title: Презентація на тему «Жерар Депардьє»

text:
Жерар Депардьє
У вересні 1945 року у сім’ї Депардьє народилася перша дитина, старший брат Жерара — Ален, а через два роки — 1947 року дочка Елена. Фінансове становище було настільки важким, що сім'я існувала здебільшого завдяки соціальній допомозі уряду. Коли 27 грудня 1948 р. народився Жерар, окрім фінансових проблем додалися ще й проблеми сімейні

З весною 1962 року Жерар нарешті отримав свідоцтво неповної середньої освіти та твердо вирішив залишити школу назавжди.

Восени 1962 року Жерар Депардьє почав працювати складачем-шрифтувальником у друкарні міста Шатору. Разом із тим він продовжував проводити багато часу на американській військовій базі та з військовими. Коли в місті відкрилася боксерськастудія, він почав займатися боксом.

Для того щоб остаточно вирішити вступити на курси акторського мистецтва, Жерару знадобився цілий рік. З кінцем осені1966       року він наважився піти разом із друзями на прослуховування до акторської школи Жана-Лорена Коше

 Восени 1968 року, Жерар познайомився в Парижі зі студенткою Коше — Елізабет Ґіньйо. Просте зацікавлення в одному з провідних учнів Коше переросло у дружбу, а згодом — у кохання. Коли Елізабет і Жерар вирішили взяти шлюб 11 квітня 1970 р

У кіно та на телебаченні Жерар саме тоді виконував здебільшого малозначимі, епізодичні ролі злочинців і хуліганів. А з початком 70-х років його запросив до себе відомий режисер Клод Режі, і під його керівництвом Жерар не тільки почав виконувати надзвичайно широку гаму ролей та персонажів, але й познайомився з найкращими акторами та режисерами Франції.

У трупі Режі та на численних презентаціях та виставах ім'я Жерара також стало відомим видатному кінорежисеру та письменнику Франції Бертрану Бліє. Бліє саме тоді збирався екранізувати свою п'єсу «Вальсуючі». Жерар, натомість, дізнавшись, почав наполегливо пропонувати себе на роль у фільмі та переконувати кінорежисерау своїй відповідності цю роль. Згодом Бліє погодився і, як виявилося пізніше, не помилився у своєму виборі — і Жерар, і фільм, одразу стали справжньою сенсацією у Франції і поза її кордонами.

Інший фільм, у якому він знімався у 1977 р. з Бліє був «Приготуйте ваші носовички» . Знову він користувався успіхом та одержав схвальну реакцію критиків і навіть отримав «Оскара» у 1978 р.

 Згодом у 1980 році Депардьє отримав престижну французьку премію «Сезар» за роль підпільника руху опору під час війни у фільмі «Останнє метро».

У міжчасі сім'я Депардьє почала зростати: 7 квітня 1971 р. у них народився син Ґійом, а двома роками пізніше 18 червня1973 р. ще й дівчинка — Жулі.

 Одним з перших фільмів, які зажили йому міжнародної слави, стала кінокомедія «Невезучі» , в якій він грав разом з відомим коміком П'єром Рішаром. Разом з Рішаром він знявся ще у двох кінокомедіях: «Татусі» та «Втікачі» .

Наступним великим успіхом Депардьє — це роль у фільмі «Жан де Флоретт», де він зіграв разом з Елізабет. Фільм мав схвальну пресу, отримав «Оскара» у 1986 р. і ще більше підняв авторитет Депардьє, як одного з найкращих акторів Франції.

Хоча Депардьє був популярним у Європі, у США він залишався здебільшого невідомим. Першим фільмом після «Жана де Флоретт», який приніс йому світову славу, став «Сірано де Бержерак».

Жерар вирішив підкорити Сполучені Штати і прийняв запрошення у 1990 р. знятися у кінофільмі про життя іммігрантів у США — «Зелена картка». Перший фільм, знятий англійською мовою, виявився дуже успішним і Депардьє миттєво став відомим широкому загалу американської аудиторії.
Також,значної популярності він набув за роль Обелікса в серії фільмів “Астерікс і Обелікс”

20 жовтня 2005 року брав участь у скандально відомому телешоу італійського співака Адріано Челентано «Рок-політика».
Дякую за увагу


Презентація на тему «Суб’єкти суміжних прав»


title: Презентація на тему «Джон Кеннеді» (варіант 2)

text:
Джон Фі́тцджеральд Ке́ннеді
Джон Фі́тцджеральд Ке́ннеді (англ. John Fitzgerald Kennedy, відомий також як JFK; * 29 травня 1917 — † 22 листопада1963) — тридцять п'ятий президент Сполучених Штатів Америки. Обраний до Палати представників 1946 року; через 6 років обраний до Сенату. В 1961 році став наймолодшим президентом і першим католиком, обраним на цю посаду. Джон Фітцджеральд Кеннеді народився 29 травня 1917 р. у місті Бруклайн, штат Массачусетс. Він походив з багатої ірландської сім'ї, в якій було дев'ять дітей. Його батько, Джозеф Кеннеді, був відомим політиком, близьким радником президента Франкліна Рузвельта. Загинув у результаті замаху в 1963 році.

Цікаві факти
Збіги Лінкольна-Кеннеді
Збіги між обставинами життя і смерті Авраама Лінкольна і Джона Фіцджеральда Кеннеді, які стали невід'ємною частиною американського фольклору. Вперше були помічені і опубліковані в пресі в 1964 році, через рік після загадкового вбивства останнього. Багато збігів з первинного списку було розвінчано Мартіном Гарднером.

Авраам Лінкольн
Джон Фітцджеральд Кеннеді

Список Гарднера

Перелік, складений Мартіном Гарднером, налічував 16 пунктів, проте в різних виданнях існують і більш довгі списки, які поповнюються і по сьогоднішній день.
У первинному варіанті списку Гарднера збіги під номерами 9, 10 і 13 були приведені в невірному ключі. У виданні 1991 року Гарднер вніс поправки до переліку, забезпечивши недостовірні твердження своїми примітками.
1) Авраам Лінкольн був обраний президентом в 1860 році. Рівно сто років потому, в 1960 році, президентом був обраний Джон Фітцджеральд Кеннеді.
2) Обидва були сильно стурбовані правами афроамериканців.
3) Обидва були вбиті в п'ятницю в присутності дружин.
4) Подружжя обох втратили дитину в період проживання в Білому Домі.
5) Обидва були вбиті кулею, що увійшла в голову ззаду.
6) Лінкольн був убитий в Театрі Форда. Кеннеді зустрів свою смерть, коли їхав в кабріолеті «Лінкольн» виробництва «Форд Мотор Компані».

7) Наступниками обох стали віце-президенти на прізвище Джонсон, які були жителями півдня, демократами і колишніми сенаторами.
8) Ендрю Джонсон народився в 1808 році. Ліндон Джонсон народився в 1908 році, рівно сто років тому.
9) Першим ім'ям особистого секретаря Лінкольна було «Джон», прізвище особистого секретаря Кеннеді було Лінкольн.
10) Джон Вілкс Бут народився в 1839 році. Лі Харві Освальд народився в 1939 році, сто років по тому. Обидва вбивці були жителями півдня, дотримувалися екстремістських поглядів.
11) Обидва вбивці були вбиті до суду.
12) Джон Бут убив Лінкольна в театрі і переховувався в коморі. Лі Гарві Освальд стріляв у Кеннеді з книгосховища і переховувався в кінотеатрі.
13) LINCOLN і KENNEDY — по сім букв.
14) ANDREW JOHNSON і LYNDON JOHNSON — по тринадцять букв.
15) JOHN WILKES BOOTH і LEE HARVEY OSWALD — по п'ятнадцять букв.

