title: Презентація на тему «Клаудио (Джованни Антонио) Монтеверди»

text:
Кла́удио (Джова́нни Анто́нио) Монтеве́рди (итал. Cláudio (Giovánni António) Montevérdi; 15 мая 1567 (крещен в этот день), Кремона — 29 ноября 1643,Венеция) — итальянский композитор.
Творчество Монтеверди, во многом новаторское, в истории музыки знаменует переход от эпохи Возрождения к эпохе барокко. Работал во многих жанрах светской и церковной музыки. Наиболее примечательны его мадригалы и оперы, в том числе опера Орфей, которая исполняется и в наши дни.

Клаудио (Джованни Антонио) Монтеверди
Творчество и стиль
Творчество Монтеверди представлено тремя группами произведений: мадригалы, оперы и духовная музыка. Главная особенность композиционной техники Монтеверди — сочетание (нередко в одном произведении) имитационной полифонии, характерной для композиторов позднего Возрождения, и гомофонии, достижения новой эпохи барокко. Новаторство Монтеверди вызвало резкую критику со стороны видного теоретика музыки Джованни Артузи, в полемике с которым Монтеверди (и его брат Джулио Чезаре) обозначили свою приверженность так называемой «второй практике» музыки. Согласно декларации братьев Монтеверди, в музыке второй практики безраздельно господствует поэтический текст, которому подчиняются все элементы музыкальной речи, прежде всего, мелодия, гармония и ритм. Именно текст оправдывает любые нерегулярности последних.  В Венеции композитор нашел благоприятную атмосферу для либретто с историческими сюжетами, продвинувшихся по пути поисков «правды», или, во всяком случае, с сюжетами, располагающими к психологическим исследованиям.
Мадригалы
До 40 лет Монтеверди работал преимущественно в жанре мадригала (всего 8 сборников ["книг"]; девятый, неавторский, сборник издан посмертно). Работа над первой книгой, состоящей из 21 пятиголосного мадригала, заняла около 4х лет. Первые восемь книг мадригалов представляют громадный скачок отполифонии Ренессанса к монодии, характерной для музыки Барокко.

Мадрига́л (итал. madrigale, от лат. matricale — <сочинение> на родном (материнском) языке) — небольшое музыкально-поэтическое произведение, обычно любовно-лирического содержания.
 * Одна из частей мадригала «Lamento della Ninfa »- Жалоба или Плач Нимфы из сборника «Воинственные и любовные мадригалы» Этот мадригал состоит из трёх частей, сам плач - во второй. Две другие - для хора, повествующего о страдающей нимфе.
— опера Клаудио Монтеверди на итальянском языке, созданная в 1607 году, считающаяся, одним из самых значительных музыкальных произведений на тему древнегреческого мифа об Орфее. Премьера «Орфея» состоялась 24 февраля 1607 года в Мантуе. Написана в 1607 году для представления при мантуанском дворе во время традиционного ежегодного карнавала. «Орфей» относится к числу тех ранних опер, которые регулярно ставятся в настоящее время на мировой музыкальной сцене.
Несомненно «Орфей» является самым ярким утверждением в Италии вокального и драматического стиля начала XVII века. Его значение определяется театральностью, большой насыщенностью эффектами, в том числе оркестровыми, чувствительными обращениями и заклинаниями, в которых напевная декламация флорентийцев (весьма обогащенная эмоциональными взлетами) словно борется с многочисленными мадригальными вставками, так что пение Орфея являет почти классический пример их состязания.
«Орфей»
Джузе́ппе Фортуни́но Франче́ско Ве́рди (итал. Giuseppe Fortunino Francesco Verdi, 10 октября 1813 года, Ронколе близ города Буссето, Французская империя — 27 января 1901 года, Милан, Италия)  — великий итальянский композитор, творчество которого является одним из крупнейших достижений мирового оперного искусства и кульминацией развития итальянской оперы XIX века.
Композитором созданы 26 опер и один реквием. Лучшие оперы композитора: «Бал-маскарад», «Риголетто», «Трубадур», «Травиата». Вершина творчества — последние оперы: «Аида», «Отелло», «Фальстаф».

Джузеппе Фортунино Франческо Верди
Стиль
Предшественники Верди, повлиявшие на его творчество — Россини, Беллини, Мейербер и, самый важный — Доницетти. В двух последних операх, Отелло и Фальстаф, заметно влияние Рихарда Вагнера. Уважая Гуно, которого современники считали величайшим композитором эпохи, Верди тем не менее не позаимствовал ничего у великого француза. Некоторые пассажи в «Аиде» указывают на знакомство композитора с вещами Михаила Глинки, которого Ференц Лист популяризировал в Западной Европе, вернувшись из турне по России.
На протяжении всей карьеры Верди отказывался использовать высокое «до» в теноровых партиях, ссылаясь на то, что возможность спеть именно эту ноту перед полным залом отвлекает исполнителей и до, и после, и во время исполнения ноты.
Несмотря на то, что временами оркестровка у Верди мастерская, композитор полагался в основном на свой мелодический дар для выражения эмоций героев и драматизма действия. В самом деле, очень часто в операх Верди, особенно во время сольных вокальных номеров, гармония намеренно аскетическая, и весь оркестр звучит, как один аккомпанирующий инструмент (Верди приписываются слова: «Оркестр — большая гитара!» Некоторые критики утверждают, что Верди уделял техническому аспекту партитуры недостаточно внимания, поскольку ему недоставало школы и утонченности. Сам Верди сказал как-то, «Из всех композиторов я — самый малознающий». Но поспешил добавить, «Я это серьёзно говорю, но под „знаниями“ я подразумеваю вовсе не знание музыки».
Тем не менее, было бы неверным утверждать, что Верди недооценивал выразительную силу оркестра и не умел использовать её до конца, когда ему это было нужно. Более того, оркестровое и контрапунктное новаторство (например, струнные, взлетающие по хроматической гамме в сцене Монтероне в «Риголетто», дабы подчеркнуть драматичность ситуации, или, тоже в «Риголетто», хор, мычащий близкостоящие ноты за кулисами, изображая, весьма эффектно, приближающуюся бурю) — характерно для творчества Верди — характерно настолько, что другие композиторы не посмели позаимствовать у него некоторые смелые приёмы из-за их мгновенной узнаваемости.
Верди был первым композитором, специально занимающимся поиском такого сюжета для либретто, который бы лучше всего отвечал особенностям его композиторского дарования. Работая в тесном сотрудничестве с либреттистами и зная, что именно драматическая экспрессия является главной силой его таланта, он добивался устранения из сюжета «ненужных» деталей и «лишних» героев, оставляя лишь персонажи, в которых кипят страсти, и богатые драматизмом сцены.
    Сергей Яковлевич Лемешев (Ария Герцога .Опера "Риголетто" Д. Верди)
Риголе́тто (итал. Rigoletto) — опера в трёх актах Джузеппе Верди, написанная в 1850—1851 годах.
« Риголетто »
История создания
Опера была задумана по мотивам пьесы Виктора Гюго «Король забавляется» (1832). Пьеса была запрещена цензурой как подрывающая авторитет королевского двора. Итальянское либретто было написано Франческо Мария Пьяве, сотрудничавшим с Джузеппе Верди много лет. По требованию цензуры, исторический король был заменён неким герцогом, а безобразный шут Трибуле — Риголетто. Поначалу шута предполагалось сделать традиционным оперным красавцем.
Премьера оперы состоялась 11 марта 1851 года в Фениче, Венеция.
Дарио Марианелли (итал. Dario Marianelli; род. 21 июня 1963 года, Пиза, Италия) — итальянский кинокомпозитор, дирижёр, пианист.
Марианелли родился в Пизе, Италии. Он создал саундтреки к фильмам «Братья Гримм» (2005), «Гордость и предубеждение» (2005), «Искупление» (2007) и «Анна Каренина» (2012), за которые, три последних, получил номинации на «Оскар» за лучшую музыку, написанную для фильма. В 2008 году Марианелли выиграл «Оскар» и «Золотой глобус» за музыку к фильму «Искупление».

Дарио Марианелли
 Биография
Дарио Марианелли – представитель нового поколения кинокомпозиторов. Учился игре на фортепиано и композиторскому искусству во Флоренции и Лондоне. Всегда заметно выделялся на фоне своих однокурсников, являлся стипендиатом множества уважаемых музыкальных фондов. Стипендии и гранты дали ему возможность пройти стажировку, посвященную музыке в европейских фильмах, в Германии. А также проучиться три года в Национальной школе кино и ТВ.
Роберто Каччапалья - современный итальянский композитор. Родился 1 января 1953 года в Милане, закончил Миланскую консерваторию имени Джузеппе Верди. Является композитором-новатором, который ищет новые формы на стыке классической и электронной музыки. Каччапалья принято относить к направлению минимализма в музыке, хотя этот термин вызывает разногласия среди композиторов и критиков.
Роберто Каччапалья
Алекса́ндр Сеза́р Леопо́льд Бизе́ (фр. Alexandre-César-Léopold Bizet, при крещении получил имя Жорж, фр. Georges; 1838—1875) — французский композитор периода романтизма, автор оркестровых произведений, романсов, фортепианных пьес, а также опер, самой известной из которых стала «Кармен».
Жорж Бизе
Биография
Бизе родился 25 октября 1838 года в Париже в семье учителя пения. Он был зарегистрирован под именем Александр-Сезар-Леопольд Бизе, но при крещении получил имя Жорж, под которым и был известен в дальнейшем. Бизе поступил в Парижскую консерваторию за две недели до того, как ему исполнилось десять лет.
В 1857 году он разделил с Шарлем Лекоком премию на конкурсе, организованном Жаком Оффенбахом, за оперетту «Чудесный доктор» и получилРимскую премию, что позволило ему прожить в Риме в течение трёх лет, сочиняя музыку и занимаясь своим образованием. Отчётным произведением (написание которого было обязательным для всех лауреатов Римской премии) стала опера «Дон Прокопио». За исключением проведённого в Риме периода, Бизе прожил всю свою жизнь в Париже.
После пребывания в Риме он вернулся в Париж, где посвятил себя написанию музыки. В 1863 году он написал оперу «Искатели жемчуга». В этот же период он написал «Пертскую красавицу», музыку к пьесе Альфонса Доде «Арлезианка» и произведение для фортепиано «Детские игры». Также он написал романтическую оперу «Джамиле», обычно рассматриваемую, как предшественницу «Кармен», и симфонию до минор. Сам Бизе забыл о ней, и о симфонии не вспоминали до 1935 года, когда она была обнаружена в библиотеке консерватории. Симфония замечательна своим стилистическим сходством с музыкой Франца Шуберта, которая в тот период почти не была известна в Париже, за исключением, быть может, нескольких песен. В 1874—1875 годах композитор работал над «Кармен». Премьера оперы состоялась в парижском театре «Опера-Комик» 3 марта 1875 года и закончилась провалом. Свою Вторую симфонию, «Рим», Бизе не завершил.
3 июня 1869 года Бизе женился на младшей дочери своего покойного учителя Жака Фроменталя Галеви — Женевьев Галеви (1849—1926), которая приходилась кузиной либреттисту Бизе Людовику Галеви. Их сын — Жак Бизе (1872—1922, покончил жизнь самоубийством), названный в честь деда, был близким другом, одноклассником и конфидантом Марселя Пруста, а сама Женевьев послужила одним из прототипом куртизанки Одетты де Креси и герцогини Орианы де Германт в многотомном романе Пруста «В поисках утраченного времени».
Умер Жорж Бизе 3 июня 1875 года от сердечного приступа. Похоронен в Париже на кладбище Пер-Лашез.
«Кармен».История создания, премьера и первые отзывы
Жорж Бизе начал работать над разговорной оперой «Кармен» в 1874 году. Премьера «Кармен» состоялась во Франции в городе Париже в театре «Опера-Комик» 3 марта 1875 года и закончилась полным провалом. Даже парижане, считавшиеся искушёнными зрителями, оказались не готовы к подобному реализму на сцене. Столичные французские газеты соревновались в хлесткости критических отзывов об опере «Кармен»:
В повести, действительно, гибель Кармен есть лишь справедливое возмездие за все те преступления, на которые она наталкивает Хозе, это месть за всех тех, кого она заставила убить; здесь же (в опере), наоборот, Кармен никогда не была виновницей чьего бы то ни было убийства. Единственная её вина — в том, что она совратила с прямого пути склонного к любовным авантюрам солдата, и она является почти невинной жертвой, в то время как истинный преступник — её убийца.
Скромные матери, почтенные отцы семейства! С верой в традицию вы привели ваших дочерей и жен, чтобы доставить им приличное, достойное вечернее развлечение. Что испытали вы при виде этой проститутки, которая из объятия погонщика мулов переходит к драгуну, от драгуна к тореадору, пока кинжал покинутого любовника не прекращает её позорной жизни.
    Но, как нередко случается, именно такие рецензии создали «Кармен» огромную популярность и только на сцене парижской Комической оперы только в премьерный сезон, прошло не менее пятидесяти спектаклей. Тем не менее «Кармен» надолго исчезла с парижских подмостков и была возобновлена лишь в 1883 году в редакции Эрнеста Гиро(Гиро заменил разговорные диалоги речитативами, а также добавил несколько балетных сцен, использовав музыку из других произведений Жоржа Бизе). В немалой степени, возвращению оперы на парижскую сцену способствовало триумфальное шествие оперы «Кармен» по городам Европы, России и Америки. Ещё в 1880 году русский композитор Пётр Ильич Чайковский напишет:
Опера Бизе — шедевр, одна из тех немногих вещей, которым суждено отразить в себе в сильнейшей степени музыкальные стремления целой эпохи. Лет через десять «Кармен» будет самой популярной оперой в мире…
Слова Чайковского оказались пророческими. Опера «Кармен» и по сей день является одним из самых популярных театральных представлений.
В 1967 году Родионом Щедриным с использованием музыкального материала оперы была написана «Кармен-сюита».

