title: Презентація на тему «Зорі» (варіант 4)

text:
Зорі

Зірка
ж Зірка -— велетенське розжарене, самосвітне небесне тіло, у надрах якого ефективно відбуваються (або відбувались) термоядерні реакції.
Зоряні величини
   Зоряна величина – астрономічна одиниця, яка впродовж більше 2000 років використовується вченими  для характеристики блиску зірок і інших небесних світил.
     Навіть далекі від астрономії люди знають, що зірки мають різний блиск. Найбільш яскраві зірки видно на засвіченому міському небі, а найбільш тьмяні ледь помітні при ідеальних умовах спостереження. Для характеристики блиску зірок і інших небесних світил (наприклад, планет, метеорів, Сонця і Місяця) вчені виробили шкалу зоряних величин.

Одиниці виміру
    Більшість зоряних характеристик здебільшого вимірюється в одиницях СІ, але також використовується і СГС
   Маса, світність і радіус зазвичай подаються у співвідношенні з Сонцем :
    Сонячна маса:= M☉ 1.9891х 10³⁰кг
    Світність Сонця:L ☉ =3.827 x 10²⁶Вт
    Сонячний радіус:R ☉ = 6.960 x 10⁸м
Зоряні системи
    Зорі можуть бути поодинокими й кратними: подвійними, потрійними і більшої кратності. У разі, коли до системи належить більше десяти зір, її називають зоряним скупченням . Подвійні(кратні) зорі дуже поширені. За деякими оцінками, більше 70% зір у Галактиці кратні. Так, серед 32 найближчих до Сонця зір — 12 кратних, з яких 10 подвійних, зокрема й найяскравіша зоря, небосхилу — Сіріус. В околиці 20 парсек від Сонячної системи близько половини із більш, ніж 3000 зір, — подвійні зорі всіх типів.
Подвійна зоря
   Подвійна зоря, або подвійна система — дві ґравітаційно-зв'язані зорі, які обертаються замкненими орбітами навколо спільного центру мас . За допомогою подвійних зір існує можливість дізнатися маси  зір і побудувати різні залежності.
Зоряні скупчення

Зо́ряне ску́пчення — гравітаційно зв'язана група зірок, що має загальне походження і рухома в гравітаційному полі галактики як єдине ціле.
За своєю морфологією зоряні скупчення історично поділяються на два типи — кулясті і розсіяні.
  Кулясті скупчення
Кулясті скупчення — скупчення зір, що мають сферичну або ледь сплюснуту форму. Їхні діаметр коливається від 20 до 100 парсеків. Це одні з найстаріших об'єктів у Всесвіті. Звичайний вік кулястих скупчень — понад 10 млрд років. Тому до їхнього складу входять маломасивні старі зорі, більшість з яких перебуває на завершальних стадіях своєї еволюції.
Розсіяне скупчення
      Розсіяні скупчення — інший клас зоряних скупчень. Це зоряна система, компоненти якої розташовуються на досить великій відстані один від одного. Цим вона відрізняється від кульових скупчень, де концентрація зір більша. З цієї причини розсіяні скупчення дуже важко виявляти і вивчати. Якщо зорі, що перебувають на однаковій відстані від спостерігача, рухаються в одному напрямку, є підстави припускати, що вони входять до розсіяного скупчення.
     Найвідоміші представники цього класу скупчень — Плеяди і Гіади, що розташрвані в сузір'ї Тільця.

Змінні зорі
     Змі́нні зо́рі — зорі, у яких спостерігається зміна блиску. Взагалі блиск будь-якої зірки тією чи іншою мірою змінюється із часом. Але змінними називають зорі, у яких зміна блиску було надійно зафіксовано на досягнутому рівні техніки спостереження. Для належності зірки до змінних досить, щоб її блиск зазнав змін хоча б одного разу.
    Не слід плутати змінність зір із їх мерехтінням, яке відбувається через коливання земної атмосфери. Під час спостережень із космосу зірки не мерехтять.

Зорі типу Т Тельця
    Зорі типу T Тельця - клас змінних зір, що отримали назву за своїм прототипом - Т Тельця. Зазвичай їх можна виявити поряд із молекулярними хмарами та ідентифікувати за їх змінністю (вельми нерегулярною) в оптичному діапазоні та за хромосферною активністю.
Білі карлики
    Білі карлики – зірки низької  світності з масами , порівняно із масою Сонця та високими ефективними температурами. Утворюються після вичерпання джерел термоядерної енергії у надрах зорі та скидання оболонки.
Червоні гіганти
     Червоними гігантами називають зорі малої чи середньої маси (<10M☉) з гарячим компактним ядром та протяжними оболонками, що належать до спектрального класу K чи M.
Наднові зорі
Наднова́ — це зоря, що раптово збільшує свою світність у мільярди раз (на 20 зоряних величин), а іноді й більше. У максимумі спалаху наднова випромінює стільки ж світла, скільки його випромінюють мільярди зір разом.
Нейтронні зорі
Нейтронна зоря — космічний об'єкт. Зоря на певному етапі своєї еволюції. Густина даного об'єкта, згідно із сучасними астрофізичними теоріями, співмірна з густиною атомного ядра
Пульсари
    Пульсар — нейтронна зоря, що швидко обертається; космічне джерело електромагнітного випромінювання, що реєструється на Землі у вигляді імпульсів — сплесків, які періодично повторюються.
Чорні діри
Чорна діра – астрофізичний об'єкт, який створює настільки велику силу тяжіння, що жодні, як завгодно швидкі частинки, не можуть покинути його поверхню, в тому числі світло


title: Презентація на тему «Земля и Луна»

text:
Земля и Луна
Луна
Луна — естественный спутник Земли. Второй по яркости объект на земном небосводе после Солнца и пятый по величине естественный спутник планеты Солнечной системы.
Название
Слово луна восходит к праслав. *luna < «светлая»  Греки называли спутник Земли Селеной, древние египтяне — Ях (Иях).
Связь фаз Луны с её положением относительно Солнца и Земли. Зелёным цветом выделен угол, на который Луна повернётся с момента окончания сидерического месяца до момента окончания синодического месяца.
Строение Луны
Согласно теории российского астронома Евгении Рускол, Луна сформировалась из остатков протопланетного вещества, окружавшего молодую Землю. Иную теорию разработал американский астроном Алистер Камерон: он считает, что Земля на стадии формирования столкнулась с крупным небесным телом. Выброшенные в результате столкновения обломки объединились в наш спутник.
Луна состоит из коры, мантии и ядра. Оболочка внутреннего ядра богата железом, она имеет радиус 240 км, жидкое внешнее ядро состоит в основном из жидкого железа с радиусом примерно 300—330 километров. Вокруг ядра находится частично расплавленный пограничный слой с радиусом около 480—500 километров. Эта структура, как полагают, появилась в результате фракционной кристаллизации из глобального океана магмы вскоре после образования Луны.
Интересные факты о Луне
Луна - это скорее яйцевидное, чем шарообразное тело.
На Луне нет атмосферы, поэтому там не бывает сумерек, и ночь (или день) наступают  мгновенно.
В отличие от солнца, которое встает по утрам и движется по горизонту одним путем каждый день и каждый год, Луна имеет сложный цикл протяженностью в 18,6 лет.  Древние цивилизации, поняв этот сложный цикл, строили монументы, которые «отслеживали» движения Луны.
Полные солнечные затмения случаются раз в один или два года. Но шанс оказаться полностью в тени луны именно в том месте, где вы сейчас находитесь может представиться только один раз в несколько сотен лет.
На луне есть эхо. 20 ноября 1969 года экипаж корабля Аполлон 12 выбросил лунный модуль на поверхность луны, и шум от его удара о поверхность спровоцировал искусственное лунное землетрясение. Последствия были неожиданными после этого луна звенела словно колокольчик еще в течение часа.
Впервые сведения об обнаружении воды на Луне были опубликованы в 1978 году советскими исследователями в журнале «Геохимия». Факт был установлен в результате анализа образцов, доставленных зондом «Луна-24» в 1976 году. Процент найденной в образце воды составил 0,1
Земля:Масса: 5,97 * 1024 кг.Диаметр: 12750 км.Плотность: 5,25 г/см3 Температура на поверхности: Максимальная: +70 градусов Цельсия.Период вращения по орбите Солнца: 365(366) земных суток
Земля
Земля — третья от Солнца планета. Пятая по размеру среди всех планет Солнечной системы. Она является также крупнейшей по диаметру, массе и плотности среди планет земной группы.
Иногда упоминается как Мир, Голубая планета, иногда Терра . Единственное известное человеку на данный момент тело Солнечной системы в частности и Вселенной вообще, населённое живыми организмами.
Научные данные указывают на то, что Земля образовалась из солнечной туманности около 4,54 миллиардов лет назад, и вскоре после этого приобрела свой единственный естественный спутник — Луну. Жизнь появилась на Земле около 3,5 миллиардов лет назад, то есть в течение 1 миллиарда после её возникновения.

Строение Земли
Земля представляет собой сферу, состоящую из трех слоев – твердого (литосферы), жидкого (гидросферы) и газообразного (атмосферы). Плотность пород, слагающих литосферу, увеличивается по направлению к центру.
Земля, как и другие планеты земной группы, имеет слоистое внутреннее строение. Она состоит из твёрдых силикатных оболочек (коры, крайне вязкой мантии), и металлического ядра.
Интересные факты о Земле
Землю можно рассматривать как живой организм, обладающий собственным дыханием: она регулирует свою температуру, потребляет энергию и постоянно меняет свою кожу.
Количество углекислого газа в воде и в атмосфере, а также солнечной энергии, которую получает Земля, являются факторами, предопределяющими длительность жизни на Земле и существование самой планеты.
Земля имеет форму сплющенного сфероида, и имеет выпуклости вокруг экватора. Это связано с ее вращением.
Прогноз погоды на Земле определяется распределением водяного пара в атмосфере.
Экваториальный наклон Земли к орбите в 23,44 градуса является причиной смены 4 сезонов года: лето, зима, весна и осень.


title: Презентація на тему «Вплив людини на біосферу» (варіант 2)

text:
<<Вплив людини на стан біосфери>>
Підготувала
учениця 11 класу
Борейко Марія
Середовищем проживання та життєзабезпечення людини є планетарне утворення - біосфера, яка розташовується на земній поверхні, формується, функціонує і розвивається завдяки взаємодії Сонця, Землі, Місяця .Біосфера включає атмосферу ,гідросферу і літосферу, а також живу речовину: мікроорганізми, гриби, рослинний і тваринний світ.
Поняття "біосфера" (від грец. Біос - життя) запропонував у 1875 році австрійський геолог Е.Зюсс. Учення про біосферу, як особливу частину Землі, населену живими організмами створив український учений В.І.Вернадський.
Прикро, але в останні сторіччя посилився негативний вплив людини на  біосферу. Вчені б'ють на сполох: ця шкода може виявитися необоротною.
Знищення флори і фауниПриблизно за 300 років внаслідок людської діяльності на Землі безповоротно зникли сотні видів рослин і тварин, ще більше їх перебуває на межі зникнення.
Будуючи міста і дороги, людина невпізнанно змінює великі площі землі, ґрунти, рослинний покрив і тварин, які на ньому мешкають. Через це назавжди зникають цілі екосистеми. Їх замінює цегла, асфальт і бетон. Та людина вже не може не втручатися в біосферу, а її нові втручання породжують нові проблеми.
Вирубка лісівПлоща лісів на нашій планеті скоротилася не менш ніж на третину. Людина вирубує ліси, звільняючи площі під рілля, пасовища, поселення та використовуючи деревину для власних потреб. І навіть нині, коли людство почало усвідомлювати катастрофічні наслідки цих процесів, площа лісів щорічно скорочується.
Забруднення водоймДіяльність людини негативно впливає і на різноманітні водойми.Відбувається забруднення промисловими та побутовими відходами, пестицидами тадобривами.Це призводить до змін екологічних умов, осушення,тощо. Порушення санітарного стану водойм, а також виснаження водних ресурсів загострює проблему питної води.
До вимирання цілих водних екосистем також призводять аварії танкерів,нафтовидобувних платформ, унаслідок яких плівка з нафти вкриває значніплощі морів.
Кислотні дощіОсобливу небезпеку для довкілля становлять кислотні дощі, спричинені забрудненням атмосфери сірчистим газом. Кислотні дощі призводять до тяжких наслідків. Зокрема прісні водойми стають мертвими, гинуть ліси та багато інших проблем.
Уникнення екологічної катастрофиНайбільш конструктивним рішенням у збереженні залишків природи і її відновленні є гармонізація взаємовідносин людського суспільства і природного навколишнього середовища. У даному випадку особливого значення набувають біологічні науки, які є фундаментом сучасної екології. Прикладом позитивної діяльності людини може бути  створення парків, лісопарків, садів, скверів.