Джон Кеннеді – українець

Екс-президент США Джон Кеннеді був сином українського емігранта. Така версія з'явилася у дослідників та біографів, після проведення розслідування. Американські дослідники Артур Смайл і Пітер Щепінський встановили, що наприкінці 1916 року, мати Кеннеді Роза Елізабет, з невідомих причинах пішла від свого чоловіка, Джозефа Патріка Кеннеді. Враховуючи статус і значущість батька сім'ї, факт розколу ретельно приховувався і про те, що подружжя не живе разом, не знали навіть близькі друзі. В аристократичних колах Америки сімейні цінності дуже важливі і тому Джозеф Патрік прикладав максимум зусиль для того, щоб дружина повернулася додому.
Дослідники говорять: "Дізнавшись про факт, який ретельно приховувався, ми вирішили з'ясувати - чим же займалася у цей момент дружина впливового ірландця". Результати дослідження приголомшили біографів: впродовж півроку Роза Елізабет жила з українським емігрантом Василем Прокопчуком. Фотографії Прокопчука, які отримали дослідники, практично не залишають сумнівів - "з них дивиться майже те саме обличчя, що і з фотографій Джона Кеннеді". Артур Смайл заявив: "Ми, звичайно, не можемо бути стовідсотково впевнені в цьому, але всі факти вказують на те, що наша гіпотеза правильна". Одним із головних доказів дослідників є лист, що потрапив до їхніх рук. Лист від Джозефа Патріка Кеннеді адресований Розі. Його датовано 27-м грудня 1916 року. У листі голова сім'ї благає свою дружину повернутися. На початку 1917 року Роза Елізабет повернулася до чоловіка, який погодився закрити очі на все, заради возз'єднання сім'ї, а вже 29-го травня у їхній родині народився майбутній президент.

Коханка Джона Кеннеді написала про свій роман з президентом

Колишня коханка екс-президента США Джона Кеннеді написала книгу, у якій розповіла про свій 18-місячний роман з тодішнім главою держави. Сьогодні практикантці з Білого дому на ім’я Мімі Елфорд вже виповнилося 69. Книга під назвою "Жив-був секрет: Мій роман з президентом Джоном Ф. Кеннеді та його наслідки"
Жінка розповіла, що вона познайомилася з Кеннеді влітку 1962 року. Тоді вона, 19-річна дебютантка з Нью-Джерсі, завдяки прекрасному атестатові та хорошим зв'язкам отримала роботу в прес-службі Білого дому.
Після чотирьох днів стажування помічник президента запросив її у полудень поплавати в басейні Білого дому, де щодня плавав 45-річний президент – так він боровся з хронічними болями в спині. Того ж дня Елфорд запросили в Білий дім на вечірку. Мімі розповіла, що її роман з Кеннеді почався тоді, коли президент запросив її на тур вальсу, після чого майже одразу відвів у "кімнату місіс Кеннеді".
"Я була шокована", - говорить вона про свої враження від статевого акту. – А він, навпаки, вів себе так, ніби нічого не сталося, ніби наш секс був найприроднішою річчю на світі".
Їхні побачення стали постійними, вона щодня плавала з президентом опівдні або наприкінці робочого дня, потім поверталася до свого робочого столу та чекала дзвінка.

Елфорд розповіла також, що їхній роман з главою держави тривав навіть після того, як вона повернулася до коледжу Вітон, школи для дівчат у штаті Массачусетс. Під вигаданим ім’ям "Майкл Картер" президент телефонував їй, домовляючись про її поїздки до Вашингтона, коли його дружина була у від'їзді. До книги увійшла також низка непристойних подробиць вечірок, в тім числі й голлівудської оргії на ранчо Бінга Кросбі, де він примушував її спробувати наркотик Попперс (амілнітріт). Однак сам президент наркотики не вживав.
Готуючись до заміжжя з Тоні Фанстоком, Елфорд востаннє зустрілася з Джоном Кеннеді. Побачення відбулося в готелі Carlyle на Манхеттені 15 листопада 1963, рівно за тиждень до його вбивства у Далласі.


Презентація на тему «Волшебный крючёк»


Презентація на тему «Декоративно-прикладне мистецтво Близького Сходу» (варіант 2)


Презентація на тему «Українська культура в умовах відлиги»


title: Презентація на тему «Australia» (варіант 5)

text:
Australia
Australia
Australia officially the Commonwealth of Australia, is a country comprising the mainland of the Australian continent, the island of Tasmania, and numerous smaller islands. It is the world's sixth-largest country by total area.
For at least 40,000 years before the first British settlement in the late 18th century,Australia was inhabited by indigenous Australians, who spoke languages grouped into roughly 250 language groups.
In 2012 Australia had the world's fifth-highest per capita income,Australia's military expenditure is the world's 13th-largest.

Government
Australia is a constitutional monarchy with a federal division of powers. It uses a parliamentary system of government with Queen Elizabeth II at its apex as the Queen of Australia, a role that is distinct from her position as monarch of the other Commonwealth realms.

Flag of Australia
The flag of Australia is a defaced Blue Ensign: a blue field with the Union Jack in the canton (upper hoist quarter), and a large white seven-pointed star known as the Commonwealth Star in the lower hoist quarter.

The fly contains a representation of the Southern Cross constellation, made up of five white stars – one small five-pointed star and four, larger, seven-pointed stars.
Coat of arms of Australia
The coat of arms of Australia is the official symbol of Australia. The initial coat of arms was granted by King Edward VII on 7 May 1908, and the current version was granted by King George V on 19 September 1912, although the 1908 version continued to be used in some contexts, notably appearing on the sixpenny coin until 1966.
Design
The shield is the focal point of the coat of arms, contained within is the badge of each Australian state, the whole surrounded by an ermine border representing the federation of the states:
Geography and climate
Australia's landmass of 7,617,930 square kilometres is on the Indo-Australian Plate. Surrounded by the Indian and Pacific oceans, it is separated from Asia by the Arafura and Timor seas, with the Coral Sea lying off the Queensland coast, and the Tasman Sea lying between Australia and New Zealand.
The climate of Australia is significantly influenced by ocean currents, including the Indian Ocean Dipole and the El Niño–Southern Oscillation, which is correlated with periodic drought, and the seasonal tropical low-pressure system that produces cyclones in northern Australia.
These factors cause rainfall to vary markedly from year to year.

fauna of Australia
Koala
The koala is an arboreal herbivorous marsupial native to Australia. The koala is a stocky animal with a large head and vestigial or non-existent tail.It has a body length of 60–85 cm (24–33 in) and a weight of 4–15 kg, making it among the largest arboreal marsupial.
Frill-necked lizard
The frill-necked lizard, also known as the frilled lizard or frilled dragon, is found mainly in northern Australia and southern New Guinea.The lizard is a relatively large member of the agamid family, growing up to 85 cm. It is capable of bipedal locomotion. The frill-necked lizard does not have a standard colour, but its body is darker than its frill.
Emu
The emu is the largest bird native to Australia and the only extant member of the genus Dromaius. It is the second-largest extant bird in the world by height.The largest can reach up to 1.5–1.9 m  in height, 1–1.3 m at the shoulder.
Ocellaris clownfish
Amphiprion ocellaris, also known as the Ocellaris clownfish, False Percula clownfish or Common clownfish, is a marine fish belonging to the family Pomacentridae which includes clownfishes and damselfishes.
Thanks for watching!


title: Презентація на тему «Ілля Юхимович Рєпін» (варіант 1)

text:
Ілля Юхимович Рєпін
Російський художник-реаліст українського походження.
 1844 - 1930
Біографія
Народився 24 липня 1844 року у сімї воєнного  у Чугуєві (Україна). Одним із його предків був український козак Ріпа.
 Хлопцем навчався у місцевій іконописній майстерні.
 У 20 років подався до столиці Російської імперії — Санкт-Петербургу.
З 1863 року навчався в Петербурзькій малювальній школі, у 1864-71 роках — у Петербурзькій Академії Мистецтв (учень І. М. Крамського), яку закінчив з золотою медаллю і відбув у студійну подорож до Італії та Франції.

