Бога.
Символіка кольорів
Червоний колір -символізує радість життя, любов;
Жовтий — місяць і зорі, урожай;
Зелений — багатство, буяння рослинного світу, його воскресіння;
 Блакитний — чисте небо, здоров'я;
 Бронзовий — матінку-землю;
Чорний з білим — пошану до померлих родичів, їхніх душ та ін.
Українські вірування:
• Пофарбоване, розмальоване яйце вважали оберегом.
• Щоб писанки довго зберігалися, їх треба готувати в Чистий четвер.
• 3 писанок, крашанок починався великодній сніданок у кожній українській сім'ї.
• Освячену писанку з давніх-давен клали до першої купелі немовляти, щоб воно зростало в силі.
• Будуючи нову хату, в кожному кутку клали по писанці. Предки вважали, що писанка охороняє оселю від пожежі, блискавки та різних напастей.

Українські вірування
• Яйце, на якому зображена ПОЛЬОВА КВІТКА дарують молодій жінці, що готується стати матір'ю.
• ЗВІЗДА, або РУЖА, - символ сонця. Таку писанку дарують на щастя.
• Крашанки й писанки служили для святкових розваг, ігор молоді та дітей.
• Дівчата вмивались водою, в яку опускали крашанку чи писанку, щоб бути рум'яними.
• Товчене на порошок лушпиння крашанки підсипають до кормів курям – „щоб краще неслися”.
Пам*ятники писанці
Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Інфляція» (варіант 2)

text:
Інфляція
Учениці 11-А класу
Ступнікової Ольги
Інфля́ція ( від лат. inflatio — «роздування») — тривале зростання загального рівня цін, що, відповідно, є свідченням зниження купівельної спроможності грошей.

Інфляція є наслідком порушення законів грошового обігу. Вона проявляється в зростанні середнього рівня цін і в переповненні каналів грошового обігу грошовими засобами.
Рівень інфляції вимірюється за допомогою індексу цін. Індекс цін визначається як відношення ціни "ринкового кошика" даного року до ціни "ринкового кошика" базового року.
Розрізняють два основні види інфляції: інфляцію попиту та інфляцію витрат.

Інфляція попиту
Інфляція попиту проявляється в знеціненні грошей внаслідок переповнення ними каналів обігу, тобто вона виникає тоді, коли сукупний попит перевищує сукупну пропозицію. Основними причинами цієї інфляції є

Інфляція витрат
Інфляція витрат зумовлена зростанням витрат на виробництво одиниці продукції . Унаслідок цього зменшується пропозиція товарів і послуг у масштабі всієї економіки. Це викликає зростання цін.

Інфляція в Україні
Перші роки становлення незалежної суверенної України супроводжувалися значними економічними труднощами. У головному вони пов’язані з переходом від тотально-планової системи організації виробництва до ринкової економіки.
Перші роки існування України як незалежної держави супроводжувалися величезним збільшенням цін і характеризувалися високою динамікою їх зростання. Так у 1991 р. інфляція склала 390 % за рік, у 1992 р. — 2100 %, а в 1993 р. — 10 256 % за рік. Цей рік став піком інфляційного процесу.
В Україні інфляція викликана цілою низкою причин, що в поєднанні з повною руйнацією господарчого механізму призвело до дуже тяжких наслідків. Цей важкий інфляційний період тривав практично до грошової реформи 1996 p., після якої інфляція значно зменшилась.
Інфляція в Україні в лютому 2014 року прискорилася до 0,6% в порівнянні з інфляцією в січні 2014 р. на рівні 0,2%. Про це повідомляє Державна служба статистики (Держстат).
При цьому інфляція до лютого 2013 р. склала 1,2%, до грудня 2013 р. - 0,8%.

На споживчому ринку у лютому ціни на продукти харчування та безалкогольні напої зросли на 1,3%.
У сфері охорони здоров'я ціни зросли на 0,9%, що зумовлено подорожчанням фармацевтичної продукції на 1,4%.
Підвищення цін на транспорт у цілому на 2,1% в першу чергу пов'язано з подорожчанням автомобілів на 5,3%, палива та мастил на 4,1%.

Висновок
Більшість економістів сходяться на тому, що інфляція — явище цілком негативне, абсолютне зло. Винуватцем інфляції е держава, а жертвою — населення. Причому жертвою беззахисною, яка не може самостійно розв'язати цієї проблеми.

Скільки видів інфляції розрізняють?

2
Джерела
http://pidruchniki.ws/15931106/politekonomiya/inflyatsiya_zaynyatist_naselennya_bezrobittya
http://index.minfin.com.ua/index/infl/
http://www.refine.org.ua/pageid-3192-1.html
http://pidruchniki.ws/10611207/finansi/inflyatsiya_ukrayini_osoblivosti


Презентація на тему «Местоимение»


title: Презентація на тему «Складові бізнес-плану»

text:
    Складові бізнес-плану

  Бізнес-план — це документ, що описує всі основні аспекти майбутньої діяльності, аналізує проблеми, з якими можна зіткнутися, а також визначає засоби їх вирішення. Правильно складений бізнес-план у кінцевому результаті відповідає на запитання: чи варто взагалі вкладати гроші в цю справу, чи дасть вона прибутки і чи виправдаються усі витрати сил і засобів? Дуже важливо зробити це саме на папері відповідно до визначених вимог і провести спеціальні розрахунки, які допоможуть передбачити майбутні проблеми та зрозуміти, чи можна їх здолати і яким чином.

Мета бізнес-планування
визначення рівня життєспроможності та стійкості підприємства;
виявлення сильних та слабких сторін фірми;
конкретизація стратегії розвитку через систему кількісних і якісних показників;
забезпечення підтримки інвесторів та акціонерів;
зниження ризиків підприємницької діяльності.
Бізнес-план дозволяє:
управляти власною підприємницькою діяльністю, а не просто реагувати на події;
обгрунтувати вигідність запропонованого проекту;
залучити можливих котрагентів, важливих партнерів;
привернути увагу інвесторів привабливими можливостями розвитку виробництва або послуг та залучити їхні гроші;
як реальна та послідовна програма - ефективно здійснювати намічене.
Складові бізнес-плану:
Титульний лист бізнес-плану (інвестиційного проекту)
Меморандум про конфіденційність
Коротка анотація (резюме) бізнес-плану
Загальні положення (відомості про компанію, інформація щодо проекту )
Маркетинговий план
Організаційний план та менеджмент
Інвестиційний план
Виробничий план
Фінансовий план
Оцінка ризиків проекту
Додатки до бізнес-плану
Інформація про забезпечення проекту


title: Презентація на тему «Sir Arthur Charles Clarke»

text:
Sir Arthur Charles Clarke
Who is Arthur C. Clarke
Sir Arthur Charles Clarke was a British science fiction writer and inventor, and futurist.
He is famous for his short stories and novels.
Life and works
Clarke was born in Minehead, Somerset, England.
While Clarke had a few stories published in fanzines, between 1937 and 1945, his first professional sale appeared in Astounding Science Fiction in 1946: "Loophole" was published in April.
Along with his writing Clarke briefly worked as Assistant Editor of Science Abstracts (1949) before devoting himself to writing full-time from 1951 onward.
In 1999, Clark received a knighthood from Queen Elizabeth II.

Quotes
Books
Arthur C. Clarke wrote more than 200 novels

Novels
Among the novels by Arthur C. Clarke, best known are "Childhood's End" (1953), "The City and the Stars" (1956), "Rendezvous with Rama" (1973), "The Fountains of Paradise" (1979).


