title: Презентація на тему «Architecture of Spain»

text:
Architecture of Spain

The main square in Valladolid. Valladolid city in XVI-XVII centuries. the capital of Spain. Now it is a large industrial city on the banks of the River Pisuerga

Plaza Mayor - the main attraction of the city of Salamanca.

Crystal Palace in the largest and most famous Retiro Park in Madrid

Cathedral of the Spanish city of Cadiz. Is one of the biggest in Spain, he is Baroque and Neoclassical

St. Mary's Cathedral dedicated to the Virgin Mary, patroness of Spain


Презентація на тему «Грінпіс» (варіант 2)


title: Презентація на тему «Афіна Парфенос» (варіант 2)

text:
«Афіна Парфенос»та«Статуя Зевса»
Левіщенко Людмила
11-А клас
Афіна Парфенос
Афіна Парфенос — статуя богині Афіни в повному озброєнні, створена в добу Перикла давньогрецьким скульптором Фідієм і встановлена в Парфеноні, освячена в 438 до н. е. Донині не збереглась, з усіх античних копій найкраще збереглась римська із мармуру Афіни Варвакіон, яка експонується в Національному археологічному музеї Афін.
Фідій, кращий скульптор того часу, 9 років працював над скульптурою. Тільки йому Перикл зміг довірити створення величного образу покровительки міста, на честь якої щороку влаштовували свята — малі Панафінеї, а кожні 5 років — Великі Панафінеї. За 140 років з Афіни Парфенос зняли і замінили золото на бронзу, щоб заплатити за військо тирана Лакара. Сама ж статуя, як вважають, приблизно в V ст. загинула у вогні пожежі. Доля Фідія достовірно не відома.
Фідій
Матеріал скульптури
	Афіна Парфенос створена у хрисоелефантинній техніці, заввишки 13 метрів.
	Павсаній в «Описі Еллади» згадує колосальну статую Фідія: «Сама Афіна створена зі слонової кістки та золота. Статуя зображає її на весь зріст у хітоні до самих стоп ніг, у неї на грудях голова Медузи зі слонової кістки, в руці вона тримає зображення Ніки, приблизно в чотири лікті, а в іншій руці — спис. В ногах у неї лежить щит, а близько списа змія. Ця змія, імовірно, — Еріхтоній».
	За свідченнями Плінія Старшого, на кожній деталі скульптури, починаючи від постаменту, і закінчуючи її шоломом, були зображені міфологічні сцени: на постаменті — народження Пандори, на щиті з обох сторін — амазономахія і гігантомахія, на сандалях — битва з кентаврами.
Статуя Зевса в Олімпії
	Статуя є виразом світоправлячої могутності і разом батьківської ніжності, представлена сидячи на троні. Оливковий вінок прикрашав голову Громовержця, борода хвилястими пасмами обрамовувала його обличчя, з лівого плеча спадав плащ, що прикривав частину ніг. У лівій руці бог тримав скіпетр, увінчаний орлом, а на простягнутій правій руці стояла богиня Ніка із золота і слонової кістки. Фігура Зевса була виконана з дерева, і на цю основу за допомогою бронзових і залізних цвяхів кріпилися деталі з слонової кістки і золота. Обличчя, руки й інші оголені частини тіла виконані зі слонової кістки, волосся і борода, вінок, плащ і сандалі із золота, а очі з коштовних каменів.
Перед п'єдесталом, із зображенням сцени народження Афродіти, був облаштований невеликий басейн, викладений блакитним елевсинським каменем і білим мармуром.
Зі слів древньогрецького письменника
Павсанія він служив для стоку залишків оливкової олії, якою регулярно змащували статую (масло зберігало слонову кістку від розсихання).
Світло, що проникало крізь двері темного храму, відбиваючись від гладкої поверхні рідини в басейні, падало на золото одягу Зевса і освітлювало його голову. Мандрівникам, що входили в храм, здавалося, наче сяйво йде від самого лику божества.
За переказами, саме тут Зевс вступив у боротьбу зі своїм батьком, кровожерливим і віроломним Кроносом, який пожирав своїх дітей, оскільки оракул передбачив йому загибель від руки сина.
Врятований матір'ю, змужнілий
Зевс, переміг і примусив Кроноса відригнути своїх братів і сестр. На честь цієї перемоги були
встановлені Олімпійські ігри, що вперше відбулися у 776 до н. е.


title: Презентація на тему «United States of America. Washington District of Columbia»

text:
United States of America.Washington District of Columbia.
Tanya Bezkrovnaya 11B
1.Who, when and how created a design of Washington D.C.
It was established in 1790 by first president George Washington, and was designed by Pierre L'Enfant.
Washington D.C. was created is because Congress needed a permanent place to meet instead of going to a different spot every time.
2.Washington National Monument
In 1833, at the 100th anniversary of George Washington's birth, James Madison and John Marshall founded the Washington National Monument Society; its purpose was to build a monument for George Washington.
The monument was finally dedicated on February 21, 1885, 37 years after construction started. It opened to the public more than 3 years later, in October 1888.
The Washington Monument is located at the National Mall.
The Mall

The National Mall or 'The Mall' is a long strip of green surrounded by museums and monuments. It stretches for over 2 miles/3 km.
Along the Mall are a number of the nation's most popular museums, including the National Gallery of Art, the National Museum of Natural History and the National Air and Space Museum.
The Mall was originally envisioned by French engineer and city planner Pierre Charles l'Enfant.
The Smithsonian Institution
The Smithsonian Institution is a group of museums and research centers administered by the United States government, established in 1846.
 Originally organized as the "United States National Museum"

The White House is one of the world's most famous buildings.
First president, George Washington, selected the site for the White House in 1791.
White House Trivia
There are 132 rooms, 35 bathrooms, and 6 levels in the Residence. There are also 412 doors, 147 windows, 28 fireplaces, 8 staircases, and 3 elevators.
At various times in history, the White House has been known as the "President's Palace," the "President's House," and the "Executive Mansion." President Theodore Roosevelt officially gave the White House its current name in 1901.
The White House kitchen is able to serve dinner to as many as 140 guests and hors d'oeuvres to more than 1,000.
The White House requires 570 gallons of paint to cover its outside surface.

The United States Capitol

The United States Capitol is the meeting place of the U.S. Congress, the legislature of the U.S. federal government.
 Though it has never been the geographic center of the federal district, the Capitol is the origin by which the quadrants of the District are divided and the city was planned.

Before I Die inWashington, DC
Sophie Miller and Dan Blah created this wall at the corner of 14th


title: Презентація на тему «Василь Ілліч Касіян»

text:
Підготувала учениця 10-Ф класу, Семененко Анна

Василь Ілліч Касіян
Народний художник СРСР, дійсний член Академії мистецтв СРСР, лауреат Державної премії України ім. Т. Шевченка Василь Ілліч Касіян зробив значний внесок у розвиток української станкової книжкової графіки.
Народився майбутній художник у селі Микулинцях поблизу міста Снятина, що на Івано-Франківщині, у багатодітній родині. Батьки віддали його в науку до цісарської «королівської» реальної школи. З дитинства хлопець виявив неабиякі здібності до малювання. Спочатку малював вуглиною по стінах, по свіжо вимащеній глиною землі, по запітнілих вікнах, пізніше — на папері й полотні.
Вдома всі звикли до його малюнків, але інколи вони несподівано вражали рідних своєю вигадливістю. Мама розповідала, що прийшовши з поля, відкрила двері до хати, а переступити через поріг не змогла — з землі на неї дивився святий Миколай — великий, на всю хату намальований. Мама першою розгледіла в синові художника і благословила на великий творчий шлях. Шкільний учитель малювання, побачивши здібності Василька, знайомив його з репродукціями творів західноєвропейських майстрів.
Незабаром хлопець вже досить вільно володів аквареллю, пастеллю, захоплювався малюванням з натури портретів, сільських побутових сценок. Самотужки вивчав історію, літературу і мріяв про вищу освіту. Та сталось інакше. У 1915 року 19-річним юнаком Василя Касіяна мобілізували до австро-угорського війська. Йшла Перша світова війна. В. Касіян три роки воював, був поранений. 1918 року потрапив у полон і два роки провів в Італії у концтаборі. Там він енергійно взявся за малювання з натури. Саме в полоні Василь Касіян створив свої перші художні твори — ілюстрації до поеми «Гайдамаки» Т. Шевченка. Значно пізніше, в автобіографічних нотатках, В.І. Касіян напише: «Відколи пам’ятаю себе, мені було близьке й рідне ім’я Шевченка. Тоді я, природно, ще не міг усвідомити всієї величі цього ймення, але те, що Шевченкові портрети я бачив мало не в кожній хаті, а головне те, як відлунювалися в моїй дитячій душі то ніжно-тужливі, то бентежно-грізні рядки його пісень відразу й назавжди полонило мою уяву»
Художню освіту Василь Касіян здобув у Празькій академії образотворчих мистецтв у майстерні видатного чеського художника М. Швабінського. Празький період став одним із найяскравіших у творчості художника, приніс йому європейське визнання.
У 1927 році В. І. Касіян повернувся в Україну і почав працювати на посаді професора Київського художнього інституту. Темою його художніх творів була революція, громадянська війна, мирна праця, «квітуча Україна». Художник жив у тоталітарному суспільстві і тому повинен був відображати свою епоху, втілювати певні суспільні ідеали. І все-таки провідним лейтмотивом у творчості Василя Касіяна була Україна, український народ, його історія, біль і страждання і попри все — надія на кращу долю.
Талановитий графік створив багато ілюстрацій до творів класичної літератури, зокрема М. Гоголя, І. Франка, М. Коцюбинського, В. Стефаника, П. Тичини. Не випадково В. І. Касіян звертався до спадщини Т. Г. Шевченка. Василь Ілліч створив п’ять великих циклів ілюстрацій та оформлень до «Кобзаря» і до окремих видань «Наймички» та «Гайдамаків», серію портретів Тараса Григоровича, десятки видатних станкових творів, а серед них — офорти «Тарас Шевченко», «Шевченко і Йордан»; гравюри на дереві, літографії, ліногравюри, ілюстрації до роману Оксани Іваненко «Тарасові шляхи».
Визначальною особливістю ілюстрацій художника до «Кобзаря» було створення розгорнутих оповідних циклів, які містять соціально-психологічну характеристику образів героїв літературних творів, правдиве відтворення історичних обставин.
В. Касіян реалістичними мистецькими засобами передав революційний пафос поезії, створив образ Кобзаря, який закликав до боротьби проти гнобителів. Звідси і відповідний підхід до вибору сюжетів: художник ілюструє
найбільш соціально значущі поезії, зокрема ті, які в царській Росії через цензурні утиски ніхто не ілюстрував.
П’ятдесят років життя професор Василь Касіян віддав вихованню мистецьких кадрів: викладав у Київському та Харківському художніх інститутах, Українському поліграфічному інституті. Він — творець графічної школи, що ґрунтувалася на засадах реалізму та народності. Національне мистецтво пишається «школою Касіяна» та її учнями — такими відомими майстрами, як В. Авраменко, О. Данченко, В. Лопата, І. Малахов, В. Чебаник та іншими.
Творча спадщина


Презентація на тему «Художники Німеччини ХІХ століття»
Каспар Давид Фрідріх (нім. Caspar David Friedrich, 5 вересня 1774, Грайфсвальд — 7 травня 1840, Дрезден) — німецький художник, яскравий представник романтизму.
Твори художника виникали на осові реалістичних замальовок, які дороблялись у майстерні і набували настоїв суму, самозаглибленості, самоти персонажів, уповільненого плину часу і безнадії. Фрідріх писав з цього приводу:«Художник мусить малювати не лише те, що бачить перед собою, а й те, що бачить всередині себе…не варто все копіювати».
    «Розбита надія», 1822–1824 рр.
«Розп'яття в горах», 1808 рік
   Ринок у Ґрайфсвальді, 1818
   «Прогулянка в сутінках», Музей Гетті, Каліфорнія
«В лісі»

     «Хмари небесні, вічні мандрівники»

«Цвинтар під снігом»
Ганс Тома (нім. Hans Thoma, 2 жовтня 1839, Бернау (Шварцвальд) — 7 листопада 1924, Карлсруе) — німецький художник та графік.
«Адам і Єва» 1897р.

«Дитячий хоровод»1884р.