Картини
Бурлаки на Волзі
Олександр Пушкін на ліцейному екзамені
Садко в підводному царстві
Запорожці пишуть листа турецькому султану
Запорожці пишуть листа турецькому султану (2 версія)
Іов і його друзі
Вибір нареченої великому князю
Відмова від сповіді
Вечорниці
Портрети
Микола ІІ
Автопортрет 1887
Осінній букет
Лев Толстой
Третьяков Павло

Дівчинка-рибачка
Надя Репіна (дочка)
Підготувала
Учениця 11 ФМ класу
Женчук Ірина


title: Презентація на тему «Гречиские скульптуры»

text:
Гречиские скульптуры
Подготовила Петрухно Юлия
Древнегреческая скульптура — одно из высочайших достижений культуры античности, оставившее неизгладимый след в мировой истории. Зарождение греческой скульптуры можно отнести к эпохе гомеровской Греции (XII—VIII веков до н. э.). Уже в эпоху архаики, в VII—VI столетиях были созданы замечательные статуи и ансамбли. Расцвет и высочайший подъём греческой скульптуры пришёлся на период ранней и высокой классики (V века до н. э). А IV век до н. э., уже период поздней классики — также оставил в истории несколько имён великих скульпторов, у каждого из которых был свой индивидуальный почерк. Скульптура этого периода предвещала те изменения, которые произошли с наступлением нового исторического периода — эллинизма.

Римская копия с греческой статуи V века до н. э.
Статуэтка из Олимпии. VIII в. до н. э.
Богиня с гранатом
Аполлон Тенейский. 560-550 годы до н. э.
Персей, убивающий Медузу. Метопа храма «С» в Селинунте
Всадник Рампина
Западный фронтон храма Афины. Раненый воин
Восточный фронтон храма Зевса в Олимпии. Центральная часть композиции. Эномай, Зевс и Пелоп.
Метопы храма Зевса в Олимпии. Яблоки из сада Гесперид
Метопы храма Зевса в Олимпии. Геракл и критский бык.
С оригинала Мирона. Бронзовая статуэтка «Дискобол». Мюнхен, Глиптотека.
Гармодий и Аристогитон. Римская копия
Восточный фронтон храма Зевса в Олимпии
Афина и Марсий. Реконструкция
Южные метопы Парфенона. Лондон, Британский музей.
Фриз целлы: процессия Панафиней
Фронтоны Парфенона. Лондон, Британский музей.
Статуя Зевса в Олимпии. Гравюра-реконструкция XIX века.
Афина Парфенос. Уменьшенная реплика
Ника, развязывающая сандалию. Рельеф храма Ники
Скопас. Битва греков с амазонками. Фрагмент фриза Галикарнасского Мавзолея
Афродита Книдская
Аполлон Кифаред
Геракл, борющийся с Немейским львом (копия скульптуры Лисиппа)
Афродита Книдская
Александр Великий (копия скульптуры Лисиппа)
Арес виллы Людовизи
 Спасибо за внимание 


Презентація на тему «Архітектура України» (варіант 2)


title: Презентація на тему «Класифікація прав людина»

text:
Click to edit Master title style
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level


title: Презентація на тему «Боротьба зі злочинністю»

text:
Боротьба зі злочинністю.Руйнування веж Всесвітнього торгового центру в Нью-Йорку.
Підготувала
учениця 10-А класу
Джура Аліна
          Всесвітній торговий центр - комплекс із семи будівель, спроектованих Мінору Ямасакі, американським архітектором японського походження, і офіційно відкритий 4 квітня 1973 року в Нью-Йорку (США). Архітектурною домінантою комплексу були дві вежі, кожна по 110 поверхів - Північна (висотою 417 м, а з урахуванням встановленої на даху антени - 526,3 м) і Південна (висотою 415 м).
      11 вересня 2001 комплекс  був зруйнований в результаті терористичної атаки.
         Деякий час після закінчення будівництва вежі були найвищими хмарочосами в світі (до цього найвищим будинком була будівля Емпайр-Стейт-білдінг, яке після руйнування веж знову стало найвищою будівлею Нью-Йорка). Іноді ці вежі називають «символом світового панування США».
Терористичний акт 26 лютого 1993
           26 лютого 1993 в 12:17 дня на територію Всесвітнього Торгового Центру заїхала вантажівка з 680 кг вибухівки, за кермом якого був Рамзі Юзеф. Він вибухнув в підземному гаражі Північної вежі. В результаті вибуховою хвилею через 5 підземних поверхів була пророблена діра діаметром 30 м, заподіявши максимальний збиток рівням В1 і В2 за всю їх історію і істотний збиток рівню В3.
       Шість чоловік було вбито (в тому числі під час тисняви при виході) і ще 50 000 робітників і відвідувачів не могли дихати через брак кисню на 110 поверхах веж. Багатьом людям, що перебували всередині Північної вежі, довелося спускатися вниз по темних сходах, причому у деяких на це пішло більше двох годин.

Рамзі Юзеф
      Юзеф втік до Пакистану незабаром після вибуху, але був заарештований в Ісламабаді в лютому 1995 р. і екстрадований до США для судового процесу.
Терористичний акт 11 вересня 2001
       11 вересня 2001р. терористи захопили рейс 11 авіакомпанії American Airlines і влаштували навмисне зіткнення його з Північної вежею в 8:46, з боку північного фасаду, між 93 і 99 поверхами. Через сімнадцять хвилин друга група терористів врізалася на такому ж викраденому літаку рейсу авіакомпанії United Airlines в Південну башту, поверхи 77-85.
         Внаслідок руйнувань, завданих Північній вежі корпусом літака, були повністю перекриті всі виходи з будівлі вище місця зіткнення, в результаті чого у пастці опинилося 1 344 людини. Удар другого літака, на відміну від першого, припав ближче до кута хмарочоса, і один сходовий колодязь залишився непошкодженим. Однак небагатьом людям вдалося безперешкодно спуститися по ньому до моменту обвалення будівлі.
        Але все ж, незважаючи на те, що удар літака по Південній вежі припав нижче, тут виявилися заблокованими між поверхами або загинули відразу менш 700 чоловік - набагато менше, ніж у Північній. В 9:59 Південна вежа звалилася через пожежу, що пошкодив сталеві елементи конструкції, вже і без того ослаблені зіткненням з літаком. Північна вежа обвалилася в 10:28 ранку, після пожежі, що тривала 102 хвилини.
Наслідки
       В результаті усі сім будівель комплексу були зруйновані: три найвищих будови (Північна Вежа, Південна Вежа) обрушилися, готель «Марріотт» був майже повністю знищений уламками, іншим трьом будівлям було завдано такої шкоди , що вони були визнані непридатними до відновлення і пізніше знесені. Також в результаті обвалення веж було завдано непоправної шкоди 40-поверховому будинку Дойче Банку, яке в даний час демонтовано.
        На місці повалених веж-близнюків зведений меморіальний комплекс.

 Кінець


title: Презентація на тему «How We Take Care of the Environment»

text:
How We Take Care of the Environment
If we understand the global effects of our actions, we would be able to avoid or reduce the negative impacts in our planet and creating a healthier environment. The Global Warming is responsible for many meteorological disasters and can also be associated to the appearance of some diseases. But, how to take care of the environment? They are many things we can do to help to preserve and to save the planet, such as:
We always change the bulbs into LED light bulbs. This is one of the simplest things that we can do in order to help protect the environment from too much destruction.
Also we try to plant more trees, as possible. Each live can save the planet and that is through planting trees. Trees are the only agent which will help lessen carbon dioxide in the air and therefore will minimize the extreme heat in the environment. Aside from that, trees help control flash floods.