Серге́й Серге́евич Проко́фьев (1891 — 1953) — пианист и дирижёр, один из наиболее значительных композиторов XX века. Народный артист РСФСР (1947). Лауреат Ленинской (1957 — посмертно) и шести Сталинских премий (1943, 1946 — трижды, 1947, 1952). Серге́й Серге́евич Проко́фьев (1891 — 1953) — пианист и дирижёр, один из наиболее значительных композиторов XX века. Народный артист РСФСР (1947)/ Лауреат Ленинской (1957 — посмертно) и шести Сталинских премий (1943, 1946 — трижды, 1947, 1952).
Прокофьев Сергей  Сергеевич
Прокофьев вошёл в историю советской и мировой музыкальной культуры как композитор-новатор, создавший глубоко самобытный стиль, свою систему выразительных средств. Творчеству Прокофьева в высшей степени присущи действенность и активность. В его произведениях преобладает эпическое начало. Яркой индивидуальностью отмечена лирика Прокофьева — вдохновенная, глубокая и вместе с тем внутренне сдержанная, кристально чистая. В процессе развития творчества Прокофьева всё яснее выявлялись его тесные связи с традициями русской музыки (М. П. Мусоргского, А. П. Бородина, Н. А. Римского-Корсакова). Присущая композитору острая наблюдательность сделала его одним из выдающихся мастеров музыкального портрета, сочетающего внешнюю характерность с психологической правдивостью. Это предопределило главную роль сценических жанров в творчестве Прокофьева. Стремясь к сценическому реализму, преодолению статики и др. оперно-балетных условностей, Прокофьев значительно усилил в балете роль пантомимы, в опере отказался от стихотворного либретто, заменив его повсюду свободным прозаическим текстом. Прокофьев существенно обогатил сферу вокальной выразительности в опере за счёт широкого использования декламационности, основанной на гибком претворении речевых интонаций. Для опер Прокофьева характерны жанровая многозначность и многоплановость драматургии. Так, «Война и мир» сочетает в себе черты лирико-психологической драмы и народно-героической эпопеи. Большое место в творческом наследии Прокофьева занимают фортепьянные сочинения, в которых своеобразно преломились особенности пианизма Прокофьева: конструктивная ясность формы и фактуры, отчётливость звучания, инструментальная трактовка фортепьянного тембра, упругость и энергия ритма. Симфонические (симфонии, увертюры, сюиты) и вокально-симфонические (оратории, кантаты) произведения также в целом отразили характерную для Прокофьева эпическую направленность. Большинству из них присущи объективность, повествовательность тона, драматургия, основанные не на столкновении, а на сопоставлении контрастных образов.
  Творчество Прокофьева составило эпоху в мировой музыкальной культуре 20 в. Самобытность музыкального мышления, свежесть и своеобразие мелодики, гармонии, ритмики, инструментовки композитора открыли новые пути в музыке и оказали мощное воздействие на творчество многих советских и зарубежных композиторов. В 1955—67 изданы 20 томов собраний музыкальных сочинений композитора.
Творчество
«Ромео и Джульетта» (op. 64) — балет в 3 актах 13 картинах с прологом и эпилогом Сергея Прокофьева. Либретто Адриана Пиотровского, Сергея Прокофьева и Сергея Радлова по одноимённой трагедии Уильяма Шекспира. Премьера балета состоялась в 1938 г. в Брно (Чехословакия). Широкую известность, однако, получила редакция балета, которая была представлена в Кировском театре в Ленинграде в 1940 г. «Ромео и Джульетта» Прокофьева — один из самых популярных балетов двадцатого столетия.
История
«Ромео и Джульетта»
В сотрудничестве с режиссёром Сергеем Радловым и драматургом Адрианом Пиотровским, Прокофьев создал драматическую основу балета и сочинил к нему музыку в 1935 г. Они написали сценарий в четыре акта со счастливым концом, который резко отличался от финала знаменитой шекспировской трагедии. Эта редакция балета, однако, так и не дошла до постановки. В начале 1936 г. «Правда» осудила два произведения Дмитрия Шостаковича в статьях «Сумбур вместо музыки» и «Балетная фальшь». Эти статьи испугали композиторов и изменили творческую атмосферу в сталинском Советском Союзе. Прокофьев и его соавторы изменили сценарий и ввели традиционный трагический конец.
Премьера состоялась только через несколько лет. Изначальный договор с Кировским театром выполнен не был, и заказ на балет перешёл к Большому театру, который тоже отменил постановку после кампании 1936 г. В конце концов премьера состоялась за границей в декабре 1938 г., в Брно в отсутствие композитора. Балетмейстер Леонид Лавровский поставил советскую премьеру в январе 1940 г. после грандиозного успеха постановки в Брно. Несмотря на возражения Прокофьева, Лавровский значительно изменил партитуру балета. Спектакль был удостоен Сталинской премии.
Балет в редакции Лавровского ставился в Москве в 1946 г., в Большом театре. В 1955 г. Мосфильм снял сокращённую киноверсию балета. Другие балетмейстеры, такие как Джон Крэнко в 1962 г., Кеннет Макмиллан в 1965  г., и Рудольф Нуриев в 1972 г., со временем создали новые постановки балета.
В июле 2008 г. состоялась премьера изначальной авторской редакции 1935-го года. Премьера прошла на музыкальном фестивале Колледжа Бард (англ. Bard Music Festival) в Нью-Йорке, США. Балетмейстером был Марк Моррис (Mark Morris). Эта постановка возродила состав, драматическую структуру и счастливый конец партитуры Прокофьева, которая раньше была неизвестна. После нью-йоркской премьеры возрождённый балет в рамках гастрольного турне был показан в Беркли, Норфолке, Лондоне и Чикаго.
Галина Уланова и Юрий Жданов, 1954


title: Презентація на тему «Опіки» (варіант 13)

text:
”

Опіки

Опіки
ураження шкіри та тканин організму під дією високих температур, їдких хімічних речовин, інтенсивного короткохвильового випромінювання, що призводить до втрати клітинами організму своєї молекулярної структури.

Класифікація опіків

Залежно від глибини ураження термічні опіки поділяють на легкі (І ступеня), середньої тяжкості (II ступеня), тяжкі (III ступеня) і вкрай тяжкі (IV ступеня).

Ступені термічних опіків

Опіки І ступеня характеризуються почервонінням шкіри у місці опіку. При дотику теплого предмета до цього місця відчувається зростаючий біль.

Опіки II ступеня характеризуються не тільки почервонінням шкіри, а й появою пухирців, заповнених прозорою рідиною, тривалим ниючим болем.

Опіки III ступеня характеризуються сильним болем. Поверхня обпеченої шкіри вкривається пухирцями, вона втрачає життєздатність. Окремі місця шкіри обвуглені, але глибокі тканини функціонують.

Опіки IV ступеня характеризуються обвугленням глибоких тканин, повною втратою ними життєздатності.

Розміри поверхні, що зазнала опіку, виражають у відсотках  від усього шкірного покриву. Для дорослих людей поверхню голови і шиї, що

приблизно дорівнює одній верхній кінцівці, приймають за 9 % усієї поверхні тіла, поверхня грудей та живота, що приблизно дорівнює поверхні однієї нижньої кінцівки, — за 18 %. Це так зване «правило дев'ятки». Другим способом визначення площі є «метод долоні». Як одиницю виміру використовують площу долоні, включаючи пальці, що становить приблизно 1 % поверхні тіла. Будь-який опік II ступеня, який вразив 10 % поверхні тіла, слід вважати тяжким, так само, як опік III ступеня, що вразив більше, ніж 2 % поверхні тіла. Ураження очей, пальців рук, району геніталій і анального отвору вважаються потенційно більш серйозними, ніж ураження інших частин тіла.

Якщо тіло уражене на 15 % опіками II та III ступенів, виникає тяжке ускладнення — опіковий шок, який за перебігом нагадує травматичний шок, але його дія вдвічі триваліша.

Опікова хвороба — це гостре порушення водно-сольового обміну в організмі, що супроводжується загальною інтоксикацією. Часто стан хворого ускладнюється запаленням легенів, ураженням печінки, нирок, гострими виразками шлунково-кишкового тракту.

ОПІКОВА ХВОРОБА

Надаючи допомогу, насамперед треба погасити одяг, що горить, ні в якому разі не допускати, щоб потерпілий при цьому бігав, бо повітря ще сильніше роздмухує полум'я. Найкраще накинути на нього пальто або куртку. Якщо це неможливо, повалити на землю і намагатися збити полум'я перекочуванням по землі. Потім обпечену частину тіла звільнити від одягу, обрізаючи його. Одяг, що приклеївся до шкіри, залишають. Неприпустимо торкатися обпеченої поверхні руками,протикати пухирці, заповнені рідиною, оскільки це може призвести до інфікування рани. Не можна змащувати сильний опік жиром та іншими речовинами. Після звільнення від одягу на уражені місця слід накласти стерильні пов'язки. Краще, якщо є спеціальні контурні опікові пов'язки, просочені проти-опіковим препаратом. У разі значних опіків нижніх та верхніх кінцівок їх іммобілізують за допомогою шин чи підручних засобів.
Якщо травмовано більшу частину тіла, потерпілого найкраще обгорнути чистим простирадлом. У всіх випадках потрібні знеболювальні заходи, напування підсоленою водою.

Перша допомога при опіковій хворобі

Найбільш небезпечні — опіки, отримані в результаті дії таких горючих речовин, як напалм, синтетичні в'язкі речовини тощо. Вони прилипають до тіла і одягу та, продовжуючи горіти, вражають тканини на значну глибину. Спроба збити полум'я призводить до розмащування горючої суміші по тілу, що веде до збільшення площі ураження. Припиняє горіння занурення у воду чи накладання змоченої у воді пов'язки.

Для лікування термічних опіків І та II ступенів з невеликою площею ураження народна медицина пропонує використовувати компреси з обліпихової олії.