«Кішка» («Тихий вечір») 1901р.
«Соняшники»

«Портрет сестри Агати»

«Пейзаж на Майні» 1875р.


title: Презентація на тему «Створення компанії»

text:
Підготували:Коваленко Альона
Дишлюк Марія
Про компанію
Компанія «Лакталіс Україна» є частиною найбільшого в світі переробника молока - Групи «Лакталіс» (Франція).

На українському ринку «Лакталіс» працює з 1996 року і є одним з лідерів ринку.
Наша продукція
  Локо Моко
  Galbani
  Lactel
  Фанні
 Лактонія
Дольче
President

Локо Моко
   Молочні продукти Локо Моко надзвичайно корисні завдяки унікальному збагаченню кальцієм, вітаміном Д3 та кислотами Омега 3. Кислоти Омега 3 забезпечують клітини енергією для кращого проходження імпульсів між ними, завдяки чому покращується:- Пам'ять- Концентрація уваги- Сприйняття інформації.

  Продукція ТМ Локо Моко
Йогурт
Крем творожный
Десерт

  Продукція ТМ Galbani
 Тверді сири
 Моцарела
 Маскарпоне
 Рокота

Молоко тривалого зберігання збагачене вітаміном D який так необхідний для росту і правильного розвитку організму. Необхідні організму амінокислоти , особливі властивості молочного цукру мінеральний склад молока роблять його незамінним для дорослих і дітей. Крім того , молоко є джерелом вітамінів - А , С, Е і групи В.
Продукція ТМ Lactel
Молоко з вітаміном D 3,2%
Молоко з вітаміном D 2,5%
Молоко з вітаміном D 0,5%
Молоко Низьколактозне

Продукція ТМ Фанні
Йогурт
Сирок
Продукти з кисломолочного сиру
Глазурований сирок

   Унікальний продукт, завдяки наявності натурального речовини лактулоза.Лактулоза допомагає нашому організму засвоїти більше вітамінів, мінеральних речовин і кальцію, що містяться в їжі, також лактулоза розвиває і живить власні біфідо-і лактобактерії людини, які природним чином нормалізують здорову мікрофлору організму.
  Продукція ТМ Лактонія
  Лактонія Кефірная 2,5%
Лактонія Кефірная 0%

Продукція ТМ Дольче
Йогурт Питний
Йогурт
Продукти з кисломолочного сиру
Сирна маса
Глазурований сирок
Йогурт «Искушение»
Запіканка
Десерт

Продукція ТМ President
 Сири:
М'які сири
Тверді сири
Блакитні сири
Свіжі сири
Плавлений сир порція
Плавлений сир ванночка
Плавлений сир в скибочках
 Молочна продукція:
Масло
Сметана
Вершки
Продукти з кисломолочного сиру

Контактна інформація
Головний офіс:
       ДП "Лакталіс - Україна«
        03062, м. Київ, вул. Естонська, 120
Тел:
       +380 (44) 590-28-68
Факс:
        +380 (44) 494-21-13
Дякую За Увагу!


title: Презентація на тему «Закрытие шахт»

text:
Закрытие шахт:
как метан попадает в жилые дома
Содержание
Вступление
Бесконечные выгоды
Как закрывают шахты в Европе
Как закрывают шахты в Украине
Подводные камни Донбасса
Раскопки старых шахт
Вступление
	Закрытие шахт - не менее серьезная угроза, чем их эксплуатация в аварийном состоянии. Среди кандидатов на закрытие в Украине - около 140 объектов, которые уже более 10 лет ждут своей участи. Из них за годы независимости были законсервированы лишь 4 шахты, а до конца 2008 года Минуглепром закрыл еще 18. Если отношение к процессу не изменится, Донбасс могут ожидать серьезные потрясения, предупреждают эксперты. И не только экологические.
1
Главная
Вступление (ч2)
	На каждую из 140 шахт истрачено в среднем около 150 млн. грн., рассказывают специалисты. Фактически эти предприятия уже закрыты – по крайней мере, официально на них добыча угля уже не производится. Однако поскольку объекты еще не законсервированы по всем правилам, что называется, "до конца", все эти годы продолжается их финансирование.
2
Главная
Бесконечные выгоды
	Часть этих шахт участвует в добыче "теневого угля", который, по расчетам экспертов, составляет около 3 млн. т в год (около 5% от общего количества добываемого угля). "В Министерстве знают об этой многолетней коррупции, однако не предпринимают эффективных действий для препятствования этому", - сообщил председатель профсоюзов шахтеров Украины Михаил Волынец.
Михаил Волынец
3
Главная
Бесконечные выгоды (ч2)
	Кроме того, при закрытии шахт никто не придерживается проектных норм, уверяют специалисты. Например, взамен извлеченного угля не добавляются породы, что приводит к нарушению экологического режима поверхностных и подземных вод. Ведь вслед за добычей угля происходит оседание поверхности, формируются новые пути миграции взрывоопасных газов. В Донбассе, например, при подъеме уровней грунтовых вод треть территории может быть подтопленной или затопленной, что приведет к потере значительных частей нынешних территорий в пределах городов и сельскохозяйственных земель. Кроме того, подтопление свалок чревато перетоками химических элементов во внутренние воды.
4
Главная
Как закрывают шахты в Европе и в Украине
В Европе:
	Сегодня, к примеру, в Германии и, особенно, в Англии после закрытия специалисты осуществляют управление уровнями подземных вод (то есть удерживают их на безопасных глубинах). Для этого создаются откачивающие дренажные скважины и оставляется часть шахт для водоотлива. В Украине также все это предусмотрено в проектной документации, однако на деле никто не тратит ни усилий, ни средств на такие "мелочи".
	Например, при закрытии французской шахты был вырыт карьер глубиной метров 80 и площадью около 10 га, - рассказывает Волынец. - В шахту подавали песок, чтобы предотвратить проседание грунтовых пластов. Кроме этого, были утилизированы вредные вещества.

5
Главная
Как закрывают шахты в Европе и в Украине
В Украине:
	Украинские шахты закрывались проще: срезались высоковольтные провода, в которых находились цветные металлы, забирали часть оборудования, делали перемычку в 3-5 метров из горной породы, после чего шахту просто оставляли".
	Результатом данной "технологии" в г. Стаханове через полгода после ухода (не консервации, а именно ухода) с шахты на поверхность вышли шахтные воды, что привело к затоплению жилых массивов. Кроме нескольких десятков пахотной земли были затоплены несколько тысяч частных домов, в том числе несколько десятков высоток. Кроме того, шахтные воды по трещинам выдавили газ метан, скопившийся в подвалах жилых домов. "Я знаю около 30 случаев ожогов жителей домов шахтным газом в результате некомпетентной консервации объектов, - рассказывает Волынец. - Это происходит от того, что даже положенный на закрытие мизер в 150 млн. грн. не доходит до объекта в полном объеме, "иссякая" по пути".

6
Главная
Подводные камни Донбасса
	Кроме банального пренебрежения технологическими нормами, среди сложностей консервирования шахт Донбасса есть и объективные - геологические причины. Шахты представляют собой единую горно-геологическую систему, являясь сообщающимися сосудами. Поэтому игнорирование норм консервирования одной шахты способно обернуться проблемами в соседних районах. И для снижения рисков подтопления необходимо объединить действующие и закрытые шахты контролем уровня воды.
7
Главная
Подводные камни Донбасса (ч2)
	По словам специалистов, неумелое закрытие шахт может привести к обострению социальных проблем. Так, при закрытии шахт люди лишаются работы, а при подтоплении территорий, прилегающих к шахтам, теряют условия для полноценной жизнедеятельности. Например, доктор технических наук Евгений Яковлев предлагает "опережающее выполнение защитных природоохранных мероприятий, развитие новых производств, альтернативное предложение по работе, обеспечение безопасности жилищно-промышленного фонда".
8
Главная
Раскопки старых шахт
	Минуглепром параллельно с закрытием ряда проблемных объектов собирается и восстановить часть шахт, которые попали под гриф консервации. Это как раз тот случай, когда дешевле и безопаснее (по крайней мере, так говорят специалисты) создать рабочие условия на заброшенной шахте, чем вкладывать десятки миллионов на ее закрытие.
	"Возобновление деятельности неперспективных шахт положительно скажется на состоянии окружающей среды. В социальном плане планируется сохранить шахты, которые являются градообразующими предприятиями
9
Главная
Раскопки старых шахт (ч2)
	При этом будет решен вопрос трудоустройства населения рабочих поселков. Главное, чтобы оборудование было приведено в надлежащее состояние. Т.к. на сегодня оно находится просто аварийно", - отмечает зампредседателя Госгорпромнадзора Олег Румежак.
	Начиная либо завершая процесс закрытия шахт, хотелось бы сделать выводы из неудачных опытов закрытия с тем, чтобы инциденты, а для кого-то трагедии, не повторились.
10
Главная
Спасибо за внимание


title: Презентація на тему «Модернізація національної системи освіти» (варіант 1)

text:
Над проектом працювали:Бірюк Анна, Конфендрат Володимир, Орлова Катерина, Марчишин Богдан, Штирбулова Ірина
Модернізація національної системи освіти

Мета: визначити суть модернізації національної системи освіти в роки незалежності України
Завдання: визначення джерел інформації (опрацювання законів про освіту, пошук інформації в мережі Інтернет, обробка матеріалу підручника); опрацювання всіх даних; створення електронної презентації
Закони
Закон України "Про освіту" (1991 р.).
Програма "Освіта (Україна XXI століття"), 1993 р.
Закон України "Про загальну середню освіту" (1999 р.).
З’явилися заклади нового типу: гімназії, ліцеї, коледжі.
Запроваджено Зовнішнє Незалежне Оцінювання(2005р.)
Починається комп’ютеризація освіти.

Якщо в 1991 р. українською мовою навчалося лише 49,3 % школярів,то через десять років - 67,4 % навчається українською.
На початку 2000 р. було запропоновано проект “Концепція загальної середньої освіти” (12-річна школа), а також перехід на 12-ти бальну систему оцінювання.
Проте у 2010 р.,після приходу до влади нового президента, впровадження переходу до 12-ти річної освіти припинилось. (11 років)

У 2005р. міністр освіти Станіслав Ніколаєнко в Бергені підписав Болонську декларацію від імені України.
Метою було створення європейського наукового та освітнього простору задля підвищення спроможності випускників до працевлаштування та підняття конкурентоспроможності.
Болонський процес

       забезпечувати рівні можливості для           всіх людей,

     мати зв'язок з національною культурою і традиціями,

відповідати світовому рівневі.

Освіта повинна

       доступною,
      гуманною,
    незалежною від політичних партій,
   незалежною від громадських та          релігійних організацій.

Освіта має бути

Основні тенденції розвитку освіти
• поступове утвердження у сфері освіти української мови;
• демократизація навчального процесу;
• зв'язок освіти з національною історією, культурою і традиціями;
• поява навчальних закладів різних видів і форм власності;
• орієнтація реформ в освіті на європейські зразки з урахуванням національної специфіки.
обмеженість державного фінансування освітніх закладів ;
• недостатня матеріально-технічна база;
• падіння соціального престижу педагогічної діяльності і як наслідок загострення кадрової проблеми ;
• помилки в проведенні реформ
Позитивні
Негативні


title: Презентація на тему «Художня фотографія» (варіант 3)

text:
Художня фотографія
Виконав:Каратніцький.О.
Перевірив:Левицький.М.І.
Парищенська ЗОШ 2013 р.

Зміст
Що таке фотографія?
Художня фотографія – один із видів образотворчого мистецтва створений технічними засобами здорового образу документального значення, який виразно й достовірно відбиває момент дійсності.
Поява фотографії.
 У 1907 році були запатентовані й надійшли у вільний продаж перші фотопластини «Автохром» братів Люм’єр, що дозволяли досить легко отримувати кольорові фотографії. Альтернативні технології з’явилися лише в 1930-х роках: Аgfacolor в 1932 році, Kodachrome в 1935 році та у 1963 Роlaroid. Поява першої кольорової фотографії датується 1861 роком. У 1981 році виникла нова, технологія — цифрова фотографія.
Жанри фотографії.
Анімалістичний жанр.
Натюрморт.

Портрет.

Пейзаж.

Рекламне та соціальне фото.