Recycling
Apart from saving energy and resources, the recycle also reduce the garbage and the toxic environments.
Choosing the transport
The public transport spends less energy than using your own car, and moves more people at the same time. The cars that burn less fuel per km decrease the air pollution. Whenever is possible, we try to use bicycles. They are good to do exercise and also for the environment.
Reducing the garbage
Buying loose products will reduce the number of packages. By consummating local products, you'll not only be helping the local economy but you'll also guarantee that it was spent the minimal energy amount with the transportation.
Preserving the energy
Isolating the attic can help to avoid the waste of energy. Using double glasses on windows and doors will decrease the heat loss. If you turn down the heater's thermostat just a few degrees you may reduce the bills to 10%.
 The Earth is our home.
It’s where we live, so we better take care of it! Would you rather live in a polluted dump?
“Out of all those millions and millions of planets floating around there in space, this is our planet, this is our little one, so we just got to be aware of it and take care of it.” – Paul McCartney (English musician)


title: Презентація на тему «Одяг Стародавньої Індії»

text:
Одяг Стародавньої Індії
Підготувала:
Учениця 9-В класу
Хавер Катерина
Індійський одяг знаменитий своєю колірною насиченістю і що виходить від неї добротою.Одяг для жінок, такий, наприклад, як сарі, підкреслює в них жіночність, а чоловічаком комфортність і зручність в умовах жаркого клімату. Індійські наряди також різноманітні, як і вся індійська субкультура. Кожне село, місто, регіон відрізняються один від одного нетільки способом життя, мовою, їжею, а й стилем носіння, кольоровою гамою, способом драпірування одягу. Тут не існує строгого однаковості, хоча й проглядається загальний стиль.
Дхоті - це майстерно задрапірована, пов'язка на одяг індійських чоловіків. Дхоті являє собою смугу прямокутної тканини, довжиною зазвичай 5 метрів, білого або іншогооднотонного кольору.
Курта - це довга широка сорочка, довжина якої сягає колін, але може бути і трохи коротше.
Сарі
Ленга-чоліЛенга-чолі — традиційне жіноче вбрання в Північній Індії. Воно складається із двох частин: чолі та лахенга. Лахенга (ленга) — це традиційна для Північної Індії  жіноча легка спідниця-кльош, яку носять нижче талії, з вишитим краєм.
Шервани - це довгий сюртук, застібається до коміра Його довжина буває зазвичай нижче коліна. Він додає шарму і грації особливо високим чоловікам.
Тюрбан

Сальвар каміз (шальвар каміз) є традиційним одягом індійських жінок. Через особливої популярності в районі Пенджабу Сальвар каміз зазвичай називають панджабі.
Матеріал для одягу був суворо нормований. Найбільшу популярність в Індії мали бавовняні тканини, які виготовлялися як нефарбованими, так і строкатими чи однотонними. В усьому світі славився найтонший індійський серпанок з червоними візерунками.
Індія довгий час вважалася справжньою «скарбницею», що славиться своїми діамантами й іншими дорогоцінними каменями. Знов-таки люди, які належали до вищих варн, носили багаті намиста і сережки з дорогих каменів, безліч браслетів, що прикрашали руки від кисті до ліктя і щиколотки ніг. Представникам нижчих варн доводилося прикрашати себе дрібничками з дерева і кольорових камінчиків.

Історія взуття Індії нерозривно пов'язана з історією культури цієї країни. У Індії ноги людини, а відповідно і взуття, є надзвичайно важливим елементом як релігійних переконань, так і соціального життя. Багато деталей індійського взуття залишилися практично незмінними впродовж декількох сторіч.
Кінець


title: Презентація на тему «Еволюція шоколаду»


Презентація на тему «Canon»


title: Презентація на тему «Російський живопис» (варіант 5)

text:
Роботу виконала
Учениця 11 класуГрищенко Тетяна

Російський живопис. Історичний живопис(І.Рєпін,В.Суриков,В.Васнецов)
Серед найвидатніших представників історичного живопису є:
	Російський живопис
Ілля Рєпін
Василь Суриков
Віктор Васнецов
Ілля Рєпін - майстер історичного живопису
Ілля Юхимович Рєпін (24.07(05.08). 1844—29.09.1930) — визначний російський і український художник-реаліст.
 Народився у Чугуєві на Харківщині, навчався у місцевій іконописній майстерні, з 1863 року — у Петербурзькій рисувальній школі, у 1864— 1871 роках — у Петербурзькій Академії мистецтв.
«Запорожці пишуть листа турецькому султанові»
Твори І. Ю. Рєпіна на українську тематику:
«Вечорниці»
«Гайдамака»
«Чорноморська вольниця»
Гопак
«Бурлаки на Волзі»
«Іван Грозний і син його Іван»
«Засідання Державної Ради»
З історії створення картини„ Запорожці пишуть листа турецькому султанові"
Життєвий шлях                          В. Сурикова
Василь Іванович Суриков (24.01.1848—06.03.1916) — видатний російський живописець, майстер масштабних історичних полотен, народився у Красноярську у козацькій родині. Почав малювати в ранньому дитинстві. Першим учителем малювання для Сурикова став Микола Васильович Гребньов — учитель малювання Красноярського повітового училища.
Суриков помер у Москві 6 (19) березня 1916 року від склерозу серця. Похований поряд із дружиною на Ваганьковському кладовищі.
«Ранок стрілецької страти»
Найвидатніші роботи               В. Сурикова
«Меншиков у Березові»

«Бояриня Морозова»
В. Васнецов — майстер  міфологічно-казкового живопису
Віктор Михайлович Васнецов (03(15).05.1848—23.07.1926) — російський художник, майстер живопису на історичні та фольклорні сюжети. Народився у священика. Навчався у духовному училищі, потім у Вятській духовній семінарії, де брав уроки малювання.
Васнецов — основоположник особливого «російського стилю» всередині загальноєвропейського символізму й модерну. Живописець Васнецов переосмислив російський історичний жанр, поєднавши середньовічні мотиви з атмосферою поетичної легенди або казки. Казки часто стають темами видатних полотен митця.
Найвідоміші твори В. Васнецова
«Три богатирі»
«Альонушка»
Звернення до національних тем призвело до небувалого розквіту історичної і батального живопису. Справжні шедеври у цих жанрах створили В. Суріков, І. Рєпін, М. Ге, В. Васнєцов, В. Верещагін, Ф. Рубо. У ці роки відкриваються перші національні художні галереї; твори російських художників починають регулярно з'являтися на міжнародних виставках і в закордонних художніх салонах. Багато картини Рєпіна, Сурікова, Левітана, Сєрова та інших передвижників потрапили до збори Третьякова. Третьяковська галерея стала всесвітньо відомим музеєм російського живопису, графіки та скульптури. У 1898 р. в Петербурзі, в Михайлівському палаці (творіння К. Россі) був відкритий Російський музей. До нього надійшли твори російських митців з Ермітажу, Академії мистецтв та деяких імператорських палаців.
Відкриття цих двох музеїв хіба що увінчала досягнення російської живопису XIX століття. В кінці 1890-х років ще плідно працювали провідні майстри критичного реалізму - І. Ю. Рєпін,В. І. Суриков, В. М. Васнецов, В. Е. Маковський, але в цей час в мистецтві проявилася й інша тенденція. Багато художників прагнули відшукати тепер в житті насамперед її поетичні сторони, тому навіть у жанрові картини вони включали пейзаж.