Презентація на тему «Образ Одиссея в искусстве»


title: Презентація на тему «Індійський одяг»

text:
Індійський одяг

Матеріали індійського одягу

                                                                                Матеріал для одягу був суворо нормований. Найбільшу популярність в Індії мали бавовняні тканини, які виготовлялися як нефарбованими, так і строкатими чи однотонними. В усьому світі славився найтонший індійський серпанок з червоними візерунками. Нетрудовий люд віддавав перевагу лляному, а особливо знатні і багаті — шовковому одягу. Шиком вважалися і хутра, які були дуже дорогими, тому що привозилися в Індію з далеких північних країн, де водилися соболі, бобри і горностаї.
Особливе стилістичне значення в культурі одягу Індії мають деталі. Візерунки та вишивка на одязі мають своє значення. Стилізоване зображення манго, що часто зустрічається, символізує родючість і достаток. Слон втілює владу і силу, але також пов'язується з водою й родючістю. Риба — інший знак родючості та достатку, пов'язується з надприродними можливостями. Мушля символізує божественні звуки.
Традиційні основні кольори в одязі Індії — білий, чорний, червоний, синій, жовтий. Білий вважається траурним кольором, його носять вдови. Зелений, головним чином, є знаком приналежності до мусульманської общини. У деяких регіонах Індії зелені сарі одягають на весілля. Блакитний традиційно вважається кольором шудр, бо добування фарби індиго вважається нечистим, тому цього кольору уникають представники вищих варн. Чорний — знак поганої ознаки, одягається рідко. Червоний колір є кольором кшатріїв і вважається за символ доброї ознаки. Це також найпоширеніший колір для весільного сарі. Жовтий колір пов'язаний із релігією та аскетизмом .
До повсякденного одягу індусів відносять насамперед сарі, потім — наплічні шалі і шарфи, а також відрізи на чоловічі стегнові пов'язки і на тюрбани. Барвистістю відрізняються тільки жіночі костюми, чоловічий одяг, як правило, однотонний: літом всі ходять в білому, взимку, у міру своїх достатків, носять куртки, європейські костюми і каптани різного крою. Кольоровими бувають лише широкі покривала, які замінюють пальто, і тюрбани, а також відрізи на «дхоті» — стегнові пов'язки.

Жінка в сарі
Ленга-чолі — традиційне жіноче вбрання в Північній Індії. Воно складається із двох частин: чолі та лахенга. Ленга — це традиційна для Північної Індії та Пакистану жіноча легка спідниця-кльош, яку носять нижче талії, з вишитим краєм. Довжина її досягає пальців ніг. Особливо лахенга популярна у штаті Пенджаб. Існує три найпопулярніших види ленги: гагхара (широка спідниця-кльош), гарара (дуже широкі шаровари, схожі на спідницю) та шарара (спідниця вузька згори та широка від коліна). Блузка, вкрита вишивкою бісером, може бути короткою чолі чи довгою курта. Також до вбрання входить шаль — дупатта. Зазвичай це вбрання вдягається на свята та весілля. Воно часто вважається одягом індуїстів, однак зараз її носять мусульманки та жінки інших віросповідань.

Дівчата у ленга-чолі
Життєрадісний характер індійців помітний не тільки по яскравим кольорах одягів, але навіть по зачісках. Чоловіки любили забарвлювати своє довге волосся і довгі бороди в синій, зелений, пурпурний і навіть білий (не чекаючи сивини) кольори. Заміжні жінки заплітали коси, що спускалися уздовж спини. У коси вони вплітали квіти, нитки перлів, стрічки. Дівчата носили на голові обручі, прикрашені дзвіночками. Волосся вони зачісували наперед і зв'язували вузлом на чолі.
Прикраси індійської моди — намиста, шпильки, браслети та ін.
Намиста дуже популярні модні аксесуари по всій Індії. Вони виготовляються з різних матеріалів, починаючи від скляних бус і закінчуючи золотом і алмазами. Найбільшу роль грали золоті намиста, тому що золото може зберігатися у найкращій формі дуже багато років. На кожне велике свято гості дарують золоті намиста господареві.
Браслети для рук носяться на зап'ясті, вони вважаються захисними смугами і жінки завжди носили їх як символічних охоронців над своїми чоловіками. Як і інші прикраси, браслети зі срібла , золота, дерева, скла та пластику та інших матеріалів сьогодні носять жінки різного віку по всій Індії.
Сережки, кільця та інші прикраси, що носили у вухах, були популярними по всій країні. Вуха дівчаток, як правило, проколювали у перший день їх народження.
Іншою важливою прикрасою є персні на пальцях ніг та рук. Кільця для пальців носять всі жінки, заміжні або самотні. Так як кільця стали звичайною прикрасою, вони більше не вважаються символом індійського шлюбу. Однак кільця на ногах, в основному, носили заміжні жінки. Прикраси для ніг, як правило, виготовлені з срібла, оскільки золото, яке вважається «чистим» металом, не повинне носитися на ногах.
Золоті прикраси також одягалися на голову. Це оздоблення, яке носили у верхній частині чола на проділ, як правило, мало кулон на кінці ланцюжка, що падав на волосся. Хоча традиційно цей орнамент також носили як символ шлюбу, сьогодні його вже не так часто носять навіть заміжні жінки.

Дякуємо за увагу !!!


title: Презентація на тему «Білі та червоні карлики»

text:
“Білі та червоні карлики”
Підготувала учениця 11 класу
Степанова Тетяна
Вчитель Стрелюк В.Г.
Білий карлик
Бі́лі ка́рлики — зірки низької світності з масами, порівняними із масою Сонця, та високими ефективними температурами.
Назва білі карлики пов'язана з кольором перших відкритих представників цього класу - Сіріус B та 40 Ерідана B
Сіріус
Ерідана
У 1844 році      директор Кенігсберзької обсерваторії Фрідріх     Бессель виявив, що Сіріус, найяскравіша зірка неба, періодично, хоча і вельми слабо, відхиляється від прямолінійної траєкторії руху по небесній сфері
 Dearborn Telescope
У січні 1862 року Альван Грехем Кларк, юстіруя 18-дюймовий рефрактор, найбільший на той час телескоп у світі
Сіріус В
Згодом, поставлений сімейною фірмою Кларків телескоп, в обсерваторію Чиказького університету, виявив в безпосередній близькості від Сіріуса тьмяну зірочку. Це був темний супутник Сіріуса, Сіріус B, передбачений Бесселем.
Адріан ван Маанена відкрив  наступний білий карлик - зірку ван Маанена в сузір’ї Риб.
Походження білих карликів
У поясненні генезису білих карликів ключову роль зіграли дві ідеї: думка астронома Ернста Епіка, що червоні гіганти утворюються з зірок головної послідовності в результаті вигоряння ядерного пального.
 І припущення астронома Василя Фесенкова, зроблене незабаром після Другої світової війни, що зірки головної послідовності повинні втрачати масу, і така втрата маси повинна робити істотний вплив на еволюцію зірок. Ці припущення повністю підтвердилися.
Рентгенівське випромінювання білих карликів
Знімок Сіріуса в м'якому рентгенівському діапазоні. Яскравий компонент - білий карлик Сіріус Б, тьмяний - Сіріус А
Червоний карлик
Червоний карлик - мала і відносно холодна зірка головної послідовності, спектральній клас М або верхній К.
 Червоні карлики у всесвіті
Червоні карлики - найпоширеніші об'єкти зоряного типу у всесвіті. Проксима Центавра, найближча зірка до Сонця - червоний карлик
Проблема первинних червоних карликів
Одна із загадок астрономії - надто мала кількість червоних карликів, зовсім не містять металів. Згідно з моделлю Великого вибуху, перше покоління зірок повинно було утримувати лише водень і гелій (і зовсім невелику кількість літію). Якщо в числі цих зірок були червоні карлики, то вони повинні спостерігатися сьогодні, чого не відбувається. Загально прийняте пояснення полягає в тому, що зірки з малою масою не можуть сформуватися без важких елементів. Так як в легких зірок протікають термоядерні реакції за участю водню в присутності металів, то рання протозірка з малою масою, позбавлена металів, не в стані "запалитися" і змушена залишатися газовою хмарою до тих пір, поки не отримає більше матерії. Все це служить підтримкою теорії про те, що перші зірки були дуже масивними і незабаром загинули, викинувши велику кількість металів, необхідних для формування легких зірок
Екзопланети
Газовий гігант, який звертається по орбіті навколо червоного карлика.
Проблеми, пов'язані з кліматом планет
Червоні карлики у багато крат активніші Сонця. Дуже потужні спалахи можуть бути згубними для можливої життя на планеті. Але магнітне поле планети могло б вирішити цю проблему - воно було б бар'єром для радіації (як у Землі).
Типові червоні карлики
Вольф 359
Барнарда
Джерела інформації:http://znaimo.com.uаhttp://uk.wikipedia.orghttp://yandex.uahttp://trinixy.ruwww.google.com.ua