Список використаної літератури.


title: Презентація на тему «Матеріали та інструменти для вишивання шовковими стрічками»

text:
Матеріали та інструменти для вишивання шовковими стрічками

Художня вишивка - один з традиційних і самобутніх гілок українського народного декоративного мистецтва. Цей вид рукоділля змінювався і вдосконалювався паралельно історичним етапам розвитку людства, відображав прогрес культури.
Для вишивання стрічкою сьогодні без зайвих зусиль можна придбати все необхідне - в магазинах широкий вибір стрічки усіх кольорів і фактур, а замість канви підійде будь-яка тканина. Ця вишивка не потребує складних пристосувань і великих витрат. До того ж тут використовуються звичайні і всім відомі прийоми вишивки. Особливість вишивки стрічкою полягає в тому, що вона надає візерунку об'ємність. За рахунок того, що стрічка набагато ширша ниток, вишивка не займає багато часу, а результат виправдає ваші очікування.

Тканина для вишивання
Для вишивання необхідно вибирати світлу тканину (білу, блакитну, жовту) полотняного переплетення, так яка при виконанні багатьох видів швів доводиться лічити нитки та тканині. Можна використовувати канву,  льняну тканину, тканину з льону з лавсаном, домоткане полотно або іншу тканину з розрідженою структурою:
льняна тканина
льон з лавсаном
домоткане полотно
канва
Стрічки
Для вишивки стрічками можна використовувати шовкові стрічки та стрічки з органзи, мереживні та атласні стрічки, тасьму. Шовкові стрічки можна вільно придбати в магазинах, їх є п'ять видів і приблизно двісті забарвлень. Існують стрічки для вишивки шириною від 3 мм до 12 мм, і з величезною палітрою кольорів і відтінків. Зазвичай для вишивки використовують вузьку стрічку, адже вона підходить практично для всіх тканин. При покупці стрічок зверніть увагу на кромку або ущільнення по краях. Якщо кромка є, то ця стрічка вищої якості, а якщо ні, то це декоративна стрічка.
Голки
За величиною і розмірами голки бувають різні. Нам треба так підібрати голку, щоб по ширині стрічка вільно проходила у вушко або відповідала ширині вушка. Якщо ширина стрічки 3 мм, використовуємо голку номер 24. Якщо стрічка ширше дванадцяти, дев'яти або семи міліметрів, то необхідно використовувати голку номерів від 22 до 18. У вишиванні номер розміру голки інший, ніж при звичайному шитті, - чим величина номера більша, тим вона менша. Рекомендується відразу купити набір голок для того, щоб вони згодом стали в нагоді вам в подальшій роботі для інших творчих робіт.
Ножиці
Для вишивання необхідно мати великі та маленькі ножиці. Маленькі ножиці з гострими кінцями використовуються для підрізання ниток та стрічок. А великими ножицями розрізають тканину.
П’яльці
П’яльці – це інструмент у вигляді чотирикутної або округленої рамки, з допомогою якої тримають тканину натягнутою й уникають стягування узору, який вишивається. Вишивка в п’яльці щільно натягується, але важливо уникати зморшок і деформації тканини. Вишивання в п’яльцях завжди є більш тривалим процесом.
Круглі п'яльці
Прямокутні п'яльці
Лінійка
З допомогою лінійки визначають місце розташування узору чи зразка вишивки. Також з допомогою лінійки можна робити розмітку тканини та вимірювати елементи вишивки.

Наперсток
Бажано використовувати наперсток при вишиванні. Його слід надягати на середній палець правої руки. Необхідно вибрати такий наперсток, щоб він щільно прилягав до пальця.
Лампа
Вишивати необхідно при хорошому освітленні, краще вдень. По можливості, влаштовуйтеся зліва і трохи боком від джерела світла (якщо ви не лівша). Якщо освітлення не достатньо, то необхідно використовувати лампу.


title: Презентація на тему «Природоохоронне законодавство»

text:
Природоохоронне законодавство
Презентацію підготував
Учень 2 фізичного курсу
Ліцею при ДонНУ
Воронецький Микита
Донецьк- 2013
Міжнародний союз охорони— міжнародна організація, метою якої є збереження природних ресурсів.Заснована в 1948 році, головний офіс знаходиться в місті Гланд (Швейцарія). Членами організації можуть бути як юридичні, так і фізичні особи. На теперішній час членами МСОП є 78 країн, 112 урядових та 735 неурядових організацій (в тому числі й українських), а також велика кількість вчених з 181 країни.Основним уставним видом діяльності МСОП є допомога співтовариствам будь-якого виду у справі збереження біорізноманіття і впровадження екологічно чистих та сталих методів використання природних ресурсів.
Донецьк- 2013
МСОП визначає шість категорій охоронних територій:
I. Заповідник суворого режиму  — територія з найвищим рівнем захисту, що охороняється для збереження екосистеми та наукових досліджень.
II. Національний парк — охоронна територія, призначена переважно для захисту екосистеми і екологічного туризму
III. Пам'ятка природи — охоронна територія, призначена переважно для збереження специфічних особливостей природи
IV. Заказник — територія для охорони окремих видів: охоронна територія, призначена переважно для охорони окремих видів, часто з навмисним втручанням в екосистему
V. Охоронний рельєф — охоронна територія, призначена переважно для захисту рельєфу/ландшафту та туризму.
VI. Територія контрольованого природовикористання — охоронна територія, призначена переважно для довготермінового економічного використання природної екосистеми.

Донецьк- 2013
Природоохоронна територія
Природоохоро́нна терито́рія — територія, яка охороняється через своє екологічне, культурне або подібне значення. Існує велика кількість таких територій, рівень захисту яких сильно відрізняється та залежить від статусу, встановленого національними законами та міжнародними договорами.
Природоохоронна територія, як визначається Міжнародним союзом охорони природи (МСОП) — територія або акваторія, призначена для захисту і підтримки біологічної різноманітності та природних і пов'язаних із ними культурних ресурсів, захист якої встановлюється законом або іншими засобами.
Донецьк- 2013
Природоохоронні території України
1 Біосферні заповідники
2 Природні заповідники
3 Природні парки
4 Заказники
5 Пам'ятки природи
Біосферні заповідники
В Україні існує 4 біосферні заповідники: Асканія-Нова, Карпатський, Чорноморський, Дунайський.
Біосферний заповідник Асканія-Нова є найдавнішим (заснований в 1874 році) в Україні. В заповіднику збереглись унікальні ландшафти степів України до їх змін в результаті господарської діяльності людини.
Карпатський біосферний заповідник створений у 1968 році для збереження унікальних гірських ландшафтів Карпат. Заповідник включає в себе кілька масивів загальною площею 53630 га. В заповіднику збереглася унікальна флора й фауна Українських Карпат.
Чорноморський біосферний заповідник створений у 1927 році. Площа — 64806 га. Розташований на північному узбережжі Чорного моря захоплює акваторію та дрібні острови у Тендрівській і Ягорлицькій затоках (о. Вовчий, о. Кривий та інші). Заповідник охороняє величезні території масового гніздування птахів.
Дунайський біосферний заповідник почав своє існування з 1976 року. На території України він має площу 120000 га і продовжується в Румунії. Заповідник охороняє гирло Дунаю з його численними колоніями птахів.

Донецьк- 2013

Донецьк- 2013
Природні заповідники
Крім біосферних на території України є 17 природних заповідників загальною площею понад 160000 га. Найбільшими з них є Розточчя, Медобори, Канівський, Кримський, Казантипський, Ялтинський гірсько-лісовий, Карадазький, Мис Мартьян тощо.
Донецьк- 2013
Природні парки
В Україні налічується 15 національних природних парків. Карпатський, Синевир, Сколівські Бескиди, Яворівський, Гуцульщина. Величезні площі займає національний природний парк Подільські Товтри в Хмельницькій області. Шацький природний заповідник створений на Поліссі. Коса Бирючий острів і східна частина Сиваської затоки належить до території Азово-Сиваського національного природного парку. На Лівобережній Україні створено національні природні парки Деснянсько-Старогутський, Ічнянський, Гомільшанські ліси, Святі гори.
Донецьк- 2013
Заказники
Заказників на території України 2632. Вони займають площу понад 1 млн га, що становить 37% від загальної площі природно-заповідного фонду України.
Пам'ятки природи
Крім того під охороною перебуває велика кількість пам'яток природи (їх в Україні 3025).
Гайдамацький Яр
Урочище «Модрина»
Донецьк- 2013
Червона книга України
Червона книга України — анотований та ілюстрований перелік рідкісних видів та підвидів, що знаходяться під загрозою зникнення на території України, і підлягають охороні; основний документ, в якому узагальнено матеріали про сучасний стан рідкісних, і таких, що знаходяться під загрозою зникнення, видів тварин і рослин, на підставі якого розробляються наукові і практичні заходи, спрямовані на їх охорону, відтворення і раціональне використання.

ЗАКОНИ УКРАЇНИ
Про охорону навколишнього природного середовища
Про охорону атмосферного повітря
Про охорону земель
Про державний контроль за використанням та охороною земель
Про екологічну експертизу
Про тваринний світ
Про рослинний світ
Про Червону книгу України
Про захист рослин
Про карантин рослин
Про природно-заповідний фонд України
Про Загальнодержавну програму формування національної екологічної мережі України на 2000 - 2015 роки
Про мисливське господарство та полювання
Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення
Про питну воду та питне водопостачання
Про відходи
Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку
Про поводження з радіоактивними відходами
Про металобрухт
Про об'єкти підвищеної небезпеки
Посилання та література
Закон України "Про охорону навколишнього природного середовища"
Закон України "Про природно-заповідний фонд України"
Концепція збереження біологічного різноманіття України
Закон України "Про Загальнодержавну програму формування національної екологічної мережі України"
Закон України "Про екологічну мережу України"
Відтворення екосистем і екомережі

1 Конституція України від 28.06.1996
2 Водний кодекс України від 06.06.1995
3 Кодекс України про надра від 27.07.1994
4 Лісовий кодекс України від 21.01.1994
5 Земельний кодекс України від 25.10.2001

Дякую за увагу


title: Презентація на тему «Творча лабораторія з дослідження життєпису Михайла Старицького»

text:
Творча лабораторія з дослідження життєпису Михайла Старицького
Угору стяг, а світоч - в руки,
І, щоб не сталося, - вперед!
М. Старицький
М. П. Старицький - один з корифеїв української драматургії. Він залишив глибокий слід в українській культурі. Крім драматичних творів, писав вірші й прозу, був видатним актором, талановитим режисером, сумлінним громадським діячем.
Мене вразило те, що все своє життя М. Старицький підпорядкував високій меті — :»душею і думкою послужить рідному народові» У листі до І. Франка, свого товариша по перу, він писав:
«Це бажання, цей напрямок керували мною все життя, і я не зрадив їх до могили, бо вірую, що тільки тоді ушанує свою мову народ, коли вона стане орудком культури і науки, коли на їй понесе народу інтелігентний гурт і визволення од економічного рабства і поліпшення долі...» Як це актуально звучить сьогодні!
На сьогоднішньому  етапі  розвитку  України  тема цього дослідження  звучить  дуже актуально. Бо саме тепер перед нами постають правдиві факти історії. За допомогою прози Михайла Старицького ми дізнаємося про минулі історичні епохи.
Михайло Петрович Старицький народився 14 грудня 1840 р. в с. Кліщинцях Золотоніського повіту на Полтавщині (тепер – Черкаська область) у дрібнопомісній дворянській родині. З дванадцяти років, через раннє сирітство, хлопчиком опікується дядько – В. Р. Лисенко.
На роки навчання в Полтавській гімназії, Харківському (1858-1860), а згодом Київському університеті (1860-1865) припадає знайомство М. Старицького з творами світової та вітчизняної класики (Т. Шевченка, Марка Вовчка, П. Куліша). Глибокий слід залишило спілкування М. Старицького з Олександром Лисенком (дядьком по матері).
Співчуття до становища трудової людини, прагнення захистити й просвітити «меншого брата» розбудили його національну, громадянську свідомість, спонукали М. Старицького, як і багатьох українських інтелегентів того часу, до ентузіастичної праці в недільних школах, народних бібліотеках, театральних гуртках, до збирання мовних, етнографічних матеріалів, діяльного членства в київській «Громаді» ще під час навчання в університеті.
Перша віршова спроба М. Старицького припадає на сумні часи «Валуєвського» циркуляру. Вустами ліричного героя у вірші передано атмосферу смутку й зневіри, в якій жила тоді українська інтелігенція:

Чого чекать? Одурено гадки,
Оббрехано псалми моєї віри,
Знесилено кайданами заміри
Й столочено найкращії квітки…