Висновок
Дякую за увагу!!!


title: Презентація на тему «Планети земної групи» (варіант 1)

text:
Планети земної групи
Загальна характеристика планет земної групи
Планети земної групи — Меркурій, Венера, Земля і Марс у порівнянні з планетами-гігантами мають відносно невеликі розміри, тверду поверхню та значну густину (близько 5 г/см3), бо складаються переважно з важких хімічних елементів.
До того ж в атмосферах Меркурія, Венери і Марса майже немає кисню, а тиск суттєво відрізняється від атмосферного тиску на Землі. Якщо на поверхні Землі є умови для існування життя, то на поверхні інших планет поки що не виявлено навіть примітивних бактерій.
 Меркурій
Меркурій є найменшою планетою Сонячної системи, яку рідко кому випадало спостерігати неозброєним оком, тому що вона розташована близько від Сонця. Меркурій дуже повільно обертається навколо своєї осі — сонячна доба вдвічі довша, ніж період його обертання навколо Сонця. Отже, протягом майже трьох місяців там  світить Сонце і стільки ж триває ніч.

 Кратери на Меркурії на звані іменами відомих поетів, письменників, ху дожників, композиторів. Один із великих крате рів названий на честь Тараса Шевченка.
На поверхні Меркурія були виявлені також величезні рівнини, які заповнені застиглою базальтовою лавою. Це свідчить, що планета була колись розігріта, внаслідок чого в той час відбувалася інтенсивна вулканічна діяльність
Знімки поверхні Меркурія, які були зроблені  за допомогою АМС “Марінер-10” (США), вражають схожістю його рельєфу з поверхнею Місяця- така ж величезна кількість кратерів, що свідчить про однакову природу цих космічних тіл.

Венера
Венера привертає увагу людей тим, що на нашому небі її яскравість у десятки разів перевищує блиск зір першої зоряної величини. Українська народна назва цієї планети — Вечірня або Вранішня зоря, бо вона першою з’являється на вечірньому небосхилі й останньою гасне на світанку.
Довгий час Венеру називали планетою загадок, бо густі хмари приховують її поверхню У хмарах на Венері крім пари води утворюються краплини сірчаної кислоти, але до поверхні ці кислотні дощі не долітають, бо під хмарами температура різко підвищується (на поверхні +480 °С) і краплі випаровуються.
Температура поверхні Венери становить +480°С,залишається сталою протягом доби і не змінюється залежно від відстані до полюса чи екватора. За таких умов на Венері не відбувається різких змін погоди — ніколи не буває ураганів, а швидкість вітру біля поверхні не перевищує 1 м/с.
Марс
Названий колись за свій червоний колір на честь бога війни, «кривавий» Марс під час протистоянь за яскравістю поступається тільки Венері. Правда, тривалість сезонів на Марсі майже у 2 рази довша, ніж на Землі. Навіть у невеликі телескопи на Марсі видно білі полярні шапки , які свідчать про наявність води в атмосфері планети.
Марс привернув особливу увагу людей після того, як у 1877 р. італійський астроном Д. Скіапареллі  відкрив “канали”. Тоненькі, ледве помітні лінії, які з’єднували темні ділянки поверхні Марса, нагадували людству зрошувальні системи на Землі, тому фантасти висунули ідею  про високий інтелект марсіанської  цивілізації.

Червоний колір марсіанського грунту пояснюють значним вмістом (до 16%) оксидів заліза (звичайної іржі).

На поверхні Марса теж треба одягати скафандри, але досвід космічних експедицій на Місяць показує, що люди зможуть працювати на цій планеті.
Кідонія- регіон в північній півкулі Марсу, що містить низку “столових гір”(пагорбів з пласким верхом і крутими схилами).

“The Face”-фотографія області Кідонія зроблена станцією Вікінг-1 в 1976 році.

Дякую за увагу!
Виконала: Учениця 11-Б класу Корнієць Наталя


title: Презентація на тему «Дампінг»

text:
Дампінг
Багато країн, що мають вихід до моря, роблять захоронення у водах Світового океану різних матеріалів і речовин, зокрема грунту, отриманого при днопоглиблювальних роботах, бурового шлаку, відходів промисловості, будівельного сміття, твердих відходів, вибухових частих і хімічних речовин, радіоактивних відходів. Обсяг захоронених речовин склав близько 10% від усієї маси забруднюючих речовин, що викидають у Світовий океан.
Підставою для дампінгу в служить можливість морського середовища до переробки великої кількості органічних і неорганічних речовин без особливого збитку води. Однак ця здатність не безмежна.Тому дампінг розглядається як вимушений захід, тимчасова данина суспільства недосконалості технології.
У шлаках промислових виробництв присутні різноманітні органічні речовини і сполуки важких металів. Побутове сміття в середньому містить (на масу сухої речовини) 32-40% органічних речовин; 0,56% азоту; 0,44% фосфору; 0,155% цинку; 0, 085% свинцю; 0,001% ртуті; 0, 001% кадмію.
Під час скидання матеріалу крізь стовп води, частина забруднюючих речовин переходить у розчин, змінюючи якість води, інша сорбується частинками суспензії і переходить у донні відкладення. Одночасно підвищується мутність води. Наявність органічних речовин часто призводить до швидкої втрати кисню у воді й не рідко до його повного зникнення, розчинення суспензій, нагромадженню металів в розчиненої формі, появі сірководню.
Наявність великої кількості органічних речовин створює в грунтах стійке відновлювальне середовище, в якому виникає особливий тип мулових вод, сірководень, аміак, іони металів. Впливу у різному ступені піддаються організми бентосу та ін. У разі утворення поверхневих плівок, утримуючих нафтові вуглеводні й СПАР, порушується газообмін на межі повітря - вода.
Забруднюючі речовини, що надходять в розчин, можуть акумулюватися в тканинах і органах гідробіонтів і впливати на них. Скидання матеріалів дампінгу на дно і тривала підвищена мутність води призводить до загибелі від задухи малорухомі форми бентосу. У риб, що вижили, молюсків і ракоподібних скорочується швидкість росту за рахунок погіршення умов харчування й дихання. Нерідко змінюється  видовий склад даного біоценозу.
При організації системи контролю за скидами відходів у море вирішальне значення має визначення районів дампінгу, визначення динаміки забруднення морської води і донних відкладень. Для виявлення можливих об’єктів скидання в море необхідно проводити розрахунки всіх забруднюючих речовин у складі матеріального скидання.
Висновок
Людям варто пам’ятати, що своєю «корисною» діяльністю вони погіршують  не тільки власну якість життя, а  й чинять руйнівний вплив на беззахисних жителів нашої планети. Ми повинні оберігати навколишнє середовище та сприяти вирішенню екологічних проблем. Життя планети у наших руках!


Презентація на тему «Мечеть Масджид ан-Набаві або мечеть Пророка»


title: Презентація на тему «Екологічні фактори» (варіант 3)

text:
 Екологічні чинники

Бабич Ірина Валеріївна
Екологічні фактори – це окремі властивості або елементи середовища, які впливають на організми.

 Фактори середовища різноманітні, мають різну природу й специфіку дії.