title: Презентація на тему «Мова програмування -Pascal»

text:
Shortint
-128 .. 127
1
Byte
0 .. 255
1
Integer
-32768 .. 32767
2
Word
0 .. 65535
2
Longint
4
Real
±2.9*10-39.. ±1.7*1038
6
Single
±1.5*10-45.. ±3.4*1038
4
Double
±5.0*10-324.. ±1.7*10308
8
Extended
±3.4*104932.. ±1.1*104932
10
Comp
9.2*10-18..9.2*1018
8
Logyx	ln(X)/ln(Y)

Lg X	ln(X)/ln(10)

Tg X	sin(X)/cos(X)

Ctg X	cos(X)/sin(X)

Arcsin X	arctan(X/sqrt(1-sqr(X)))

Arccos X	arctan((1-sqr(X))/X)

Arcctg X	1/arctan(X)


Презентація на тему «Чарлі Чаплін» (варіант 3)


Презентація на тему «Леонардо да Винчи» (варіант 3)


title: Презентація на тему «Мова програмування Pascal. Основні поняття»

text:
and
array
as
begin
break
case
class
const
constructor
continue
destructor
div
do
downto
else
end
exit
external
externalsync
file
finalization
for
forward
function
if
in
inherited
initialization
is
mod
not
of
or
private
procedure
program
property
protected
public
record
repeat
set
shl
shr
sizeof
string
then
to
type
unit
until
uses
var
while
with
xor
Abs(x)
Sqr(x)
Sqrt(x)
Sin(x)
Cos(x)
Ln(x)
Exp(x)
Arctan(x)
Power(x,y)
Int(x)
Frac(x)
Random


title: Презентація на тему «Charles Dickens» (варіант 1)

text:
Charles Dickens
23 interesting facts about Charles Dickens

Charles John Huffam Dickens was an English writer and social critic. He created some of the world's most memorable fictional characters and is generally regarded as the greatest novelist of the Victorian period. During his life, his works enjoyed unprecedented fame, and by the twentieth century his literary genius was broadly acknowledged by critics and scholars. His novels and short stories continue to be widely popular.
Fact №1
Dickens had an obsessive compulsive disorder. He would comb his hair hundreds of times a day, constantly rearranged the furniture and was obsessed with looking in the mirror.
№2
He was obsessive about the position of his bed. It had to be aligned north to south because of his obsession with magnetic fields and the belief it improved his writing.
№3
He touched things 3 times for luck
№4
He was obsessed with tidiness and cleaned his friends home as well as his own.
№5
His pen name was Boz.
№6
Dickens had 10 children and gave them all nicknames.
№7
Dickens was epileptic and included epileptic characters in his books. Doctors are still astonished how accurate his descriptions of epilepsy are in his books.
№8
Dickens was the first superstar author, the J.K.Rowling of his day. In 1841 when the Old Curiosity Shop was serialized 6000 people descended on New York docks when the final installment arrived all shouting `does little Nell live`? to the sailors.
№9
He was a big fan of hypnotism and used it to try and cure his wife and children of any ailments.
№10
He was not very tolerant of his friends. When Hans Christian Anderson stayed with him he gave him a BIG hint that he had outstayed his welcome by attaching a note to his mirror which said `Hans Anderson slept in this room for 5 weeks which seemed to the family, like AGES`.
№11
In his study he had a secret door which was designed like a bookcase filled with fake books.
№12
Dickens had a big ego, referring to himself as `The sparkler of Albion` (Albion being an archaic name for England). It was a pun on Shakespeare's reference to himself as the Bard of Avon.
№13
Dickens father was at one time imprisoned in the Marshalsea debtors prison .
№14
He seemed to have a failure to grasp the basics of reproduction as he resented his wife for giving him 10 children and this resentment was a factor in their separation in1858.
№15
When he was 11 as a result of his father being in prison and to help provide for his family he was forced to leave school and Take his first job in a blacking (shoe polish) factory applying the labels to the bottles. Throughout his life he would never discuss this experience .
№16
In 1860 Dickens started an affair with a young actress named Ellen Ternan and this continued until his death. It was kept very secret and as a result there is little written literature on it.
№17
Dickens gave hundreds of paid readings to audiences which meant he could indulge his love of the stage and performing .
№18
Dickens books have never been out of print.
№19
His wife`s 17 year old sister, Mary who lived with them died in Dickens`s arms after a short illness. She would later be immortalized as Little Nell.
№20
Dickens was very interested in the paranormal and was an early member of The Ghost Club.
№21
On the 9th June 1865 he narrowly escaped death when the train he was traveling in with Ellen and her mother crashed in Staplehurst. He spent time after the crash helping tend to the dying and injured and although physically unharmed he mentally never recovered.
№22
Exactly 5 years to the day later Dickens died at his home from a massive stroke leaving his last work The Mystery of Edwin Drood unfinished. He was 58.
№23
Although David Copperfield is the most biographical book of his life, all of his books have characters and stories from his own past interwoven in them.


Презентація на тему «Еластичність попиту і пропозиції та застосування знань про еластичність»


title: Презентація на тему «Проблеми трудової міграції в Україні»

text:
Проблеми трудової міграції в Україні
Клюкіна Наталія 11-А
Міграції – це переміщення людей із зміною місця проживання. Вони мають різну інтенсивність, спрямованість, тривалість залежно від багатьох причин. За причинами міграції бувають соціально-економічні або трудові,  екологічні, політичні, сімейно-побутові, релігійні, етнонаціональні.

 Міграція як явище виникло й розвивалося одночасно з людством. За різними оцінками сьогодні у світі нараховується від 150–175 млн осіб (понад 3 % населення світу), які проживають за межами країн свого походження.
 Сьогодні в Європі понад 7 % громадян офіційно працюють поза межами країн, громадянами яких вони є. За підрахунками Міжнародної організації праці, лише в Європі трудових мігрантів 26, 5 мільйонів.

 Україна із набуттям незалежності прийняла законодавчу базу, яка значно полегшила її громадянам виїзд закордон.
Верховна Рада України 21 січня 1994 р. ухвалила Закон «Про порядок виїзду з України і в’їзду в Україну громадян України», суть якого полягає у гарантіях прав громадян на вільний виїзд за кордон і повернення на Батьківщину
Відкриття кордонів, забезпечення серед інших людських прав права на вільне пересування та вибір місця проживання стало для України одним з найважливіших здобутків незалежності, переконливою ознакою демократизації суспільного життя.
Відповідно, з перших років незалежності України виникає таке явище, як зовнішня трудова міграція.
За даними представництва ООН в Україні, кожен п’ятий українець є потенційним мігрантом і хотів би виїхати з населеного пункту, в якому живе. При цьому з тих, хто вирішив їхати, близько 15% зробили свій вибір на користь іншої місцевості в Україні і лише 5% мають намір виїхати за межі держави.
Українці прагнуть виїжджати передусім до тих країн, культура яких їм подобається і де мешкають їх родичі чи знайомі, а саме – до держав Європи , Росії  та США й Канади. З європейських країн найбільше хочуть поїхати до Німеччини й Італії  та Франції.

Наш соціум фактично розділений навпіл: трохи більше половини українців живуть на своїй рідній землі, а решта – розпорошені за межами держави. Через це українська культура розвивалася двома паралельними течіями: одна – в Україні, друга – за кордоном.
Виїзд громадян України за кордон з метою працевлаштування, навчання, здійснення підприємницької діяльності, лікування, відпочинку тощо характеризується певними особливостями:
- значним фактичним обсягом зовнішньої трудової міграції, що не збігається із статистичними даними;
- в основному стихійним характером зовнішньої трудової міграції, значним здійсненням її через комерційні посередницькі структури, які не забезпечують дотримання прав мігрантів;
- відсутністю в більшості трудових мігрантів належним чином оформлених документів на працевлаштування;
- масовими порушеннями прав трудових мігрантів;
- відсутністю договорів спрямованих на захист прав працівників-мігрантів з більшістю держав, в яких працюють трудові мігранти з України.
Донедавна в українській еміґрації називали три хвилі переселенського руху:
перша – з початку 70-х років ХІХ століття до початку Першої світової війни ХІХ століття – економічна;
друга – період між двома світовими війнами (1917–1939 рр.) – економічно-політична;
третя – роки Другої світової війни та повоєнний період – політична. І ось у середині 90-х років ХХ століття виникла четверта – новітня хвиля української трудової міґрації, яка переростає в еміґрацію.
В українських офіційних та неофіційних джерелах, зокрема у ЗМІ, можна знайти різні оцінки кількості українських трудових мігрантів, які протягом останніх років виїхали з України. При цьому діапазон таких оцінок коливається від 2 до 7 млн осіб. Це не дивує, адже вирахувати точно або хоча б приблизно кількість українських заробітчан закордоном надзвичайно важко, зважаючи на переважно нелегальний характер їхнього перебування там та небажання ставати на облік.
За даними державної статистики, обсяги офіційно зареєстрованої трудової міграції постійно зростають: у 1996 р. вони становили 12 тис., у 1998 р. – 24 тис., у 2002 р. – 41 тис., у 2011 – 1 млн осіб.

Сотні тисяч працездатних людей замість того, щоб працювати та жити на своїй батьківщині, змушені шукати щастя на чужині. Близько 15 % працездатних українців залишили рідний дім й мігрували: хтось – в Росію, хтось – до Європи. Фактично, трудовим мігрантом став кожен сьомий громадянин України.

Трудова зовнішня міграція є природною реакцією населення на негативні зміни в соціально-економічному житті суспільства. Так за умови нерозвиненості внутрішнього ринку праці, масового галузевого й регіонального безробіття.
Виділяють країни, які користуються найбільшим попитом серед українських трудових мігранів: Росія, Іспанія, Італія, Португалія, Польща, Греція, Туреччина і США
Галузі працевлаштування
Основними внутрішніми чинниками є:
- довготривале безробіття та зниження попиту на окремі спеціальності в деяких регіонах країни;
- зниження рівня добробуту населення в сільській місцевості;
- невідповідність між рівнем оплати праці та фактичною вартістю життя в Україні;
- низький рівень оплати праці в Україні кваліфікованих кадрів порівняно з  іншими розвиненими країнами;
- монопольне становище роботодавців, які зацікавлені у збереженні низької оплати праці;
Протягом останніх років в Україні спостерігається тенденція: доходи більшості верств населення не достатні для елементарного задоволення першочергових потреб. Це змушуе нас вважати,що в нашій державі є значний прошарок бідного населення. Так, за даними Міжнародної організації праці, близько 27–29 % українців перебуває за межею бідності.
Окрім внутрішніх причин, чимале значення мають зовнішні чинники, серед яких найголовніші:
- зростання попиту на низько кваліфіковану працю в будівництві, сільському господарстві, сфері послуг у більшості країн Європи, які не задовольняються власною робочою силою;
- значно вищі рівні оплати праці, ніж в Україні та вигідніші умови працевлаштування;
- наявність різного за обсягом тіньового сектору економіки в тих країнах, які приймають, що робить можливим поширення нелегальних форм трудової міграції (в Росії, Греції, Іспанії, Італії, Португалії, Німеччині, країнах Східної Європи).

Усі ці чинники сприяють тому, що українці масово виїжджають за кордон із метою успішного працевлаштування.
Загалом у структурі трудової міграції громадян України за ступенем легальності можна виділити чотири якісно відмінні рівні:

- Офіційна трудова міграція – переміщення українських громадян, які виїжджаючи за кордон, декларують участь у трудовій діяльності як мету виїзду і є легальними трудовими мігрантами в країнах, які приймають (саме їх і фіксує офіційна статистика).
- Неофіційна легальна міграція – поїздки наших співвітчизників за кордон із декларованою метою туризму, відвідування родичів тощо, з подальшим працевлаштуванням та реєстрацією в країні-реципієнті; учасники таких поїздок не можуть бути відстежені вітчизняною статистикою, але при цьому стають цілком легальними трудовими мігрантами в країнах-реципієнтах.
- Успішна нелегальна міграція – поїздки за кордон, пов’язані з незареєстрованою зайнятістю видами діяльності, дозволеними законодавством відповідних країн.