Разом із М. Лисенком він організовує Товариство українських сценічних аматорів (1872), для репертуару якого інсценізує правові твори та переробляє малосценічні п’єси інших письменників, пише оригінальні драматичні твори. Так було написано лібрето, музична комедія та інше.
На формування світоглядних переконань М. Старицького багато в чому впливала родинна атмосфера демократичних поглядів, поваги до життя селян, українського слова.
Через обмеження українського слова, відсутність української періодики Старицький змушений прозові твори писати російською мовою.
Працюючи після закінчення університету в Київському історичному архіві,                  М. Старицький розпочинає свою літературну діяльність і одночасно удосконалює знання з декількох іноземних мов: англійської, німецької, французької. Пізніше створює українську трупу, яка швидко набула великої (можна сказати, світової) слави.
Поряд із драматургічною, акторською діяльністю М. Старицький розпочинає перекладацьку роботу. 1873 року він власним коштом видає українською мовою «Казки Андерсена», наступного року – «Байки Крилова», повість «Сорочинський ярмарок» М. Гоголя, потім «Пісню про царя Івана Васильовича, молодого опричника та відважного крамаренка Калашникова»  М. Лермонтова (1875), «Сербські народні думи і пісні» (1876).
Не менш активною була видавнича діяльність письменника. Він сприяє виходу альманаху «Луна» (1881) й, оскільки дозволу на видання літературно-художнього журналу одержати не вдалося, організовує два випуски альманаху «Рада» (1883, 1884).
Не полишає М. Старицький і мрію про піднесення театральної справи в Україні, переконаний, що сцена – це «могутній орудок до розвиття самопізнаття народного».
1883-1893 припадає найяскравіша сторінка діяльності Старицького як організатора театру й драматурга.
1891 р. Старицький дебютує як прозаїк – повістю «Осада Буши»
1893 р. за станом здоров’я він залишає трупу і цілком віддається літературній справі.
1897 р. Петербурзька Академія наук призначила Старицькому персональну пенсію «За літературні праці на рідній мові».
1892 р. – «Заклятая пещера», «Розсудили»
      1897 р. – «Маруся Богуславка»
      1898 р. – «Оборона Буші»
      1899 р. – «Остання ніч»
      1901 р. – «Крест жизни»
      1895-1897 рр. – трилогія «Богдан Хмельницький»
      1898 р. – «Молодость Мазепы»
      1899 р. – «Руина»
      1901 р. – «Последние орлы»
      1903 р. – «Разбойник Кармелюк»
1903 р. взяв участь в урочистостях з нагоди відкриття пам’ятника   І.Котляревському в Полтаві, де читав уривки «Енеїди». Це був останній публічний виступ письменника.
Помер Михайло Петрович Старицький 14 (27) квітня 1904 р. в Києві.

Уже у віршах раннього періоду творчості (60-і роки) спостерігається рух романтичного світовідчуття до поглиблення соціальної характеристики буття.
Творчість Михайла Старицького охоплює різні жанри — і поезію, і драматургію, і прозу, але в усьому має особливу індивідуальну виразність, яка засновується на глибинно національному українському світосприйнятті та світогляді.
Основа тема творів Старицького – історія України, козацька історична тематика.
За природою свого таланту М. Старицький не був майстром соціального роману. Про нього з повним правом можна говорити як про майстра історико - пригодницького письма, під пером якого цей жанр розвинувся і утвердився в українській літературі.
Вислови про письменника:
«Творчість М. Старицького – значний крок вперед у розвитку української мови, у поширенні тематичного видно кругу української літератури, у зміцненні у нашому письменстві реалізму».
(М.Рильський)
«Старицький був першим із тих, кому доводилось проламувати псевдошевченківські шаблони і виводити нашу поезію на ширший шлях творчості, і що тільки за ним пішов Куліш у пізнішій добі свого віршування, а далі Грінченко, Самійленко, Леся Українка, Кримський і ціла фаланга молодших».
«Можна сміло сказати, що в ту пору на Україні не було поета, що міг би був здобутися на таке сильне та енергетичне слово і не взяти в нім ані одної фальшивої ноти».
«В тих перших поезіях Старицького і всіх пізніших бачимо виразно, що це говорить український інтелігент не до фікційного українського народу, який з елементарних причин не міг ані слухати, ані розуміти його, але до своїх рівних інтелектуалів, про свої інтелігентські погляди та почування»
(І. Франко)
«Старицький — один із перших національних поетів, що, за образним висловом Франка, перестали «натягати на себе мужицьку свиту» і саме цим вплинули на своїх літературних наступників».
(Микола Зеров)
«Старицький був переважно співцем громадянських настроїв, але бриніли у нього — правда, зрідка — й чисто ліричні тони небуденної краси, що до самого серця доходять і проймають його   відповідними   почуваннями».
«Із реакцією, що наступила після Емського указу, збігся в часі розквіт його творчості. Тому цілковито виправданим є домінування громадянської лірики у поетичному доробку митця, котрий не виключав і «чисто ліричних тонів небуденної краси, що до самого серця доходять і проймають його відповідними почуваннями».
(Сергій Єфремов)
«І коли наше слово зросте і зміцніє, коли наша література займе почесне місце поруч з літературами інших народів (я вірю, що так воно буде!), тоді, спогадуючи перших робітників, що працювали на невправленому, дикому ще ґрунті, українці, певне, спогадають добрим словом Ваше ймення».
(Леся Українка)
 «Більшої уваги, ніж оповіданню, реалісти (Іван Франко, Іван Нечуй-Левицький, Михайло Старицький) надають історичному романові та повісті... При цьому романи й повісті... творять з метою, прикладною до сучасності: нагадати своєму народові його героїчні традиції, провести через історичну алегорію сучасні думки, посилити народну самосвідомість».
(Валерій Шевчук)
"Відчуваючи зовнішню красу, картинність сцени, маючи нахил до мелодрами і романтизму, Старицький находив простір для своєї творчої уяви і сценічного її втілення в сфері історичної драми. Історичні п'єси Старицького — це найкраща частина його драматичної творчості, а між тими п'єсами певне найкращою є "Оборона Буші”».
(Д. Антонович)


title: Презентація на тему «Касетний скандал»

text:
Касетний скандал
Касе́тний сканда́л також Кучмагейт та Плівки Мельниченка — політичний скандал в Україні, що вибухнув після оприлюднення «плівок Мельниченка» восени 2000року, які свідчать про причетність тодішнього Президента України Л.Кучми та ряду інших високопосадовців та політиків до вбивства журналіста Г. Гонгадзе.


title: Презентація на тему «Океан Ельзи» (варіант 5)

text:
Океан Ельзи
Океа́н Е́льзи (або скорочено — О. Е.) — культовий український рок-гурт, створений 12 жовтня 1994 року у Львові. Лідером та вокалістом гурту є Святослав Вакарчук.
Публіка та критики неодноразово визнавали «Океан Ельзи» найкращим рок-гуртом та найкращим live-гуртом СНД та Східної Європи.

Львівський період (до 1998)
У 1992 році студент Денис Глінін (ударні) створив гурт «Клан тиші» до якого увійшли його однокласники Андрій Голяк (вокал), Павло Гудімов (гітара), а також знайомий Юрій Хусточка (бас-гітара). Влітку 1994 року Вакарчук прийшов на першу репетицію, а з осені четвірка репетирувала регулярно і вже 12 жовтня 1994 року, як прийнято вважати, було створено новий гурт — «Океан Ельзи», який тоді грав переважно суміш поп- і ліричної рок-музики. Святослав став її вокалістом, а також автором більшості текстів і музики гурту.

Творчість у 1998—2004 роках
1998 року ОЕ розпочав роботу з продюсером Віталієм Клімовим, підписав контракт із «Nova Records» та записав дебютний альбом, який побачив світ у вересні під назвою «Там, де нас нема». Пісні гурту посідали перші місця у чартах, їхня ліричність та незвичайний вокал Святослава Вакарчука здобули шанувальників по всій Україні. На початку 2000-го року гурт завершив роботу над другою платівкою — «Я на небі був».
2004 — 2012
Виступ у Харкові, 2010 рік
З 2004 року в гурті грають басист Денис Дудко і сербський клавішник Мілош Єліч, який співпрацював із гуртом під час туру «Тихий океан».  2005 року до «О. Е.» приєднався гітарист Петро Чернявський. 22 вересня 2005 року альбом »Gloria» у перший же день продажу став «платиновим» — за 6 годин було продано 106 000 примірників.

2013
27 Лютого 2013 було презентовано відео на перший сингл з майбутнього альбому, який отримав назву «Обійми́». А 11 квітня 2013 року офіційно було оголошено про припинення співпраці між гуртом та гітаристом Петром Чернявським. За офіційним повідомленням це зумовлено «творчими причинами та прийняте за спільною згодою всіх учасників». У турі його замінить сербський гітарист Владімір Опсеніца.
12 квітня було анонсовано точну дату релізу нового альбому - 15 травня та його назву - Земля.

Дискографія
Студійні альбоми
1998 :: Там, де нас нема
2000 :: Янанебібув
2001 :: Модель
2003 :: Суперсиметрія
2005 :: Gloria
2007 :: Міра
2010 :: Dolce Vita
2013 :: Земля
Синґли
1996 :: «Будинок зі скла»
2002 :: «Холодно»
2004 :: «Дякую!»
2006 :: «Веселі, брате, часи настали…»
2009 :: «Я так хочу…»
Акустичні альбоми
2003 :: «Tviй формат»
Збірки
2006 :: «1221»
2007 :: «Вибране…»
2010 :: «Океан Ельзи: The Best Of»
Інші альбоми
2010 :: «Dolce Vita /remastered»

Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Илья Ефимович Репин» (варіант 4)

text:
Илья Ефимович Репин

Воскрешение дочери Иаира

Портрет молодой В. А. Шевцовой

Славянские композиторы

Запорожцы пишут письмо
 турецкому султану

Портрет Льва Толстого

Портрет В. С. Сурикова

Портрет Третьякова

Портрет Протодиакона

Портрет Мусоргского

Портрет матери

Государственный совет

Не ждали

Иван Грозный и сын его Иван


title: Презентація на тему «Індійські народні танці»

text:
Індійські народні танці
Підготувала: учениця 11-Б класу
Кременчук Вікторія
Танці в Індії охоплюють широкий спектр форм танцю, починаючи від стародавніх класичних або релігійних народних танців до сучасних стилів.

Три найвідоміших індійські божества, Шива, Калі і Крішна, як правило, представлені в танці. Існують сотні індійських народних танців, таких як Бгангра, Бігу, Самбалпура, Чхау і Гарба, а також інші танці представлені на регіональних фестивалях. Індія пропонує багато форм класичних індійських танців, кожна з яких може бути простежена у різних частинах країни. Показ індійських танцювальних стилів в індійських фільмах ознайомив із індійськими танцями світову аудиторію.
Класичний індійський танець - найдавніший танець у світі. Немає більш досконалого народного танцю, ніж танець індійської народності. Коріння його глибоко релігійні і спрямовані на радість богам.