title: Презентація на тему «Fusion music»

text:
Instruments
First innovators
Gary Burton
Larry Coryell
Duster is considered to be one of the first fusion records
Miles Davis had a major influence on the development of jazz fusion
Stevie Ray Vaughan and Double Trouble
Marbin
Brand-X
Return To Forever


title: Презентація на тему «Содержание рыночной конкуренции»

text:
Презентация
на тему:
«Содержание рыночной конкуренции»
Конкуренция
Конкуренция - это состязание между субъектами экономики, которое заключается в борьбе за рынки сбыта товаров для получения более высокой прибыли и других доходов. Конкуренция является одним из самых действенных механизмов регулирования рыночной экономики, а также цивилизованной и легализованной формой борьбы за существование.
В экономике говорят о деловой конкуренции хозяйствующих
субъектов, каждый из которых своими действиями ограничивает возможность конкурента
односторонне воздействовать на условия обращения товаров
на рынке, то есть о степени зависимости рыночных условий от поведения отдельных участников
     С экономической точки зрения, конкуренция
     рассматривается в 3 основных аспектах:

     - Как степень состязательности на рынке;

     - Как саморегулирующий элемент рыночного механизма;

     - Как критерий, по которому определяется тип отраслевого            рынка.

«Жизненный цикл» конкуренции относительно продукции делится на 4 фазы:

Фаза внедрения. Освоение новой продукции, для которой характерны незначительные объемы продаж и высокие цены на выпускаемую продукцию.

Фаза роста. Происходит увеличение объемов производства, увеличение спроса, цены сохраняются на высоком уровне.

Фаза зрелости. Объем производства продукции достигает максимума, наступает насыщение спроса, начинается замедление темпов роста, происходит обострение конкуренции и понижение цен.

Фаза старения, заключительная. Спрос на продукцию снижается до минимума, объем ее выпуска уменьшается, уровень конкурентной борьбы затухает, большая часть продукции снимается с производства и начинается ее замена новой.
Преимущества конкуренции. Рыночная конкуренция:

а) способствует более эффективному использованию ресурсов при производстве необходимых для общества товаров;
б) обусловливает необходимость гибкой реакции и быстрой адаптации производителей к изменяющимся условиям производства; в) создает условия по оптимальному использованию научно-технических достижений в области создания новых видов товаров, внедрению новой техники и технологии, разработке более совершенных методов организации и управления производством; г) обеспечивает свободу выбора и действий потребителей и производителей; д) нацеливает производителей на удовлетворение разнообразных потребностей, на повышение качества товаров и услуг.
Преимущества конкуренции
Недостатки конкуренции
К недостаткам конкуренции относятся следующие:

а) рыночная конкуренция не способствует сохранению невоспроизводимых ресурсов (леса, дикие животные, рыбные запасы морей и океанов); б) отрицательно сказывается на защите окружающей среды; в) не обеспечивает развитие производства товаров и услуг коллективного пользования (дамбы, дороги, общественный транспорт); г) не создает условия для развития фундаментальной науки, системы общего образования, многих элементов городского хозяйства; д) не гарантирует право на труд, на доход, на отдых; е) не содержит механизмов, препятствующих возникновению социальной несправедливости и расслоению общества на богатых и бедных.
«Если вы не знаете все про ваших конкурентов, или вы недооцениваете их, или вы не видите в них угрозу, то вы обязательно проиграете.»    Джек Ма
Конкуренция является необходимым и определяющим условием нормального функционирования рыночной экономики.


title: Презентація на тему «British lifestyle»

text:
British lifestyle
student completed 7-A class
Pysarenko Yulia
British Holidays
 St. Valentine's Day, February 14
Valentine's Day - patron saint of lovers. On this day, lovers give each other special cards ("Valentine").
British Holidays
Mother's Day, March 26

In Victorian times, children were sent to work away from home at an early age, and the money earned by them are sent to the family budget. One day, the children were allowed to stay at home with their parents. They brought their mothers (and grandmothers), small gifts, such as flowers or bouquets of fresh eggs. Now, on this day children give their mothers and grandmothers bouquets of flowers and perform for them all the housework.

British Holidays
April Fool's Day, April 1
This holiday has appeared in the Middle Ages, though then he had some other kind: the day the servants become the masters and the masters servants. For centuries the tradition has changed, and now April 1 - the day of jokes and pranks.

British Holidays
Birthday of Queen Elizabeth II, April 21
On this day, all the newspapers, radio and television stations congratulate the queen with her birthday.
British Holidays
St. George's Day, April 23

Day of the patron saint of England, St George, which honored for what he had slain the dragon, which terrorized several English villages. In essence, this is the English version of St. Patrick's Day. On this day, raise the flag of England, known as the "Cross of St. George" (the St. George Cross). British wear red roses, symbol of England, for the holiday table, they prepare traditional English dishes such as roast beef and Yorkshire pudding, sausage rolls (toad-in-the-hole), etc. Also, on this day they sing English folk songs.
British Holidays
Easter (Easter), April

This day for many is more important religious holiday than Christmas. Many UK residents are present at the Easter service. Easter service on Saturday night for more than two hours, beginning at 9:30 pm and ending at midnight. After service, congratulate each other on the end of Lent and the beginning of the new year (by the way, to show the beginning of a new year and a new life, many of which is decorated with tree branches with swollen buds, daffodils and decorated eggs. After service, come home and eat buns (this is our way, and they have - Easter Simnel cake), which is a cake similar to Christmas, but decorated with marzipan, representing the 12 apostles of Jesus Christ.

British Holidays
The evening before All Saints' Day, when the spirits and ghosts are released and roam the streets in search of people. In the old people in this day did not go outside and locked all the windows and doors to keep evil spirits to enter the house. Today is celebrated fun and noisy. Children dress up in costumes and monsters walk the neighbor's home, demanding sweets. Also on this day masquerades suit and put the window hollow gourd with carved eyes and mouth and a candle inside to scare away the spirits.
British Holidays
Boxing Day, December 26
The name of the holiday is not from boxing, but from the word 'box' (Boxes). Traditionally on this day in churches open boxes of donations and their contents given to the poor. Earlier in the day the servants to go home for a celebratory dinner with the family. At its core, the holiday is an additional weekend after Christmas.

Religion

In the UK, free exercise of religion. Officially recognized in England the English Church, numbering more than 25 million believers, but the Scottish church has about one million members. There are a number of churches, of which the largest is Methodist, which has about half a million members.
Officials in the UK are considered recognized only two churches - is the English and Scottish.
In English schools as well as schools in Scotland and Wales is a compulsory subject, which studies the major world religions. Huge emphasis in the study of this course is given to Christianity and respect for different religions.
In English schools is mandatory to be performed daily prayers, though, when parents are against this measure, they can give them.
Culture

England - this is a country with a rich history and traditions. England is famous for various festivals and exhibitions, such as the Rochester sweeps festival, the festival of colors, festival of "The Beatles" in Liverpool, Robin Hood festival, music festivals, the Druids ceremony, the royal regatta. In England quite common gardening. In no other country is not so well-kept lawns, parks, lawns and gardens.
  Traditional pursuits include sports, hunting and fishing. In the UK, a huge number of followers of field hockey, tennis, basketball and football. Today have become very popular horse riding, golf, fox hunting and polo. It is tradition and restraint in judgments, it is seen as respect for the other person.