Хімічні опіки

Хімічні опіки виникають у разі дії на шкіру концентрованих кислот (сульфатної, хлоридної, нітратної, карболової тощо), лугів (їдких калі, натру, концентрованих розчинів аміаку, негашеного вапна), фосфору, деяких солей (нітрату аргентуму, хлориду цинку та ін.). Хімічні опіки небезпечні ще й тим, що спричинюють загальне отруєння організму. їх ознаки: сип, пухирці, локальний біль без видимих ушкоджень, головний біль, утруднене дихання. Вони можуть проявлятися як відразу, так і через деякий час.

У разі опіків концентрованими кислотами (крім сульфатної) на поверхню опіку ллють холодну воду або розчин соди (1 чайна ложка на склянку води) протягом 10—15 хв.

На опіки, спричинені лужними розчинами, також ллють воду і обробляють 2 % -вим розчином оцту чи лимонного соку. Потім накладають пов'язку.

Під час опіків білим фосфором уражену частину тіла занурюють у воду і там зчищають фосфор. Маніпуляції на повітрі неможливі, оскільки фосфор може спалахнути. Уражену поверхню обробляють 5 % -вим розчином мідного купоросу (сульфату купрумуІІ) та закривають чистою сухою пов'язкою. Такі опіки не можна змащувати жиром чи мазями, оскільки це сприяє всмоктуванню фосфору в тканини, а фосфор — надзвичайно отруйна речовина.

У разі опіків негашеним вапном місце ураження слід змастити жиром, а рану закрити пов'язкою. Водою змивати не-гашене вапно неприпустимо.
Обпечені очі промивають водою (крім опіків вапном) або молоком, після чого накладають пов'язку і доставляють потерпілого у лікарню.

Опіки променевою енергією сонця, тобто ультрафіолетовим випромінюванням, спричинюють почервоніння шкіри, високу температуру, нудоту, блювання, головний біль. У цих випадках слід накласти на обпечену ділянку холодний компрес, постійно його змінюючи. Можна використати для компресів кисломолочні продукти (сметану, кефір) чи просто холодне молоко. Для зняття болю потерпілому варто дати аспірин чи парацетамол.

Перша допомога при хімічних опіках

Найчастішими причинами опіків бувають гарячі рідини, пара та полум'я.
Термічне пошкодження (коагуляція білка і загибель клітин) починається уже під дією температури 44 °С і темп його подвоюється зі збільшенням
температури на кожен градус від 44 до 51 °С.
                 Термічні опіки

Електричні опіки виникають під дією технічного, побутового чи атмосферного (блискавка) струму. Місцевий опік хоча й буває іноді глибоким, навіть з відшаруванням частини органачи тканини, але загрозу для життя потерпілого становить загальна дія струму на організм, нервову та серцево-судинну системи.
Електричні опіки

Сонячні — опіки шкіри, які виникають внаслідок дії сонячного випромінювання
Сонячні  опіки
Лікування опіків

 Лікування опіків полягає у наданні першої допомоги на місці пригоди, в боротьбі з ускладненнями (шок та ін), первинної обробки опікової поверхні, місцевому та загальному лікуванні.

 Перша допомога повинна забезпечити припинення дії травмуючого агента, профілактику шоку, інфікування опікової поверхні та евакуацію потерпілого в лікувальну установу.

 Після припинення впливу високої температури (винесення з вогню, видалення гарячих предметів та ін) з постраждалих ділянок тіла хворого знімають або, що менш травматично, зрізають одяг і на обпалені поверхні накладають асептичну пов'язку. При сильних болях під шкіру і внутрішньовенно вводять 2 мл 1% розчину морфіну або омнопону, після чого хворого негайно направляють до лікувального закладу.

У стаціонарі вживають термінових заходів з ліквідації шоку, вводять протиправцеву сироватку і проводять первинну обробку поверхні опіку. Один із способів її полягає в тому, що в теплій (температура 25 "С) операційній чи чистої перев'язочної при знеболюванні (наркоз чи місцева анестезія) стерильними марлевими кульками, змоченими ефіром або 0,5% розчином нашатирного спирту, ретельно обмивають уражену поверхню і навколишнє шкіру; відшаруванням епідермісу і чужорідні тіла повністю видаляють. Поверхня опіку висушують стерильними серветками і протирають спиртом, після чого накладають стерильну пов'язку з синтоміциновою емульсією, стерильним вазеліновим олією зі спиртом, розчином фурациліну або поміщають хворого під каркас зі стерильних простирадл при відкритому методі лікування.

1) закриті
2) відкриті
3) змішані
4) оперативні.
Вибір методу лікування визначається вагою опіку, часом, що пройшов з моменту травми, характером первинної обробки і обстановкою, в якій буде проводитися лікування.

 При закритому методі лікування на поверхню опіку накладають пов'язки з різними речовинами (протиопікові мазі, емульсія синтоміцину, диоксидинова мазь і ін.)

Методи місцевого лікування опіків

Опіковий шок представляє собою патологічний процес, який розвивається при великих термічних ураженнях шкіри і лежать глибше тканин, триває, в залежності від площі і глибини ураження, а також своєчасності та адекватності лікування до 72 год і більше, проявляється порушеннями психо-емоційної сфери , гемодинаміки , шлунково-кишкового тракту , функції нирок , розладами мікроциркуляції  і водно-електролітного рівноваги . Опіковий шок розглядається як варіант травматичної, але в ньому є суттєві відмінності, які визначаються масивними зрушеннями водних просторів з розвитком довгостроково зберігається набряку, головним чином, у зоні термічного ураження. При опіковому шоці відзначається менш виражена еректильна фаза, велика загальна тривалість шоку, падіння артеріального тиску настає не відразу, а через кілька годин (вихід рідини із судинного русла в интерстиций відбувається 12-18 год і більше) і не має великого клінічного значення

ОПІКОВИЙ ШОК

1) забезпечення прохідності дихальних шляхів; 2) катетеризація центральної вени і початок інфузій; 3) накладення пов'язок на обпечені поверхні; 4) катетеризація сечового міхура; 5) введення зонда в шлунок.

Алгоритм основних лікувальних заходів при опіковому шоці.


title: Презентація на тему «Ручні осколкові гранати та поводження з ними»

text:
 «Ручні осколкові гранати та поводження з ними»

Призначення, бойові властивості, загальна будова і принципи дії ручних гранат. Порядок огляду і підготовки гранат до метання.
      За призначенням гранати поділяються:
основного призначення, протитанкові, протипіхотні, запальні, димові, освітлювальні, сигнальні, світлозвукові, газові, навчальні.
     За способом метання гранати поділяються:
Ручні, гвинтівкові, пістолетні, підствольних гранатометів, гвинтівковоручні.
     За принципом детонації.
     Ручні осколкові гранати призначені для ураження осколками живої сили противника у ближньому бою (під час атаки, в окопах, сховища, населення пунктах, лісі, горах).
     Залежно від дальності розлітання осколків гранати діляться на наступальні та оборонні. Ручні гранати РГН, РГД-5 належить до наступальних; граната РГО, Ф-1 – оборонних.

	Загальний вигляд спорядженої ручної гранати оборонної Ф-1
	Загальний вигляд спорядженої ручної гранати наступальної РГ-42

	    Ручна  осколкова  граната   РГД-5   -   граната
	    дистанційної   дії,   призначена   для   ураження
	    живої сили противника у наступі та обороні.
	    Радіус ураження живої сили осколками гранати близько 25 м, що дозволяє застосовувати її на ходу, не ховаючись за укриття. Площа ураження живої сили осколками - 28-32 кв. м. Час горіння запалу 3,2 — 4,2 с.	Ручна наступальна граната РГД-5 була прийнята для поступової заміни осколкової гранати РГ-42, яка випускалась у роки Великої Вітчизняної війни.

	    Ручна  осколкова граната Ф-1 ("лимонка") є
	    гранатою   дистанційної   дії   і  призначена для
	    ураження живої сили противника переважно в
	    оборонному бою. Із-за великої площі ураження живої сили осколками під час вибуху гранати (близько 200 м) кидати гранату можна з різних положень, але виключно з-за укриття, із бронетранспортера, БМП або танка. Час горіння запалу - 3,2-4,2 сек. Граната Ф-1 була створена у 1939 році військовим інженером одного з заводів Наркомату оборонної промисловості Ф. Храмєєвим за зразком осколкової французької гранати Р-1 моделі 1915 р. і англійської гранати системи Лємона.

	    Осколки гранати РГД-5 мають енергію, достатню для ураження живої силі радіусом до 25 м, гранати Ф-1 – до 200 м.
	Середня дальність кидка гранати РГД-5 становить 40-50 метрів, гранати Ф-1 – 35-45 м. Маса заряджених гранат: РГД-5 – 310 г, Ф-1 – 600 г.

	БУДОВА РУЧНОЇ ОСКОЛКОВОЇ ГРАНАТИ РГД -5
	    Ручна   осколкова  граната  РГД-5 складається з
	    таких частин:
 корпус із трубкою для запалу,
 розривний заряд,
 запал.
	У корпусі гранати розміщено розривний заряд, трубка для запалу і для утворення осколків. Корпус складається з двох частин: ковпака і вкладиша ковпака, піддон і вкладиша піддона.
	Розривний заряд заповнює корпус і служить для розриву гранати на осколки.
	УЗРГМ –– призначається для вибуху розривного заряду. Він складається з ударного механізму і власне запалу.

	      БУДОВА РУЧНОЇ ОСКОЛКОВОЇ ГРАНАТИ Ф-1
		Ручна   осколкова  граната  Ф-1  призначена
	   для    ураження    живої    сили    переважно    в
	   оборонному бою. Оскільки осколки розлітаються на значну відстань, кидати її можна тільки з укриття, БМП, танка, БТР.
	Граната Ф-1 складається з корпусу, розривного заряду і запалу.
	Корпус гранати чавунний з повздовжніми і поперечними борозенками по яких він звичайно і розривається на осколки. У верхній частині корпуса є нарізний отвір для вгвинчування запалу.

	     Ручні гранати РГД-5 и Ф-1 мали дуже суттєвий
	    недолік, який полягає у відносно великому
	    відрізку часу між кидком гранати і її підривом.
	    На різко пересічній місцевості, в горах це дозволяло противнику, який вчасно побачив гранату, використати найближче укриття, а також створювало загрозу самоураження гранатометника у разі відскоку гранати від перешкоди чи скатування зі схилу.
	Ці недоліки у купі з недостатньо рівномірним осколковим полем особливо гостро проявились під час війни в Афганістані. ГНПП "Базальт" розробив новий комплекс ручних гранат, який складався з РГН (ручна граната наступальна) и РГО (ручна граната оборонна). Вони були знаряджені датчиком цілі і спрацьовували при ударі о будь-яку перешкоду.

	Загальний вигляд спорядженої ручної гранати оборонної РГО
	Загальний вигляд спорядженої ручної гранати наступальної РГН

		Ручні      осколкові      гранати
	   комплектуються   модернізованим
	   уніфікованим запалом (УЗРГМ).
	 	Капсуль  запалу  загоряється в
момент кидка гранати,  вибух відбувається
через 3,2-4 сек. після кидка.
	Під час вибуху утворюється велика кількість осколків, що розлітаються у різні боки.
	 Наступальна граната РГН під час вибуху  створює 220 — 300 осколків з середньою масою 0,42 г та початковою швидкістю розльоту 700 м/с, площа розльоту осколків – 95-96 кв. м. Оборонна граната РГО дає 670 — 700 осколків масою 0,46 г і швидкістю до 1200 м/с. Енергія осколків РГО втричі більше енергії осколків РГН, а площа розльоту 213-286 кв. м.