Абіотичні фактори – це сукупність умов неживої природи, що прямо чи побічно впливають на живі організми. Це температура, світло, радіоактивне випромінювання, тиск, вологість повітря, сольовий склад води, вітер, течії, рельєф місцевості.
Біотичні фактори – це форми впливу живих істот одна на одну.  Кожен організм постійно зазнає прямого або опосередкованого впливу інших істот, вступає у зв'язок із представниками свого виду й інших видів – рослинами, тваринами, мікроорганізмам, залежить від них і сам впливає на них.
Антропогенні фактори – це форми діяльності людського суспільства, що призводять до зміни природи як середовища існування інших видів або безпосередньо позначаються на їхньому житті. Значення антропогенних впливів на увесь живий світ Землі продовжує стрімко зростати. Зараз доля всіх видів організмів перебуває у руках людського суспільства, залежить від антропогенного впливу на природу.
Той самий фактор середовища має різне значення в житті організмів різних видів, що живуть спільно.
Сильний вітер узимку несприятливий для великих тварин, які живуть відкрито, але не діє на більш дрібних, які ховаються в норах або під снігом.
Сольовий склад грунту важливий для живлення рослин, але байдужий для більшості наземних тварин
Мінливість екологічних факторів
Більшість екологічних факторів – температура, вологість, вітер, опади, наявність укриттів або їжі, хижаки, паразити, конкуренти – дуже мінливі в просторі і часі. Ступінь мінливості кожного з цих факторів залежить від особливостей середовища існування. Наприклад, температура сильно варіюється на поверхні суходолу, але майже постійна на дні океану або в глибині печер. Паразити ссавців живуть в умовах надлишку їжі, тоді як для вільних хижаків її запаси весь час змінюються слідом за зміною чисельності жертв.

Зміни факторів середовища в часі можуть бути:
Регулярно-періодичні;
Нерегулярні;
Спрямовані.
Регулярно-періодичні фактори
змінюють силу впливу у зв’язку з часом доби, сезоном року, ритмом припливів і відпливів в океані.
Нерегулярні фактори
без чіткої періодичності, наприклад, зміни погодних умов у різні роки, явища катастрофічного характеру – бурі, зливи, обвали тощо
Спрямовані екологічні фактори
діють протягом певних, іноді тривалих, відрізків часу, наприклад, у випадках похолодання або потепління клімату, заростання водойм, постійного випасу худоби на одній і тій самій ділянці тощо
ЗАКОН ОПТИМУМУ:
Кожен фактор має лише певні межі позитивного впливу на організми.

Як недостатня, так і надлишкова дія фактора негативно позначається на життєдіяльності особин
Оптимальна зона й межі витривалості організмів стосовно якого-небудь фактора середовища можуть зміщуватися залежно від того, з якою силою й у якому поєднанні діють водночас інші фактори. Ця закономірність одержала назву взаємодії факторів.
Наприклад, спеку легше переносити в сухому, а не у вологому повітрі.
Загроза замерзання значно вища під час морозу із сильним вітром, ніж у безвітряну погоду.
Таким чином, той самий фактор у поєднанні з іншими здійснює неоднаковий екологічний вплив.
Навпаки, однаковий екологічний результат може бути отриманий різними шляхами. Наприклад, в’янення рослин можна призупинити шляхом як збільшення кількості вологи в грунті, так і зниження температури повітря, що зменшує випаровування.


Презентація на тему «Игорь Грабар»


title: Презентація на тему «Психология. Наука о психических явлениях»

text:
Психология
Наука о психических явлениях
Подготовила:ученица 11-а класса
Зайцева Екатерина
Психология изучает
Объекты психологии
Мир психологии
Образование в области психологии
Достоинства психологии


title: Презентація на тему «СНІД» (варіант 20)

text:
    Презентація на тему:                                      » СНІД - чума 21-го століття»

СНІД (синдром набутого імунодефіциту) – важке інфекційне захворювання, спричинене вірусом імунодефіциту людини (ВІЛ), який пошкоджує імунну систему людини, і таким чином знижує опірність організму проти будь-якого захворювання.
    Ознаки СНІДу:
втрата ваги
відчуття постійної втоми
довготривала температура
підвищена пітливість
частий пронос
сухий кашель і задишка

 Сам по собі СНІД не є смертельною хворобою, але функціонування його вірусу у організмі впливає на імунну систему так, що навіть проста нежить може призвести до смерті людини.
   Зараження можливе при:
•	статевому контакті з інфікованим;
•	кровообміні з інфікованим (в тому числі при ін'єкційному вживанні наркотиків);
•	вигодовуванні грудним молоком інфікованою матір'ю малюка.
  ВІЛ не передається через поцілунок,  спільне користування туалетом або  ванною, посудом, при рукостисканні, через укуси комах.
Синдром набутого імунодефіциту вперше було зафіксовано в США у 1983 році. Протягом двох місяців хворий помер. Сьогодні за добу у світі чотириста тисяч чоловік заражується цією хворобою.
Україна, відповідно до доповіді ООН , посідає 6-е місце у світі за рівнем поширення епідемії  ВІЛ/СНІД.
Епідемічна ситуація  ВІЛ-інфекції в Україні залишається  несприятливою.  .

Аналіз офіційних даних щодо поширення ВІЛ-інфекції свідчить, що епідемія триває з тенденцією до подальшого зростання в усіх регіонах України, але поширення по країні нерівномірно. Найбільше ВІЛ-інфікованих в Дніпропетровській, Одеській, Миколаївській і Донецькій області.
 Основною проблемою в створенні вакцини проти ВІЛ є  висока здатність вірусу змінювати свої властивості.
В даний час на боротьбу з глобальною загрозою СНІДу піднімаються всі країни світу, все більш важливого значення в світі набуває антиСНІДівський рух,символом якого є червона стрічка,створена художником Франком Муром у квітні 1991 року.
Оскільки вакцини проти СНІДу не існує, єдиним способом запобігти інфекції є уникнення ситуацій, що несуть ризик зараження.
Таким чином, нині за умов відсутності вакцини та ефективних ліків єдиною доступною всім зброєю проти інфікування ВІЛ можуть виступати безпечна поведінка і суворе дотримання санітарно-епідемічного режиму в лікувальних установах.
Бережіть себе, своїх дітей та будьте здорові!


Презентація на тему «Рынок труда»


title: Презентація на тему «Реклама» (варіант 2)

text:
Реклама
Реклама — информация, распространенная любым способом, в любой форме и с использованием любых средств, адресованная неопределенному кругу лиц и направленная на привлечение внимания к объекту рекламирования, формирование или поддержание интереса к нему и его продвижение на рынке.
Функции рекламы:
Увеличение продаж
Регулирование сбыта
Привлечение клиентов
  1) Коммерческая (экономическая) реклама. 2) Социальная реклама 3) Политическая реклама (в том числе предвыборная).
Виды рекламы:
Роль рекламы в современном обществеЭкономическая (получение прибыли);Социальная (достижение общественно полезных целей);Политическая;Идеологическая (фактор, влияющий на становление и формирование мировоззрения человека);Психологическая (воздействует на желания и мечты покупателя, не взывая к его разуму);Образовательная;Эстетическая (культурная).
Реклама сегодня
 Первый рекламный плакат Кока-Колы. Он датируется 1904 г.
Рекламы в советские времена

Современная реклама

Спасибо за внимание!!!


title: Презентація на тему «Композитори-романтики»

text:
Композитори-романтики:Шопен,Ліст

Романтизм
Це музичний стиль початку ХІХ ст. Критик Ванслов у своїй книзі сказав «Для будь-яких проявів романтизму характерна глибока незадоволеність дійсністю. Докорінне не співпадання уявлень про те, який повинен бути світ і який він є насправді.»Романтичне світосприйняття: світ – це живе динамічне ціле, в якому все взаємопов’язано та взаємодіє в спонтанному русі. Композитор романтики по-іншому відноситься до протиріч світу: протиріччя світу це джерело розвитку всього живого. Без страждань не буває радості, без темряви не буває світла і т.д.До композиторів-романтиків відносяться Ф.Шуберт(Австрія), Ф. Шопен(Польща), Ф.Ліст(Угорщина),Ф. Мендельсон-Бартольді(Німеччина),Р. Шуман(Німеччина) та ін. В музиці композитори намагаються передавати внутрішній стан людини, її спілкування з природою, а також риси автобіографічності.З появою романтизму в музиці відбувається багато змін: з’являються нові жанри – Лірична інструментальна мініатюра, романтична симфонія, інструментальна балада, ноктюрни, та музичні експромти.Також відбувається зміна музичної форми: зжатість або розширення форми симфонії, а також переплетення різних форм, та як результат, поява нової.