A little bit about the tea ceremony
According to the English tea etiquette to have several varieties of tea. In the living room near the fireplace put the tea table, covered with a monochromatic cloth: blue or white. But this is not a simple tea party, and the whole ceremony, important elements of which are: a kettle with tea, tea pair, jug of hot water, milk or cream, dessert plates, fork and knife for each of the guests, a tea strainer with stand, teaspoons, sugar slices, sugar tongs and a woolen cover that fits over the kettle.


Презентація на тему «Художник Кричевський»


title: Презентація на тему «Життя і творчість Сальвадора Далі»

text:
Життя і творчість
          Сальвадора
                     Далі

Сальвадор Далі
Біографія:
        11 травня 1904 р.- народився в Фігерасі, невеликому містечку на південному сході Іспанії. Далі ріс некерованим хлопчиком, погано навчався в школі. Здібності до малювання проявилися у нього в ранньому віці, в 14 років Сальвадор успішно брав участь у своїй першій виставці.
          В 1921 р. стає студентом Академії винахідного мистецтва в Мадриді. В своїх ранніх роботах Далі експериментує в різних стилях, але найбільше його привабив сюрреалізм, до якого він належить офіційно з 1929 р. В цьому ж році він знайомиться з жінкою, яка стала його музою, Галою Елюар.
1934 р.- проходять шість персональних виставок Далі в Європі та США.
1937 р.- вперше побував у Італії, де зачаровується  роботами художників Відродження.
1939 р.- вигнаний Андре Бретоном із ряду сюрреалістів за небажання протестувати проти дій генерала Франко  під час громадянської війни в Іспанії.
 1940 р.- переїжджає разом з Галою в США, де користується шаленою популярністю та успіхом.
 1948 р.-  повертається в Європу і облаштовується в  Порт-Легаті в Іспанії.
1964 р.- небувалий ажиотаж навколо виставки художника з Токіо.
1979 р. – виставки в Центрі Помпіду в Парижі та через рік в Лондоні приваблюють до себе рекордне число відвідувачів.
1982 р. – після смерті Гали залишає Порт-Легат та переїжджає спочатку  в замок Пуболь, а потім, після пожежі, в Фігерасі.
1989 р. –померає в Фігерасі у 84 – річному віці. Похований  на території  місцевого  музею Далі.
«Фігура жінки біля вікна»
(1925 р.)
«Фігура жінки біля вікна»
	 На картині «Фігура жінки біля вікна» написаної в 1925 році, художник зобразив свою сестру Анну-Марію, яка дивиться з вікна на затоку в Кадакесі. Полотно просякнуте духом нереальності сну, хоча написано в прискіпливо реалістичному стилі. У ньому є аура порожнечі і одночасно чогось невидимого, що причаїлося за простором картини. Крім того, картина створює відчуття тиші. Якби це була робота імпресіоністів, глядач відчував би її атмосферу: чув би море або шепотіння бризу, але тут здається, що все життя завмерло. Постать Анни-Марії ізольована, вона знаходиться в іншому світі.
«Метаморфози Нарциса»
(1936-37).
«Метаморфози Нарциса» (1936-37).
 Це була його найвдаліша картина того періоду з двоякими образами. На перший погляд здається, що на ній зображені кінцівки двох фігур на звичайному тлі. Але потім можна помітити, що кінцівки в лівій частині картини належать фігурі людини, частково прихованої в тіні, яка дивиться у воду, яка відображає його зображення, - зображення Нарциса. Праворуч – набір схожих форм, але тепер кінцівки - це пальці, що тримають яйце, з тріщин якого виростає квітка нарциса. Здається, що міф про Нарциса інтерпретований тут Далі як історія його власного перетворення через Галу. Поглинений собою юнак, раніше стурбований мастурбацією і кастрацією, тепер став членом нормального сексуального союзу, зображеного на другому плані картини в стилі, що нагадує активний світ робіт епохи Відродження. Навіть шахове поле було запозичене з картини Белліні.
«Громадянська війна»

В громадянській війні в Іспанії ( 1936-1939) республіканці отримали поразку, і генерал Франко, який прийшов до влади встановив у країні  фашистську диктатуру. Большість сюрреалістів симпатизували республіканцям. Далі, на відміну від них, залишався прибічником Франко, хоча особливо і не афішував це. Але, недивлячись на це, йому вдалося створити міцне та незвичайне. «Дурні предчуття громадянської війни мучили мене, - згадував Далі, - і через півроку до початку дій я написав цю картину. Приправлена вареними бобами, вона відтворює велике людське тіло  у вигляді чудовищних наростів рук та ніг, які ламають один одного в пароксизмі безумства.»
«Обличчя війни» (1940 р.)
«Спокуса святого Антонія» (1946 р.)
«Сон»
Христос св. Іоанна Хреста
 Назва картини відображає  епізод
життя іспанського містика, св. Іоанна
Хреста, котрий в стані релігійного
екстазу намалював розпяття.
	Його ескіз зроблений в тому ж
незвичайному ракурсі, що й і на картині
Далі.
	Сам Далі так  згадував про її
написання: «Все починалося з космічного
сну, який відвідав мене  в 1951 році, коли
майбутня картина наснилась мені  в
кольорі. Я розробив конструкцію із
трикутника та круга і помістив Христа
в середину трикутника…»
«Живий натюрморт»


Презентація на тему «Проблема утилізації відходів»


title: Презентація на тему «Правила дорожнього руху та Діти»

text:
Правила дорожнього руху та Діти
Іра Кротова. Ліцей 208. 10 а
Чому це відбувається?
В опитуванні брало участь 100 осіб. Серед них 6, 8, 10 класи
“Краще” один раз побачити, ніж сто раз почути…

Висновки із соц. опитування

34% дітей  не дотримуються правил дорожнього руху.
У 45% випадків діти порушають правила разом з батьками.

Перший закон Ньютона:
Прискорення матеріальної точки прямо пропорційне силі, що на неї діє, та направлене в сторону дії цієї сили.

Квадратична залежність гальмівного шляху (м) від швидкості


title: Презентація на тему «Історія святкування Нового Року»

text:
Підготував:
Учень  10-А класу
Луцької ЗОШ № 25
Матвійчук Роман
Презентація на тему:                      “Історія святкування нового року”
Зміст

1) Свято для всіх.
2) Історія та прикмети Нового Року.
3) Святкування на Русі.
4) Святковий стіл.
5) Заключення.
Свято для всіх
Важко знайти людину, яка не любила б Новий рік. З раннього дитинства Новий рік є найулюбленішим домашнім і теплим святом для кожного з нас. Але не всі знають, що традиція святкувати початок нового року дійшла до нас з глибокої давнини.
Історія та прикмети Нового Року
У традиційного Нового року було декілька попередників. Найпершим зимовим святом, яке почало відзначати людство, було Різдво. Як випливає зі стародавніх джерел, перші згадки про святкування Різдва Христового з'явилися ще в II столітті нашої ери. Спочатку і в Римській Імперії, і на Сході Різдво співпадало за часом з іншим релігійним святом – Хрещенням, вони відзначалися в один день.
 Святкування Нового року у стародавніх народів зазвичай співпадало з початком відродження природи і в основному було приурочене до березня.

Якщо сталося щось з людиною на Новий рік, то ж буде з ним всі дванадцять місяців;
Не роби важку і брудну роботу - інакше весь рік буде в тяжкій праці без відпочинку;
Не віддасте боргів - весь рік розплачуватися будете.