- Міграція жертв злочинних угруповань – торгівля людьми та інші випадки перебування громадян України в нелюдських умовах або зайнятість протиправною діяльністю за кордоном не з власної волі

Найбільшу загрозу становить кримінально індукована зовнішня міграція, торгівля людьми та примусова праця українських громадян.
Предметом уваги держави має стати протидія найбільш негативним виявам виїзної трудової міграції, насамперед торгівлі людьми з метою трудової та сексуальної експлуатації. Великі масштаби цього соціального лиха зумовлені переважно використанням міжнародними злочинними мережами наївності та непоінформованості більшості молодих громадян, насамперед у провінції, щодо намірів тих, хто здійснює регулярні набори «танцюристок» чи «офіціанток» для роботи за кордоном.
Жертви торгівлі людьми, зареєстровані МОМ, за статтю і видами експлуатації у 2003-2007 рр.
Наслідки трудової міграції неоднозначні для соціальної та економічної сфер країни.
Позитивне те, що зовнішня трудова міграція є одним із способів працевлаштування безробітного населення та дає змогу зменшити соціальну напругу в суспільстві. Зовнішня трудова міграція сприяє надходженню в Україну значних коштів зароблених за кордоном, обсяг яких дозволяє говорити про формування специфічного виду інвестування економіки країни (за різними оцінками від 1 до 5 млрд. дол. щорічно).
Проте масштаби негативних наслідків зовнішньої трудової міграції значно більші.
Насамперед існує загроза втрати значної частини якісної, найбільш економічно активної національної робочої сили, зокрема людського, наукового та інтелектуального потенціалу за умови, коли тимчасова трудова міграція призводить до еміграції та зміни місця постійного проживання.

За даними опитування, наші мігранти мають досить високий освітній рівень. Той факт, що за кордоном респонденти працюють, зазвичай не за фахом, не є чинником, що стримує міграцію. Тобто досить кваліфіковані фахівці з різних сфер, освічені люди, на підготовку яких витрачено значні кошти, переважно державні, не можуть реалізувати себе у власній країні.

Наступними чинниками, за якими спостерігається значне розділення населення за рівнем безробіття, є статево-вікові характеристики. Із загальної чисельності безробітних, зареєстрованих Державною службою зайнятості: 60, 3 % становлять жінки і 26, 3 % – молодь у віці до 28 років

Частка жінок-мігрантів у загальному обсязі міграційних процесів, 2010 р.
Негативні сторони має трудова міграція і для економіки України. Через зростання грошової маси в певної частини населення відбувається штучне збільшення попиту. До того ж в країні спостерігається розшарування населення за економічними показниками, адже доходи тих, хто отримує грошові перекази з закордону значно більші, ніж у тих, хто працює в Україні.
Кошти, які надсилають заробітчани, зазвичай не працюють на примноження капіталу в Україні, на розвиток інфраструктури й формування перспективної економіки та виробництва. Більшою мірою вони йдуть на споживання. До того ж гроші, які передають заробітчани уникають оподаткування, немає відрахувань у соціальні чи пенсійні фонди, тому вони загалом не сприяють економічному зростанню держави
Одним із негативних виявів українського заробітчанства є проблема «соціального сирітства». Діти заробітчан часто потребують психіатричної допомоги через те, що зростають без батьківського піклування, на великій відстані від них.

 Якщо врахувати, що величезна кількість наших заробітчан працює нелегально, то контакти з дитиною дуже скорочуються, обмежуючись або листуванням, або візитами раз на кілька років. Фактично чимало дітей заробітчан були і є залишені самі на себе.

Еміграція набрала загрозливих для нашої держави масштабів. Вона вже є питанням національної безпеки. Найкращим засобом боротьби з еміграціею може бути зростання якості працевлашутвання, кількості робочих місць и збільшення можливостей розвинути свій творчий потенціал. Допомога людям, що хочуть відкрити свій власний бізнес. А разом з цим і підвищення життєвого рівня населення.
Україна в напрямку державної міграційної політики в питанні виїзду громадян України за кордон для тимчасового перебування з метою працевлаштування повинна:
 -створити умови для мінімізації стихійної зовнішньої трудової міграції громадян України;
- встановити належний контроль за зовнішньою трудовою міграцією, припинити діяльність комерційних посередницьких структур, що незаконно займаються організацією зовнішньої трудової міграції;
- створити соціально-економічні умови для інвестицій в економіку держави коштів трудящих-мігрантів;
- забезпечити піклування та захист громадян України, які тимчасово перебувають за кордоном

Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Таблиці каскадних стилів і динамічні веб-сайти»

text:
Спецкурс “Основи веб-дизайну”
Розділ 5. Таблиці каскадних стилів і динамічні веб-сайти
 Основи веб-дизайну
Вперед>>
<< Назад
11:06
 Основи веб-дизайну
Вперед>>
<< Назад
11:06
     Використання таблиць каскадних стилів
Поняття про таблиці каскадних стилів
Застосування каскадних стилів у HTML-документах
Позиціонування елементів веб-сторінки за допомогою стилів
Частина 1
Вперед >>
11:06
Таблиці каскадних стилів і динамічні веб-сайти
Хто прагне стати справжнім веб-майстром,  має засвоїти додаткові засоби оформлення сторінок та створення ефектів, яких неможливо досягнути звичайними методами.
Навчимося розробляти сучасні динамічні веб-ресурси, які реагують на дії відвідувачів, відповідають на їхні запитання, обмінюються з ними електронними листами, а може, навіть допомагають робити домашні завдання.
Тому дізнаємося про ще один засіб форматування текстів і розміщення елементів на веб-сторінках, ознайомимося з динамічними елементами сайтів та навчимося їх створювати.
Крім того, виконаємо дві практичні роботи, присвячені створенню динамічних елементів та форм, а також їхній обробці за допомогою скриптів.

 Основи веб-дизайну
<< Назад
Вперед >>
<< Назад
11:06
Використання таблиць каскадних стилів
Ви вже розглянули можливості форматування вмісту веб-сторінок за допомогою засобів мови HTML та візуального редактора веб-сайтів.
Проте є й інші засоби оформлення текстів і створення зовнішніх ефектів, які можуть прикрасити веб-сторінку. Одним з них є таблиці стилів.
Загальний принцип використання стилів на веб-сторінках той самий, що і для документів, створених у середовищі текстового процесора: користувач визначає набори правил форматування, які потім застосовуються до елементів документа. Проте у веб-дизайні способи застосування стилів різноманітніші.

 Основи веб-дизайну
Вперед >>
<< Назад
11:06

Поняття про таблиці каскадних стилів
Стиль — це набір правил оформлення та форматування, який можна застосувати до різних елементів веб-документа.
 У разі використання стандартної мови HTML для надання кільком елементам певних властивостей (наприклад, призначення стилю шрифту) доводиться задавати ці властивості для кожного елемента. Використання таблиць стилів дає змогу уникнути цього, оптимізувавши розробку веб-сайтів.
Стилі дають змогу позиціювати елементи сторінки (наприклад, тексти і графіку), задаючи координати. Крім того, таблиці стилів часто використовують під час створення так званих динамічних сторінок.

 Основи веб-дизайну
Вперед >>
<< Назад
11:06

Поняття про таблиці каскадних стилів
Таблиці каскадних стилів (CSS, Cascading Style Sheets) містять параметри форматування частини або всього тексту веб-сторінки.
Якщо таку таблицю підключено, то у тегах можна просто вказувати посилання на неї, а не задавати велику кількість атрибутів. У цьому випадку стилі названі каскадними тому, що в одному документі їх можна описати кілька, і браузер використовуватиме їх каскадом відповідно до їхнього пріоритету.

 Основи веб-дизайну
Вперед >>
<< Назад
11:06
Таблиці каскадних стилів
Таблиці каскадних стилів — це передусім набори параметрів, що змінюють властивості тегів HTML. Такі набори називають ще визначеннями тегів.
Наприклад:
Р {font-size: 40pt; color: green; font-family: "Comic Sans MS"}

Тут задано параметри для тегу абзацу <Р>, які встановлюють:
розмір шрифту 40 пунктів,
колір шрифту — зелений,
гарнітуру — Comic Sans MS.

У документі достатньо ввести теги <Р>...</Р> із текстом абзацу, щоб автоматично надати йому зазначеного оформлення.

 Основи веб-дизайну
Вперед >>
<< Назад
11:06
Зверніть увагу!
Таблиці каскадних стилів дають змогу отримати результати, яких неможливо досягнути звичайними засобами HTML.
У наведеному прикладі встановлено розмір шрифту 40 пунктів, хоча в мові HTML за допомогою атрибута SIZE можна задати для шрифту максимальний розмір 7, що відповідає 36 пунктам.
Крім того, таблиці каскадних стилів дають змогу визначити єдиний стиль оформлення для різних сторінок документа і швидко модифікувати його зміною відповідного параметра у таблиці стилів.

 Основи веб-дизайну
Вперед >>
<< Назад
11:06
 Основи веб-дизайну
Вперед >>
<< Назад
11:06
Застосування каскадних стилів у HTML-документах
 Основи веб-дизайну
Вперед >>
<< Назад
11:06

Підключення зовнішньої таблиці стилів
Зовнішня таблиця стилів (External Style Sheet) — це текстовий файл із розширенням .css.
Його підключають до HTML-документа за допомогою тегу <LINK>, який записують у розділі , наприклад:
<LINK REL = "stylesheet"   TYPE = "text/css"   HREF="mystyle.css">
Атрибути REL та TYPE вказують браузеру на те, що сторінка використовує таблиці каскадних стилів.
Атрибут HREF задає адресу файлу  (mystyle.css).
 Основи веб-дизайну
Вправа 5.1
12
Вправа 5.1
Вперед >>
<< Назад
11:06
Використання стилів внутрішньої таблиці
Внутрішню таблицю стилів (Embedded Style Sheet) розміщують безпосередньо в розділі HEAD, у блоці, який обмежений тегами .

Як видно з коду, найпростіша внутрішня таблиця стилів — це послідовність визначень тегів, кожне з яких записується, як правило, з нового рядка. Визначення тегу містить його ім'я без кутових дужок, за яким у фігурних дужках через крапку з комою перелічують властивості тегів та їхні значення, розділені двокрапками.
 Основи веб-дизайну
Вперед >>
<< Назад
11:06

Визначимо стилі заголовків першого та другого рівнів із використанням тегу
<title>Приклад використання CSS</title>

Для заголовка першого рівня визначено розмір 48 pt, а колір тексту — червоний

Для заголовка другого рівня визначено розмір 20 pt, а колір тексту — синій

Для цього абзацу стиль не застосовано, для оформлення тексту використано атрибути за умовчанням.

У цьому описі стилю змінено оформлення заголовків Н1 та Н2. Зокрема, для першого призначено розмір 48 пунктів і червоний колір, а для другого — розмір 20 пунктів і синій колір.

 Основи веб-дизайну
Стилі заголовків першого та другого рівнів
15
Вперед >>
<< Назад
11:06

Створення нових стилів
У таблицях можна створювати нові стилі, надаючи їм імена з крапкою перед першим символом. У тегах звертаються до такого стилю за іменем, використовуючи атрибут СLASS=ім’я_стилю, де ім'я записують вже без крапки. Для одного тегу можна використовувати декілька стилів форматування.

Наприклад, застосовуючи атрибут CLASS тегу </Р>, задамо для двох абзаців різні стилі:
першому надамо розмір шрифту 38 пунктів, білий колір символів і оливковий колір тла,
другому — розмір шрифту 46 пунктів, фіолетовий колір символів і рожевий колір тла.

 Основи веб-дизайну
Вперед >>
<< Назад
11:06

Створення нових стилів

<TITLE>Приклад використання CSS</TITLE>

До цього абзацу застосовано стиль style1 </Р>
<Р CLASS=style2>До цього абзацу застосовано стиль style2 </Р>

Стилі дають змогу сформувати сторінку з цікавими ефектами, які інакше можна створити лише за допомогою графіки. Це, наприклад, ефект об'ємного тексту або накладання (часткового перекриття) фрагментів сторінки.