Фрідріх Шопен(1810-1849рр.)
Шопен самобутній композитор-романтик, який обмежив свою творчість лише ф-ними жанрами, але через цей інструмент він розкрив багатогранність людської природи, душевного світу людини. З одного інструменту він вичерпував палітру кольорів цілого оркестру.Новаторство Шопена1. Переосмислив жанр прелюдії2. Переосмислив жанр етюду3. Переосмислив танцювальні жанри мазурки та полонезу4. Створив інструментальну баладу5. Створив скерцо,як самостійний твірТворчість Шопена суто національна, всі твори об’єднує тема батьківщини. Характерною рисою його творчості є взаємопроникнення різних жанрів: в прелюдію вводяться риси мазурки, в скерцо – риси колискової і т.д.Шопен був методистом, мелодії мають пісенне начало та спираються на народно-пісенні інтонації польської музики.
Прелюдії Шопена
Шопен вніс вагомий внесок в розвиток цього жанру. В музичну епоху барокко (Бах) прелюдія виконувала роль вступу до фуги. Шопен докорінно змінює її призначення:1. Прелюдія – це самостійний твір, який має свій художній образ2. Головні риси прелюдії: імпровізаційність та лаконічність3. Головний принцип розвитку циклу:образний та ладо тональний контрастШопен створив цикл із 24 прелюдій, які написані по тональностям кварто-квінтового кола.Мета: показати красу кожної тональності.Головні завдання: створити своєрідний музичний щоденник, де кожна прелюдія – це окрема сторінка, в якій відображається внутрішній світ людини та її почуття.Прелюдія № 4(e-moll)В ній втілено образ страждання,самотності,відчаю. Ця прелюдія належить до сторінок самої скорботної та гостро емоційної музики Шопена – в ній втілено образ туги за батьківщиною. Мелодія побудована на речових інтонаціях, які нагадують розгублене та невпевнене запитання. Прелюдія закінчується примиренням та покірливістю.Прелюдія № 7 (a-dur)Ця прелюдія пронизана мелодичними та ритмічними зворотами мазурки. Начебто виникає образ батьківщини – образ просвітлений, ніжний, тендітний. За зовнішньою простотою мелодії приховується глибока продуманість всіх деталей:Витонченість та гнучкість мелодичного малюнку, поява хроматичних оспівувань у кожній фразі – це надає музиці млявості та прозорості.Прелюдія № 20(c-moll)Ця прелюдія пронизана інтонаціями траурного маршу і хоча вона має акордову фактуру, в ній прослуховується прихована мелодія. Кожне проведення теми має певну функцію:Відкритий протест народу(1 проведення) і наслідок попередньої боротьби, біль утрати, страждання по загиблим рідним.
Ноктюрни. Полонези
Ноктюрн(фр - ліричний) – цей твір відносять до ліричної інструментальної мініатюри.Шопен почав писати ноктюрни ще на батьківщині. Основоположником цього жанру був англійський композитор Джон Фільд.Шопен збагатив внутрішній зміст ноктюрнів. Майже всі ноктюрни мали 3-ох частинну будову, в них найбільш виділені пісенні витоки мелодики, схильність композитора до орнаментальності музичного малюнку.Для ноктюрнів Шопена характерна присутність 2-ох різноконтрастових образів.ПолонезиПолонез – це танець, який міцно увійшов в міський побут Польщі.Будь-який із полонезів Шопена своєрідний. Він привертає увагу ємкістю музичних образів, монументальністю та розмахом віртуозного стилю, оркестровим характером, звучністю.
Ференц (Франц) Ліст
Ференц (Франц) Ліст (угор. Liszt Ferenc, нім. Franz Liszt; 22 жовтня 1811, Добор'ян (Райдинг), Австрійська імперія — 31 липня 1886, Байройт, Німеччина) — угорський композитор, піаніст, педагог, диригент, публіцист, представник музичногоромантизму, засновник угорської композиторської школи.
Ференц Ліст — перший піаніст, який виступав зі сольними концертами, котрими заслужив визнання як професіоналів, так і загальної публіки. Попри те, що немає жодного запису гри піаніста, він уважається одним з найвпливовіших піаністів його епохи. Одночасно був відомий своєю благодійністю: допомагав жертвам стихійних лих, сиротам, учив безкоштовно талановитих студентів — також сприяв фонду пам'яті Бетховена, пожертвувавши значні кошти на відкриття консерваторії вБудапешті.
Багато із його фортепіанних творів увійшли до традиційного репертуару — зокрема «Угорські рапсодії», «Соната сі-мінор» та два фортепіанні концерти. Зробив численні фортепіанні транскрипції популярних сцен із опер, симфоній, каприсів Паганіні та пісень Шуберта; окремі його фортепіанні твори вважаються найвищим випробуванням фортепіанної майстерності. Був автором хорової, вокальної та симфонічної музики, а органні твори Ліста посіли чільне місце у репертуарі органістів.

Найзначніші твори
Статуя Ф.Ліста в Байройті, Німеччина. Скульптор Арно Брекер
Опера[ред. • ред. код]
1825 — «Дон Санчо або замок кохання» (Don Sanche ou le Chateau d'Amour)
Для оркестру[ред. • ред. код]
13 симфонічних поем (1848–1861)
«Що чутно на горі» (Ce qu'on entend sur la montagne), 1848–1849 за мотивами Гюго
«Тассо. Скарга і тріумф» (Tasso. Lamento e triomfo), 1849 за мотивами Байрона
«Прелюди» (Les préludes), за мотивами Ламартіна 1848, редакція 1854
«Орфей» (Orpheus), 1853–1854
«Прометей» (Prometheus), 1850
«Мазепа», 1851
«Звуки свята» (Festklänge), 1853
«Плач за героями» (Héroïde funèbre), 1849–1850
«Угорщина», 1854
«Гамлет», 1858
«Битва гуннів» (Hunnenschlacht), за картиною Кульбаха 1857
«Ідеали» за Шиллером
«Змалку до останку» (Von der Wiege bis yum Grabe) 1882
«Симфонія до Божественної комедії Данте» 1857
«Фауст-Симфонія» (за мотивами Гете) 1854
Для фортепіано з оркестром[ред. • ред. код]
1849 Концерт для фортепіано з оркестром № 1 Мі-бемоль мажор
1849 Концерт для фортепіано з оркестром №. 2 Ля-мажор, редакція 1861
1849 «Танок смерті» ( Totentanz), для фортепіано з оркестром, редакції 1853–1859
1852 Фантазія на угорські народні теми для фортепіано з оркестром
Для фортепіано[ред. • ред. код]
1822 Варіації на тему Діабелі
1826 12 етюдів (2-а ред 1938, 3-я ред. — «Трансцендентні етюди», 1851)
1838 «Великі етюди за Паганіні», в тому числі № 3, «Кампанела» (La Campanella); та № 5, «Полювання» (La Chasse, редакція 1851)
1841 «Аркуші з альбому» (Feuilles d'album),
1845–1848 «Балада № 1 Des-dur»
1848 «Три концертні етюди»
1848–1853 «Роки мандрів» (Années de Pèlerinage): Перший рік — Швейцарія; Другий рік — Італія — Венеція і Неаполь; Третій рік
1849 «Поетичні та релігійні гармонії» для фортепіано
1850 Мрії кохання (Liebesträume)
1851 19 «Угорських рапсодій» для фортепіано
1851 «Полонез № 1» для фортепіано
1852 «Вальс-експромт» для фортепіано
1853 Соната для фортепіано h-moll
1853 «Балада № 2» для фортепіано
1860 «Мефісто-вальс» № 1 для фортепіано
1881 «Сірі хмари» (Grey clouds) для фортепіано
1885 «Атональна багатель» для фортепіано


title: Презентація на тему «Louvre Museum»

text:
Louvre Museum
Prepared
Alena Rudenko
The Louvre or Louvre Museum  is one of the world's largest museums and a historic monument. Nearly 35,000 objects from prehistory to the 21st century are exhibited over an area of 60,600 square metres.