Заходи безпеки під час поводження з ручними гранатами.
	   Гранати переносять у гранатних сумках. Запали тримають окремо від гранат, при цьому кожний запал загортають у папір або клоччя. Переносячи гранати, слід оберігати їх від поштовхів, ударів, вогню, бруду, сирості. Підмочені та забруднені гранати і запали треба протерти і висушити під наглядом командира. Не можна сушити гранати біля вогню.
	Заряджати гранату дозволяється тільки перед її метанням.
Забороняється: розбирати бойові гранати й усувати в них несправності, переносити їх без сумок або за кільце запобіжної чеки; торкатися гранати, що не розірвалася після метання.


title: Презентація на тему «Мистецтво екібани в Японії»

text:
Мистецтво екібани в Японії
Підготувала
учениця 10 – А класу
Джура Аліна
      Слово ікебана в перекладі з японської означає «нове життя квітів». «Іке» означає шлях, а «ана» - квіти, таким чином, разом виходить - новий шлях, нове життя квітів. Зрізуючи квіти, гіллячки, ми даємо їм нове життя, прагнучи при цьому не повторювати природу.
Що включає ікебана?
       Основа ікебани - це трикутник; найвищі гілки символізують небо, коротші (2/3 довжини перших) - людину, і, нарешті, найкоротші гілочки (1/3 довжини перших) - землю. Ікебана відображає взаємини між цими трьома елементами. Трибічний порядок породжує в людях прагнення до досконалості.
Чи має значення ваза?
      Ваза має величезне значення. Ясна річ, що у високу й кулясту вазу ми не поставимо ті ж самі квіти, що в низьку й широку, яка називається морібана - блюдо, у яке ми наливаємо дуже мало води.
Чи можна використовувати при створенні ікебани інші матеріали, наприклад, камінчики?
        У старовинних школах в ікебанах не використовувалися інші елементи, окрім квітів і гіллячок. Перевага каменів у тому, що вони можуть зафіксувати й замаскувати композицію внизу.
       Але в школі Согетцу - одній із найсучасніших шкіл (вона була створена в 1929 році), можна використовувати все, що забажаєш: скло, метал, фарфор. Ця школа була створена Софу Тешигахарою. Він створив абсолютно іншу школу, оскільки не хотів дотримуватися жорстких правил, як у перших школах, до однієї з яких належав його батько.
Кінець!


title: Презентація на тему «Советское кино второй половины ХХ – начала ХІ века»

text:
Советское кино второй половины ХХ – начала ХІ века
Советское кино — киноискусство и киноиндустрия в СССР.

Послевоенное развитие советского кино во многом отставало от западноевропейского по вполне объяснимым причинам.
Сталинский режим достиг своего идеологического расцвета, и все кинокартины должны были прославлять существующий строй.
 Приходя в кинотеатр, зритель видел нечто, имеющее весьма отдалённое представление о его жизни.
После разоблачения  «культа личности»  появилась возможность говорить на экране об обычном, настоящем человеке.
На экране появляется молодой герой, часто протестующий против мнения большинства (насколько это возможно при советской цензуре) и борющийся за свою индивидуальность.

Специализация тем:
Документальное кино
Научно-популярное кино
Исторические фильмы
Фильмы о Великой Отечественной Войне
Фильмы о любви
Мелодрама
Комедия
Драма

Особый жанр - Производственная драма («Обретёшь в бою» (1975))

Известные режиссёры
Гайдай Леонид — гениальный режиссёр, сценарист и актёр.
Рязанов Эльдар — российский и советский кинорежиссёр, сценарист, актёр.
С. Ростоцкий -  режиссер, сценарист, актер, художник
Известные режиссёры
(...А зори здесь тихие
Белый Бим Черное ухо)
Сергей Бондарчук – актер, режиссер, сценарист
(Они сражались за Родину
Война и мир )
Киностудии
Мосфильм

Ленфильм

Центрнаучфильм

Актёры и актрисы
Юрий Никулин
Александр Демьяненко
Вячеслав Тихонов
Александр Абдулов
Надежда Румянцева
Советские фильмы/сериалы
Иван Васильевич меняет профессию
Интересные факты:

В зарубежном прокате фильм шел под названием — «Иван Грозный: Назад в будущее»

Царь Иоанн слушает на магнитофоне песню Высоцкого «Эх, раз, ещё раз».

Скипетр и держава, которые держит в руках Иван Васильевич(и которые изображены на иконе), как символ царской власти появились на сто лет позднее происходящих событий, в XVII веке.
Белый Бим черное ухо
Интересные факты:

Стиф — настоящее имя пса, сыгравшего Бима. На съемочной площадке актеры называли его Стёпкой.

В Воронеже установлен памятник Белому Биму.

Чтобы сдружиться со своим партнером по роли, Вячеслав Тихонов перед началом съемок часто гулял с псом. После чего собака очень сильно привязалась к актёру.
Вий
Интересные факты:
 Фильм несколько раз переснимали заново, так как он разочаровал руководство Мосфильма, оказавшись «слишком реалистическим»

Во время съемок полета, Наталья Варлей однажды выпала из гроба. Только реакция Леонида Куравлева, успевшего подхватить актрису, спасла ее от травм.

Костюм Вия был очень тяжелый, поэтому эту роль пришлось сыграть специально приглашенному штангисту.


title: Презентація на тему «Архітектура Класицизму» (варіант 1)

text:
Підготував:
Учень 10 класу
Шумського НВК
Бондарчук Юрій
Архітектура Класицизму
2013
Класицизм (від лат. Classicus - зразковий) - художній стиль європейського мистецтва XVII-XIX ст., Однією з найважливіших рис якого було звернення до античного мистецтва як вищого зразку і опора на традиції високого Відродження.
Поняття класицизму
Класицизму довелося стати останнім з «великих стилів» Європи - тих, що десятиліттями диктували моду на континенті та за його межами, визначали смаки в королівських палацах і в провінційній глушині. Архітектура класицизму на території України несе собою явний відбиток провінційності. Втрата державності і власної еліти, перетворення «Малоросії» в тиху сільськогосподарську околицю призвело до різкого скорочення тут монументального будівництва
Класицизм в Україні
 Цей елегантний особняк був споруджений в якості офіційної резиденції харківського генерал-губернатора. У 1805 р. будівлю було передано заснованому роком раніше Імператорській університетові і на 150 років стало його адміністративним корпусом.
Старий корпус Імператорського університету (м. Харків), 1770-1777 рр..
Палацовий комплекс у Качанівці був створений в якості офіційної резиденції голови Малоросійської колегії і генерал-губернатора Малоросії графа П. О. Рум’янцева
Палацовий комплекс у Качанівці (Чернігівська обл.), Кін. 18 - поч. 19 ст.
Катеринівський собор (м. Херсон), 1781 -1786 рр..
Один з найбільш незвичайних пам'яток раннього класицизму в Україні, Катерининський собор був побудований за дорученням князя Г. О. Потьомкіна-Таврійського архітектором І. Є. Старовим.
Будівля має цілий ряд унікальних особливостей
Ансамбль Круглої площі (м. Полтава), 1809-1813 рр..
Палац Розумовського (м. Батурин, Чернігівська обл.), 1799-1803 рр..
Різдвяна церква (м. Київ), 1809-1814 рр..


Презентація на тему «Фразеологизмы»


Презентація на тему «Мистецтво – посередник між культурами»


title: Презентація на тему «Безработица в Украине»

text:
Безработица в Украине
Выполнила: Терешко Е. 11-Б
Безработица — наличие в стране людей, составляющих часть экономически активного населения, которые способны и желают трудиться по найму, но не могут найти работу.
1)потеря работы (увольнение);
2)добровольный уход с работы;
3)первое появление на рынке труда.

Выделяют три основные причины безработицы:
В Украине в декабре 2013 года уровень безработицы увеличился на 0,3 п. п. по сравнению с предыдущим месяцем - до 1,8%.
Об этом сообщает Государственная служба статистики Украины.
Так, в декабре 2013 года в Государственной службе занятости было зарегистрировано 487,7 тысячи безработных, из них 402,1 тысячи человек получают пособие по безработице.
Средний размер пособия на одного безработного в декабре 2013 года составил 1 тысячу 172 гривен, что на 55 гривен больше, чем в ноябре 2013 года.

Безработица в Украине
Снижение доходов
Потеря квалификации
Экономические последствия (потеря ВВП)
Ухудшение криминогенной ситуации
Ухудшение динамики роста интереса населения к труду
Снижение уровня обеспеченности домохозяйств

Последствия безработицы
Вынужденная (безработица ожидания) — возникает, когда работник может и хочет работать при данном уровне заработной платы, но не может найти работу.
Добровольная — связана с нежеланием людей работать, например, в условиях понижения заработной платы.
Структурная — обусловлена изменениями в структуре спроса на труд, когда образуется структурное несовпадение между квалификацией безработных и требованием свободных рабочих мест.
Институциональная — безработица, возникающая в случае вмешательства государства или профсоюзов в установление размеров ставок заработной платы, отличных от тех, которые могли бы сформироваться в естественном рыночном хозяйстве.

Виды безработицы
Неустойчивая — вызывается временными причинами (например, при добровольной смене работниками мест работы или увольнении в сезонных отраслях промышленности).
Фрикционная — во время добровольного поиска работником нового места работы, которое устраивает его в большей степени, нежели прежнее рабочее место.
Маргинальная — безработица слабо защищённых слоёв населения (молодёжи, женщин, инвалидов) и социальных низов.
Молодёжная безработица — среди группы лиц 18-25 лет.
Зарегистрированная — незанятое население, занимающееся поиском работы и официально взятое на учёт.


title: Презентація на тему «Мій настрій: як ним керувати?»

text:
Мій настрій: як ним керувати?
Форма: відверта розмова з елементами рольової гри
Мета: ознайомити учнів із поняттям «настрій», «емоції», показати вплив емоцій на здоров’я людини, допомогти учням керувати своїм настроєм; виховувати взаємоповагу, ввічливість, тактовність, доброзичливість, взаєморозуміння.
Історична довідка
Ще з часів Платона вважається, що душа складається з трьох відносно самостійних сутностей: розуму,  волі та почуттів, в основі яких емоції. Якщо розум та воля деякою мірою підкоряються ним, то емоції завжди виникають та діють незалежно від нашої волі та бажань. Це ми знаємо із власного досвіду, коли емоції підкорюють розум та волю.

Емоції – це внутрішнє позитивне чи негативне реагування людини на ті предмети або умови, які сприяють чи заважають задоволенню людських потреб; безпосередні переживання, які відображають суб’єктивне ставлення людини до навколишнього світу і самої себе.
Емоційний стан – це фізичне самопочуття або настрій, сукупність обставин та стосунків, у яких хтось або щось перебуває. Супутником багатьох емоцій є настрій.

Почуття – це психічні чи фізичні відчуття людини, викликані певними душевними переживаннями, які є більш постійними, ніж емоції.
Настрій – більш або менш тривалий, бадьорий або пригнічений емоційний стан. Він є похідним від різних емоцій, що діють на людину і створюють певний час емоційний фон. Його стійкість залежить від обставин і типу нервової діяльності.

Часто на настрій впливають порушення емоцій. Назвемо деякі з них:
Апатія – стан надмірно пониженого емоційного збудження, повна байдужість, бездіяльність.
Стрес – захисна реакція організму на сильні зовнішні впливи (небезпеку, перевтому тощо). Це одна з найбільш суттєвих негативних прикмет нашого часу, яка характеризується психоемоційним напруженням.
Депресія – стан пригніченого настрою, що супроводжується тугою, руховою і мовною загальмованістю. У людини з’являється розлади сну, апетиту, почуття тривоги і страху, головний біль.


title: Презентація на тему «Технология изготовления сахара»

text:
Технология изготовления сахара

Сахарный буряк
Химический состав сахарного буряка

Буряк
Вода(75%)
Сухие вещества(25%)
Сахароза(12,5%)
Несахары(2,5%)
Этапы обработки сахарного буряка
Стадии технологического процесса. Процесс получения сахара-песка на свеклосахарных заводах складывается из следующих стадий:
— подача свеклы и очистка ее от примесей;
— получение сока из свекловичной стружки;
— очистка сока;
— сгущение сока выпариванием;
— варка утфеля и получение кристаллического сахара;
— сушка, охлаждение и хранение сахара-песка.