Святкування на Русі
Новий Рік на Русі завжди святували з розмахом. В звичаї Нового Року неодмінно входили  гуляння – ярмакові балагани і катання з крижаних гірок, веселі каруселі та будівництво снігових містечок.
Святковий стіл
За традицією кожен член родини в цей вечір повинен бути вдома, причому не можна спізнюватись до святкового столу, бо будеш весь рік блукати. Під час цієї вечері не можна виходити з-за столу та голосно розмовляти. Святковий стіл повинен вражати своїм різноманіттям, але не треба забувати, що ще триває піст, тому любителям чарки доведеться трохи зачекати.
Заключення
Вступаючи до нового року, кожному з нас варто озирнутися назад, оцінити, як ми поводилися минулого року, що доброго та приємного встигли зробити, які спогади беремо із собою до року наступного. І дійти висновків, що ще залишилося виконати наступного року.


title: Презентація на тему «Французький кінематограф» (варіант 1)

text:
Французький кінематограф
Підготувала:
Мельничук Анна
Французький кінематограф
Французький кінематограф
	включає у себе твори кіно, створені французькою нацією, або її Представниками закордоном.
Франція  батьківщина кіно. Кіноіндустрія Франції є однією з найсильніших та шанованих у світі та за популярністю поступається хіба що Голлівуду.
Заснування кінематографу
Народження кіно пов'язане із винайденням апарату, що дозволив відтворювати проекції об'єктів, що рухаються, і цей апарат був створений братами Луї та Огюстом Люм'єрами.
Луї та Огюст Люм'єри
Перша експериментальна демонстрація кінофільму Люм'єр була проведена 22 березня 1895 року для
«членів спільноти заохочення національної індустрії». В той день був продемонстрований фільм «Вихід робочих із фабрики Люм'єр».
Жорж Мельєс
Жорж Мельєс займає особливу позицію в історії кінематографу, саме він перетворив винахід братів Люм'єр в інструмент для створення фантастичних видовищ. Він був першим Президентом французького кінематографічного синдикату, головою перших кінематографічних конгресів.
Фантастичні фільми
Період із 1900 по 1905 був найуспішнішим для студії. Знімаються найвдаліші фантастичні фільми: «Подорож на Місяць», «Двадцять тисяч л'є під водою», «Людина-оркестр» та інші.

У 1902 році він створив фірму «Старфільм», але став поступово відходити на другий план. Зробивши значний внесок у розбудову кіно, він почав відставати від наступників, які використовували та вдосконалювали відкриті ним прийоми. Його фільми були занадто театралізованими, інсценовані, ненатуральні, а публіка вимагала реалізму.
напередодні Першої світової війни
	В період між 1908 та 1910 роками починають розвиватись кіноіндустрії інших країн: Італії, Данії, Росії, у США було створено «Компанію кінематографічних патентів». Розвивається звукове кіно, розвивається реклама.
Тривалість фільмів зростає та збільшується до півтори-двох годин. Почалася боротьба за кінотеатри.
Кіно під час війни
	В період Першої світової війни та повоєнні роки французький кінематограф не міг сперечатись із американським, що набував

розквіту. Французьке кіно перейшло на другий план. Виробництво кіно поступово зменшувалось та переміщалось закордон. Разом з тим популярність кіно росла серед усіх верств населення.

Сучасне французьке кіно
	Сучасне обличчя французького кіно почало формуватись вже після Другої світової війни. На нього вплинули її наслідки, переосмислення окупації призвело до розвитку антифашизму та звернення до гуманізму.
	З 1946 щорічно (окрім 1948 та 1950) проводиться Міжнародний кінофестиваль у Каннах. У 1976 започатковано премію «Сезар», що є аналогом американського «Оскару».
Сучасне французьке кіно
	Сучасне французьке кіно — це витончене мистецтво, в котрому психологія та драматизм поєднуються з пікантністю та художньою красою зйомки.
Режисери
	Сьогодні його стиль визначають режисери Люк Бессон, П'єр Жане, Франсуа Озон, Філіпп Гарель
Актори
	та актори Жан Рено, Одрі Тоту, Софі Марсо, Матьє Кассовітц, Крістіан Клав'є, Луї Гаррель.
Кінець


title: Презентація на тему «Поліхудожній образ світу»

text:
Підготував учень 9 – Г класу
Хобта Вячеслав
Поліхудожній образ світу
                  Зміст
Архітектура
Театр
Живопис
Музика
Кіно
Висновок
Архітектура
Архітектура – це камяна філософія.
Найвеличніше архітектурне творіння
Піраміди в Гізі.
Театр
Театр – мистецтво, яке вчить людей використовувати добро та інші моральні почуття у відношенні до інших.
Найвеличніша театральна вистава
Найвеличнішими і найвідомішими театральними виставами вважають театральні вистави у Стародавній Греції.
Живопис
Живопис – мистецтво пробудження людини через очі.
Найвеличніше живописне творіння
Леонардо да Вінчі                       Рафаель «Сикстинська мадонна»
”Джоконда” / Мона Ліза
Музика
Музика – це мистецтво пробудження у людини розуму і почуттів.
Найвеличніша музика
Авжеж, музика існує вже досить довго і ми не можемо назвати саму найвеличнішу. Розглядаючи музику останніх століть, то перемагає The Beatles — Yesterday.
Кіно
Кіно – мистецтво надання людям бачення різних ситуацій у житті і переосмислення своїх помилок.
Найвеличніше кіно
Фільм «Ісус»
Висновок

Отже, поліхудожній образ – це оточуюче, що зображане в обєднані різних видів мистецтва. Втілюючи у власних образах ідеал краси, він пробуджує в нас художника, музиканта, вчить відчувати й розуміти красу, творити відповідно до її законів, формує художньо-цінносний світогляд.

Інформація взята з:
Google.fotos.com
Reyting.net


title: Презентація на тему «Актор» (варіант 1)

text:
Актор
Виконала:Коваленко Альона

Актор
   Професія актора є однією з найпрестижніших в сучасному світі. Актор - це творча професія, яка вимагає від людини старанної роботи та акторської майстерності. Особливістю даної професії є те, що відомим і затребуваним актором можна стати в будь-якому віці.
Специфіка професії
Творча робота, можливість самовираження в рамках, заданих режисером. Професія затребувана середньо, зарплата в більшості випадків - середня.
Плюси професії
цікава , творча професія ;
слава , популярність , народна любов (при отриманні популярності) ;
гастролі за кордоном , подорожі;
можливість в грі спробувати себе в ролі різних людей , з різними професіями , долями , побувати як позитивним , так і негативним героєм.

Мінуси професії
Необхідність віддаватия професії цілком ( зйомки, репетиції займають велику кількість часу);
необхідність , часом , жити в похідних умовах з відсутністю необхідних зручностей;
акторська професія пов'язана з ризиком отримання травм (виконання трюків ) ;
крім слави і успіху в акторській кар'єрі може бути і затишшя, пов'язане з відсутністю запрошень в спектаклі чи кіно.

Історія виникнення
 Професія актора зародилася дуже давно. Першими акторами були ще шамани древніх цивілізацій, які влаштовували різні ритуали. Великою популярністю професія актора користувалася в Стародавньому Римі та Греції. У кожного прославленого полководця, як правило, в штаті були актори, які навчали їх ораторській справі. Протягом багатьох століть в усіх королів при дворі були блазні які постійно розважали свого  короля.
Якості що забезпечують успішність виконання професійної діяльності:
Здібності:
акторські і творчі здібності
глибина і багатство уяви;
чиста, явна дикція;
добре розвита словесно-логічна, образна й емоційна пам'ять;
уміння вільно і розкуто рухатися, танцювати

Особисті якості:

експресивність (виразність);
емоційність;
чутливість;
терплячість, наполегливість;
уміння імпровізувати;
оригінальність, індивідуальність;
інтуїтивність.