 Основи веб-дизайну
Застосування різних стилів форматування для тегу абзацу
18
Виконання даного прикладу
Приклад накладання рядків тексту. Приклад 5.1
19
Приклад 5. 1
Вперед >>
<< Назад
11:06
Позиціювання елементів веб-сторінки за допомогою стилів
Розміщувати елементи на сторінці можна не лише за допомогою фреймів і таблиць — каскадні стилі надають для цього додаткові цікаві можливості.
Зокрема, можна обирати один із трьох типів позиціювання елементів на сторінці: статичне, відносне та абсолютне позиціювання. Тег визначається атрибутом POSITION, який може набувати таких значень:

 Основи веб-дизайну
Вперед >>
<< Назад
11:06

Позиціювання елементів веб-сторінки за допомогою стилів
Для відносного та абсолютного позиціювання використовують чотири властивості — left (ліворуч) та right (праворуч), які задають відступи для розміщення об'єкта по горизонталі, і top (згори) та bottom (знизу) — по вертикалі. Необхідно задавати по одному значенню позиції по горизонталі та вертикалі. При цьому елементи можуть накладатися один на інший: нижче буде розташований об'єкт, описаний першим, а зверху — той, який описали останнім.
Якщо потрібна зміна стандартного порядку накладання, застосовують шари. Шар об'єкта задають за допомогою властивості z-index, значенням якої можуть бути лише ціле число та auto (за умовчанням). Об'єкт із більшим значенням z-index розміститься поверх об'єкта з меншим значенням цієї властивості, перекриваючи його. Якщо ж об'єкти матимуть однакові її значення, то зверху розташується об'єкт, описаний нижче за текстом у HTML-документі.
 Основи веб-дизайну
Позиціювання фрагментів тексту і зображення за допомогою стилів
22
Вправа 5.2


title: Презентація на тему «Simple Ways to Live a Healthy Lifestyle»

text:
Simple Ways to Live a Healthy Lifestyle
Exercise and Eating Well
A healthy person
Exercise

One of the biggest reasons we're have a weight problem these days is because we sit around too much.

We know we need to exercise, but we have so many excuses not to do it.
Just adding a little movement to your life can:
The truth is, everything counts and the more you move, the healthier you'll be.
Simple Ways to Move Your Body
Eating Well

Eating a healthy diet is another part of the healthy lifestyle. Not only can a clean diet help with weight management, it can also improve your health and quality of life as you get older.
There are some tips for simple ways to change how you eat:

Creating a healthy lifestyle doesn't have to mean drastic changes. In fact, drastic changes almost always lead to failure. Making small changes in how you live each day can lead to big rewards, so figure out what you can to be healthy today.


title: Презентація на тему «Угорщина» (варіант 13)

text:
Угорщина
Державна символіка Угорщини
Державний прапор Угорської Республіки складається з червоної, білої і зеленої горизонтальних смуг. Червоний колір символізує кров угорських патріотів, пролиту в боротьбі за незалежність Угорщини. Білий колір — символ етичної чистоти і благородства ідеалів угорського народу. Зелений колір — символ надії на краще майбутнє країни. Прапор в теперішньому вигляді існує з 1957.
Герб Угорщини являє собою розсічений щит; геральдично права (для глядача ліва) частина щита семикратно перетнута на червлень і срібло; в лівій частині щита в червленому полі срібний патріарший хрест, лапчастий на кінцях, поставлений на золотій короні, що вінчає зелену гору про трьох вершинах. Щит увінчаний короною святого Стефана.

Угорські національні костюми
Візитна картка Угорщини
площа: 93030 км2
населення:  10,114 мільйонів (2001).
столиця : Будапешт
державний лад: парламентська республіка, унітарна держава
склад регіону: 19 областей
офіційна мова:угорська.
грошова одиниця:угорський форинт=100 філерам( HUF )

ЕГП Угорщини
1.Держава в Центально-Східній  Європі на перетині транзитних шляхів
2.Межує з: Словаччиною ,Україною,Ру-мунією,Сербією,Хорватією, Словенією,Австрією.
3.Членство у міжнародних організаціях -ООН, ОБСЄ, РЄ, МВФ, МБРР, СОТ, ЄС(з2004), НАТО (з 1999)
Культурні пам’ятки Угорщини
Будапешт: береги Дунаю
Бенедиктинський монастир Паннонхальма
Село Холлоке
Печери Аггтелека і Словацького Карсту
Туризм в Угорщині
Угорщину по праву називають країною лікувальних вод: у інфраструктуру оздоровчого і лікувального туризму Угорщини входять більше 1200 термальних джерел, біля третини цих джерел знаходяться в населених пунктах, майже в сімдесяти з них побудовані термальні готелі, багатофункціональні лікувальні купальні і басейни з цілющою водою. Сьогодні Угорщина є одним з найбільших світових центрів бальнеології з високим рівнем підготовки фахівців, зайнятих в цій сфері.
Сама природа угорських курортів створює благодатну атмосферу, а особливий мікроклімат кожного курорту сприяє відпочинку і оздоровленню у будь-який час року.
Окрім курортів Угорщина пропонує безліч історичних, культурних і природних пам’ятників світового значення, національні музичні традициии, всіляку кухню і прекрасні вина.
ПрезентаціяУчениці 10-Б класуЗОШ I-III ступенів №2 м.РоздільнаНєдєлку Тетяни < 2014 p.>


title: Презентація на тему «Венера» (варіант 2)

text:
Презентація на тему:Венера
Виконала:
Учениця 11-Б класу
Тернопільської ЗОШ№16
Люшняк Марта
Вене́ра — друга за відстанню від Сонця плане-та, майже такого ж розміру, як Земля. з періодом обертання в 224,7 земних діб. Планета отримала свою назву на честь Венери, богині любові з римського пантеону.
Орбітальна характеристка
Афелій 108942109 км
0,72823128 а . е.
Перигелій 107476259 км
0,71843270 а . е.
Велика піввісь 108208930 км
0,723332 а . е.
Орбітальний ексцентриситет 0,0068
Сидеричний період 224,70069 днів
Орбітальний період 583,92 днів
Орбітальна швидкість 35,02 км / c
Нахил 3,86 ° (щодо сонячного екватора)
Довгота висхідного вузла 76,67069 °
Аргумент перицентра 54,85229 °
Число супутників немає
фізичні характеристики
Стиснення < 0,0002
Середній радіус 6051,8 ± 1,0 км
Площа поверхні 4,60 × 108 км ²
0,902 земних
Обсяг 9,38 × 1011 км ³
0,857 земних
Маса 4,8685 × 1024 кг
0,815 земних
Середня щільність 5,204 г / см ³
Прискорення вільного падіння на екваторі 8,87 м / с ²
0,904 g
Друга космічна швидкість 10,46 км / с
Швидкість обертання ( на екваторі ) 6,52 км / год
Період обертання 243,0185 днів
Пряме сходження на північному полюсі 18 год 11 хв 2 з
272,76 °
Схиляння на північному полюсі 67,16 °
альбедо 0,65
Склад атмосфери
~ 96,5% Вугл. газ
~ 3,5% Азот
0,015% Діоксид сірки
0,007% Аргон
0,002% Водний пар
0,0017% Чадний газ
0,0012% Гелій
0,0007% Неон
(сліди) Сероксід вуглецю
(сліди) Хлороводень
(сліди) Фтороводень
Планетарні характеристики
 Орбіта Венери ближча до кола, ніж орбіта будь-якої іншої планети Сонячної системи.
	α= 0,72 а.о.
 Період обертання навколо Сонця (венеріанський рік) становить 224,7 земної доби.
Венера обертається навколо своєї осі в зворотному напрямку до обертання навколо Сонця. Повний період обертання Венери навколо своєї осі (зоряна доба) становить 243,018 земної доби. Тривалість сонячної доби на планеті становить близько 116,75  земних діб.

Середня орбітальна швидкість 35,02 км/с
Супутники відсутні
Площа поверхні 4,60×108 км²
				       0,902 Землі
Об'єм 9,38×1011 км³	      0,857 Землі
Маса  4,8685×1024 кг            0,815 Землі
Середня густина 5,204 г/см³
Період обертання −243,0185 діб
Сонячна доба 116,75 діб
Темп. поверхні 460 °C
Хоча у Венери й Землі близькі розміри, середня густина й навіть внутрішня будова, проте Земля має досить потужне магнітне поле, а Венера його не має.
Найгарячішою планетою Сонячної системи є Венера-друга планета найближча до Сонця, де середня температура сягає 475 градусів за Цельсієм. В той же час максимальна температура на Меркурії складає близько 426 градусів за Цельсієм.

Планетарні характеристики
Венера - внутрішня планета.Венера - третій за яскравістю об'єкт на небі; її блиск поступається лише блиску Сонця та Місяця.. Своєї максимальної яскравості Венера досягає незадовго до сходу або через деякий час після заходу Сонця , що дало привід називати її також Вечірня зірка або Ранкова зірка. Венера класифікується як землеподібну планета і іноді її називають « сестрою Землі» , тому що обидві планети схожі розмірами , силою тяжіння і складом. Вона відноситься до числа планет, відомих людству з найдавніших часів
Порівняльні розміри Меркурія, Венери, Землі і Марса
Дослідження
Дослідження поверхні Венери стало можливим з розвитком
радіолокаційних методів . Найбільш докладну карту склав американський апарат « Магеллан » , на якому знято 98 % поверхні планети. Картографування виявило на Венері великі височини. Найбільші з них - Земля Іштар і Земля Афродіти , порівнянні за розмірами з земними материками .
   На поверхні планети також виявлені численні кратери.
Ймовірно , вони утворилися , коли атмосфера Венери була менш щільною.
Значна частина поверхні планети геологічно молода ( близько 500 млн. років). 90 % поверхні планети покрито базальтової лавою. Поверхня Венери приховує надзвичайно густа хмарність з хмар сірчаної кислоти з високими відбивними характеристиками, що не дає можливості побачити поверхню у видимому світлі (найщільніша серед інших землеподобних планет атмосфера, що складається головним чином з вуглекислого газу, але прозора для радіохвиль, за допомогою яких згодом і був досліджений рельєф планети).
Дослідження
Вже 1610 р. Галілео Галілей за допомогою телескопічних спостережень вивчав зміну фаз у Венери, тобто зміну її видимої форми від диска до вузького серпа.
Запуск перших штучних супутників Землі, а потім відправка перших АМС дозволили вивчати Венеру з ближчих відстаней. 12 лютого 1961 р. радянськими вченими було запущено першу автоматичну станцію «Венера-1», яка через три місяці пройшла на відстані близько 100 тис. км від Венери і вийшла на орбіту супутника Сонця.
 У грудні 1962 р. американці запустили в космос зонд «Маринер-2», що пройшов від Венери на відстані 35 тис. км. Встановлена на його борту апаратура (радіометр, магнітометр і т. ін.) показала, що магнітне поле планети невелике.

Атмосфера
   Про те, що у Венери є атмосфера, стало відомо 1761 p., відкриття належало М. В. Ломоносову, який спостерігав проходження планети перед диском Сонця.
   Густина атмосфери Венери в 35 разів більша за земну.
   Тиск на поверхні планети становить близько 95 атмосфер. Складається ця атмосфера, здебільшого, з вуглекислого газу з домішками азоту й кисню.
   Вуглекислий газ, пропускаючи сонячні промені, дозволяє поверхні нагріватися, але поглинає інфрачервоне випромінювання розігрітої поверхні, що є причиною парникового ефекту. Через це температура на поверхні Венери набагато вища за земну.
Атмосферара
Незважаючи на повільне обертання планети , перепаду температур між денною та нічний стороною планети не спостерігається - настільки велика теплова інерція атмосфери.Хмарний покрив розташований на висоті 30 - 60 км і складається з декількох шарів. Хімічний склад хмар поки не встановлений.
 Передбачається , що в них можуть бути присутніми крапельки концентрованої сірчаної кислоти , сполуки сірки та хлору. Вимірювання, проведені з борту космічних апаратів , що спускалися в атмосфері Венери , показали , що хмарний покрив не дуже щільний , і, швидше , нагадує легкий серпанок . В ультрафіолетовому світлі хмарний покрив виглядає як мозаїка світлих і темних смуг , витягнутих під невеликим кутом до екватора. Їх спостереження показують , що хмарний покрив обертається з сходу на захід з періодом
4 доби. Це означає , що на рівні хмарного покриву дмуть вітри зі швидкістю 100 м / с.
Поверхня і внутрішня будова
Запропоновано декілька моделей внутрішньої будови Венери. Згідно найбільш реалістичною з них , на Венері є три оболонки.
Перша - кора - товщиною приблизно 16 км. Далі - мантія , силікатна оболонка , що простягається на глибину порядку 3300 км до кордону з залізним ядром , маса якого
становить близько чверті всієї маси планети.
    Оскільки власне магнітне поле планети відсутнє, то слід вважати , що в залізному ядрі немає переміщення заряджених частинок - електричного струму, що викликає магнітне поле , отже , руху речовини в ядрі не відбувається , тобто воно знаходиться у твердому стані
Щільність в центрі планети досягає 14г/см³

Поверхня і внутрішня будова
Першим космічним апаратом, що призначалося для вивчення Венери, була радянська «Венера-1». Після спроби досягнення Венери цим апаратом, запущеним 12 лютого 1961, до планети прямували радянські апарати серії «Венера», «Вега», американські «Маринер», «Піонер-Венера-1», «Піонер-Венера-2», «Магеллан» .
У 1975 космічні апарати «Венера-9» і «Венера-10» передали на Землю перші фотографії поверхні Венери; в 1982 «Венера-13» і «Венера-14» передали з поверхні Венери кольорові зображення. Втім, умови на поверхні Венери такі, що жоден з космічних апаратів не пропрацював на планеті більше двох годин.
Спостереження Венери
   Венеру легко розпізнати, тому що по блиску вона набагато перевершує найяскравіші з зірок.
   Відмітною ознакою планети є її рівний білий колір.
   У телескоп, навіть невеликий, можна без праці побачити і поспостерігати зміна видимої фази диска планети. Їх вперше спостерігав в 1610 році Галілей.