Довгий час носіями індійських танців були жерці храмів і бродячі артисти, які переносили різні види танцю з селища в селище, з храму в храм. Танець супроводжував гру на музичних інструментах і співах про життя простих людей і про діяння богів. Але як і в будь-який інший народній танцювальній традиції, народний танець неоднорідний по регіонах. На півдні Індії прості люди танцюють Бхарат-натьям, на сході - Одісси, на півночі - Катхак. До цих пір рухи індійських народних танців не канонізовані
В індійському танці є важливими не тільки пластика тіла, але й рух кожного пальця, жест, погляд, що розкривають зміст танцю. Мета танцю — занурення глядача у стан екстазу, у якому розчиняється реальність світу. Це — своєрідний гіпноз. Погляд танцівниці постійно спрямований на глядача. Кожна сюжетна ідея розглядається з точки зору різних настроїв. Аура чарівності сприяє розумінню суті давніх оповідей. Цей стан підтримується за допомогою вокального й інструментального акомпанементу.
Абеткою танцю у давніх індійських трактатах проголошено 108 поз Шиви, що звуться карали. Із каран індійський танцівник складає своєрідні комбінації, основу танцювальної композиції,— ангахарами. Окрім цього, танцівник має досконало знати му- дри (різноманітні позиції пальців) та хаста — жести рук, а також численні канонічні рухи очей, шиї, голови й інших частин тіла.
Завдяки положенню рук щодо тіла, чергуванням і комбінаціям жестів, що виконуються однією або обома руками, танцівник може передати будь-що.
Рухи очей, брів, голови та шиї танцівника, зливаючись з іншими компонентами танцю, підпорядковані єдиній меті — максимально виразно й емоційно насичено показати події згідно зі сценарієм вистави. Обов'язковим є бездоганне виконання кожного руху. Замість слів, що лунають зі сцени, індійські глядачі сприймають пластичні комбінації, перетворені мистецтвом танцівника на фрази, репліки, монологи й діалоги. Отже, завдяки мудрам індійський танцівник відтворює літературний текст драматургічного твору.
Xacma прана — це ті рухи рук і пальців, що наділяють сенсом жести, наприклад:
•    пальці, що ворушаться, показують світло місяця, пристрасть кохання, іскри;
•    похитування рукою зі згинанням зап'ястка — це вухо слона, політ птаха, річка, окрик: «Геть із дороги!»;
•    хвилеподібні коливання руки рухом зап'ястків — це хвилі, риба;
•    роз'єднання рук — давати, цвітіння, квіткові стріли Шиви;
•    роз'єднання пальців — розмова;
•    струшування руками — політ бджоли, гнів, сяйво, блискавка, волосся, що розвівається;
•    круговий рух зап'ястка — лоза, гола зброя, світ.
Яскраві сценічні костюми виготовлені з найякіснішого шовку й атласу; їх кольори — червоний, бузковий, смарагдовий, бірюзовий, синій — насичені й специфічно поєднані. У кожному окремому випадку це поєднання має смислове навантаження, так само, як і малюнки вишивок, виконані різнокольоровими нитками (на кожному вбранні — численні смужки, кожну з яких вишито окремо, уручну; раніше з цією метою використовували ще й золоте напилення). Костюм головного персонажа важить не менше ніж 12 цзинів (міра ваги, 1 цзинь дорівнює 500 г). Громіздкими є й головні убори, однак це не заважає акторам рухатися.


title: Презентація на тему «Конфлікти» (варіант 7)

text:
КонфліктиПідготувала Міщук Яна
Конфлікт – це зіткнення протележних  інтересів, думок, поглядів; серйозні розбіжності; гостра суперечка.

Що таке
«конфлікт»?

 Формула конфлікту:

  КС (конфліктна ситуація )+ І (інцидент) = К (конфлікт)
  КС - це протиріччя, що
нагромадилися створючи
причину конфлікту;
  І - збіг обставин, що є
приводом конфлікту.

1.Внутрішньоособовий конфлікт;
2.Міжособовий конфлікт;
3.Конфлікт між особистістю і групою;
4.Міжгруповий конфлікт.
ОСНОВНІ ТИПИ КОНФЛІКТУ

Внутрішньоособовий конфлікт (конфлікт вимог). В даному типі конфлікту сторонами, які конфліктують, є  різні компоненти духовної структури людини, причому це можуть бути компоненти одного рівня, наприклад, у ситуації боротьби мотивів або зіткнення двох життєвих принципів.
Міжособовий конфлікт (діадний). Це більш поширений тип конфлікту, де в ролі учасників постають дві особи, кожна з яких є суб’єктом – носієм певних цінностей, інтересів та думок.
 Конфлікт між особистістю і групою. Виробничі та навчальні групи встановлюють певні норми поведінки. Кожен повинен додержуватися, дотримуватися їх, щоб  отримати визнання даною   неформальною групою як її учасник і тим самим  задовольнити свої  соціальні потреби. Однак, якщо очікування групи заходять у суперечності з очікуваннями окремої   особистості, може   виникнути конфлікт.
Міжгруповий конфлікт. Будь-яка організація складається з певних формальних і неформальних груп, між якими можуть виникати конфлікти. Найчастіше конфлікт виникає через розбіжності в цілях чи інтересах функціональних структурних груп, які просто не в змозі мирно співіснувати, оскільки всередині будь-якої групи постійно відбувається динамічний розвиток, змінюються цілі, завдання, що поступово входять у суперечки.
• розподіл ресурсів (вони завжди обмежені, а претендує на їх використання кілька сторін):
• різниця у цілях (спеціалізація, конкретизація та дроблення на підрозділи передбачає їх різну стратегічну спрямованість);
• взаємозалежність у досягненні результату (вимагає співробітництва, хоча, реалізовуючи власні завдання, люди інколи нехтують іншими);
• різниця в уяві та цінностях (відсутність об'єктивної оцінки ситуації):
• незадовільні комунікації (відсутність повної та достовірної інформації);
• різниця у досвіді та манері поведінки;
• різка зміна подій чи умов.
ПРИЧИНИ КОНФЛІКТУ:
 Способи конфліктів:

  Пристосування – згладжування. протиріч, навіть на шкоду своїх інтересів
  Компроміс - взаємні поступки.
  Співробітництво - спільне вироблення рішень, що задовольняє інтереси сторін.
  Ігнорування - спроба (або прагнення) виходу з конфліктної ситуації, не вирішуючи її.
  Суперництво - відкрита боротьба за свої інтереси, завзяте відстоювання своєї позиції.
Виникнення     конфліктної    ситуації,    її   гострота, схильність до розвитку чи, навпаки, до згасання, залежить від особистих якостей людей, які беруть участь у ситуації. При цьому конфлікт швидко вирішується, якщо хоча б один з учасників конфліктної ситуації володіє: між особовими   методами   (стилями)    вирішення   конфліктних ситуацій. Є шість таких стилів: ухилення, згладжування, примушування, компроміс і вирішення проблем.
Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Особливості Української міфології»

text:
Особливості Української міфології
Підготував
учень 11 класу            Чигарев Максим
Поняття “міфологія”
   Вірування усіх давніх народів були тісно пов'язані з їх повсякденним життям, навколишнім світом, природою. Древні люди намагались пояснити зміни, явища і сили в природі і суспільстві (невидимий світ) використовуючи наявні у них на той час поняття про стосунки між людьми (видимий світ). Таким чином сили природи уподібнювались людям, набували певних людських рис .
    Міфологія — сукупність міфів того чи іншого народу. Міфи слід відрізняти від казок, які вже у стародавні часи сприймалися як вигадки, плід фантазії, в той час, як до міфів ставилися як до імовірних подій.
   Міфи також відрізняються від легенд, які найчастіше розповідають про реальних осіб, або справжні події.
Українська міфологія
   Українські міфи характерні тим, що вони надзвичайно природні, пов'язані з хліборобським або пастушим побутом наших предків.
   Їхні персонажі переважно батько-господар, мати-господиня, їхні сини й дочки, їхня худоба та поля. Міфологічні сюжети яскраво забарвлені родинним побутом княжої доби.
   У найархаїчніших колядках і щедрівках знаходимо прославляння господаря не якоїсь конкретної родини людей, навіть не князівської чи гетьманської, але швидше — відгомін прославляння сім'ї небесних світил та природних явищ: сонця, місяця, зорі, дрібного дощику, вітру та ін.
   Труднощі досліджень української міфології полягають насамперед у тому, що всі писемні згадки про стародавні вірування носять характер критики і засудження язичницьких Богів (бісів), яких кожен літописець не вважав за потрібне пояснювати, лише трактував як пережитки малокультурних звичаїв, неприйнятних для християн.
    До нас дійшли переважно уривки прадавніх міфів, часто засмічені пізнішими християнськими нашаруваннями, які нині так нелегко розпізнати, щоб зібрати й вибудувати струнку систему української міфології.
Особливість української міфології - пантеїзм
   Характерною особливістю української міфології є пантеїзм (від гр. pan — все, і theos — Бог), тобто філософсько-релігійне вчення, за яким Бог ототожнюється з природою.
   Обожнювання всіх явищ природи, небесних світил, дерев, річок, поклоніння багатьом богам називається політеїзмом, тобто багатобожжям.
   Існують і монотеїстичні віри, що визнають одного Бога, однак християнство не можна повною мірою визнати монотеїстичною релігією, бо в ньому є Бог-отець, Бог-син, Бог-дух, Мати Божа та ціла плеяда святих, яким поклоняються, як і богам.
   В українців існувала своєрідна ієрархія Богів: на чолі всього світу стояли найстарші Боги, котрі керували всім життям, далі йшли нижчі рангом Боги, а також демони, які надавали послуги старшим Богам; а внизу стояли люди, обдаровані великою силою, що могли конкурувати з демонами.
   На жаль, до нас не дійшло майже ніяких міфів про родоводи Богів, за винятком окремих вказівок на зразок: вітри — Стрибожі внуки, або «Сонце ж цар, син Сварога, він же Даждьбог» тощо.
Висновок
   Отже, українська міфологія — сукупність міфів про походження і родовід Богів (пантеїзм) — зовсім не розроблена. Досить проста і в той же час різноманітна. Але в цій галузі української культури маємо велику нестачу матеріалу.


title: Презентація на тему «Книга, без якої я не уявляю свого життя»

text:
Книга, без якої я не уявляю свого життя
Підготувала учениця 11 –П класу
Черноморець Вікторія
   Книга… . Як каже народна мудрість: «Книга – це джерело знань!». І я не можу не погодитись із цим твердженням. Книга є певним вчителем, наставником, а нерідко і порадником у різноманітних життєвих ситуаціях. Кожна книга залишає слід у нашому серці,  коректує нашу особистість. Проте, є та, яка найбільше запам’яталась, змінила наше життя. Яку ми можемо перечитувати знову і знову, кожного разу знаходячи у ній щось нове для себе. Така книга є й у мене. Це роман Ірен Роздобудько «Все, що я хотіла сьогодні...».
Коротко про письменницю:
Роздобудько Ірен Віталіївна - Народилася 3 листопада 1962 року у Донецьку. Закінчила факультет журналістики Київського Національного Університету. Працювала у Донецькому відділку ТАРС-РАТАУ телеграфісткою, у багатотиражці Донецького металургійного заводу, журналістом та диктором радіогазети. З1988 року живе в Києві, де працювала в газеті «Родослав», коректором журналу «Сучасність», оглядачем на першому й третьому каналах Національної радіокомпанії, оглядачем у газеті «Всеукраїнські відомості», заступником головного редактора в журналі «Наталі», головним редактором у журналі «Караван історій. Україна» та журналістом у журналі «Академія».
Працювала також офіціанткою в ресторані, шпрехшталмейстером в цирку, Снігуронькою в фірмі «Свято», завідувачем відеосалону у кінотеатрі.
Автор ілюстрацій до книг Лариси Масенко, Елеонори Соловей, Леся Танюка. Авторка двох збірок поезій. Вишиває бісером, грає на гітарі. Має доньку Яну.

Про книгу:
У ній яскраво розкриті почуття жінки, яка є «ув’язненою в замкнене коло» –сім’я , робота, дім, діти. Це все повторюється з нею кожного дня, і відверто їй набридло. Та вона боїться що-небудь змінити,  спробувати знайти час для себе, прислухатись до своїх почуттів та бажань.
І це все, напевно б тривало нескінченно довго, якби не страшна звістка, яка була для неї у гарний сонячний день, немов, грім з ясного неба. Вона смертельно хвора і жити їй залишилось дуже мало. Оговтавшись від шоку, жінка вирішує, присвятити весь цей час для себе, згадати, що таке бути собою та радіти життю. Зробити вчинки, які на перший погляд здавалися їй божевільними. Наважуючись на це – вона знову починає відчувати, радіти. І у неї є лише одне питання, яке вже вкотре задає сама собі: «Чому вона швидше не зробила цього?». Адже тепер в неї так мало часу. Змирившись із всім, жінка раптово дізналась, що це не її аналізи. Прізвище схоже, написане нерозбірливим почерком, але це не її, та і рік народження зовсім інший. Це не їй поставлений цей страшний діагноз.
Прикра помилка… . Та чи не змінила вона життя головної героїні на краще? Вона згадала, що таке щастя, що означає бути собою. У цей день все склалося якнайкраще. Жінка зрозуміла, що втрачає у житті, дізналась, наскільки вона сильна духом, хоча про це навіть не підозрювала.