Якості що перешкоджають ефективній діяльності
 відсутність артистичних здібностей;
скутість, "зажатість", незручність;
неоригінальність;
тривожність;
ригідність мислення (нездатність вживатися в різні образи); явні зовнішні дефекти.

Медичні протипоказання
Явних медичних протипоказань немає.
Кар'єра і заробітня плата
Щаблі кар'єри :
1.Актор масовки
  Зарплата : 21 $ / ч.
Робочі години: 13:00 - 19:00 .
Робочі дні: пн , вт , ср , чт , пт.

2.Світлооператор
Премія : 252 $ .
Зарплата : 25 $ / ч.
Робочі години: 13:00 - 19:00
Робочі дні: пн , вт , ср , чт , пт
Кар'єра і заробітня плата
3.Робочий постановщик.
     Премія : 300 $.
     Зарплата : 36 $ / ч.
     Робочі години: 13:00 - 18:00 .
     Робочі дні: пн , вт , ср , чт , пт.

4. Особистий помічник.
     Премія : 432 $ .
     Зарплата : 52 $ / ч.
     Робочі години: 13:00 - 18:00 .
     Робочі дні: пн , вт , ср , чт , пт.
Кар'єра і заробітня плата
5. Директор виробництва.
      Премія : 624 $ .
      Зарплата : 52 $ / ч.
      Робочі години: 13:00 - 18:00 .
      Робочі дні: пн , вт , ср , чт , пт.

6. Актриса телебачення.
     Премія : 852 $ .
     Зарплата : 106 $ / ч.
     Робочі години: 14:00 - 19:00 .
     Робочі дні: пн , вт , ср , чт
Кар'єра і заробітня плата
7. Відомий актор.
      Премія : 1272 $ .
      Зарплата : 135 $ / ч.
      Робочі години: 14:00 - 19:00 .
      Робочі дні: пн , вт , ср , чт

8. Актор другого плану.
      Премія : 1620 $ .
      Зарплата : 155 $ / ч.
      Робочі години: 14:00 - 19:00 .
      Робочі дні: пн , вт , ср , чт
Кар'єра і заробітня плата
9. Виконавець головних ролей.
      Премія : 1860 $ .
      Зарплата : 295 $ / ч.
      Робочі години: 14:00 - 18:00 .
      Робочі дні: пн , ср , чт

10. Актор - суперзірка .
      Премія : 3540 $ .
      Зарплата : 761 $ / ч.
      Робочі години: 15:00 - 18:00 .
      Робочі дні: пн , ср , чт
Шляхи здобуття професії
Навчання актора проходить у вищих навчальних закладах , середніх професійних чи школах- студіях. Але стати хорошим актором можливе лише за наявності таланту , навчальні заклади його лише розвинуть , направлять в правильне русло.

 Міфи про професію актора
    Міф 1. Актор - абсолютно незалежна творча професія. Він вільний вибирати ролі, режисерів, фільми. І взагалі, хоче - працює, не хоче - відпочиває і набирається сил для іншого проекту.

   Насправді. Міф вірний частково. У тому, що актор - професія творча, сумніватися не доводитися. А ось про свободу і незалежність можна посперечатися. Багато акторів, причому знаменитих, стверджують, що їх «служба» - одна з найбільш залежних. Лише дуже небагато акторів, з категорії визнаних суперзірок, можуть дозволити собі вибирати ролі. Це стосується як наших артистів, так і, наприклад, американських.
   Міф2. Актори заробляють величезні гроші. Їхні гонорари - цифра із шістьма нулями.

    Насправді. Не варто плутати Голлівуд з нашою дійсністю. Найбільш високооплачувані актори України (їх одиниці) за один знімальний день отримують від 8 до 10 тис. доларів.
    Міф 3. Щоб стати знаменитим актором досить лише таланту. Якщо до нього додається красива зовнішність - успіх забезпечений.

     Насправді. Актор професія, скажімо так, «многофактурная». Особистість повинна органічно поєднувати талант, цікаву зовнішність (це не завадить, але і назвати основоположним чинником успішності актора не можна), харизму, чарівливість, пластику, поставлений голос, освіта (додайте список). Однак навіть все вищеперелічене в повному «комплекті» не гарантує акторові затребуваність і успішність.

Висновок
    Актор - це спосіб життя, дійсно цим треба жити. І не кожен зможе так жити. Цим потрібно дихати; актор повинен повністю віддаватися своїй професії, забуваючи про все, про сім'ю про щастя, про долю - це повинно піти на другий план; бути відданим тільки їй.
Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Культура Індії» (варіант 3)