Сахар рафинад
Заводы:
Сахарорафинадный завод фирмы «Домино» в Бруклине
На сахарной фабрике в Буа-Руж,Реюньон

Яготинский сахарный завод
Спасибо за внимание!


title: Презентація на тему «Соціальна мобільність» (варіант 1)

text:
Соціальна мобільність
Соціальна мобільність -
процес переміщення особи між ієрархічно й функціонально організованими елементами соціальної структури(класами , верствами, групами та категоріями населення, позиціями).
перехід індивіда, соціального об'єкта або цінності, створеної або модифікованої завдяки людській діяльності, від однієї соціальної позиції до іншої.

Поняття було введено П. Сорокіним у 1927 р.
Здійснити соціальну мобільність
збільшити чи зменшити прибуток,владу, престиж у результаті переходу на іншу позицію, до іншої групи .
Типи соціальної мобільності

вертикальна

горизонтальна
 Вертикальна - відносини , що виникають внаслідок переміщення індивіда або соціального об’єкта з одного соціального прошарку в інший
Горизонтальна – та ,що передбачає перехід індивіда з однієї соціальної групи і іншу, яка розміщена на тому ж рівні.

“ Канали вертикальної циркуляції ”
деякі «ліфти» або «шляхи», якими дозволено індивідам переміщуватись вгору чи вниз, з одного прошарку в інший.

Сорокін виділяв 7 основних інститутів:
Армія
Школа
Церква
Сім’я
Політичні
Економічні           організації
Професійні

Види соціальної мобільності
 міжгенераційна
 внутрішньогенераційна
Внутрішньогенераційна мобільність  — це висхідна чи спадна мобільність окремої людини протягом її життя.
Міжгенераційна мобільність — це рух індивіда соціальною драбиною між різними поколіннями.
Соціальний портрет молоді:
Життєві плани покоління та його цінності
Рівень освіти;
Професійна підготовка молоді;
Рівень зайнятості молоді;
Її місце на ринку праці.
Обираючи професію, молодь бажає мати:
Високий прибуток
Працювати за здобутою професією
Орієнтована на цікаву роботу, що забезпечить престиж і кар’єру.

Тенденції соціальної мобільності в Україні:
масова примусова, недобровільна міжпрофесійна мобільність зумовлена кризовим станом суспільства в період інституціональних змін, який знижує попит на деякі професії, наявність безробіття  тощо;
спадні соціальні переміщення як домінантні тенденції у процесах соціальної мобільності для абсолютної більшості населення;
висхідні соціальні переміщення характерні для порівняно невеликих соціальних груп (переважно для правлячої еліти;
зміна професії як складова стратегії виживання;
примус до самозайнятості без професійної перекваліфікації;
рух у спадному напрямку суттєво переважає рух у висхідному напрямку;
стратегії  успіху  властиві переважно молоді у той час, як для середнього та старшого покоління характерні стратегії виживання.


Презентація на тему «Людвіг Міс ван дер Рое»


title: Презентація на тему «Олександр Михайлович Бутлеров»

text: Prezentacii.com


title: Презентація на тему «Биотопливо»

text:
ВЫПОЛНИЛА : Кириллова Анастасия
ученица 11 класса

БИОТОПЛИВО: проблемы и перспективы
Цель работы:
Исследование особенностей формирования и перспектив развития мирового рынка биотоплива в современных условиях углубления глобальных проблем мировой экономики.

Задачи:
выявить длительные и среднесрочные тенденции мирового рынка биотоплива, определить основные факторы, лежащие в основе его формирования и возможные перспективы развития;
исследовать во взаимосвязи комплекс проблем, определяющих развитие мирового рынка биотоплива – ресурсных, производственных, технологических, сельскохозяйственных, энергетических, социальных и экологичесих;
обосновать перспективные направления развития биотопливной отрасли с учетом развития науки и техники;
использовать биотопливо на производстве и в быту.
Объект исследования: комплекс экономических, технологических, экологических и социальных процессов и явлений, лежащих в основе формирования мирового рынка биотоплива.

 Предмет исследования: мировой рынок биотоплива как система взаимоотношений субъектов мировой энергетической и сельскохозяйственной систем.

Практическая значимость: использование биотоплива – это перспективное направление в энергетике, за которым будущее; использовать биотопливо можно не только в масштабах страны, но и в быту.

Биотопливо - это топливо из биологического сырья, получаемое, как правило, в результате переработки стеблей сахарного тростника или семян рапса, кукурузы, сои.
Виды биотоплива

СПОСОБЫ ПОЛУЧЕНИЯ
 микробиологический (спиртовое брожение)
синтетический
 (гидратация этилена)
C6H12O6 → 2C2H5OH + 2CO2
CH2=CH2 + H2O → C2H5OH
Биоэтанол - это обычный этанол (C2H5OH), получаемый путем переработки растительного сырья.

+
-
Обладает нулевым балансом диоксида углерода. Содержащийся в этаноле кислород, позволяет более полно сжигать углеводороды топлива. 10 % содержание этанола в бензине позволяет сократить выхлопы аэрозольных частиц до 50 %, выбросы СО2 — на 30 %.
При сгорании этанола в выхлопных газах двигателей появляются альдегиды (формальдегид и ацетальдегид), которые наносят живым организмам не меньший ущерб, чем ароматические углеводороды.
Мировое производство биоэтанола в 2005 г. составило 36,3 млрд. литров:
45 % пришлось на Бразилию
44,7 % — на США.
Этанол в Бразилии производится преимущественно из сахарного тростника, а в США из кукурузы.

СПОСОБЫ ПОЛУЧЕНИЯ
Диметиловый эфир (ДМЭ)  - C2H6O может производиться как из угля, природного газа, так и из биомассы. Большое количество диметилового эфира производится из отходов целлюлозно-бумажного производства. Сжижается при небольшом давлении.

+
-
Диметиловый эфир - экологически чистое топливо без содержания серы, содержание оксидов азота в выхлопных газах на 90% меньше, чем в бензине.
Является слабым наркотиком. Огнеопасен, смесь с воздухом взрывоопасна, температура вспышки −41 °C. ПДК в воздухе рабочей зоны составляет 200 мг/м³.
В промышленности производится из природного газа, угля, или биомассы.
В июле 2006 года Национальная Комиссия Развития и Реформ (NDRC) (Китай) приняла стандарт использования диметилового эфира в качестве топлива. Китайское правительство будет поддерживать развитие диметилового эфира, как возможную альтернативу дизельному топливу.
СПОСОБЫ ПОЛУЧЕНИЯ
Биоводород — водород, полученный из биомассы.
В настоящее время во всём мире ежегодно производится около 50 млн. тонн водорода. Из них примерно 48 % производится из природного газа, 30 % из нефти, и 18 % из угля. При таком производстве водорода из углеводородов получается большое количество СО2, который является одной из причин глобального потепления. Решение этой проблемы – биоводород.

 термохимический метод
(биомассу нагревают без доступа кислорода до температуры 500—800 °C )
 биохимический метод
(водород вырабатывают различные бактерии )
биофотолиз
 (водород может производить группа зелёных водорослей)
СПОСОБЫ ПОЛУЧЕНИЯ
Биотопливо третьего поколения - топливо, полученное из водорослей.

-
Водоросли любят высокую температуру, для их производства хорошо подходит пустынный климат, но требуется некая температурная регуляция при ночных перепадах температур.
Из водорослей
Исследователи пришли к выводу, что Калифорния, Гавайи и Нью-Мексико пригодны для промышленного производства водорослей в открытых прудах. В течение 6 лет водоросли выращивались в прудах площадью 1000 м². 200 тысяч гектаров прудов могут производить топливо, достаточное для годового потребления 5 % автомобилей США.

пиролиз или сухая перегонка;
гидрогенизация;
гидролиз под воздействием кислот и ферментов;
спиртовая ферментация (брожение) .
для приготовления пищи и обогрева жилищ;
для сушки технических сельскохозяйственных культур;
для производства теплоты и электроэнергии.

При использовании биотоплива в качестве источника теплоты рационально применение следующих  термохимических процессов:
Сжигание биотоплива (с целью получения теплоты) используют:
Тепловые установки на биотопливе - устройства, в которых в качестве источника теплоты используют органические соединения, называются биомассой.

Производство биотоплива, несомненно, имеет множество положительных моментов:
Исследователи утверждают: биотопливо – дешево, его производство не является трудоемким, а также использование биотоплива сокращает выбросы в атмосферу углекислого газа.
Продовольственная и сельскохозяйственная организация ООН (FAO) вподсчитала, что рост потребления биотоплив может помочь диверсифицировать сельскохозяйственную и лесную деятельность, и улучшить безопасность пищевых продуктов, способствуя экономическому развитию.
Производство биотоплив позволит создать в развивающихся странах новые рабочие места, снизить зависимость развивающихся стран от импорта нефти.

Биотопливо: за или против
Однако эксперты выделяют и минусы в производстве биотоплива:
По расчётам экономистов из Университета Миннесоты, в результате биотопливного бума число голодающих на планете к 2025 году возрастёт до 1,2 млрд. человек.
В Индонезии и Малайзии для создания пальмовых плантаций была вырублена немалая часть тропических лесов. Причиной стала гонка за производством биодизеля- топлива, созданного на основе растительных или животных жиров, в качестве альтернативы дизельному топливу (рапсовое масло в качестве топлива может использоваться в чистом виде).

Биотопливо: за или против
Стокгольм назван Зеленой столицей Европы
Защищая экономику и здоровье граждан, власти взяли курс на перевооружение, благодаря чему за последние 20 лет рост экономики Швеции составил 50%, выбросы парниковых газов уменьшились на 10%, и продолжают сокращаться.
Биогаз вырабатывается через очищение канализационных стоков из полученного ила. В Стокгольме 40% машин – «зеленые».

Мусор для Швеции давно превратился в источник тепла и дохода.

Швецию обогревают и освещают гидроэлектростанции, ветровые, солнечные.

Факторы, влияющие на рынок биотоплива:
ценами на нефть;
наличия недорогих видов сырья;
правительственной поддержки;
технологическими прорывами, которые могли бы снизить стоимость биотоплива второго поколения;
конкуренцией со стороны альтернативных вариантов топлива.

Перспективы рынка биотоплива:
Объемы производства биотоплива во всем мире должны резко вырасти в течение ближайшего десятилетия благодаря значительным государственным вложениям, о чем говорится в опубликованном докладе  ОЭС Р и ФАО.
Большую роль играют сдерживающие факторы:
рост цен на сырьё;
экология;
перенасыщения производственных мощностей;
развитие инфраструктуры;
Биотопливо в России
У России есть все шансы стать мировым лидером по производству биотоплива.  Она входит в тройку стран экспортеров топливных пеллет на европейском рынке.
В 2012 - 2013 годах планируется ввести в эксплуатацию более 50 биогазовых электростанций в 27 регионах России.
По расчетам экспертов, на долю биотоплива в 2030 году будет приходиться 7% потребления автомобильного топлива (сейчас – только 1%), а это значит, что торговля нефтью уже не принесет России тех сверхприбылей, которые она получаем сегодня.