 Читаючи цю книжку, я задумувалась, чому нам, людям, щоб щось змінити у своєму житті, на щось наважитись, потрібне сильне потрясіння? Те що переверне усе з ніг на голову. І знаєте, для себе я знайшла відповідь. Тому що ми занадто переймаємось тим, що для нас насправді не є головним. Прислухатись до свого серця, відчути його поклик – ось, що важливо! А не жити так, тому що саме так потрібно. Ми занадто боїмося власного «Я». Ховаємо його від усіх, тому що його прояв не схвалять, осудять. А згодом, воно втрачається і для нас.
Роль роману у моєму житті
Роман «Все, що я хотіла сьогодні....» відіграє надзвичайно важливу роль у моєму житті. Кожного разу, коли буденність затягує,  я згадую головну героїню, коли вона робила божевільні вчинки. Згадую, і теж намагаюсь зробити те, чого просить душа. Виходить, звичайно, не надто божевільно, ну і добре. Проте, це для мене, наче ковток свіжого повітря. Він заспокоює, приводить до себе, допомагає отямитись та йти далі. Йти і незабувати про те, що б ти не робив, де і ким би не був, «слухай своє серце, йому  все».


title: Презентація на тему «Відомі люди Кременця»

text:
Відомі люди Кременця
Осецький Олександр Вікторович - український військовий діяч, генерал УНР;
Сальський Олексій Петрович - штабicт 4-ї Київської дивізії Армії УНР, Герой Другого Зимового походу
польський письменник Юліуш Словацький;
єврейський просвітитель Іцхак Бер-Левінзон;
український композитор М. Вериківський;
український літературознавець і фольклорист М. Коробка;
польський геолог і географ О. Чекановський;
американський музикант Ісаак Стерн;
громадський діяч М. Данилюк;
ізраїльський військовий і політичний діяч Авідар Йосеф;
український музикознавець, філософ, кандидат філософських наук Бабій-Очеретовська Неоніла Леонідівна;
Валентина Адамович - український літератор, педагог, краєзнавець;
Віктор Морозов - український співак, перекладач;
Відомі люди, повязані з населеним пунктом
Юрій Покальчук - український письменник, перекладач, науковець, кандидат філологічних наук;
Марк Кац - львівський математик, представник Львівської математичної школи, колега Станіслава Уляма;
Єрусалимець Любов Олександрівна - українська народна майстриня вишивання;
Андрейчук Віктор Григорович - український правник;
Чеслав Ястжембець-Козловський - польський поет, критик і перекладач.
Гарасевич Іван Дем'янович - український художник, літератор.
Тут навчалися:
українські письменники У. Самчук, О. Лятуринська й Б. Харчук,
працювали ботанік В.-Г. Бессер, літературознавець М. Петров, художники Амвросій Ждаха й О. Сафонов,
проходили військову службу російський мандрівник М. Пржевальський та український історик і мислитель В. Липинський.

Відомі люди, повязані з населеним пунктом
Тарас Шевченко
Тарас Шевченко — відомий український поет, письменник, художник. У листопаді 1846 Тараса Шевченко відвідав місто Кременець: побував у гімназії, ліцеї, вивчав культові та інші мистецькі споруди, ймовірно, збирав і записав народні пісні, зробив деякі зарисовки. Про відвідини волинських містечок поет згадав на засланні у повісті «Варнак» (1853—1854). Про перебування легендарного поета на Тернопільщині нагадують меморіальні таблиці на фасадах палацу Вишневецьких, Кременецького ліцею та будинку в Почаєві (всі —1964); у Кременецькому краєзнавчому музеї є Шевченківський зал, де експонується «Малий Кобзар». Його іменем названо академічний обласний український драматичний театр та бульвар. Ім'я поета увічнене в найменнях 4-х населених пунктів Тернопільської області.
Вериківський Михайло Іванович(08.11.1896, м. Кременець, Тернопільщина — 14.06.1962, Київ). Видатний український композитор, диригент, музичний діяч, педагог. з ясел перебував в атмосфері любові й поваги до рідної народної пісні, що вплинуло на його музичну творчість. Закінчивши початкову школу, М. І. вступив до міського училища і був прийнятий до архієрейського хору. Здобуття музичної освіти продовжував у Кременецькому комерційному училищі (1912–1914 р.р.), де навчався гри на музичних інструментах. М. І. Вериківський керував хором і оркестром народних інструментів, грав у симфонічному оркестрі училища, навчався грі на віолончелі, фортепіанота робив перші композиторські спроби — створював фортепіанні прелюдії й романси
Михайло Вериківський
СЛОВАЦЬКИЙ, Юліуш (04.09.1809, Кременець, Україна - 03.04.1849, Париж) — польський поет.
Батько Словацького, Евзебіуш Словацький, викладав риторику та поетику у Кременецькому ліцеї, в останні роки життя був професором Віденського університету і помер від туберкульозу в 1814 р. Мати — Саломея Янушевська, донька управителя маєтками Кременецького ліцею. Овдовівши, вона вдруге вийшла заміж за професора Віденського університету, доктора медицини Августа Бекю. Роки дитинства поета збіглися з часом загострення революційної ситуації у Вільно. Було розкрито діяльність таємних університетських товариств. Почалося слідство, потім арешти, заслання. Слідством керував сенатор Новосільцев. Вітчим Словацького, професор Бекю, пристав на його бік. У майбутньому це ускладнило стосунки Словацького з прогресивними колами суспільства. У 1824 р. А. Бекю несподівано загинув від удару блискавки
Юліуш Словацький
В місті Кременець, за адресою вул. Словацького, 16, зберігся двоповерховий будинок, де провів дитячі та юнацькі роки класик польської літератури Юліуш Словацький. Будинок побудований наприкінці 19 століття в стилі провінційного класицизму. Ця садиба, колишній двір Янушевських, належала певний час Евзебіушу Словацькому — батькові Юліуша Словацького, який жив тут у 1810–1811 рр.
За часів СРСР в порожньому будинку розмістили міську бібліотеку, що сприяло збереженню старої споруди.
За часів незалежної України 2000 року міністри культури України та Польщі склали угоду, згідно з якою український уряд брався знайти нове приміщення для міської бібліотеки, а польська сторона — віднайти і надати гроші на реставрацію колишнього маєтку родини Словацьких в місті Кременець. На облаштування нового музейного закладу уряд Польщі виділив 2 млн гривень  — суму, що дорівнювала на той час річному бюджету міста Кременець. Реставрацію старовинної кам'яної споруди проводили разом, але делікатні строни роботи брали на себе польські фірми та польські майстри. Відновлення тривало майже два роки. В наповненні музею брали участь як Кременецький краєзнавчий музей, котрий передав туди власні матеріали про життя і творчість польськогопоета, так і польська сторона.
В травні 2001 року Кабінет міністрів України прийняв постанову про створення Кременецько-Почаївського державного історико-архітектурного заповідника. До його складу увійшли історичні споруди Почаївської лаври та Білокриницький палац (Кременецький район), а також передано Кременецький літературно-меморіальний музей Юліуша Словацького.

Кременецький літературно-меморіальний музей Юліуша Словацького
Кременецький літературно-меморіальний музей Юліуша Словацького
Підготувала:учениця 9 класуПодворна Галина


title: Презентація на тему «Освальд Шпенґлер»

text:
Освальд Шпенґлер
«Присмерк Європи»
Трохи біографії
Місто , Бланкенбург, де народився філософ, знаходиться біля підніжжя гори Гарц
Університети де Освальд вивчав філософію
Присмер Європи
Розглядає культуру не як єдину загальнолюдську, а як розколоту на окремі культури, кожна з яких проявляється на основі власного унікального «прафеномену» — «способу переживання» життя.
Розвиток культур підпорядковується певному біологічному ритму, який зумовлює головні фази їх розвитку: народження і дитинство, молодість і зрілість, старість і «занепад». Кожній культурі відведено час існування (близько тисячоліття), який залежить від внутрішнього життєвого циклу. Вмираючи, культура перероджується в цивілізацію.
Цивілізація
Цивілізація, на думку Шпенґлера, — «закостеніння» органічного життя культури, її розпад, перетворення праці на механічну роботу, що виключає творчість. Цивілізація супроводжується процесами «омасовлення» всього життя, що означає його розвиток на основі кількісного принципу, який знаходить свій вияв у глобалізації форм і методів людського існування: господарства, політики, техніки тощо
Занепад людини
Західний світ, на думку Шпенґлера, перейшов до цивілізації у XIX ст., і з цього часу розпочинається його занепад. Концепція Шпенґлера має фаталістичний характер, адже людина у нього діє відповідно до тих вимог, які ставить їй той чи інший тип культури.
Дякую за увагу
Презентацію підготував  Бєльський Денис


title: Презентація на тему «Макс Карл Ернст Планк»

text:
Макс Карл Ернст Планк
німецький фізик-теоретик, найбільшим досягненням якого вважається теорія випромінювання абсолютно чорного тіла, що стала відправною точкою для побудови квантової механіки. Лауреат Нобелівської премії з фізики (1918).

Макс Планк
Народився 23 квітня 1858 року в місті Кіль, Німеччина.
1880 рік – докторська дисертація “Рівноважні стани ізотропних тіл при різних температурах” у якій він пропонує різноманітні розв'язки фізико-хімічних проблем на основі своїх висновків.
Біографічні факти
14 червня 1880 року - завершується процес захисту його докторської дисертації і він став у 22 — річному віці приват-доцентом Мюнхенського університету.

У квітні 1885 року Кільський університет запрошує Планка на місце екстраординарія теоретичної фізики. Після коротких перемовин та добрих зв'язків його батька у м. Кіль, Планк отримує місце професора університету.

Влітку 1886 року Планк має заручини а 31 березня 1887 року одружується на Марії Мерк (1861–1909).

 9 березня 1888 року народжується його перший син Карл (1888–1916), а у квітні 1889 близнята Емма (1889–1919) та Ґрета (1889–1917) та у 1893 році сім'я має четверту дитину — сина Ервіна (1893–1945).

У 1889 році став першим директором нового Інституту теоретичної фізики Університету Фрідріха Вільгельма в Берліні, а з 1892 по 1926 рік займав місце професора фізики Берлінського університету, ставши наступником Кіргхофа на кафедрі фізики. Видав п'ятитомник «Вступ до теоретичної фізики», написаний у 1916–1932 роках.
Життя Марка Планка під час І Світової Війни
У 1916 році запобігає виключенню членів Академії наук з «ворожих країн», а також заявляє, що міжнародне співробітництво у науці може поєднуватися з «палаючою любов'ю та активною роботою для власної батьківщини».
Ервін Планк був поранений на фронті 7 вересня 1914 року та потрапив у французький полон
Карл Планк загинув 16 травня 1916 року під Верденом.
15 травня 1917 року померла його дочка Ґрета Планк від тромбоемболіїї легеневої артерії, лише декілька днів після народження її першої дитини.
21 листопада 1919 року помирає і Емма Планк, при народженні дочки.

Життя під час ІІ Світової війни
В 1930 році Макс Планк очолив Інститут фізики кайзера Вільгельма.

У 1933 — році приходу нацистів до влади, Планк вже був 74 річним чоловіком та перебував на посаді голови Товариства Кайзера Вільгельма.

У 1936 році після закінчення головування у Товаристві Кайзера Вільгельма, Планк відмовляється висувати свою кандидатуру.

У 1938 році Планк святкує своє 80-ти річчя.

Під кінець 1938 року Академія наук піддалася процесу «Ґляйхшальтунґ», через який Планк подає у відставку.
Під час Другої світової війни Планк залишає Берлін і перебирається з березня 1943 року у будинок для гостей Карла Штіля — багатого промисловця.

В лютому 1944 будинок Планка у Берліні зруйновано під час бомбування. В останні дні війни Планк та його дружина перебувають між двох фронтів, а після її закінчення він проживає у племінниці у Ґетінґені. 1945 року  Планк повернувся на свою посаду (заклад було перейменовано на Інститут фізики Макса Планка), і очолював інститут до кінця життя.
Повоєнні роки(1945 – 1947)
По закінченні війни з Ґетінґена під керівництвом Ернста Тельшова почалолася відбудова Товариства Кайзера Вільгельма. Планк стає знову його головою. 1 квітня 1946 року після повернення з Англії головування у товаристві перебирає Отто Ган. Влада Британської зони окупації Німеччини настоює на зміні назви товариства. 11 вересня 1946 року Товариство Кайзера Вільгельма перейменовують на Товариство імені Макса Планка. Так у липні 1946 року він присутній як єдиний представник Німеччини на святкуванні 300 річчя з дня народження Ісаака Ньютона влаштованому Лондонським королівським товариством.

4 жовтня 1947 року Планк помер. На його могильній плиті вибито тільки ім'я і прізвище ученого і чисельне значення сталої Планка.

Нова наукова істина тріумфує не тому, що її супротивники визнають свою неправоту, просто її опоненти з часом вимирають, а підростаюче покоління знайоме з нею з самого початку.