Проходження Венери перед диском Сонця
Астрономічне явище, яке спостерігається, коли планета Венера під час свого орбітального руху опиняється на лінії між Землею та Сонцем. Таким чином, диск Венери проектується на диск Сонця й, відповідно, вона частково затемняє невелику ділянку диску Сонця, світло від якої не доходить до земного спостерігача.
Однак, це явище є одним з найрідкісніших в Сонячній системі. Приблизно протягом двох з половиною століть випадку чотири проходження - два грудневих і два червневих. Раз в 243 роки. Таке явище відбулося 6 червня 2012 року.
 Під час проходження Венеру можна спостерігати з Землі як маленьку темну цятку, що повільно «повзе» видимим диском Сонця. Тривалість проходження становить кілька годин.

Проходження Венери перед диском Сонця
Вперше спостерігав проходження Венери по диску Сонця 4 грудня 1639 англійський астроном Джерімайя Хоррокс (1619-1641) Він же це явище перечислити.
Особливий інтерес для науки представляли спостереження «явища Венери на Сонці», які зробив М. В. Ломоносов 6 червня 1761. Це проходження спостерігалося у всьому світі, але тільки Ломоносов звернув увагу на те, що при зіткненні Венери з диском Сонця навколо планети виникло «тонке, як волос, сяйво». Такий же світлий ореол спостерігався і при сходженні Венери з сонячного диска.
Спутники Венери
Венера поряд з Меркурієм вважається планетою , яка не має природних супутників . У минулому мали місце численні заяви про спостереження супутників Венери , але відкриття завжди виявлялося заснованим на помилку Перші заяви про те , що виявлено супутник Венери , відносяться до XVII століття . Всього за 120 -річний період до 1770 року було зареєстровано більше 30 спостережень супутника як мінімум 20 астрономами . До 1770 пошуки супутників Венери були практично припинені , в основному через те , що не вдавалося повторити результати попередніх спостережень , а також в результаті того , що ніяких ознак наявності супутника не було виявлено при спостереженні проходження Венери по диску Сонця в 1761 і 1769 році. У Венери (як і у Марса і Землі ) існує квазі- супутник , астероїд 2002 VE68 , що звертається навколо Сонця таким чином , що між ним і Венерою існує орбітальний резонанс , в результаті якого протягом багатьох періодів звернення він залишається поблизу планети.
Стародавня історія знань про Венеру
Стародавні індуси, греки, єгиптяни, вавилонянини та китайці знали про Венеру й записували дані про її рух на небі. Античні греки вважали, що вечірня зоря Гесперус (Венера на небі після заходу Сонця) та вранішня зоря Фосфорус (Венера на небі перед сходом Сонця) — це два різні об'єкти. Відкриття, що ці обидва явища є спостереженнями однієї планети, належить Піфагору.
Культ Венери був важливим також для стародавніх американських цивілізацій, зокрема для цивілізації майя, яка називала Венеру «Великою Зорею». Вони звеличували Венеру у вигляді бога Кукулькан.
У дрезденському кодексі народи майя описали повний цикл видимого пересування Венери на небосхилі, однак згадок про проходження Венери там немає. Наразі немає доказів, що якій-небудь із цих культур було відомо про явище проходження Венери.

Колонізація Венери
Венера - кандидат на тераформування. По одному з планів передбачалося розпорошити в атмосфері Венери генетично модифіковані синьо -зелені водорості, які ,переробляючи вуглекислий газ в кисень , значно зменшили б парниковий ефект і знизили б температуру на планеті. Однак для фотосинтезу необхідна наявність води, якою , за останніми даними , на Венері практично немає (навіть у вигляді пари в атмосфері ) . Тому для реалізації такого проекту необхідно в першу чергу доставити на Венеру воду - наприклад, за допомогою бомбардування її водно- аміачними астероїдами чи іншим шляхом. Необхідно відзначити , що на висоті ~ 50-100 км в атмосфері Венери існують умови , при яких можуть існувати деякі земні бактерії.


Презентація на тему «Франція» (варіант 29)


title: Презентація на тему «Ukrainian Culture»

text:
Ukrainian Culture

The Demographics of Ukraine
The population is  45,560,255 ;
The birth rate is 11.0  births/1,000 population ;
The death rate is 14.5  deaths/1,000 population ;
The life expectancy is 71.22 years

Religion of Ukraine

Eastern Orthodox (Ukrainian) (38.9%);
Greek Catholicism (14.7%);
Roman Catholicism (1.7%);
Judaism (0.2%)


title: Презентація на тему «Візуальний редактор веб-сайтів»

text:
Спецкурс “Основи веб-дизайну”
Розділ 4. Візуальний редактор веб-сайтів
 Основи веб-дизайну
Вперед>>
<< Назад
13:52
 Основи веб-дизайну
Вперед>>
<< Назад
13:52
     Інтерфейс та режими роботи програми Microsoft FrontPage
Вікно програми
Режими перегляду веб-документів
Частина 1
Вперед >>
13:52
Візуальний редактор веб-сайтів
Тепер, коли ви вмієте наповнювати веб-документи текстовою інформацією та володієте засобами їхнього художнього оформлення, можна подумати про створення першого повноцінного сайту. Та чи приваблює вас перспектива вручну вводити у текстовому редакторі всі теги — від першого до останнього! — і при цьому не бачити відразу результат своєї праці, оскільки його видно лише у браузері? Мабуть, що ні.
Тому вам обов'язково сподобається програма Microsoft FrontPage, яка розглядається у цьому розділі, адже це потужний засіб для візуального створення веб-сторінок та їхньої публікації. Ви ознайомитеся з інтерфейсом програми, засобами форматування тексту, формування гіперпосилань, створення таблиць й розміщення зображень, а також можливостями щодо автоматизованого створення веб-сайтів та окремих сторінок за допомогою майстрів і шаблонів. Набуті знання будуть використані у практичній роботі для створення сайту про рослини.

 Основи веб-дизайну
<< Назад
Вперед >>
<< Назад
13:52
Інтерфейс та режими роботи програми
Звичайно, було б зручно форматувати веб-сторінки так, як у текстових процесорах, коли на екрані документ має приблизно такий самий вигляд, як і після друку. Цей підхід, який називають WYSIWYG (What Your See Is What Your Get — що бачиш, те й отримаєш), реалізовано у програмі Microsoft FrontPage — візуальному редакторі веб-сторінок. На відміну від більшості текстових редакторів, які виводять на екран лише теги HTML, FrontPage відразу інтерпретує їх, і ви бачите сторінку майже такою, як у вікні браузера. Завдяки цьому відпадає потреба у постійному перемиканні між браузером та редактором для перегляду веб-сторінки. У програмі FrontPage є все необхідне для роботи з веб-сайтом: засіб для навігації FrontPage Explorer, редактор веб-сторінок FrontPage Editor, засоби для роботи з графікою та публікації документів.

 Основи веб-дизайну
Вперед >>
<< Назад
13:52
Вікно програми
Вікно програми FrontPage 2003 оформлене в єдиному для всіх програм Microsoft Office 2003 стилі. У верхній частині вікна міститься рядок меню і дві панелі інструментів — Стандартна та Форматування. Основна частина вікна відведена під робочу область, в якій можна відкрити один або кілька документів. Внизу розташований рядок стану, що містить довідкову інформацію.
Програма FrontPage пропонує сім режимів для роботи з веб-документами. Для переходу у потрібний режим використовують команди меню Вид (Вигляд). Поки що для роботи нам буде достатньо лише режиму Страница (Сторінка).

 Основи веб-дизайну
6
Збереження файлу
7

Вперед >>
<< Назад
13:52
Режими перегляду веб-документа
У режимі Страница (Сторінка) в нижній частині робочої області є чотири вкладки, які дають змогу переглядати веб-сторінку в різних режимах.
• Конструктор (Конструктор) — звичайний режим роботи, в якому створюють або редагують сторінку за допомогою візуальних засобів, розміщуючи на ній текст, лінії, кнопки, посилання та інші об'єкти.
 Код (Код) — режим перегляду і створення сторінки в HTML-кодах. Його можна використовувати як для формування сторінки через уведення HTML-кодів у веб-документ, так і для перегляду, редагування та доповнення кодів сторінки, створеної у звичайному режимі роботи.
 С разделением (З розподілом) — комбінований режим, у якому робоча область поділена на дві частини: у верхній відображені HTML- коди сторінки, а в нижній — її вигляд у режимі конструктора.
 Просмотр (Перегляд) — попередній перегляд сторінки у тому вигляді, в якому вона відображається у вікні браузера.

 Основи веб-дизайну
Режими перегляду веб-документа
З розподілом
Конструктор
9
Код
Перегляд
10
Режими перегляду веб-документа


Презентація на тему «Державний комітет з надзвичайного стану»


Презентація на тему «Жанры кино»


title: Презентація на тему «Перше знайомство з мовою програмування Паскаль»

text:
+
( )
-
{ }
#
*
[ ]
@
/
.
^
=
,
$
>
;
<
:
1
1
2
2
4

1) 18,9+27
18.9+27
8.234+6*7.54
1/5+1/7
3)
14.37-5.25/3+12.2*(13.4-18.978)
5)
(2+3.5*4.8)/(4/3-5.21)
6)
(3.14+2.76/2.12-5.9)/
 (76.45*4.89/2+3.6)
1) write (178.32:6:1);
2) write (-23.04:8:4);
13+6,7
0.287+17.5
5)   write (10, 12:2:3, 345.2, -5);
6)   write (-2:1, -2:2:1, -0.21:5:2);
0.567:5:4
-67.3:4:1
1
4
0.23
2
-6
3.5
3
2.8
5

1)

2)

3)
0,92
-21
14
1
2
3*
4**
13
0
0
-0,8
0,7
1,67
0,40


title: Презентація на тему «Взаємодія попиту і пропозиції» (варіант 1)

text:
ВЗАЄМОДІЯ ПОПИТУ І ПРОПОЗИЦІЇ
Встановлення ринкової рівноваги
Шкала попиту і пропозиції
Формування ринкової ціни
Графічне зображення

ціна PЕ  - ціна ринкової рівноваги
 QЕ , кількість одиниць  реалізованого (придбаного) товару - рівноважний обсяг
PЕ - ціна рівноваги - це та ціна за якою продавці готові запропонувати певну кількість товару,
а покупці за цією ціною купити цю ж саму кількість товару протягом якогось часу.
Е
РИНКОВА РІВНОВАГА
 Взаємодія попиту і пропозиції визначає ринкову рівновагу.
Ринкова рівновага – це стан ринку, за якого обсяги попиту та пропонування збігаються.
Її умовою є:  QD=QS.
ВІДХИЛЕННЯ ЦІН ВІД РІВНОВАЖНОЇ
Якщо ціна відхиляється вгору від рівноважної, з’являється надлишок товарів у продавців, загострення конкуренції змушує їх знижувати рівень ціни до рівноважного
 якщо ціна опустилась нижче за рівноважну, то виникає дефіцит товарів і, користуючись конкуренцією серед покупців, продавці піднімають ціну.
 Отже, зміна ціни повертає ринок до попередньої рівноваги.
Порушення ринкової рівноваги

P
Е
C

B

F
Q
S
D

Ринкова рівновага
 QD  = QS

Надлишок  QD < QS

Дефіцит   QD>QS.

K
Параметри рівноваги ринку
 якщо попит та пропозиція являють собою лінійні функції, то параметри рівноваги ринку можна знайти аналітичним способом, тобто,
     якщо Qs = а + b*P,      а Qd = = с – d*P,
     то прирівнявши Qs і Qd знайдемо PЕ ,
  а + b*P = с – d*P

ВПЛИВ ЗМІНИ ПОПИТУ НА РИНКОВУ РІВНОВАГУ
Графік  D1  відображає зростання попиту.  Рівноважна ціна продукції зросте і рівноважна кількість продукції також,
 D  ; PЕ  ; QЕ  .
Графік D2 відображає зменшення попиту.   Рівноважна ціна продукції зменшиться і рівноважна кількість продукції також, тобто: D  ; PЕ  ; QЕ  .