text:
Культура Індії
Індійська культура є однією з найстаріших і найрізноманітніших культур світу. Це має вирішальне значення для всієї Південної і Південно-Східної Азії. Вірування й релігії відіграють в Індії значну роль, це країна походження кількох світових релігій (індуїзм, буддизм, джайнізм, сикхізм) які своїм впливом формували культуру цієї країни. Майже незліченна мовна різноманітність і численні народності також впливали на специфіку та культурні особливості Індії. Країна не залишалася й поза загальними світовими тенденціями завдяки впливу ісламу та через європейські колоніальні держави, котрі також залишили свій слід в культурі Індії.
Архітектура
Індійська архітектура є однією з областей, у якій найяскравіше представлена розмаїтність індійської культури. Більша частина архітектурних пам'ятників Індії, включаючи такі монументи як Тадж-Махал й інші приклади монгольської і південно-індійської архітектури, являють собою змішання древніх і різнорідних місцевих традицій різних регіонів Індії й зарубіжжя.
Архітектура Індії в ісламський період
Іслам почав проникати в Індію з VIII століття; у 1398 році в країну прийшли армії Тамерлана. Його нащадок Бабур у 1526 році завоював практично всю Індію та заснував Імперію Великих Моголів. Вона проіснувала до 1857 року.
У ХІІ — ХІІІ ст. в Індії з'явилися основні типи культових споруд мусульман, у першу чергу мечеті, мінарети, медресе, мавзолеї. В основних типах архітектурних споруд раньоісламського періоду простежуються ісламські традиції, але в деталях культових будівель також видно вплив індійської архітектури. Колони, деталі архітектурних прикрас із великою кількістю рослинного орнаменту запозичені з буддійських та індуїстських будівель. Також характерною рисою архітектури ранньоісламського періоду є вписаність у навколишнє середовище.
Брама Індії — монумент в Нью-Делі на згадку про близько 90 тис. солдатів Армії Британської Індії, що загибли в англо-афганських війнах та у в роки Першої світової війни. Зведений за проектом Едвіна Лаченса і урочисто відкритий в 1931 році.
Гробниця Сафдарджанґа — мармуровий мавзолей Сафдарджанґа, прем'єр-міністра монгольського імператора Мухаммад Шаха, у місті Делі, Індія. Він був збудований в 1754 році у стилі монгольської архітектури.
Мавзолей Нізамуддіна — мавзолей (дарга) одного з найвідоміших суфійських святих Нізамуддіна Аулії, розташований в делійському районі Нізамуддін-Вест.
Умайд-Бхаван — палац у місті Джодхпур в індійському штаті Раджастхан, одна з найбільших приватних резиденцій у світі. Палац названий на ім'я махараджі Умайда Сінґха, дідуся сучасного махараджі Джодхпура, за правління якого палац було споруджено на заміну форту Мехеранґарх.
Хава-Махал — п'ятиярусное гаремне крило палацового комплексу Джайпурського махараджі Савай Пратап Сингха (правив у 1778 — 1803), побудоване не пізніше 1799 року з рожевого пісковика в формі вінця Крішни.
Дім молитви Багаї, відоміший як Храм Лотоса, — бахаїстський храм, розташований у місті Нью-Делі в Індії. Будівництво почалося в 1978 році та було завершене 22 грудня 1986 року, здебільшого за рахунок коштів іранських багаї. Архітектор храму — Фаріборз Сахба, канадець іранського походження.
Храм Лакшмінараяна — індуїстський храм в Делі, Індія, присвячений Лакшмінараяну (Вішну в присутності своєї дружини Лакшмі). На території храму знеходиться велике число гробниць, фонтанів та великий сад.
Тадж Махал  монумент, розташований за два кілометри від міста Агра на березі річки Джамна. Збудований імператором Шах Джахан Мугалом як мавзолей для своєї персидської дружини Мумтаз-Махал (в дівоцтві Арумад Бану Бегум), також відомої як Мутмаз-Ул-Замані, племінниці впливового царедвірця при дворі індійського правителя. Будівництво зайняло 22 роки (з 1630 по 1652 рік).
Література
Найбільш ранні твори індійської літератури протягом багатьох століть передавалися усно й тільки пізніше були записані.До них відноситься санскритська література — Веди, епоси «Махабхарата» і «Рамаяна», драма «Абхиг'яна-шакунталам» і класична санскритська поезія махакав'я— і тамільська література сангам.Початок поетичній мініютюрі поклав кашмірський поет Амару. З XI ст. розвивається індійська сатира, одним з визначних представників якої був Кшемендра.
Захоплення Індії мусульманськими загарбниками, утворення Делійського султанату призвело до нових напрямів та течій в індійській літературі. З часом поети та письменники все частіше поєднують у своїх творах особливості арабської, перської традиції із суто індійськими.  У період занепаду імперії все більше з'являються творів не на перській, офіційній мові двору падишахів з Великих Моголів, а на регіональних мовах, перш за все урду, а також сіндхі, бенгалі, маратхі, телугу, пенджабі , тамільскою та малаямською мовами.
За часів панування Великої Британії новатором у бенгальській, а потім й в індійський літературі виступив Рам Мохан Рай, який став передвісником бенгальського Відродження. Також значний внесок в просвітництво має  Рамчандра Лал. Літературна мова урду завдячує діячам  Лакхнауської школи  Саїду Іншаллі-хану Інші та Мірзі Раджаб Алібег Суруру, які діяли у I половині XIX ст. У другій половині цього століття творили письменники, поети, просвітники Рамнараян Таркаратно, Бхудеб Мукхопадхай, Шонджебчандра Чаттападхай, які сприяли бенгальському та індійському літературному відродженню.
Класиками не тільки індійської, але і світової літератури стали письменник Премчанд та Рабіндранат Тагор — поет, прозаїк та драматург, що писав на мові бенгалі, лауреат Нобелівської премії з літератури 1913 року. Їхні твори відображали прагнення індійського народу до національного та соціального визволення.
Музика
Індійська музика є однією з найдавніших і самобутніших музичних культур. Важливий етап розвитку індійської музики пов'язаний з найдавнішими літературними пам'ятниками — Ведами, насамперед з хвалебними Самаведами. Сполучення музичних звуків розглядалися давньоіндійськими мислителями як енергія космосу і життя, та втілення ритмів розвитку Всесвіту.
Класична індійська музика відрізняється самобутньою системою ладів, які називаються рагами, що не стільки розглядаються як певна система звуковисотностей, скільки виражає взаємозв'язок природних, емоційно-психологічних та музичних законів. При цьому в індійській музиці існують лади, що поділяють октаву на інтервали менше за півтон (до 25 ступенів).
Танець
В індуїзмі, танці завжди відігравали важливу роль в побуті, часто танець представляв собою як версію молитви, в інших випадках його поєднували з міфологічним темами з уяви індійського суспільства. Також не дивно, що в Індії величезну кількість класичних танців, розроблено саме з елементами гри. Танець є одним з найрозвиненіших форм мистецтва в Індії. Часто, навіть найнезначні рухи і вирази обличчя нестимуть якесь символічне значення. Класичні танці, як правило, покладені на літературну основу, або ж черпають мотиви саме з літературних  першоджерел.
Найвідомішими індійськими народними танцями є бхангра в Пенджабі, біху в Ассам, чхау в Західній Бенгалії, Джаркханді та Орісса і гхумар в Раджастані. Індійською національною академією музики, танців і драми надала статус класичних восьми танцям. Це: бхаратанатьям штата Таміл-Наду, катхак в Уттар-Прадеш, катхакалі и мохіні-аттам в Кералі, кучипуді в Андхра-Прадеш, маніпурі в Маніпурі, одіссі в Оріссі і саттрія в Ассамі. Доволі багато в Індії регіональних народних танців. Їх застосовують в різних випадках, наприклад, на весіллях, місцевих громадських заходах, або ж зборі урожаю чи початку мусону.
Театр
Індійський театр часто сполучає в собі музику, танці й імпровізований діалог. Сюжети часто засновані на мотивах, запозичених з текстів індуїзму, а також на середньовічних літературних творах, соціальних і політичних новинах. Деякі регіональні форми індійського театру це: бхавай в штаті Гуджарат, джатра в Західної Бенгалії, наутанки і рамліла у Північній Індії, тамаша в Махараштрі, терукутту в Таміл-Наду, і якшагана в Карнатакі. Існють також багаті традиції маріонеткового театру — традиційні, здебільшого тепер, в сільських районах Індії.
Кіно
Індійська кіноіндустрія є найбільшою у світі, а її головний кінематографічний майданчик знаходиться в Болівуді в мегаполісі Мумбаї, тут продукуються комерційні фільми на гінді і вона є найпліднішою кіностудією у світі.
Але ще й по всій країні розкинулися національні й дуже продуктивні студії, які творять свої фільми на національних й поширених мовах всієї Індії — розвиваючи тим самим культурне й мовне різноманіття Індії. Крім того, авторського кіно Індії також здобуло визнання, особливо в світовому кінематографі. Є два всесвітньо відомих бенгальських режисерів Сатьяджит  Рей та Мрінал Сен.
В кінострічках відображаються культурні, мовні особливості країни, національна різноманітність й сучасний стан все це відображено в цьому жанрі мистецтва. Шакрукх КХан (Shahrukh Khan), Амітабг Баччан (Amitabh Bachchan), Аамір Хан (Aamir Khan) та Рані Мукхерджи (Rani Mukerji) є популярними і відомими акторами Болівуду.
Найуспішніші  актори Боллівуду
Дев Ананд
Дилип Кумар
Радж Капур
Шахрух Хан
Аамир Кхан
Шридеви
Мадхури Дикшит
Джухи Чавла
Каджол Девган
Айшвария Рай
Живопис
Західний вплив на живописне мистецтво в Індії, відчувся під час британської колоніальної епохи та пізніших революційних змін. Столітній традиційний індійський живопис був в занепаді. Замість цього, місцеві художники, такі як Раджа Раві Варма прагнули наслідування європейських стилів, перш за все, художній реалізм.
Період стику століть привніс в мистецтво одне з основних ознак модернізму - виникнення художника як індивідуальності. Різні між собою і за технікою і за тематикою роботи художників Б.Б.Мукерджі, Р.К.Байджа та ін, складають карту мальовничій історії Індії в найважливіші етапи її боротьби за незалежність. Мистецтво цього часу використовувалося як ефективна політична зброя.
Художники, які утворили у 1943 році «Калькуттську групу», одним із засновників якої став П.Сен, акцентували увагу на важливості розробки художньої мови, яка, незважаючи на корені в індійських традиціях, була би не обмежена ними, зав'язував активний діалог зі світовими художніми течіями. Зі змістовної точки зору для творчості калькуттських художників став характерним інтерес до нагальних соціальних питань. Продовжили їх традиції Г.Пайн, Джоген Чоудхурі.
У 1960 році утворюється групи «Невідомі», що стала основою для формування в індійському живописі течії абстрактивізму й фігуративізму. Яскравими представниками її стали Арпіта Сінґх та Парамджіт Сінґх.