Макс Планк
Кінець…


title: Презентація на тему «Мадонна» (варіант 1)

text:
Мадонна
Виконала учениця 11-м класу
Євграфова Марина

Співачка
Акторка
Композитор
Режисер
Письменниця
Модельєр
Танцівниця
Продюсер
Активіст добродійних та правових оранізацій
Мадонна Луїза Вероніка Чикконе
(16 серпня 1958, Бей-Сіті, Мічиган, США)
 Найуспішніша артистка в історії музики, світові продажі її альбомів перевищили 300 мільйонів екземплярів  Користується настільки широкою популярністю, що її називають «Королевою поп-музики» Багаторазова рекордсменка Книги рекордів Гінесса. У 2008 році прийнята до Зали слави рок-н-ролу.
Дитинство та сімейні стосунки

Батько виховував своїх дітей
строго, вимагаючи від них
обов'язкового відвідування
церкви. У дитинстві Мадонна,
на думку оточуючих, була
водночас милим і пустотливим
дитям. Вона дуже любила матір.
Проте та вмерла від раку, коли
Мадонні було вже більше п'яти
років. Для дівчинки це стало трагедією.
Вона на два роки впала в іпохондрію,
переконавши себе в тому, що у неї, як і в матері, рак.
 У 1966 році батько Мадонни одружився
 з економкою Джоан Густафсон.
 У них народилося ще двоє дітей.
 Мадонна нелегко пристосувалася
 до мачухи. Епатажна натура
 дівчинки відкрилася ще у школі.
 Юній Мадонні забороняли фарбуватися,
 коротко стригтися. На знак протесту
 знялася в аматорському фільмі
 на домашній студії свого приятеля.
 За сюжетом, на її животі смажили
 яєчню. На конкурсі талантів танцювала
 у самих лише бікіні. Але у школі
 мала найкращі оцінки. У старших
 класах займалася в балетній студії.
Шлях до успіху

 Після успішного завершення школи
 Мадонна подалася в балет. Але
 вирішила, що зробити кар'єру зможе
 лише у Нью-Йорку. У 1978 році Мадонна,
 проти волі батька, полетіла у Нью-Йорк.
  Вона жила впроголодь. Певний час їй
 довелося ночувати на горищах, але незабаром
 познайомилася з Деном і Едом Гілрой — які
 мали маленький оркестр. Вже невдовзі вона
 стала виступати разом із ними. Мадонна співала,
 танцювала. Після завершення співпраці з
 братами Гилрой Мадонна створила власний
 маленький ансамбль, що поступово завоював
 популярність у навчальних закладах та
 університетських клубах. Врешті-решт їй
 вдалося отримати контракт на студії звукозапису
 «Саєр Рекордз. Після випуску двох успішних
 синглів Мадонна випустила перший альбом
 із нескладною назвою «Мадонна». Щоправда,
 фотографію співачки на обкладинці диска не
 розмістили. Співала вона у негритянському
 стилі. Альбом випустили у липні 1983 року,
 і він приніс Мадонні першу славу. За цим
 альбомом знімали й перші музичні кліпи Мадонни.

Успіхи у різних галузях
 Кіномюзіклом «Евіта» Мадонна
 виборола у 1996 премію «Золотий глобус»
 за головну роль. Фільм «Бруд та мудрість»
 — перший її прояв як режисера. Протягом
 наступних років знімалася в більш ніж двадцяти
 фільмах. Але її спроби зніматися в кіно
супроводжувалися більше невдачами, ніж
 успіхами. Оскільки у продажі розійшлися
120 мільйонів примірників її альбомів,  Книга
 рекордів Гіннеса  у 2000 році відмітила, що
 Мадонна — найуспішніша артистка всіх часів.
 Також Мадонну залічують до найбагатших
американських жінок у шоу-бізнесі. У 2011
році Мадонна зняла свій дебютний фільм
— «Ми. Віримо у кохання», в якому виступила
 режисером, співпродюсером та співсценаристом.
 Фільм отримав суперечливі рецензії від критиків.

Особисте життя

Перший шлюб з актором Шоном
 Пенном тривав 4 роки. Під час
зйомок у кінострічці "Дік Трейсі«
 зав'язалися стосунки з Уореном Бітті,
 які тривали близько року. З 1990 до
 1992 року мала стосунки з фотомоделлю
 Тоні Уордзом. Під час турне "Girlie Show«
 мала сексуальні стосунки з Дженні Шиміцу.
 У 1994 році зустрічалась зі скандальним
 баскетболістом Денісом Родманом. У 1996
 році Мадонна народила доньку Лурдес,
 батьком якої став тренер співачки –
Карлос Леон. У вересні 2000 року Мадонна
 народила сина від свого другого чоловіка
 — англійського режисера Гая Річі. Наразі
 Мадонна має стосунки з французьким
танцюристом Брахімом Зайбатом.
Діти Мадонни
Як відомо, королева
сучасної поп-музики
 Мадонна має чотирьох
 дітей: рідні - дочку Лурдес
 і сина Рокко, а також двоє
 прийомних – шестирічного
 Давида і п'ятирічну Мерсі.
Мерсі і Давид
Лурдес
Рокко

Студійні альбоми
Madonna (1983)
Like a Virgin (1984)
True Blue (1986)
Like a Prayer (1989)
Erotica (1992)
Bedtime Stories (1994)
Ray of Light (1998)
Music (2000)
American Life (2003)
Confessions on a Dance Floor (2005)
Hard Candy (2008)
MDNA (2012)


title: Презентація на тему «Франція – батьківщина кіномистецтва» (варіант 2)

text:
Франція – батьківщина мистецтва кіно

Французький кінематограф включає у себе твори кіно, створені французькою нацією, або її представниками закордоном.
Франція – батьківщина кіно.
Декілька ключових рухів кінематографу, таких як Нова хвиля, почалися саме в цій країні. Кіноіндустрія  Франції є однією з найсильніших та шанованих у світі та за популярністю поступається хіба що Голлівуду.

Заснування кінематографу
Народження кіно пов’язане із винайденням апарату, що дозволив відтворювати проекції об’єктів, що рухаються, і цей апарат був створений братами Луї та Огюстом Люи’єрами.

Луї та Огюст Люм’єри

Перша експериментальна демонстрація кінофільму Люм’єр була проведена 22 березня 1895 року для “членів спільноти заохочення національної індустрії”. В той день був продемонстрований фільм “Вихід робочих із фабрики Люм’єр”.

Технічний розвиток та народження жанрів

Відкриття Мельєса спеціальних видів кінозйомки наштовхнули інших винахідників на пошуки та експерименти в кіно. Проводились експерименти із мікро- та покадровою зйомкою студії братів Пате, студія “Гомон” експериментує із звуком, ведуться розробки кольорового відео, а 1908 року Андре Дебрі випустив знімальну камеру “Парво”, яка дозволили проводити нормальну та прискорену зйомку та  стала однією із розповсюджених у світі.

Брати Пате

Одне із перших кінопідприємств було створено братами Шарлем та Емілем.

Як і більшість інших підприємців, Пате зробили все, щоб перетворити кінематограф у вигідну справу, а тому налагодили масове виробництво апаратури. Вже у 1897 році вони  побудували  у  Венсані  (передмістя  Парижу) студію  для  зйомки,  обробки  та  випуски  фільмів,  там  же  був  цілий   цех  із    виготовлення апаратури…

Французький кінематограф 1930—1940-х
років був відзначений поетичним реалізмом .
Після виходу на екрани фільму «Набережна туманів» актори Ж.Габен і М.Морган стали найвідомішою парою екрана .Фільм М.Карне «Діти Порайка» був визнаний одним із кращих
В історії та сприяв розквіту авторського кіно .
Ж.Таті («Святковий день»),Р .Брессон («Дами
Булонського Лісу»), Ж.Кокто(«Красуня і чудовисько» ) створили свої неповторні кінематографічні «світи» .

Сучасне французьке кіно

Сучасне французьке кіно – це витончене мистецтво, в котрому психологія та драматизм поєднуються з пікантністю   та  художньою   красою    зйомки. Сьогодні його стиль визначають режисери Люк Бессон, П’єр Жане, Франсуа Озон, Філіпп Гарель та актори Жан .рено, Одрі Тоту, Софі Марсо, Матьє Кассовітц, Крістіан Клав’є, Луї Гаррель.

Сучасне французьке кіно

Сьогодні його стиль визначають
режисери:
 Люк Бессон,
П’єр Жане,
Франсуа Озон,
Філіпп Гарель

Актори:
Одрі Тоту,
Софі Марсо,
Матьє Кассовітц,
Крістіан Клав’є,
Луї Гаррель.

“Нова хвиля”

Нова хвиля французького кіно дарує світові кіно таких митців як Жан-Люк Годар, Клод Лелуш, Франсуа Трюффо, Клод шаброль, Луї Маль. З’явилися всесвітньовідомі мюзикли Жака Демі “Шербурські парасольки” (1964) та “Дівчата з Рошфору” (1967).

1960 – 1970.

З’явилася ціла плеяда акторів, серед яких найвідоміші

Жанна Моро,
Жан-Луї  Трентіньян,
Жан-Поль Бельмондо,
 Жерар Депардьє,
Катрін Денев,
Ален Делон,
Ані Жирардо,
Пьєр Рішар.

Дякую
за увагу !


title: Презентація на тему «Морская жизнь дельфинов»

text:
Морская жизнь дельфинов
Дельфин обыкновенный
Райчева Алина
Данный вид дельфинов достаточно распространен, и часто встречается. Обычно представители рода объединяются в стаи, и перемещаются вместе. Их можно увидеть возле берега, или сопровождающими корабли. Размер взрослой особи составляет около 2 м., вес – около 80 кг.
Райчева Алина
Обыкновенный дельфин предпочитает в качестве пищи рыбу, но при необходимости может питаться и другими морскими обитателями. При выборе рыбы отдаст предпочтение хамсе, но не побрезгует и осьминогом в тяжелые времена.
Райчева Алина
Животное очень подвижно, может прыгать, как бы вылетая из воды, причем такой полет осуществляется на расстояние около 10 м. Он часто находится на поверхности, и под водой в общей сложности проводит меньше времени. Но есть и глубоководные представители, которые охотятся и живут на глубине, изредка поднимаясь в верхние слои воды.
Райчева Алина
Дельфины этого вида обычно обитают родами – например, часто встречается совместное обитание нескольких поколений. В брачный период возможно разделение на стайки по половому признаку. Могут отделяться самки «в положении» или молодые мамы. Животные помогают друг другу – как ни странно это звучит, и этим они еще больше похожи на людей.
Райчева Алина
Средний срок жизни у дельфинов – 30-35 лет – этот вид не отличается от остальных. Речь дельфина обыкновенного разнообразна, встречаются громкие и сильные звуки, обычно животные «пересвистываются». Встретить этих особей можно в океанах и морях практически повсеместно – популяция является очень распространенной. Размножение животных происходит в теплые месяцы, вынашивается детеныш около года.
Райчева Алина
Внешний вид – размер туловища около 2 м., вытянутая морда и темный окрас. Отличительная особенность – светлые бока и живот. Выделены глаза и плавники. Спина – темная, в виде «покрывала». В ротовой полости находятся острые зубы, которых у дельфинов около 200.
Афалина
Райчева Алина
Данный вид дельфинов – именно тот, который хорошо известен всем нам по фильмам, роликам и т.д., да и каждый из нас, наверное, мог видеть его, бывая на море. Популяция очень часто встречается, обычно в группах по 5-10 животных. Возможны стаи, в которых будет более 400 животных – но это можно увидеть только в море.
Райчева Алина
 Взрослые особи имеют размер более 2 м., и весят примерно 200-300 кг. Обычно в качестве пищи они выбирают рыбу, иногда в ход идут осьминоги. Данный вид дельфинов хорошо исследован учеными. Животное может жить как в одиночку, так и группами. Часто оно находится возле берега, но пищу ищет на дне. Активность афалина проявляет в дневное время, а по ночам он спит. Для сна дельфин размещается на поверхности воды, может расположиться на отдых и днем, после обильного обеда.
Райчева Алина
Хорошо изучена речь животного – сегодня можно выделить определенные сигналы, например, когда афалина хочет есть, она издают звуки, похожие на мяуканье кошки. Если она охотится – звук похож на лаянье собаки, для отпугивания животное трещит или щелкает. Есть и другие звуки, которые позволяют животным вполне свободно общаться.
Райчева Алина
Животное может встречаться практически во всех океанских водах, предпочитая более теплые. Афалина размножается в теплое время года, и вынашивает детеныша в течение 1 года. Самка, находящаяся в положении, избегает других дельфинов, становится менее активной. Малыш появляется под водой, и сразу же поднимается на поверхность. Самка заканчивает вскармливание примерно через 2 года.
Райчева Алина
Внешний вид дельфина знаком каждому – темный окрас со светлым брюхом, крупный спинной плавник, продолговатая морда, четкие очертания. Возможны варианты в окрасе, но небольшие. Животное отличается дружелюбным характером, отлично поддается дрессировке, быстро запоминая команды.
Конец
Над презентацией работала Райчева Алина


title: Презентація на тему «Безробіття» (варіант 2)

text:
Безробіття — це складне соціально-економічне явище, при якому частина економічно активного населення не має роботи і заробітку. .
Безробіття
Безробітні у визначенні Міжнародної організації праці (МОП) — особи у віці 15-70 років (зареєстровані та незареєстровані в державній службі зайнятості), які одночасно задовольняють трьом умовам:
не мали роботи (прибуткового заняття);
активно шукали роботу або намагались організувати власну справу впродовж останніх 4-х тижнів, що передували опитуванню;
готові приступити до роботи впродовж двох найближчих тижнів.