Вплив зміни пропозиції на ринкову рівновагу
  Графік  S1  відображає зростання пропозиції.
 Рівноважна ціна продукції зменшиться, а рівноважна кількість продукції зросте, тобто:
S  ; PЕ  ; QЕ
Графік S2 відображає зменшення пропозиції.
  Рівноважна ціна продукції зросте а рівноважна кількість продукції зменшиться, тобто:
S  ; PЕ  ; QЕ  .

Еластичність попиту
Еластичність попиту за ціною — це показник відсоткової зміни обсягу попиту при зміні на 1% ціни на товар уздовж даної кривої попиту на нього. Вона показує чутливість обсягу (величини) попиту до змін ціни товару за умови, що всі інші фактори, які виливають на попит, залишаються незмінними

Вважається, що попит еластичний, якщо               , тобто однопроцентна зміна ціни призводить до більшої процентної зміни обсягу попиту.

Попит нееластичний, коли              , тобто однопроцентна зміна ціни спричиняє менш ніж однопроцентну зміну обсягу попиту.

Особливе значення має випадок одиничної еластичності, коли                , тобто однопроцентна зміна ціни веде до однопроцентної зміни обсягу попиту.

Існують також граничні випадки еластичності: абсолютно  еластичний
                       і абсолютно нееластичний попит               .

Еластичний попит
Нееластичний попит
Одинично-еластичний попит
Абсолютно нееластичний попит
Абсолютно еластичний попит


title: Презентація на тему «Республіка Молдова» (варіант 3)

text:
Підготував
Учень 10 класу
Черкаської ЗОШ І-ІІІст
Карман Віталій
Респу́бліка Молдо́ва
Republica Moldova
План
1. Загальні відомості.
2. Географічне положення.
3. Природні умови і ресурси.
4. Населення.
5. Загальна характеристика господарства:
 - промисловість;
 - сільське господарство;
 - транспорт.
6. Зовнішньоекономічні зв’язки.
7. Традиції.

Основні відомості:
Столиця: Кишинів
Офіційна назва:
Площа: 33 843 км²
Населення: 3 938 679 ос.
Форма правління: Парламентська республіка
Глава держави: Президент-Ніколае Тімофті
Вищий законодавчий орган: Однопалатний парламент
Адміністративний поділ: 38 районів
Державна мова: Румунська мова
Релігія: 98,5% — православні, 1,5% — іудеї.
Етнічний склад: 65% — молдавани, 14% — українці, 13% — росіяни, 3% — гагаузи, 2% — болгари.
Валюта: Лей
    Країна розташована на південному сході Європи. На півночі, сході й півдні межує зУкраїною, на заході — з Румунією. Площа країни — 33 843 км² (136 місце у світі).  Рельєф Молдови — рівнина із численними пагорбами, розчленована балками тарічками. Середня висота 147 м, максимальна — до 430 м (гори Баланешти).  Молдова займає південно-західну частину Східно-Європейської рівнини, західну околицю Причорноморської низовини, а на північному сході відроги Подільської височини.
Природні умови та ресурси:
     Ландшафти Молдови надзвичайно привабливі: горбисті рівнини, що розчленовані річковими долинами. З Півночі на Південь, як і з  Заходу на Схід, Молдова представлена одним ландшафтом Східно-Європейської рівнини. Кліматично Молдова розташована в помірно континентальній зоні впливу помірних вітрів Середземномор'я. Великі температурні коливання рідкісні. Опади випадають в усі пори року. Зима м'яка та коротка, літо спекотне та тривале. Середня температура січня - 4 ° C, липня +21 ° C. Абсолютний мінімум -36 ° С, максимум +41 ° C. Середня річна кількість опадів коливається в межах 380 - 550 мм.

Грунтово-кліматичні ресурси - головне багатство країни. Найбільш поширені різні типи чорноземних і черноземовидных ґрунтів, степової та лісостепової зони (80% території країни). Є кілька великих масивів сірих і бурих лісових ґрунтів, які особливо підходять для розведення садів і білих сортів винограду. Частка сільськогосподарських угідь у структурі земельного фонду - 80%.Близько 6% території зайнято широколистяними лісами, в яких ростуть дуб, ясен, бук, граб, липа.В цілому, Молдова не багата поверхневими річками.Всі молдавські річки належать басейну Чорного моря. Найбільша ріка - Дністер, друга за величиною - Прут.Республіка бідна корисними копалинами, є тільки сировина для промисловості будівельних матеріалів: скляні піски, глини, бентоніти, вапняки, гравій, піщаник, є мінеральні джерела, які використовуються для лікування.
Гагаузи - християни-ортодокси,
зрусифіковані вихідці з Туреччини
живуть на півдні Молдови і становлять приблизно 3,5 %. Болгари становлять приблизно 2 % загальної кількості населення країни і проживають переважно на півдні. Частка єврейського населення складає 1,5%. Крім того, в країні проживають білоруси, поляки, цигани та представники інших етносів.
Населення Молдови становить 4,6
млн. осіб. У статевій структурі
населення переважають жінки (52,9
%). Демографічна ситуація в країні
більш сприятлива, ніж в сусідніх
країнах.
У віковій структурі населення
переважає молодь і люди
працездатного віку.
Молдова має високу щільність
населення - 107,1 осіб/км2
Найбільша щільність – у
придністровських районах,
найменша - у південних.
У релігійному складі переважають
віруючі румунської та російської
православної церков.  Корінне
населення країни - молдовани,
становлять більшість населення
Молдови (64,5 %), значна частка
також українців та росіян. Українці
проживають переважно на півночі у
т. з. Придністров'ї.

Природа Молдови має м'який характер, такий же, як і у самих молдаван. Можна було б навіть сказати,- дружній, і це не буде перебільшенням.Для них притаманні такі національно-психологічні особливості, як: висока ступінь імпульсивності та енергійності; швидкий перехід від емоційного піднесення до душевного спаду; поступово наростаючі і повільно затухаючі наполегливість і відповідальність; податливість і покірливість в сприйнятті велінь долі; досить високий ступінь відповідальності за свої дії та вчинки
У господарському комплексі Молдови переважає виробнича сфера (71 %), а у ній сільське господарство та інші галузі, які функціонально з ним пов'язані.  Машинобудування і металообробка створені у післявоєнний період частково на основі власного і довізного металу, значних трудових ресурсів. Переважають трудомісткі галузі: приладо-, насособудування, електротехніка, тракторобудування. Найбільші машинобудівні та металообробні центри - Кишинів, Бєльци, Тирасполь, Бендери.    Електроенергетика Молдови представлена Молдовською ДРЕС ,ТЕЦ в Кишиневі і Бєльцах, Дубосарською ГЕС на Дністрі.    Основні центри легкої промисловості: Тирасполь (текстильна галузь), Бендери (текстильна, шкіряно-взуттєва галузі), Кишинів (трикотажна, швейна, шкіряно-взуттєва, хутрова галузі), Унгени (виробництво килимів) та ін.    Будівельний комплекс представлений заводами з виробництва будівельних матеріалів і конструкцій в Кишиневі, Тирасполі,, цементними заводами в Рибніці та Резині.
Сільське господарство:
Загальна площа сільськогосподарських угідь - 2,5 млн. га (74 % усієї площі країни). З них на ріллю припадає 68% угідь, решта становлять виноградники та плодово-ягідні насадження, пасовища та сіножаті. Молдова має високу розораність території, але забезпеченість землею низька
206,3млн $ США на душу населення
Імпорт

Експорт

834,7 млн. $ США на душу населення
Культура і особливість Молдови безперечно славна двома речами: виноградарством і великою кількістю древніх православних пам'ятників - ранньохристиянських скельних монастирів і середньовічних соборів. Кому не відомий лелека з гроном винограду в дзьобі - емблема молдавського виноробства? Сьогодні тут налічуються сотні сортів вина і коньяків, а винні подорожі по молдавських містах і селах - мабуть, найпопулярніший напрям місцевого туризму.
Культурна спадщина Молдавії багата найрізноманітнішими традиціями і звичаями. Багато сучасних традиції є продуктом схрещування гето- дакської культури з культурами таких завойовників як Греків, Слов'ян, і особливо Римлян. Коли на початку нашої ери територія Молдавії перебувала в складі Римської Імперії багато звичаїв і традицій зазнали змін і перейняли риси Римської культури, навіть мова змінилося до невпізнання під впливом латині. В загальному, традиції Молдови проявляються в таких областях як народна музика і танці, народна кухня, виноробство, робота народних майстрів, звичаї пов'язані з проведенням весіль, зустріччю Різдва і Великодня
    Святкові і неробочі дні.
1 січня - НовийРік
7-8 січня - Різдво
1-31 березня - Мерцишор
8 березня - міжнародний жіночий день
8 квітня - міжнародний день циган
квітень/травень - православна Пасха
27 серпня - день незалежності
31 серпня - день національної мови
8 жовтня - національний день вина.

Святкування Дня вина
Кухня Молдови:
Національні страви Молдови вражають уяву своєю незвичністю, чудовим смаком і різноманітністю. І, звичайно ж, ця кухня одна з найсмачніших в світі! Крім того, що страви Молдови мають свій неповторний і вишуканий смак, вони ще й відрізняються оригінальним оформленням
Плацинда-особливий молдавский пиріг
Вертута
Чорбе-національний молдавський суп
Використані матеріали:
http://www.povarenok.ru/recipes/kitchen/100/
http://www.cooper-tour.ru/informacija-o-stranah/156.html
http://luckycamper.net/country
http://ethnopsychology.academic.ru/
http://geographyofrussia.com/moldova/
http://uchilok.net/geografia/692-geograficheskoe-polozhenie-prirodnye-usloviya-i.html
http://www.palitratour.com/uk/countries/moldova/

Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Наука 1930 – 1939 роки»

text:
Робота  учнів  10-Б  класу
Наука 1930 – 1939 роки
Учасники групи
Яновський Михайло
Ярошенко Антон
Кулієв Ельнур
Басенко Ксенія
Резник Дмитро
Альберт Ейнштейн (14 березня 1879р. – 18 квітня 1955р.)
   Один з найвизначніших фізиків XX
століття. Лауреат Нобелівської премії
1921 року.
    Альберт Ейнштейн народився 14
 березня 1879 року в німецькому місті Ульм
в єврейскій родині. Мешкав у Швейцарії
(з 1893),Німеччині (з 1914) і США (з 1933). Створив спеціальну (1905) і загальну (1907–1916) теорії відносності; відкрив закон взаємозв'язку масиі енергії .
    Автор основоположних праць з квантової теорії: ввів поняття фотона, встановив закони фотоефекту, основний закон фотохімії (закон Ейнштейна), передбачив (1916) вимушене випромінювання. Розвинув статистичну теорію броунівського руху, заклавши основи теорії флуктуацій, створив квантову статистику Бозе—Ейнштейна. З 1933 року р. працював над проблемами космологіїі єдиної теорії поля.

«Рік чудес». Спеціальна теорія відносності

   1904 року «Аннали фізики» отримали від Альберта Ейнштейна низку статей, присвячених вивченню питань статистичної механіки й молекулярної фізики. Вони були опубліковані 1905року, відкривши так званий «Рік чудес» , коли чотири статті Ейнштейна зробили революцію в теоретичній фізиці, поклавши початок теорії відносності, у якій Ейнштейн замінив розгляд частинок розглядом подій і перевернув уявлення про фотоефект і броунівський рух. Фізичне співтовариство в цілому погоджується з тим, що три з цих робіт заслуговували на Нобелівську премію, яка врешті-решт дісталася Ейнштейнові лише за роботу з фотоефекту — досить дивний факт, коли врахувати, що вчений відомий саме завдяки теорії відносності. Це можна пояснити відсутністю наочного експериментального підтвердження спеціальної теорії відносності, через що тогочасне наукове товариство її сприймало неоднозначно. Наприклад такі вчені як Джосеф Джон Томпсон та Гендрік Антон Лоренц ще довго виступали з критикою СТВ. Тому для консенсусу було визнано доцільним нагородити Ейнштейна премію за пояснення явища фотоефекту, наукова цінність якого була беззаперечною вже тоді. На той час Ейнштейну не вдалося узгодити положення СТВ з квантовою механікою.
Загальна теорія відносності
    Опублікована в 1915 році загальна теорія відносності розширила область застосування постулатів спеціальної теорії відносності на неінерційні системи відліку, включивши в себе також теорію гравітації. Загальна теорія відносності ґрунтується на принципі еквівалентності й розглядає викривлення в просторі-часі. Теорія відкрила шлях до побудови теорії Всесвіту —космології.
Нобелівська премія
    У архівах Нобелівського комітету збереглося близько 60 номінацій Ейнштейна у зв'язку з формулюванням теорії відносності, проте премія була присуджена лише в результаті номінації шведського фізика Карла Вільгельма Озеєна, у зв'язку з поясненням фотоелектричного ефекту. Озеєн особливо підкреслював, що цього разу він номінує Ейнштейна не у зв'язку з теорією, яка представлялася спірною членам Нобелівського комітету, а у зв'язку з поясненням природного явища, поза сумнівом спостережуваного в експерименті. В результаті цієї номінації Ейнштейн отримав премію за 1921 р. заднім числом одночасно з Нільсом Бором восени 1922 р.