Использование биотоплива – это единственная возможность предотвратить наступление экологической катастрофы на нашей планете.


title: Презентація на тему «Даль і Україна»

text:
Даль і Україна
Підготувала:
учениця 8-А класу
гімназії  имені Миколи Трублаїні
м.Ровеньок
Григор Тетяна
План презентації

      План презентації
1 Біографія
2 Творчість
3 Тлумачний словник
4 Даль і Україна
5 Література
6 Сім’я.Батько
7 Сім’я.Мати
8 Брати Володимира
9 Дом-музей
10 Навчання
11 Володимир Даль
12 Висновки
Володимир Іванович Даль
(10 листопада (22 листопада) 1801, селище Луганський завод, нині місто Луганськ — 22 вересня (4 жовтня) 1872, Москва) — російський письменник, лексикограф, етнограф данського походження. Член-кореспондент Петербурзької АН (1838), почесний академік (1863). Псевдонім: Козак Луганський
 Бі ог ра ф і  я

Закінчив 1829 медичний факультет Дерптського університету.
1829—1832 служив військовим лікарем.
1831 під час боротьби з епідемією холери в Кам’янці-Подільському завідував першим районом міста (призначено 24 січня 1831). Враження від перебування в Кам’янці-Подільському знайшли відображення в повісті «Подолянка». Записував легенди, зокрема в с. Чорнокозинці.

Згодом працював чиновником в Оренбурзі, Санкт-Петербурзі, Нижньому Новгороді.
Творчість

Основна праця Даля — «Тлумачний словник живої великоросійської мови» (томи 1—4, 1863—1866), що містить близько 200 тисяч слів.
«Русский Мужик», «Денщик», «Петербургский дворник» - (1845р.).  У 1846 році вийшли його «Повісті, казки і расказы. У чотирьох томах.
«Тлумачний словник живої великоросійської мови»
оригінальна назва: ‘’Толковый словарь живаго Великорускаго языка’’ — словник, складений Володимиром Івановичем Далем у середині XIX століття . Один з найбільших словників російської мови. Містить близько 200 000 слів і 30 000 прислівїв приказок і загадок , що слугують для пояснення сенсу слів , що наводяться .
Даль і Україна

Даль майже 20 років прожив в Україні, знав українську мову, зібрав цінні українські фольклорні та мовні метеріали
Сім’я.Батько
Його батько, Jochan Christian von Dahl (1764 - 21 жовтня 1821) - Іван Матвеївіч Даль у 1799 році. Він знав вісім мов, був богословом і медіком. Його як лінгвіста досягла імператріці Катерини II, яка викликало Його у Петербург на посаду прідвірного бібліотекаря.

Сім’я.Мати
Марія Даль вільно володіла п'ятьма мовами.
Бабуся по материнській лінії Володимира Івановича - Марія Іванівна Фрейтаг - походила з роду французьких гугенотів де Мальі, займалася російською літературою.
Дід Христофор Фрайтаг - колезький асесор, чиновник ломбарду. Був незадоволений філологічною освітою майбутнього зятя і фактично змусив його отримати медичну освіту.
Брати Володимира
Іван Даль у Петербурезі одружився на Марії Христофорівні Фрейтаг, в них народилося четверо синів:
Володимир;
Карл (род. 1802), до кінця життя прослужив на флоті, проживав и похован у Николаїві, дітей не було;
Павел (род. 1805), хворів похован у Римі, помер молодим, дітей не було;
Лев (?—1831), вбит польскими повстанцями.

Дом-музей
Будинок сім'ї Далей в Луганську, зараз будинок-музей
Навчання
Початкову освіту здобув вдома. У будинку його батьків багато читали і цінували друковане слово, любов до якого передалася всім .
20 січні 1826 року Володимир Даль вступив в Дерптський університет на медичний факультет.
Володимир Даль достроково «з честю витримав іспит на доктора не лише медицини, а й хірургії».
Володимир Даль

Висновки
Член-кореспондент Петербурзької академії наук з фізико-математичному відділенню 21 грудня 1838.
Почесний член Академії по Відділенню природничих наук (1863 рік).
Член Товариства любителів російської в 1868 році.
Член Товариства історії та старожитностей Російських.
Один з дванадцяти членів-засновників Російського географічного товариства.
Знав щонайменше 6 мов, вважається одним з перших тюркологів.
Етнограф, збирач фольклору.
Література
Вікіцитати містять висловлювання, автором яких є: Даль Володимир Іванович

У Вікіджерелах є оригінали текстів
Даль Володимир Іванович
Паламарчук Л. С. Даль Володимир Іванович // Українська літературна енциклопедія. — Т. 2. — К., 1990. — С. 9—10.
Шевченківський словник. Том 1 / Інститут літератури імені Т. Г. Шевченка Академії Наук УРСР. — К.: Головна редакція УРЕ, 1978. — С. 181.
Завальнюк О. М., Комарніцький О. Б. Минуле і сучасне Кам'янця-Подільського. — Випуск 1. — Кам'янець-Подільський, 2003. — С. 41—47.


title: Презентація на тему «Жак Ру»

text:
Жак Ру
Автор проекту:
Загородня Катерина
   (21 серпня 1752 —                  10 лютого 1794)
Жак Ру – французький священик та революціонер.

«Бешеные!»
В 1792 році заснував партію «Скаженних», цілі яких полягали в переслідуванні спекулянтів, зачиненні біржі та впровадженні централізованого господарства, а також експропріації землі для економічного зрівняння населення і подолання бідності. Прихильник народної демократії і безкласового суспільства. Виступав за проведення в життя заходів , спрямованих на поліпшення становища народних мас .

Загроза смертної кари не зупиняла спекуляції хлібом у великих містах. Населення дедалі більше бідувало. Почастішали виступи голодної бідноти – «шалених» на чолі з Ру, Варле і Леклерком. «Шалені» вимагали конфіскації і поділу власності нових багатіїв, вилучення майна і продовольства для допомоги голодуючим і постачання армії. Проте, коли лідери «шалених» почали критикувати якобінців, Робесп’єр без жалю розправився з ними.
«Шалені»
З чого все почалося??
Робесп’єр Максиміліан (1758–1794) – діяч Французької революції. Депутат Конвенту, один із головних керівників якобінців, що розправився з «шаленими».  З липня 1793 р. очолював Комітет громадського порятунку, що фактично виконував функції уряду. Після Термідоріанського превороту 1794 р. його було заарештовано.
З промови Жака Ру. Лютий 1793 р.
«Задля чого ви відтяли голову тирану та знищували тиранію, коли щодень вас повільно поглинають спекулянти й монополісти? У своїх магазинах вони накопичують їстівні припаси та сирий матеріал, що потім перепродують за лихварськими цінами голодному люду та ремісникам, останні потребують цього задля власного виробництва, – вовну, шкіру, мило, залізо. Й супроти них також необхідно повстати… яка в цьому потреба, якщо вони підтримують революцію й розтягують національне майно, коли в безмежних володіннях учорашніх монастирів вони нагромаджують скуплені товари!»
Діяльність Жака Ру
Висновок
10 лютого 1794 Жак Ру покінчив з собою , простромивши себе кинжалом.
Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Найдорожчі монети світу»

text:
Найдорожчі     монети світу
Гроші виконують функцію засобу обігу та міри вартості, слугують предметом накопичення і працюють у міжнародній торгівлі. Проте цим не вичерпується роль грошей у суспільстві. Адже деякі грошові знаки без перебільшення можна назвати витворами мистецтва. Саме такі екземпляри цікавлять колекціонерів.
 Це американська монета номіналом $20, яку чеканили у період з 1850 до 1933 року. В цей час президент Рузвельт вирішив відмовитись від золотого стандарту, тож усі «Подвійні Орли» 1933 року мали бути вилучені з обігу й переплавлені. Залишилися тільки декілька екземплярів, тож вартість цих дивовижно гарних монет надзвичайно висока.
Отже, 5 місце в нашому списку займає монета «Подвійний Орел» 1933 року, яка коштує
 7590 тисяч доларів
На лицьовому боці цієї монети зображений портрет Свободи у повний зріст із факелом у правій руці та оливковою гілкою в лівій. Вона крокує у променях сонячного світла, її оточують 46 зірок – по одній для кожного штату, що входили до складу США на той час. А на зворотному боці зображений політ орла.

«Срібний долар 1804 року» відчеканили, як не дивно, в 1834 році. Саме тоді уряд США віддав наказ Монетному двору випустити подарункові набори монет. Набір мав складатися з усіх монет, які на той час були в обігу США. Через помилку працівників на світ з’явився «Срібний долар 1804 року», якого в 1834 році в обігу, звісно, не було. Саме тому монета дуже цінується серед нумізматів. Остання ціна, заплачена за неї – 3 млн. 737 тис. 500 доларів.
Четверте місце в списку посідає «Срібний долар» 1804 року ціною
3737,5 тисяч доларів
Третє місце займає монета Дайм Барбера 1894 року, і коштує вона
1552,5 тисяч доларів
Дайм – це монета номіналом 10 центів. Дайм чеканили з кінця XVIII ст., при цьому дизайн монети часто змінювали. Одна з найрідкісніших монет маленького номіналу – це дайм із зображенням жіночої голови, яка символізує Свободу. Його почали чеканити в 1892 році. Серія даймів такого дизайну отримала назву серії Барбера – на честь гравера Чарльза Барбера.
Монети 1894 року – рідкісні й коштовні, адже їх було виготовлено всього 24 зразки, з яких достеменно відомо лише про 9. Одну з цих монет і придбав колекціонер більш ніж за півтора мільйона доларів.
«Срібний долар Свобода» 1870 року на другому місці нашого списку і коштує
1300 тисяч доларів
Ця надзвичайно рідкісна монета – справжній скарб у колі нумізматів. Найдорожча з 11 монет, що зараз існують – це екземпляр Луї Еліасберга, який був придбаний за $1,3 млн.
На монеті зображена Свобода, яка сидить, тримаючи американський прапор. На реверсі – білоголовий орлан.
 І перше місце - Австралійський пенні 1930 року, який коштує
517,345 тисяч доларів
Австралійський пенні 1930 року належить до рідкісних грошей. Багато експертів-нумізматів дотримуються думки, що у світі є лише шість таких монет, випущених Мельбурнським монетним двором.
Ці пенні виготовлені зі срібла і вкриті шаром міді. Вони є монетами якості пруф – це монети найвищого ґатунку, що мають дзеркальну поверхню. Високої якості досягають за допомогою подвійного удару штемпелем під час чеканки.
Три з шести монет належать приватним колекціонерам, одна виставлена у Британському музеї, п’ята належить Художній галереї Південної Австралії. Останню, шосту, придбали у 2005 році більш ніж за $517 тис. Відтоді австралійський пенні став найдорожчою монетою Австралії та найдорожчою монетою з міді.
НАЙДОРОЖЧА МОНЕТА УКРАЇНИ "Фінал ЄВРО -2012", яка коштує -
350 000 гривень
Самою дорогою монетою України на сьогоднішній день є монета присвячена фіналу Євро - 2012,

номінальною вартістю 500 грн. Дорога ціна цієї монети зумовлена матеріалом з якого вона зроблена - це золото, вагою - 500 грамів, а також малим тиражем - всього 500 екземплярів.


Презентація на тему «Моя майбутня професія – лікар» (варіант 1)


title: Презентація на тему «Байкеры» (варіант 2)

text:
Кто такие байкеры
Презентация на тему:
Байкеры
Ученика 11-Б класса
Ровеньковской гимназии №1
Резникова Игоря

План
1.Байкеры-Самые первые.
2.Образ байкера
3.Зарождение
4.Поверие
5.Слеты
6.Стантрайдинг
7.Спортбайки

Байкеры стали по-настоящему первой белой молодежной субкультурой со своим стилем, языком и манерой поведения. Массовая культура сделала из них миф, настолько притягательный в своей “наоборотности” и “отвратности”, что мотоциклетные субкультуры оказались самыми живучими – существуя по сей день, они так и не пережили своего упадка

При этом слове сразу возникает образ крепкого мужика с характерным "пивным" животиком, в чёрной бандане и проклёпанной кожанке-косухе или жилетке с логотипом клуба на спине, в кожаных штанах, усато-бородатого, с руками, покрытыми замысловатой татуировкой, а главное - на мощном "железном коне", любовно доведённом своими руками до совершенства, как по ходовым качествам, так и по внешнему виду.
Зарождение
Байкерское движение зародилось в 1950-х годах в США, проникло в Европу и Россию в 1970-х какое-то время входило в состав субкультуры, когда байкеры были разделены на несколько агрессивных и враждующих группировок.
До недавнего времени понятие «байкер» распространялось исключительно на владельцев чопперов и непременно ассоциировалось с вынесенным далеко вперёд передним колесом, обилием хрома, кожи, длинными волосами и бородой мотоциклиста. Однако, с конца 90-х годов на дорогах всё чаще стали появляться мотоциклы с высокооборотистыми двигателями и улучшенной пластиковыми обтекателями аэродинамикой — спортбайки. На протяжении долгого времени спортбайкеры не признавались «истинными» байкерами как члены байкерского сообщества, даже такой жест, как приветственное поднятие руки при встрече на дороге, на них не распространялся. Причина такой конфронтации крылась в облике мотоцикла и манере езды. Высокая скорость спортбайка и мотоциклист в полной экипировке, больше похожий на космонавта в скафандре, не вязались в понимании байкеров старой формации с обликом настоящего байкера.