Методика підрахунку
Безробітні у визначенні Міжнародної організації праці (МОП) — особи у віці 15-70 років (зареєстровані та незареєстровані в державній службі зайнятості), які одночасно задовольняють трьом умовам:
не мали роботи (прибуткового заняття);
активно шукали роботу або намагались організувати власну справу впродовж останніх 4-х тижнів, що передували опитуванню;
готові приступити до роботи впродовж двох найближчих тижнів.

Циклічне (кон'юнктурне) безробіття виникає внаслідок коливань економіки. У фазі рецесії підприємства звільняють робочих та наймають на роботу в разі економічного підйому. Вважається, що кон'юнктурне безробіття зникає через 2-3 роки.
Фрикційне безробіття(тимчасове) виникає, коли люди тимчасово знаходяться без роботи в результаті зміни місця праці, професій. Цей вид безробіття виникає в короткостроковому вимірі.
Структурне безробіття(технологічне) — виникає в результаті зміни структури економіки, викликане науково-технічним прогресом і зміною структури потрібних кадрів.

Види безробіття
Сезонне безробіття — результат природних коливань кліматичних умов протягом року або коливань попиту. Зникає протягом року.
Панельне безробіття (у розумінні монетаристів — природне безробіття): відсоток безробіття, який неможливо усунути навіть при найкращому розвитку кон'юнктури. Цей вид безробіття виникає внаслідок фрикційного, добровільного та структурного безробіття. Це та група безробітних, які не можуть знайти роботу в зв'язку з кваліфікацією, віком, станом здоров'я, місцем проживання або недостатнім бажанням до праці.

Чисельність економічно активного населення віком 15-70 років становила 22,2 млн осіб, з них 20,4 млн осіб, або 92,1 %, були зайняті економічною діяльністю, решта — не мали роботи, але активно її шукали та були готові приступити до неї, тобто відповідно до методології Міжнародної організації праці (МОП) класифікувалися як безробітні. Середньомісячна кількість безробітних працездатного віку (за методологією МОП) становила 1,7 млн осіб, або 8,5 % від чисельності економічно активного населення зазначеного віку До цієї категорії безробітних відносяться особи, що самостійно шукали роботу, та ті, які перебували на обліку у державній службі зайнятості.
Безробіття в Україні

За межами України працює 6,5 мільйона громадян країни, що становить більше 14 відсотків українського населення, повідомляє УНІАН з посиланням на інформаційні матеріали, поширені представництвом Міжнародної організації по міграції (МОМ) в Україні.
Найчастіше українці вибирають для трудової міграції Росію, Німеччину, США, Ізраїль, Чехію, Угорщину і Польщу. При цьому з 6,5 мільйонів мігрантів 67 відсотків складають чоловіки, а 33 відсотки — жінки.

Ситуація з гастарбайтерами — громадянами України
Незважаючи на зростання економіки у світі, рівень безробіття залишається рекордно високим. За даними Міжнародної організації праці на 2003 рік воно охопило до 185,9 млн осіб. що становило 6,2% від загальної кількості робочої сили, а в 2005 році у світі налічувалося вже 191,8 млн безробітних (при цьому 2,8 млрд чоловік мають роботу). Останніми роками рівень зайнятості росте в усіх регіонах світу, окрім арабських країн. Рекордний рівень безробіття охопив країни Близького Сходу та Північної Африки. Нині він тут досягає 12,2%. Зростання безробіття помітне також у країнах Східної Азії. У цих країнах зафіксований і найвищий рівень безробіття — 13,2% від працездатного населення. Щодо США, то, незважаючи на економічний розвиток, тут рівень безробіття становить майже 6%. Найбільше від безробіття потерпає молодь у віці від 15 до 24 років. Безробіттям охоплено 88,2 млн юнаків і дівчат, або 14,4% цієї вікової групи.
У зв'язку із погіршенням економічної ситуації як України, так і світу на початку 2009 року рівень безробіття склав понад 3 млн осіб. Прогнози експертів — до кінця 2009 року понад 5,5 млн.

Безробіття у світі
Артур Оукен на прикладі США математично виразив зв'язок між рівнем безробіття і відставанням обсягу ВВП. Він сформулював закон, згідно з яким країна втрачає 2-3% фактичного ВВП відносно потенційного ВВП, коли фактичний рівень безробіття збільшується на 1% порівняно з його природним рівнем:
Закон Оукена
(Yf-Yp)/Yp= - λ*(Uf – Up)
де Yf — фактичний ВВП, Yp — потенційний ВВП, Uf, — фактичний рівень безробіття, Up — природний рівень безробіття, λ — емпіричний коефіцієнт чутливості ВВП до змін циклічного безробіття (коефіцієнт Оукена).
Up на 1%, то відставання обсягу ВВП становить 2,5%. Це відношення (і :2,5 або 2:5) дозволяє обчислити абсолютні втрати продукції, які пов'язані з будь-яким рівнем безробіття.
Закон Оукена це залежність між відставанням фактичного обсягу ВВП і рівнем циклічного безробіття

Де Y — фактичний обсяг виробництва Y* — потенційний ВВП u — фактичний рівень безробіття u-u*- рівень циклічного безробіття u*- природний В — коефіцієнт чутливості ВВП до динаміки циклічного безробіття

y-y*/y* * 100%=-В(U-U*)
Можна визначати також вплив динаміки фактичного рівня безробіття на динаміку реального ВВП за два періоди, які порівнюються між собою. Тоді варто скористатися такою формулою:

де Y1- фактичний обсяг виробництва в поточному році; Y0-фактичний обсяг виробництва у попередньому році; U1-фактичний рівень безробіття в поточному році; Uo-фактичний рівень безробіття у попередньому році.
Ця формула свідчить, що коли рівень безробіття не зміниться в порівнянні з попереднім (U1 = Uo), то темп зростання реального ВВП дорівнюватиме 3%. Цей показник називають темпом зростання потенційного ВВП, а його значення обумовлене приростом населення, нагромадженням капіталу та науково-технічним прогресом.

(Y1-Yo)/Yo *100%= 3-2*(U1– Uo)
Закон Оукена розкриває істотний зв'язок між ринком продукту і ринком праці, та ще раз нагадує про те, що безробіття є основною проблемою сучасного суспільства. Коли рівень безробіття є високим, ресурси використовуються неповністю, значна частина продуктів не добирається, доходи населення зменшуються.


title: Презентація на тему «Уфолог»

text:
Уфолог – моя будущая профессия
Уфология — наука, занимающаяся изучением свидетельств о существовании НЛО, в т.ч. о контактах с НЛОнавтами и похищениях ими, мысленном общении с инопланетянами, о контактах в истории человечества, а также о других подозреваемых с деятельностью внеземного разума паранормальных явлениях (круги на полях, неопознанные плавающие объекты, квакеры и пр.). В широком смысле слова уфологией называют исследование и других паранормальных явлений, непосредственно не связанных с НЛО: полтергейста, призраков и др.
Уфолог – это человек, занимающийся проблемами и исследованиями, связанными с неопознанными летающими объектами – УФО или НЛО. Круг как специалистов, так и любителей, интересующихся этими аномальными явлениями, очень широк. Одни уфологи отдают предпочтение строгому научному исследованию, другие слишком многое принимают на веру, третьи являются откровенными шарлатанами.
Зарождение уфологии
Принято считать, что термин «уфология» появился в английском языке в 1959 году. В частности, Oxford English Dictionary сообщает о первом его использовании в журнале Times Literary Supplement 23 января 1959 года. Известно, однако, что эта статья появилась спустя восемь лет после того, как Эдвард Дж. Руппельт впервые предложил и начал использовать термин UFO в 1951 году.
В 1947 г. К. Арнольд увидел девять непонятных летающих предметов, передвигавшихся с немыслимой тогда сверхзвуковой скоростью. Известие об этих «летающих тарелках» быстро облетело всю Америку, в результате чего едва ли не каждый день появлялись очевидцы НЛО. Вскоре их накопилось столь много, что ВВС США подняли тревогу, предположив, что они запускаются СССР.
После того, как начали исследовать феномен НЛО, выяснилось, что «летающие тарелки» не начали вдруг появляться во второй половине двадцатого века. Сведения о странных летающих огоньках и предметах поступали и во время Второй мировой войны, и в Викторианскую эпоху. О небесных знаках упоминают и средневековые церковные хроники, и летописи древности.
Для исследования феномена ВВС США создавали различные секретные проекты.
В марте 1947 года ВВС США начали сотрудничать с прессой. Журнал «Life», доселе высказывавший пренебрежение к «летающим тарелкам», обмениваясь сведениями с ВВС, опубликовал статью Роберта Гинны и Бредфорда Дарраха «К нам гости из космоса?». Эта статья вызвала множество отзывов, статей о НЛО.
Уфологические исследования более всего затрагивают такие направления науки:

Психология. Ключевую роль в изучении случая предполагаемого наблюдения НЛО играет установление искренности показаний очевидцев (например, при помощи детектора лжи) и установление возможности реального существования наблюдавшегося ими феномена (например, поиском других независимых очевидцев). Понятно, что вероятность того, что явление действительно имело место, низка, если у респондента обнаружено какое-либо галлюциногенное психическое расстройство.
Метеорология. Существует множество атмосферных явлений, могущих ввести их очевидцев в заблуждение: ложные солнца, линзообразные облака и т.д. Расследующий случай уфолог прежде всего должен установить, не вызвано ли сообщение о НЛО наблюдением какого-либо из этих явлений.

Астрономия. Параллельно с атмосферными явлениями в науке описано множество астрофизических феноменов (вроде явления кометы, Венеры), вызывающих сообщения о наблюдении НЛО. Наиболее авторитетными уфологами были как раз профессоры астрономии (Аллен Хайнек и Дональд Мензел).

Уфолог – интересная и увлекательная профессия, но так же не стоит забывать, что многие уфологи погибали или исчезали при неизвестных обстоятельствах…
Американский писатель Сидни Шелдон отметил 23 случая гибели астрономов, среди которых были интересующиеся уфологией люди:
в октябре 1986 г. астроном профессор А. Шариф выехал из Лондона в Бристоль и повесился там на дереве, преодолев расстояние в 100 км;
через несколько дней лондонский же профессор В. Дазибай бросился с Бристольского моста;
в январе 1987 г. Автар Синг-Гада пропал без вести;
в феврале 1987 г. Питер Пигегел был задавлен своей машиной;
в марте 1987 г. Дэвид Сэняс разбился насмерть, въехав на большой скорости в здание кафе;
в апреле 1987 г. повесился Марк Визнер, был убит Стюарт Гудинг, Дэвид Гринхалг упал с моста, Шани Уоренн утопился;
в мае 1987 г. Майкл Бейкер погиб в автокатастрофе.

Но, к сожалению, редко встречаются профессиональные уфологи. Как правило, уфолог – это хобби, такое же, как и, например, нумизмат – люди объединяются, занимаются этим делом, но зарплаты не получают. Однако существуют организации, занимающиеся поиском внеземных цивилизаций, которые могут нанимать уфологов. Так же этим занимаются ВВС США и прочие правительственные организации. У уфологов есть ещё один способ заработка – они пишут книги и научные работы. Образование можно получить в таких странах, как Россия, Китай, США (штаты Иллинойс и Калифорния), Франция, где есть факультеты уфологии.