Енріко Фермі(29 вересня 1901р. – 28 листопада 1954р.)
   Італійський фізик, відомий своїми роботами
в області ядерної, квантової і статистичної
фізики. Фермі був, мабуть, останнім фізиком
 із великим внеском, як в експериментальну,
 так і в теоретичну фізику.
   Серед його досягнень - відкриття ядерних реакцій, що відбуваються при бомбардуванні речовини нейтронами, в результаті яких народжуються нові радіоактивні елементи.
   До його теоретичних робіт відносяться вивчення слабкої взаємодії, одної з фундаментальних взаємодій, і роботи з квантової статистикиферміонів (разом із Полем Діраком). Він запропонував концепцію енергії Фермі.
   Лауреат Нобелівської премії з фізики 1938. Отримавши Нобелівську премію Фермі з дружиною й дітьми емігрував до Сполучених Штатів. Причиною еміграції була політика фашистського уряду Італії щодо євреїв. Дружина Фермі сповідувала іудейську віру.
Фермі був провідним учасником Манхеттенського проекту.

Професура в Римі

 У віці 24 років Фермі отримав професуру в Римському університеті, перемігши в конкурсі, який проводив професор Орсо Маріо Корбіно, директор Інституту фізики. Корбіно допоміг Фермі набрати людей у свій відділ. Туди потрапили Едоардо Амальді, Бруно Понтекорво, Франко Расетті та Еміліо Сегре. З групою Фермі, яку прозвали «хлопці з віа Панісперна», працював теоретик Етторе Майорана. Група почала працювати над своїми відомими експериментами, але в 1933 Расетті виїхав із Італії в Північну Америку, Понтекорво поїхав у Францію, а Сегре перейшов викладати в Палермо. Фермі залишався в Римі до 1938.
     Римська група Фермі зробила значний внесок у експериментальну й теоретичну фізику. Зокрама, вона працювала над вивченням бета-розпаду, для пояснення якого Вольфганг Пауліпостулював у 1930 існування нейтрино. Група відкрила повільні нейтрони, що було важливим для майбутньої побудови ядерних реакторів. Бомбардуючи повільними нейтронами ядрахімічних елементів, група близько підійшла до відкриття поділу ядра. Однак, поділ ядра тоді вважався дуже малоймовірним, і, хоча хімік Іда Ноддак критикувала Фермі, вказуючи, що серед продуктів ядерних реакцій повинні бути й легші хімічні елементи, Фермі відкинув це припущення на основі своїх теоретичних розрахунків.
    Фермі відомий простотою своїх розв'язків. Він починав з найпростіших оцінок, і детально вивчав проблему тільки тоді, коли вважав, що вона того варта. В ньому поєднувалися теоретик і експериментатор. Він мав великий вплив на багатьох фізиків, що працювали з ним, зокрема на Ганса Бете. Ще з дитинства Фермі ретельно записував розв'язані задачі в записник, і пізніше часто використовував готові розв'язки для нових проблем.

Мангеттенський проект

      У 1938 Фермі отримав Нобелівську премію за «демонстрацію існування нових радіоактивних елементів, утворених при опроміненні нейтронами, і за пов'язані відкриття ядерних реацій, викликані повільними нейтронами». Отримавши премію в Стокгольмі, він з дружиною Лаурою та дітьми емігрував у Нью-Йорк. В основному таке рішення було зумовлене «Расовим маніфестом» фашистського режиму Беніто Муссоліні, який у ті роки пішов на зближення з німецьким нацизмом. Новий закон загрожував Лаурі, яка була єврейкою. Крім того за новим законом втратила роботу більша частина асистентів Фермі. Незабаром після прибуття в Нью-Йорк Фермі розпочав роботу в Колумбійському університеті.
     В грудні 1938 німецькі хіміки Отто Ган та Фріц Штрассманн послали в Naturwissenschaften рукопис, у якому повідомляли про детектуваннябарію після бомбардування урану нейтронами. Водночас вони повідомили про свої результати Лізу Майтнер. Ліза зі своїм племінником Отто Фрішем правильно інтерпретували ці результати, як наслідок розпаду ядра[3]. За порадою Георга Плачека Фріш повторив ці дослідження й підтвердив їхні результати.

Ернест  Резерфорд (30 августа 1871-19 октября 1937)
   Ернест Резерфорд-британський фізик, лауреат
Нобелівської премії з хімії (1908).Одне з перших відкриттів
Резерфорда полягало в тому, що радіоактивне
випромінювання урану складається з двох різних компонентів,
які науковець назвав альфа- і бета-променями. Пізніше він продемонстрував природу кожного компоненту і показав, що існує ще й третя складова, яку назвав гамма-променями.Важлива характеристика радіоактивності — пов'язана з нею енергія. Беккерель, подружжя Кюрі і багато інших учених уважали енергію зовнішнім джерелом. Але Резерфорд довів, що дана енергія — яка набагато більша ніж та, що звільняється при хімічних реакціях, — виходить зсередини окремих атомів урану. Цим він поклав початок важливої концепції атомної енергії. Резерфорд  зміг показати, що після випроміннювання альфа- або бета-променів, атом перетворюється на атом іншого хімічного елементу. Спочатку хіміки не могли в це повірити. Проте Резерфорд і Содді провели цілу серію експериментів з радіоактивним розпадом і трансформували уран у свинець. Крім того Резерфорд виміряв швидкість розпаду і сформулював важливу концепцію «напіврозпаду». Це незабаром привело до техніки радіоактивного датування, яке стало одним із найважливіших наукових інструментів і знайшло широке застосування в геології, археології, астрономії і в багатьох інших областях.
   Серія відкриттів принесла Резерфорду в 1908 році Нобелівську премію.
   Пізніше Він відмітив, що швидкорухомі альфа-частки здатні проходити крізь тонку золоту фольгу, але при цьому злегка відхиляються. Виникло припущення, що атоми золота, тверді, непроникні  --  як раніше вважали вчені -- насправді були м'якими всередині. Все виглядало так, ніби менші й твердіші альфа-частинки можуть проходити крізь атоми золота як високошвидкісна куля через желе. Але Резерфорд виявив, що деякі альфа-частинки, проходячи крізь золоту фольгу, відхиляються дуже сильно. Фактично деякі взагалі відлітають назад. Відчувши, що за цим криється щось важливе, учений ретельно порахував кількість частинок, що полетіли в кожному напрямі. Потім шляхом складного, але цілком переконливого математичного аналізу розсіяння на кулонівському центрі він показав єдиний шлях, яким можна було пояснити результати експериментів: атом золота складався майже повністю з порожнього простору, а практично вся атомна маса була сконцентрована в маленькому центрі розсіяння, який пізніше отримав назву «ядра» атома. Одним ударом праця Резерфорда назавжди потрясла традиційне бачення світу. Якщо навіть шматок металу — що здається найтвердішим зі всіх предметів — був в основному порожнім простором, значить, все, що вважалося речовинним, раптом розвалилося на крихітні піщинки, що метушаться в неосяжній порожнечі.Відкриття Резерфордом атомних ядер є основою всіх сучасних теорій будови атома. У цій царині Резерфордові теж було випадало стати піонером. У 1919 році він досяг успіху при трансформації ядер азоту в ядра кисню, обстрілюючи перші швидкими альфа-частками. Це було досягнення, про яке мріяли стародавні алхіміки.Незабаром стало ясно, що ядерні трансформації можуть бути джерелом енергії Сонця. Більше того, трансформація атомних ядер є ключовим процесом в атомній зброї і на атомних електростанціях
Марія  і  П'єр Кюрі
Марія Кюрі зробила важливе відкриття: уранова
руда, відома під назвою уранової смоляної обманки, випускає сильніше випромінювання Беккереля, ніж сполуки урану і торію, і, принаймні, в чотири рази сильніше, ніж чистий уран. Кюрі висловила припущення, що в урановій смоляній обманці міститься ще не відкритий і сильно радіоактивний елемент. Навесні 1898 року вона повідомила про свою гіпотезу і про результати експериментів Французькій академії наук. Потім подружжя Кюрі спробувало виділити новий елемент. П'єр відклав свої власні дослідження з фізики кристалів, щоб допомогти Марії. У липні і грудні 1898 року Марія і П'єр Кюрі оголосили про відкриття двох нових елементів, які були названі ними полонієм (на честь Польщі — батьківщини Марії) і радієм. Оскільки Кюрі не виділили жоден з цих елементів, вони не могли надати хімікам вирішального доказу їхнього існування. Тому подружжя Кюрі вирішило екстрагувати два нові елементи з уранової смоляної обманки. Щоб екстрагувати їх у вимірних кількостях, дослідникам необхідно було переробити величезні кількості руди. Протягом подальших чотирьох років Кюрі працювали в примітивних і шкідливих для здоров'я умовах. У вересні 1902 року Кюрі оголосили про те, що їм вдалося виділити одну десяту граму хлориду радію з декількох тонн уранової смоляної обманки. Виділити полоній їм не вдалося, оскільки він виявився продуктом розпаду радію.
Аналізуючи сполуку, Марія встановила, що атомна маса радію дорівнює 225. Сіль радію випромінювала блакитне світло і тепло. Ця фантастична речовина привернула увагу всього світу. Визнання і нагороди за його відкриття прийшли до подружжя Кюрі майже одразу.Завершивши дослідження, Марія Кюрі написала свою докторську дисертацію. Робота називалася «Дослідження радіоактивних речовин» і була представлена в Сорбонні в червні 1903 року. На думку комітету, що присудив Кюрі науковий ступінь, її робота була найбільшим внеском, коли-небудь внесеним до науки докторською дисертацією.У грудні 1903 року Шведська королівська академія наук присудила Нобелівську премію з фізики Анрі Беккерелю і подружжю Кюрі. Шведська королівська академія наук присудила Марії Кюрі Нобелівську премію з хімії «за її видатні заслуги в розвитку хімії: відкриття елементів радію і полонію, виділення радію та вивчення природи і сполук цього чудового елементу». Кюрі стала першим двічі лауреатом Нобелівської премії.