Поверие
Многое в их внешности с одной стороны, призвано эпатировать "добропорядочную" публику, но с другой - несёт для участников движения определённый смысл. Например, череп с одной стороны показывает презрение к смерти, а с другой - служит своего рода оберегом. По какой-то легенде смерть, приходя за человеком, ставила на нём свою метку в виде черепа. У байкеров считается, что придя и заметив этот знак, смерть решит, что была здесь и уйдёт.
Слеты
Ещё одним немаловажным проявлением байкерской субкультуры являются многочисленные байк-шоу, байкслеты, мотошоу и другие мероприятия связанные с мотоциклами. Чаще всего такие мероприятия носят характер шоу с приглашением музыкантов, стриптизёрш, каскадёров. Немаловажной составляющей является употребление спиртных напитков, прежде всего пива.
Стантрайдинг
Свое название этот экстремальный вид спорта получил от английских слов — stunt (в переводе «трюк») и ride («езда»). Увлекаются им настоящие фанаты двухколесных машин. Езда на переднем колесе у райдеров называется «стоппи», на заднем - «вилли». Еще есть «донутс» — это когда райдер вращается на заднем колесе на месте, либо контролируемый занос. Эти три элемента составляют обязательную программу мирового первенства по стантрайдингу.
Спортбайки
Посадка пилота на спортбайке диктуется требованиями к минимизации воздушного сопротивления и максимальной управляемости в поворотах. Поэтому подножки пилота подняты и отодвинуты назад, а сам пилот сидит, сильно наклонившись вперёд, во время гонки — лёжа на баке. Такая посадка удобна для управления, но не рассчитана на длительную езду. По этой же причине пассажирское сиденье на гражданских спортбайках не рассчитано на длительную езду пассажира на нём, а на многих мотоциклах его нет вовсе — на его месте стоит аэродинамический колпак.
Список использованной литературы
1. http://ru.wikipedia.org/
2..http://www.moto16rus.narod.ru/bikers.htm
3. http://drive2moto.ru/blog/4857


title: Презентація на тему «Стереотипи» (варіант 9)

text:
Стереотипи
11 клас

Стереотип – це  сформований за конкретних соціальних умов образ людини, яким користуються як штампом.
Стереотипи бувають:
Позитивні
Негативні
Нейтральні

Розрізняють:
Особистісні. До них відносяться різні переконання, пристрасті - усе те, що (на думку людей) складає особистість, індивідуальність людини, його інтереси і широту натури.
Сімейні. Формуються під впливом сімейних традицій, установок, правил.
Гендерні. Культурно і соціально обумовлені думки про якості, атрибути і норми поводження представників обох статтей і їхнє відображення в мові.
Суспільні/соціальні. Політика держави формує державні стереотипи, релігія - релігійні, реклама - споживчі.

Ґендерна роль — один з видів соціальних ролей, набір очікуваних зразків поведінки (або норм) для чоловіків і жінок. Ґендерну роль розуміють як виконання певних соціальних розпоряджень — тобто поводження у мові, манерах, одязі, жестах відповідної статі
Різниця між біологічними і гендерними ролями
Приклад біологічної ролі -  тільки жінка може народжувати дитину.
Приклад гендерної ролі - піклування про немовлят (тому що і чоловік, і жінка мають біологічну можливість виконувати цю роль)

Гендерні ролі:
усвідомлюються в процесі виховання та навчання;
різні в різних культурах та часових рамках;
змінюються з плином часу;
змінюються відповідно до соціального та економічного рівнів розвитку.

Ґендерні стереотипи — сформовані культурою узагальнені уявлення (переконання) про те, як поводяться чоловіки і жінки. Термін варто відрізняти від поняття ґендерна роль, що означає набір очікуваних зразків поведінки (норм) для чоловіків і жінок. Поява ґендерних стереотипів обумовлена тим, що модель ґендерних відносин історично вибудовувалася таким чином, що статеві відмінності переважали над індивідуальними, якісними відмінностями в особистості чоловіка і жінки.
Доля жінок в загальній кількості підприємців складає близько 30%. У великому бізнесі жінки – рідкість. Жіночий бізнес орієнтований в основному на роздрібну торгівлю, медицину, культуру та науку. Соціологи стверджують, що жінки у бізнесі демонструють більшу схильність до компромісів у взаємодії з партнерами, більше враховують моральні та етичні принципи. Серед найманих працівників показником дискримінації є рівень заробітної плати. В цілому рівень жіночої заробітної
плати складає 2/3 чоловічої.
Традиційні стереотипи
масової свідомості
суттєво обмежують
можливості кар'єрного
росту для жінок та
негативно впливають на їх
сімейні відносини.
Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Художня культура» (варіант 2)

text:
Художня культура
Архітектура світу
Скульптура – гімн людини
Образотворче мистецтво Італії. Епоха “ титанів ”
Видатні живописці Іспанії
Фламандський і голландський живопис
Російський живопис у другій половині XIX – XX на початку ст.
Образотворче мистецтво Далекого Сходу
Декоративно-прикладне мистецтво Близького Сходу
Паркова культура
Візуальні мистецтва
Архітектура ( з грец. – будівництво) – це одночасно наука і мистецтво проектування будівель, а також власне система будівель та споруд, які формують просторове середовище для життя і діяльності людей відповідно до законів краси.
Архітектура світу
Готика ( були німецького походження племені готів). Готичний стиль — це художній стиль, що виявився завершальним етапом у розвитку культури країн Західної Європи (між серединою XII і XVI століть). Термін «Готика» введений в епоху Відродження як зневажливе позначення всього середньовічного мистецтва, що вважалося «варварським».
Перлини готики
У Франції готика зародилась у середині XIIст.
Реймсский собор у Франції
Усміхнений ангел, Реймсского собор
Шартрский собор


title: Презентація на тему «The family in the modern world. Relations between parents and children»

text:
The main problem between generations.
The views of American parents.
The family policy in Russia.
The family in Britain.
        The family in Britain has several common features with American family. British parents also give their children more freedom to make his or her own decisions in life. In the last years children became more independent than they used to and they like it. The children prefer to live alone, without adults. They want to separate and live their own life. These trends are more usual and normal for British teenagers.
        In my opinion this family policy is as wrong as in USA because during the time parents can lose their authority and power above their children. I think the majority of children are out of control in Britain and it is really bad.
The family policy in Russia.
The ways to solve problems.
Conversations between parents and children.
The main way to solve problems is to find understanding between generations.
Children have to respect their parents and always hear what they say.


title: Презентація на тему «Глобальні проблеми людства» (варіант 39)

text:
Глобальні проблеми людства

Презентацію підготував учень 11-Б класу
Сливка Валентин
Глобальні проблеми людства (“глобальний” від франц. “global” – “загальний, “всесвітній”) – це загальні, всесвітні проблеми, які стосуються не лише однієї окремо взятої держави, а й усіх країн світу.
Політичні, економічні і соціальні проблеми, які стосуються інтересів усіх країн і народів, усього людства, називають глобальними.
Глобальні проблеми виникли на рубежі ХІХ і ХХ століть.
Усі глобальні проблеми можна поділити на політичні, економічні, демографічні, соціальні та екологічні.
Наприкінці 60-х на початку 70-х рр. ХХ ст. сформувалася нова міждисциплінарна наука – глобалістика.

Глобальні проблеми людства

Проблеми, що стосуються взаємин усередині людської спільноти:
 проблема збереження миру і відвернення загрози війни;
 подолання економічної відсталості бідних країн;
 демографічна;
 ліквідація небезпечних хвороб;
 міжнародний тероризм;
 міжнародна злочинність

Проблеми, що є результатом взаємин між суспільством і природою:
 екологічна;
 сировинна;
 енергетична;
 продовольча;
 освоєння Світового океану;
 освоєння космосу

Проблема збереження миру й відвернення загрози війни
За минулі 5500 років відбулося 15000 воєн, у яких загинуло понад 4 млрд. людей.
Перша світова війна обійшлася людству у 50 млрд. доларів, Друга світова – в 10 разів більше.
Щороку на військові цілі витрачається понад 1 трлн. доларів.
Особливу небезпеку становить ядерна зброя, яку мають 6 держав: США, Росія, Китай, Велика Британія, Франція, Індія.
 За даними ЮНЕСКО, в галузях військово-промислового комплексу працюють 50 млн. осіб, до військових розробок залучено 1/5 науковців світу.
Систематично в світі виникають десятки “гарячих точок” (Палестина, Пакистан, Судан, Афганістан)
Екологічна проблема

	Це проблема взаємодії суспільства і природи, що пов’язана з господарською діяльністю людини, і супроводжується швидким руйнуванням природного довкілля та перетворенням дедалі більшої частини Землі на непридатні для життя території. Основна причина виникнення глобальних екологічних проблем – нераціональне природокористування.
	Основні прояви екологічної проблеми:
 глобальне потепління;
 руйнування озонового шару;
 скорочення площі лісів;
 опустелювання (збільшення площ пустельних земель);
 дефіцит прісних водних ресурсів;
проблема збереження зникаючих видів рослин і тварин;
 проблема відходів.
			  Основними джерелами шкідливих 			    викидів є промисловість (гірничо-			    видобувна, металургійна, хімічна), 			    сільське господарство	(хімічне за-			    бруднення ґрунтів), транспорт (на-			    самперед шкідливі викиди автомо-			    білів) та побут (велика кількість 			    побутового сміття).
Глобальне потепління супроводжується:
- підвищенням середньої температури повітря;
- скороченням площі полярних
льодів;

- збільшенням кількості й
частоти стихійних лих;
- підвищенням рівня Світового
   океану
   Сировинно-енергетична проблема
	За останні 50 років людство використало понад 60 % усього палива з розвіданих запасів. Існує небезпека вичерпання нафти, газу, вугілля. Постає проблема пошуку нових родовищ і видобування корисних копалин у важкодоступних районах, на шельфах морів та океанів.
			       	Основним шляхом вирішення
			       	даної проблеми є перехід до 				матеріало- та енергозберігаю-				чих технологій, комплексного			        	використання сировини, ство-			        	рення маловідходного й без-			         	відходного виробництва.
Демографічна проблема
   Ця проблема зумовлена, з одного боку, “демографічним вибухом” в країнах Азії, Африки, Латинської Америки, що розвиваються, з іншого – депопуляцією (порушенням відтворення населення та скороченням його кількості) у розвинутих країнах світу. За прогнозами експертів ООН,
	у 2025 р. чисельність населення
	Землі становитиме 8,2 млрд. осіб.
	У середині ХХІ ст. кількість насе-
	лення сягне 10 млрд. осіб, а до кінця
	сторіччя – 12-14 млрд.

     Із зростанням кількості населення виникає низка проблем: забезпечення людей продуктами харчування, безробіття, задоволення соціальних
Потреб: медичних, освітніх тощо.
    Демографічні проблеми кожна
країна розв’язує, проводячи власну
демографічну політику.
В розвинутих країнах вона спрямо-
вана на збільшення природного
приросту населення. У країнах, що
розвиваються, демографічна політи-
ка передбачає зниження природно-
го приросту населення, покращення
якості життя, подолання бідності, розвиток охорони здоров’я.