title: Презентація на тему «Віллем Баренц»

text:
Віллем Баренц
1550 - 1597

Віллем Баренц народився близько 1550 року на острові Терсхеллінг в Іспанських Нідерландах
Картограф за фахом, він спільно з Петером Планціус видав атлас Середземномор'я, що став результатом його плавання по цьому регіону.
Всесвітню популярність принесли йому експедиції до Арктики в пошуках альтернативного морського шляху в Ост-Індію. Баренц вірив в існування вільної від льоду дороги через Льодовитий океан, вважаючи що сонце в полярний день має розтопити весь лід.
Після освоєння Нідерландами на початку XVII століття прямого маршруту від мису Доброї Надії до Зондській протоці необхідність пошуку північного морського шляху відпала.
Перша експедиція

Карта першої експедиції, складена ван Лінсхотеном
У 1594 році експедиція з його участю покинула Амстердам. Метою був пошук Північно-Східного проходу до Азії. 10 липня Баренц досяг узбережжя Нової Землі, після чого повернув на північ, але після досягнення крайньої північної точки архіпелагу, був змушений повернути назад.
Друга експедиція

Експедиція з семи кораблів, що почалася в наступному році знову під командуванням Баренца, зробила спробу пройти між узбережжям Сибіру і островом Вайгач (через протоку Югорський Шар). Експедиція дісталася до протоки занадто пізно - протоку майже повністю був перекритий льодом.
    Корабель Баренца, незабаром роздавлений льодами, в 1596 році
Третя експедиція

16 травня 1596 стартувала третя експедиція Баренца з пошуку північного шляху до Азії, в якій брало участь два кораблі. При цьому Баренц вдалося відкрити Ведмежий острів (архіпелаг Шпіцберген).
Експедиція Баренца, обігнувши Нову Землю, досягла Карського моря. Побоюючись загибелі серед льодів, експедиція висадилася на берег і влаштувала зимівлю на Новій Землі поблизу Крижаний Гавані (нід. Het Behouden Huys).
Спочатку зимівля проходила більш-менш успішно, головним чином, через незаперечного авторитету самого Баренца, який зумів організувати виживання команди в суворих умовах Заполяр'я. Восени 1596 з викинутого на берег плавця був збудований міцний будинок з располагавшимся посередині єдиної кімнати кам'яним вогнищем з витяжною трубою, зробленої з корабельної бочки

Наявність у розпорядженні моряків достатньої кількості гнотових мушкетів, куль і пороху дозволило організувати вдале полювання на песців та білих ведмедів, нерідко нападали на зимівників.
Завбачливий Баренц, який побоювався поганих наслідків зимівлі в умовах довгої полярної ночі, які згубили раніше експедицію англійця Х'ю Уіллобі (1554), розпорядився встановити в хатині бочку з водою для купання і щодня змушував моряків робити фізичні вправи на свіжому повітрі.
Попри всі ці запобіжні заходи, взимку 1597 сам Баренц захворів цингою, від якої так і не оговтався. А в січні 1597 зимівлю голландців завалило снігом по саму трубу, через що вони ледь не замерзли і не задихнулися димом.

    Хоча до початку червня 1597 Карське море звільнилося від льоду, бухта, де стояв корабель, як і раніше була в льодах. Зимівники не стали чекати звільнення корабля - північне літо занадто коротке - і 14 червня 1597 зробили відчайдушну спробу дістатися до Кольського півострова на 2-х шлюпках. Хоча експедиція досягла півострова, сам Баренц помер під час цієї подорожі 20 червня 1597.

Ця експедиція стала останньою голландської спробою пошуку північного шляху до Азії. Віллем Баренц був першим європейцем, предпринявшим зимівлю в Арктиці. На честь нього названо Баренцове море.
У 1871 році у Крижаний Гавані на Новій Землі норвезької полярною експедицією Еллінга Карлсена була виявлена відносно добре збереглася хатина Баренца, в якій були знайдені посуд, мідні монети, настінні годинники, мушкети, алебарди, протазан, астрономічні і навігаційні інструменти, а також письмовий звіт про зимівлі, захований в комині

Його ім'ям названо Баренцове море, один з островів і місто на відкритому їм архіпелазі Шпіцберген, а також Баренцевому острова біля західного узбережжя Нової Землі.
The end


title: Презентація на тему «Техніка макраме» (варіант 3)

text:
Макраме

Макраме (фр. Macramé, від араб. - Тасьма, бахрома, мереживо або від турецк. - Шарф або серветка з бахромою) - техніка вузликового плетіння.

Історія
Техніка цього вузликового плетіння відома ще з давнини, ще з першого зав'язування вузлів на кам'яному сокирі і перший циновці. За деякими даними в Європу макраме прийшло в VIII-IX століттях зі Сходу. Цю техніку знали в Древньому Єгипті, Ассирії, Ірані, Перу, Китаї, Стародавній Греції.

Розвитку макраме дуже допоміг вітрильний флот. Здавна моряки плели мережі, зв'язували за допомогою вузлів троси, обмотували різні конструкції, прикрашали плетеними покришками кермові колеса. Відомо близько чотирьох тисяч морських вузлів. Комбінації вузлів дуже часто бували надзвичайно складними. Багато морські вузли завдяки своїй красі та оригінальності перейшли в художнє ремесло - макраме. Отримувані візерунки відрізняються не тільки красою, але і міцністю. Недарма один з основних вузлів макраме - подвійний плоский - в давнину називали Геркулесових вузлом.
Історія
У наш час налічується 6 видів вузликового плетіння, і сотні всіляких вузлів.

Техніка «Кавандоли» більш відома як «гобеленове плетіння». У 15 столітті в одній з італійських шкіл, в місті Турині, відкрилася школа з макраме. Вона називалася «Будинок сонця». У ній викладала Валентина Кавандоли, навчаючи дітей 5-6 років плести гаманці і сумочки. Саме вона придумала щільне плетіння в два і більше кольорів, яке тепер так і називається - Кавандоли. Гобеленовим це плетиво називають за схожість фактури одержуваного полотна зі справжнім тканим гобеленом. Полотно Кавандоли виглядає тим красивіше і ефективніше, ніж меншої товщини нитки використовуються в плетінні.
Матеріали
Матеріали для плетіння можуть бути самими різними: прядивна або лляна мотузка, паперова мотузка, кордова або шовкова волосінь, лляні, бавовняні, шовкові або синтетичні нитки, плоска тасьма, сизаль. Головне - правильно підібрати вузли.
Вимоги до матеріалу для плетіння макраме
Матеріал для плетіння макраме повинен бути міцним, в міру скрученим і податливим. Якщо хочете отримати чіткий рельєфний візерунок, то матеріал для плетіння макраме потрібно туго скручувати.

Нитки під час плетіння макраме можна подовжувати. Адже не завжди можна відрізати необхідну довжину нитки. Можна поступити і по іншому. Потрібно поміняти місцями довгу і коротку нитки. Але найкраще прикріплювати один кінець нитки до іншого за допомогою вузлів. При цьому зайві кінці нитки можна легко зрізати. Дуже просто з'єднувати капронові нитки, так як вони плавляться.
Пристосування
Струбцини невеликих розмірів, для кріплення до столу
Поролонова подушка або шматок пінопласту (для плетіння виробів неправильної форми), що прикріплюються до столу або спинці стільця
Металеві кільця для виготовлення кашпо і абажурів
Вироби аналоги
Вироби аналоги
Мій виріб
Дякуємо за увагу!


Презентація на тему «Пам’ятки Арабо - мусульманської архітектури»


Презентація на тему «Гнат Петрович Юра»