Джеймс Чедвік(1891 - 1974 рр.)
  За відкриття нейтрона Д.Чедвік 1935 р. був
нагороджений Нобелівською
премією з фізики. 1935 р. він працював у
Ліверпульському університеті,
створюючи новий центр фізичних ядерних досліджень.
  З початком Другої світової війни 1939 р. Д.Чедвік став координатором експериментальних програм з розроблення ядерної зброї. Впродовж 1943–1945 рр. З приєднанням Британії до американської програми створення ядерної зброї Д.Чедвік координував зусилля британських учених у межах Манхеттенського проекту (секретна програма створення атомної бомби).
   1946 р. Д.Чедвікповернувся на батьківщину, а через два роки покинув наукову діяльність йостанні роки свого життя провів із сім’єю – дружиною Ейлін
Іван Павлов(14 (26) вересня 1849— 27 лютого 1936)
Іван Петрович Павлов- фізіолог, творець
науки про вищу нервову діяльність і уявлень
про процеси регуляції травлення; засновник
найбільшої російської фізіологічної школи;
лауреат Нобелівської премії в галузі медицини і фізіології у 1904 «За роботу з фізіології травлення». Павлов понад 10 років присвятив тому, щоб отримати фістулу (отвір) шлунково-кишкового тракту. Зробити таку операцію було надзвичайне важко, оскільки сік, що виливався із кишечника, перетравлював сам кишечник і черевну стінку. Павлов так зшивав шкіру і слизову оболонку, вставляв металеві трубки і закривав їх пробками, щоб жодних ерозій не було, і він міг отримувати чистий шлунковий сік по всій довжині шлунково-кишкового тракту — від слинної залози до товстої кишки, що він і проробив на сотнях піддослідних тваринах.
Іван Павлов проводив досліди із уявним годуванням (переріз стравоходу таким чином, що їжа не потрапляла до шлунку) і уявною дефекацією(кільцювання кишківника шляхом зшивання кінця товстої кишки із початком дванадцятипалої). Завдяки цьому здійснив низку відкриттів у галузі рефлексів виділення шлункового і кишкового соків.За 10 років Павлов, по суті, наново створив сучасну фізіологію травлення. У 1903 році Павлов прочитав доповідь на міжнародному фізіологічному конгресі у Мадриді. А наступного, 1904 року, Павлову було присуджено Нобелівську премію за дослідження функцій головних травних залоз — він став першим російським Нобелівським лауреатом.У Мадридській доповіді (російською мовою) І.П. Павлов уперше сформулював принципи фізіології вищої нервової діяльності, якій він і присвятив наступні 35 років свого життя. Такі поняття як підкріплення (англ. reinforcement), безумовний і умовний рефлекси (англ.conditional) стали основними поняттями науки про поведінку.
Уявне годування
Макс Планк (23 квітня 1858р. – 4 жовтня 1947р.)
  Макс Планк - Німецький фізик-теоретик, найбільшим
досягненням якого вважається теорія випромінювання.
   Свої дослідження Планк присвячував в основному питанням
термодинаміки. Популярність він здобув після пояснення спектру
 так званого«абсолютно чорного тіла». Цим поняттям позначають
якийсь предмет, чиє випромінювання залежить тільки від температури і видимої площі поверхні. Напротивагу фізичним уявленням про неперервність всіх процесів, що було основою фізичної картини світу, побудованої Ньютоном іЛейбніцем, Планк увів уявлення про квантову природу випромінювання. За своєю природою Планк був консерватором. Він працювавв над поясненням результатів експериментального вимірювання випромінювання абсолютно-чорного тіла. До того Вільгельм Він отримав формулу, що добре описувала спектр при високих частотах, а закон Релея-Джинса добре описував спектр при малих частотах, проте призводив доультрафіолетової катастрофи при високих. Планку вдалося отримати формулу, що давала описувала весь спектр, однак це була тільки емпірична залежність. Намагаючись знайти їй теоретичне обґрунтування Планк звернувся до статистичної фізики. Йому довелося припустити, що світло випромінюється порціями з енергією, пропорційною частоті. Спочатку Планк сприйняв це тільки як формальне припущення. Це припущення суперечило його поглядам на світ. У наступні роки він намагався знайти пояснення, але безуспішно. Однак, він не бачив іншого виходу: саме така формула описувала експериментальний спектр, і отримати її можна було тільки зробивши припущення про кванти енергії.
Інші  дослідження
   Внесок Планка в сучасну фізику не вичерпується відкриттям кванта і сталою, що носить нині його ім'я.
  Сильне враження на нього справила спеціальна теорія      відносності Ейнштейна, опублікована в 1905. Повна підтримка, надана Планком новій теорії, в чималій мірі сприяла ухваленню спеціальної теорії відносності фізиками. До інших його досягнень відноситься запропоноване ним виведення рівняння Фоккера — Планка, що описує поведінку системи частинок під дією невеликих випадкових імпульсів .
Планк запропонував систему універсальних фізичних сталих, утворених із відомих сталих, яка отримала назву одиниць Планка. Одиниці Планка відображають гіпотетичні граничні природні маштаби для довжини, часу, маси та інших величин.
Макс Планк отримав Нобелівську премію в 1918 році за внесок у розвиток квантової фізики.

Наукові  досягнення
•	Створення квантової гіпотези, яка дозволила розв'язати одну з найважливіших проблем термодинаміки — проблему «ультрафіолетової катастрофи», за створення квантової гіпотези отримав Нобелівську премію 1918 року.
•	Вивід рівнянь релятивістської динаміки та термодинаміки.

Нільс  Бор (7 жовтня 1885р. – 18 листопада 1962р.)
    Нільс Бор данський фізик-теоретик і
громадський діяч, один з творців сучасної
фізики. Лауреат Нобелівської премії з фізики
(1922). ЧленДанського королівського товариства (1917) та його президент від 1939. Був членом більш ніж 20 академій наук світу.
    Відомий як творець першої квантової теорії атома й активний учасник розробки основ квантової механіки. Зробив значний внесок у розвиток теорії атомного ядра та ядерних реакцій, процесів взаємодії елементарних частинок з середовищем.

 Теорема Бора — ван Льовен
     В університеті Нільс Бор виконав свої перші роботи з дослідження коливань струменя рідини для точнішого визначення величини поверхневого натягу води. Теоретичне дослідження 1906 року було відзначено золотою медаллю Данського королівського товариства. У наступні роки (1907–1909) воно було доповнене експериментальними результатами, отриманими Бором у фізіологічній лабораторії батька,  і опубліковане за поданням корифеїв тодішньої фізики Рамзая та Релея.
   1910 року Бор отримав ступінь магістра, а в травні 1911 захистив докторську дисертацію за класичною електронною теорією металів. У своїй дисертаційній роботі Бор, розвиваючи ідеї Лоренца, довів важливу теорему класичної статистичної механіки: магнітний момент будь-якої стаціонарної системи елементарних електричних зарядів, що рухаються за законамикласичної механіки в сталому магнітному полі, дорівнює нулю. 1919 року ця теорема була незалежно доведена Йоганною ван Льовен, нині вона носить назву теореми Бора — ван Льовена. З неї безпосередньо випливає, що неможливо пояснити магнітні властивості речовини (зокрема, діамагнетизм), залишаючись в рамках класичної фізики. Це, мабуть, стало першим зіткненням Бора з обмеженістю класичного опису, що підштовхнуло його до розгляду питань квантової теорії.
Бор в Англії. Теорія Бора (1911–1916)
     1911 року Бор отримав стипендію від фонду Карлсберга для стажування за кордоном (у розмірі 2500 крон). У вересні 1911 він прибув до Кембриджа, щоб працювати в Кавендішській лабораторії під керівництвом славнозвісного Дж. Дж. Томсона. Однак співпраця не склалася: Томсона не зацікавив молодий вчений, який відразу ж вказав на помилку в одній із його робіт і до того ж погано розмовляв англійською.
    У підсумку, в березні 1912, Бор переїхав до Манчестера, до Ернеста Резерфорда, з яким незадовго до того познайомився.
Через багато років він писав: «Дуже характерною для Резерфорда була доброзичливість, яку він виявляв до всіх молодих фізиків, з якими йому доводилося довго або коротко мати справу. <…> Для мене Резерфорд став другим батьком.»
   Під час проживання в Копенгагені, Бор викладав в університеті, водночас інтенсивно працюючи над квантовою теорією будови атома. Перші результати були викладені ним у чернетці, надісланій Резерфорду ще в липні 1912, що отримала назву «Резерфордівський меморандум». Проте вирішальних успіхів було досягнуто наприкінці 1912 — початку 1913.

    У теорії Бора виділяють два основні компоненти: загальні твердження (постулати) про поведінку атомних систем, що зберігають своє значення та всебічно перевірені, і конкретна модель будови атома, що становить у наші дні лише історичний інтерес. Постулати Бора містять припущення про існування стаціонарних станів і про випромінювальні переходи між ними відповідно до уявлень Планка про квантовані енергії речовини. Модельна теорія атома Бора виходить з припущення про можливість опису руху електронів в атомі, що перебуває у стаціонарному стані, на основі класичної фізики з додатковими квантовими умовами (наприклад, квантування кутового моменту електрона).
    Теорія Бора відразу ж дозволила обґрунтувати випромінення і поглинання випромінювання в серіях спектру водню, а також пояснити (з поправкою на наведену масу електрона) воднеподібні спектри з напівцілими квантовими числами, що спостерігалися раніше Чарлзом Пікерінгом та Альфредом Фаулером, як ті, що належать іонізованому гелію. Блискучим успіхом теорії Бора стало теоретичне обрахування значення сталої Ридберґа.
     Робота Бора відразу привернула увагу фізиків і простимулювала бурхливий розвиток квантових уявлень. Його сучасники належно оцінили важливий крок, який зробив данський вчений. Так, в 1936 Резерфорд писав:   «Я вважаю первісну квантову теорію спектрів, впроваджену Бором, однією з найбільш революційних з усіх коли-небудь створених в науці, і я не знаю іншої теорії, яка мала б більший успіх».

Олександр Фле́мінг(6 серпня 1881 - 11 березня 1955)
 Олександр Фле́мінг - Британський біолог, що
 публікував статті в
 галузі бактеріології, імунології та
 фармакології. Став відомим завдяки
 відкриттю лізоциму (антибактеріального ферменту, що
 виробляється людським організмом) і виділенню
 першого відомого антибіотика пеніциліну .

   Обидва відкриття відбулися в 1920-ті роки і, значною
 мірою, випадково. Одного разу Флемінг чхнув в чашку Петрі,
 в якій перебували бактерії, і через декілька днів виявив, що в
 місцях, куди впали краплі слини, бактерії було знищено. В
 результаті був відкритий лізоцим. Першу статтю про це
 відкриття було опубліковано в 1922 році.

    Безлад в лабораторії Флемінга ще раз став йому у пригоді. У 1928 році він виявив, що на агарі в одній з чашок Петрі з бактеріями виросла колонія цвілевих грибів. Колонії бактерій навколо цвілевих грибів стали прозорими внаслідок лізису (руйнування) клітин. Флемінгу вдалося виділити активну речовину, що викликала лізис бактеріальних клітин — пеніцилін. Опис пеніциліну був опублікований у 1929 році.
    Флемінг недооцінив своє відкриття, вважаючи, що отримати ліки з пеніциліну буде дуже важко. Його роботу продовжили Говард Флорі і Ернст Боріс Чейн, що розробили методи очищення пеніциліну. Масове виробництво цієї речовини було налагоджено під час Другої світової війни і врятувало життя багатьом пораненим та хворим.
   У 1945 році Флемінг, Флорі і Чейн були удостоєні Нобелівської премії з фізіології та медицини.

Томас Гант Морган(25 вересня 1866—4 грудня 1945)
  Американський біолог, один з
основоположників генетики, іноземний
член-кореспондент РАН (1923) і іноземний
почесний член академії наук СРСР(1932),
голова Шостого Міжнародного конгресу з
генетики в Ітака, штат Нью-Йорк (1932),
Іноземний член Лондонського королівського товариства (1919), Лауреат Нобелівської премії з фізіології та медицини 1933 року «За відкриття, пов'язані з роллю хромосом у спадковості». У 1924 році отримав медаль Дарвіна. Був Членом  Національної академії наук США (1909). Згодом став президентом Національної академії наук США (1927-1931). Томас Морган і його учні (Г. Дж. Меллер, А. Г. Стертевант та ін) обґрунтували хромосомну теорію спадковості; встановили закономірності розташування генів в хромосомах; сприяли з'ясуванню цитологічних механізмів законів Грегора Менделя та розробки генетичних основ теорії природного відбору. Помер у 1945 році від шлункової кровотечі.
Карл  Ландштейнер (14 червня 1868 — 26 червня 1943)
Карл Ландшта́йнер— австрійський
 лікар, імунолог, хімік, інфекціоніст;
першим відкрив існування сумісності
різних типів крові за групами,
резус-фактор крові 1940;
Нобелівський лауреат в галузі медицини і фізіології 1930. Перший дослідник в царині імуногематології та імунохімії, автор праць по молекулярній та клітинній фізіології реакції організму на розмиті антигени й виникаючі при цьому специфічні та неспецифічні прояви.
   У 1890 році Е. фон Берінг знайшов в людській крові антитіла, які виробляються після перенесеного інфекційного захворювання або щеплення, а потім взаємодіють з мікроорганізмами, «проти яких» вони вироблені, і знешкоджують їх. Ще через шість років Ж. Борде відкрив явище аглютинації - склеювання еритроцитів - при переливанні крові тварини одного виду тварині іншого виду.
    Вивчаючи дію антитіл, Ландштейнер встановив, що при додаванні імунної сировотки крові лабораторні культури бактерій можуть бути агглютиніровані. У 1900 році вийшла робота австрійського вченого, де описувалася аглютинація, що відбувається при змішуванні плазми крові однієї людини з еритроцитами крові іншої. При цьому вчений був категоричний - це явище носить фізіологічний характер.
   Карл  Ландштейнер став лауреатом премії Альберта Ласкера в області клінічних медичних досліджень посмертно.

Аглютинація