Проблема освоєння Світового океану
        Проблеми Світового океану спричинено забрудненням морів та океанів стічними водами міст і промислових підприємств, змиванням добрив та отрутохімікатів із сільськогосподарських угідь, аваріями, що трапляються під час перевезення нафти і нафтопродуктів танкерами, інтенсивним видобу-ванням нафти та іншої промислової діяльності в районах шельфу океану.
  Проблема боротьби з небезпечними 			хворобами
  Багато сучасних хвороб (серцево-судинні, легеневі, ракові) є наслідком погіршення екологічної ситуації, малорухомого способу життя, частих психологічних стресів. Замість вже подоланих, виникають нові епідемії – СНІДу, “пташиного грипу”, “свинячого грипу”. Шляхи вирішення проблем
охорони здоров’я: забезпечення повно-
цінного харчування, покращення еко-
логічних умов проживання, перехід
до здорового способу життя і, звичай-
но, подальший розвиток медицини.

           Міжнародна злочинність
     Явище злочинності стало особливо небезпечним після того, як вона набрала організованих форм, сформувала і постійно розширює світовий ринок наркотиків. Сіцілійська “мафія”, американська “коза-ностра”, колумбійські наркокартелі тісно співпрацюють між собою і заробляють сотні мільйонів доларів. На боротьбу зі зло-
чинністю витрачаються вели-
чезні кошти, матеріальні та
людські ресурси.
Для координації зусиль ство-
рена міжнародна поліційна
служба “Інтерпол”.
   Міжнародний тероризм
	Терор (тероризм) – метод досягнен-
ня мети, основою якого є застосуван-
ня (або погроза застосування) насиль-
ства. Міжнародний тероризм є про-
явом глобальної злочинності і часто
породжений регіональними конфлік-
тами. Щоб досягти своєї мети, терористи
вдаються до захоплення заруч-
ників, вибухів у літаках, потягах,
супермаркетах, розважальних
центрах та інших місцях масо-
вого скупчення людей.

   Сучасне піратство
Піратство, морський розбій –
напад  у відкритому морі на
судна з метою захоплення, по-
грабування або потоплення їх.
Найбільш небезпечними є води
Південної та Центральної Америки, західне та східне
узбережжя Африки, райони  Південно-Східної Азії.
				Висновок
		Глобальність проблем потребує таких же глобальних, загальних дій. Жодна проблема не може бути розв’язана індивідуально, бо всі проблеми взаємопов’язані між собою: енергетична й сировинна з екологічною, демографічна з продовольчою та проблемою подолання економічної відсталості та ін. Зменшення витрат на гонку озброєнь дасть змогу розв’язати соціальні, екологічні та інші проблеми. Зменшення матеріало- та енергомісткості продукції сприятиме вирішенню не лише економічних, а й екологічних проблем.


title: Презентація на тему «Приёмы мнемотехники»

text:
Приёмы мнемотехники
Автор: Ксенофонтова Юлия 9-а класс
Мнемо́ника (греч. τὰ μνημονικά — искусство запоминания), мнемоте́хника — совокупность специальных приёмов и способов, облегчающих запоминание нужной информации и увеличивающих объём памяти путём образования ассоциаций (связей). Замена абстрактных объектов и фактов на понятия и представления, имеющие визуальное, аудиальное или кинестетическое представление, связывание объектов с уже имеющейся информацией в памяти различных типов для упрощения запоминания.
Понятие мнемотехники
История
Искусство запоминания было особенно важным в дописьменные периоды человеческой истории. Так жрецы, шаманы, сказители должны были запоминать огромные объёмы информации. Даже после появления письменности искусство запоминания не утратило своей актуальности. Очень малое количество книг, дороговизна материалов для письма, большие масса и объём написанной книги — всё это побуждало запоминать текст. Сказывалось также и длительное время нахождения в дороге во время путешествий, когда читать и писать было невозможно и приходилось пользоваться тем, что есть в памяти.
Предпосылки появления
Первые тексты
Первые известные нам тексты по мнемонике создавали древние греки. Искусство запоминания также развивалось средневековыми монахами, которым нужно было помнить огромное количество богослужебных текстов. В эпоху Возрождения, когда знания стали считаться силой (Френсис Бэкон: «Knowledge itself is power», «Знание само по себе — сила»), способность держать знания в голове также ценилась очень и очень высоко.
Например, книги по мнемонике писал Джордано Бруно. В своих показаниях трибуналу инквизиции он сообщает, что напечатал во Франции книгу о памяти под названием «О тенях идей». Учитывая то, что Бруно приглашал к себе король Генрих III (король Франции), желая выяснить — откуда у него столько знаний, следует предположить, что Бруно хорошо владел искусством запоминания.

Приёмы мнемотехники
Приемы мнемотехники для запоминания цветов радуги:
красный, оранжевый, жёлтый, зелёный, голубой, синий, фиолетовый
 Существует несколько поговорок мнемотехники:

Каждый охотник желает знать, где сидит фазан;

Как однажды Жак-звонарь городской сломал фонарь;

Каждый оформитель желает знать, где скачать фотошоп;

Приемы мнемотехники для запоминания правил русского языка :
Мнемотехника для запоминания наречий без ь : Уж замуж невтерпеж
Мнемотехника для запоминания слов с ы после ц : Цыган на цыпочках цыкнул цыплёнку: «Цыц»

Мнемотехника для запоминания слов, у которых приставки пишутся слитно : автомотовелофототелерадиомонтер
Не чудесно, не прекрасно, а ужасно и опасно букву «Т» писать напрасно - В этой фразе собраны 5 слов, где не пишется «Т» между «С и Н».
Мнемотехника для запоминания употребления «одевать» и «надевать» : надеваю одежду, одеваю — Надежду
Приемы мнемотехники для запоминания порядка планет солнечной системы: 1-Меркурий, 2-Венера, 3-Земля, 4-Марс, 5-Юпитер, 6-Сатурн, 7-Уран, 8-Нептун, 9-Плутон
Морозным Вечером Залез на Мачту Юнга Стремясь Увидеть Незнакомый Порт
Меркурий — раз, Венера — два-с, Три — Земля, четыре — Марс, Пять — Юпитер, шесть — Сатурн, Семь — Уран, восьмой — Нептун

К о н е ц !


title: Презентація на тему «Кіно Сполучених Штатів Америки»

text:
Кіно Сполучених Штатів Америки
Виконали: учениці 11-Б класу Кузнецова Элизавета і Петрова Альона
Кінематографічне мистецтво відіграє дуже важливу роль в культурі США . Щорічно кінокомпанії Сполучених Штатів Америки випускають сотні фільмів , що залучають у кінотеатри мільйони глядачів і приносять мільярди доларів.

Ще в дев'яностих роках XIX століття знаменитий американський винахідник Томас Едісон продемонстрував свій пристрій для показу рухомого зображення - кінетоскоп . Ну а після появи в 1895 році синематографа братів Люм'єр кіно почало стрімко набирати популярність у публіки.

Голлівуд, Лос-Анджелес, Каліфорнія. Тут роблять американське кіно
Чарлі Чаплін - артист епохи німого кіно
У 1910 році кінокомпанія Biograph , одна з провідних у США в той час , вперше знімала фільм в Лос - Анджелесі , Каліфорнія. Режисерові Девіду Гріффіту сподобався своїми мальовничими ландшафтами розташований неподалік від міста. Першим фільмом , знятим у Голлівуді , стала картина " У старій Каліфорнії "
Залучені м'яким кліматом Каліфорнії , великою кількістю сонячного світла , що дозволяв знімати фільми під відкритим небом цілий рік, мальовничими та різноманітні пейзажами , а також віддаленістю від Нью - Йорка і Едісона , в Лос -Анджелес кинулися практично всі виробники кінофільмів.
Мері Пікфорд - знаменита актриса німого кіно , володарка премії "Оскар"
Це була ера німого кіно, яке знаменитий кінорежисер Альфред Хічкок називав " найчистішою формою кінематографа " . Німе кіно подарувало світові таких зірок, як Чарльз Спенсер "Чарлі" Чаплін , Мері Пікфорд , Дуглас Фербенкс , Бастер Кітон , Рудольфо Валентино та багатьох інших.
Все змінилося в середині двадцятих років XX століття. Експерименти в області синхронізації звуку з зображенням велися ще Томасом Едісоном , які намагалися об'єднати два своїх винаходи - фонограф і кінетоскоп . Багато уваги створенню звукового кіно приділяла студія Warner Brothers . У 1926 році брати Уорнер випустили перший повнометражний фільм з синхронізованими звуковими ефектами і музичним саундтреком - "Дон Жуан " .
6 жовтня 1927 в головному кінотеатрі кіностудії в Нью- Йорку відбулася прем'єра першого кінофільму , в якому глядачі почули акторів. Це був фільм "Співак джазу" , вихід на екрани якого фактично проголосив початок ери звукового кіно.
А досить скоро , в 1935 році , на екрани вийшов перший кольоровий кінофільм - " Беккі Шарп " .
Прем'єра першого звукового фільму - "Співак джазу". Нью-Йорк, 1927 рік
Вважається , що з виходом на екрани "Співака джазу " розпочався "Золоте століття" Голлівуду. У наступні тридцять років , до кінця п'ятдесятих , було випущено тисячі фільмів . Чітко визначилися основні жанри склалася система виробництва кінофільмів , з'явилося поняття " кінозірка " .
Кінг-Конг на вершині Емпайр Стейт Білдінг. Кадр з фільму 1933 рік
У той же час в період "Золотого століття Голлівуду" стали відомими такі майстри кіно, як Кларк Гейбл, Грета Гарбо, Уолт Дісней, Альфред Хічкок і багато інших.
У 1939 році був знятий фільм, який вважається найуспішнішою (в комерційному сенсі) картиною американського кінематографа - "Віднесені вітром".

Вів'єн Лі

Кларк Гейбл

Gone with the wind

У 1937 році Уолт Дісней випустив свій знаменитий мультфільм "Білосніжка і сім гномів", що став найкасовішим фільмом свого часу і що показало, що у мультиплікації є велике майбутнє.
У 1941 році на екрани вийшов знята Орсоном Уеллсом картина "Громадянин Кейн", який і сьогодні багато кінокритиків називають кращим фільмом всіх часів.
Альфред Хічкок на знімальному майданчику фільму "Птахи"
Шістдесяті-сімдесяті роки XX століття відомі в історії американського кінематографа як "Новий Голлівуд".
Для періоду "Нового Голлівуду" характерний відхід від сформованих стандартів у кіно, сильний вплив європейського кінематографа, численні художні експерименти.
У ці десятиліття вперше прозвучали такі знамениті імена, як:
Френсіс Коппола
Стівен Спілберг
Мартін Скорсезе   Роман Поланскі
Марлон Брандо в "Апокаліпсис сьогодні"

     У сімдесятих роках з'являється поняття блокбастера - фільму з великим бюджетом і великими касовими зборами. Серед перших блокбастерів Голівуду називають "Щелепи" і "Зоряні війни".
На знімальному майданчику "Зоряних воєн". Марк Хемілл - Люк Скайвокер, Джордж Лукас - режисер фільму, Керрі Фішер - принцеса Лея, Харрісон Форд - Хан Соло
Арнольд Шварценеггер у фільмі "Термінатор 2: Судний день"
Сучасний американський
кінематограф - це в першу чергу  видовищні фільми з бюджетом у десятки і сотні мільйонів доларів.
Значною мірою успіх фільму в прокаті залежить від знявшися в ньому "зірок" - відомих акторів, що полюбилися глядачам. Проте існує в США і  "незалежне кіно". Як правило,це малобюджетні фільми, зняті маловідомими режисерами.
“Аватар”
Премія "Оскар" - вища нагорода в кінематографі США