The museum is housed in the Louvre Palace (Palais du Louvre), originally built as a fortress in the late 12th century under Philip II.
The museum opened on 10 August 1793 with an exhibition of 537 paintings, the majority of the works being royal and confiscated church property. The collection was increased under Napoleon and the museum renamed the Musée Napoléon.
21st Century
The Louvre contains more than 380,000 items, of which only 35 000 exhibited in eight halls with a total area of more than 60 000m ². Louvre shows a sculpture, artwork, paintings, drawings, and archaeological finds. It is the most visited museum in the world. Louvre became the the object high attention thanks to the book by American writer Dan Brown's "The Da Vinci Code."
Since 2008, the museum exhibits are divided into 8 Collections Ancient East, Ancient Egypt, Ancient Greece, Rome, Islam, Art, Sculpture, arts, fine arts, graphic arts. Louvre - the most visited art museum in the world, in 2009 it was visited by 8.5 million people


title: Презентація на тему «Ринок капіталу» (варіант 4)

text:
Ринок капіталу як ринок кредитних ресурсів та фізичного капіталу

Ринок капіталів – це частина фінансового ринку, де формуються попит і пропозиція в основному на середньо- і довгостроковий позиковий капітал, специфічна сфера ринкових відносин, де об'єктом угоди є наданий у позику грошовий капітал і де формуються попит і пропозиція на нього.
Позиковий капітал - це кошти, віддані в позику під певний відсоток за умови повернення.
Формою руху позикового капіталу є кредит;
Основним його джерелом служать кошти, що вивільняються в процесі відтворення ;
На ринку капіталів кредити надаються на термін понад рік.
Ринок капіталів сприяє :
зростанню виробництва ;
збільшенню товарообігу ;
руху капіталів усередині країни ;
трансформації грошових заощаджень у капіталовкладення ;
відновленню основного капіталу.

      Економічна роль цього ринку полягає в його спроможності об'єднати дрібні, розрізнені кошти й у такий спосіб активно впливати на концентрацію і централізацію виробництва та капіталу.
З функціональної точки зору ринок капіталів — це система ринкових відносин, що забезпечує акумуляцію і перерозподіл грошових капіталів з метою забезпечення процесу відтворення;
з інституційної точки зору цей сегмент фінансового ринку виступає як сукупність кредитно-фінансових установ, фондових бірж, через які рухається позиковий і акціонерний капітал.
З точки зору джерел залучення коштів ринок капіталу включає:
 боргові ринки, або ринки кредиту. За допомогою фінансових інструментів суб'єкти господарювання беруть гроші в борг і використовують їх на свої потреби. Основними фінансовими інструментами на цих ринках є облігації, закладні та векселі термін обігу яких перевищує 1 рік;
ринки акціонерного капіталу. За допомогою акцій інвестори мають можливість об'єднати гроші, вкласти їх у певний проект, а прибутки розподіляти пропорційно до вкладених коштів.
Основними учасниками цього ринку виступають :
первинні інвестори, тобто власники вільних фінансових ресурсів, які мобілізовані банками і перетворені у позиковий капітал;
спеціалізовані посередники — кредитно-фінансові організації, що здійснюють безпосереднє залучення (акумуляцію) коштів, перетворення їх у позиковий капітал і подальшу тимчасову передачу його позичальникам на зворотній основі за плату у формі відсотків;
позичальники — юридичні і фізичні особи, а також держава, що відчувають нестачу у фінансових ресурсах і готові заплатити спеціалізованому посереднику за право тимчасового користування ними.
Складові ринку капіталів:
Фондовий ринок або ринок довгострокових цінних паперів;
Кредитний ринок
Основними причинами відставання національних ринків капіталу є :
відсутність скоординованої державної політики, спрямованої на перетворення ринків капіталу в один з головних механізмів реалізації інвестиційного потенціалу національної економіки;
недосконалість законодавства, що регулює діяльність на ринках капіталу;
 недостатньо сформована
інфраструктура ринків капіталу.
     Україна має усі об'єктивні передумови для динамічного поступу до цивілізованих ринків капіталу,але ті проблеми, які постійно виникають через недосконалість економічних методів управління і закономірностей розвитку ринкових структур, значні недоліки в правовому забезпеченні розвитку ринку цінних паперів та інших фінансових інструментів справляють негативний вплив на економічний стан країни, позначаються на формуванні економічної політики і фінансовій безпеці держави.
Дякую  за увагу !


Презентація на тему «Викрадення дітей та торгівля ними» (варіант 2)


Презентація на тему «Океан Ельзи» (варіант 3)


Презентація на тему «Микеланджело Буонарроти» (варіант 2)


title: Презентація на тему «Гуменна Докія Кузьмівна»

text:
Гуменна Докія Кузьмівна
Підготувала:
Шепель Поліна
До майстрів українського слова, що розгорнули свою творчу
діяльність  головним  чином  уже  в  еміграції  і  здобули  загальне
визнання,  належить  працьовита  і  талановита  письменниця
Докія  Гуменна.  Вона  була  ідеалісткою,  світлоносною  натурою,
яка гаряче любила літературу і людей.

Народилася  Докія  Гуменна  10  березня  (за  деякими
джерелами 7) 1904  р. в містечку Жашків  Таращанського повіту на  Київщині  (зараз  Черкащина)  в  сім’ї  інтелігентного  й музично  обдарованого  селянина-крамаря  Кузьми  Гуменного, предки якого походили з Волині, та Дарії Кравченко, шляхетної збіднілої хуторянки, котра змалку прищеплювала доньці любов до правди, чесної праці та фольклорних традицій.
Дівчинка  часто  гостювала  в  діда  й  баби  на  хуторі.  Саме  з цим вільним степовим життям пов’язані найприємніші спогади дитинства, про що письменниця розповідає в мемуарах.

У  1922  р.  вона  стала  студенткою  Київського  інституту народної  освіти,  обравши  літературно-лінгвістичний факультет.  На  той  час  припадає  посилене  захоплення літературою,  написання  перших  невеликих  оповідань,  що швидше  нагадували  ліричні  нариси.  Перший  твір  Д.  Гуменної називався  «У  степу»  і  надрукований  був  у  журналі «Сільськогосподарський пролетар», який виходив за редакцією письменника  Сергія  Пилипенка,  тодішнього  голови  Спілки селянських письменників «Плуг». Взагалі від 1923 р. її доля на декілька років була пов’язана з «Плугом»: за дорученням спілки вона бувала у відрядженнях  у різних  куточках  України,  публікувала  свої  нариси  в журналі «Плуг».
Початкуюча  письменниця враз  стала  знаною,  навіть  знаменитою.  Разом  із  тим  поява
чесних репортажів викликала гострі напади офіційної критики.
Проте Докія Гуменна продовжувала писати і друкуватися. У
1930 р.  з’явилася  її  повість  «Де  недавно  ведмеді  ходили»,
вийшла  книжка  нарисів  про  колективізацію  «Стрілка
коливається»,  в  1931  р.  –  повість  «Кампанія»,  в  якій
письменниця  зробила  спробу  реабілітуватись,  але  даремно.
І  хоч  коло  відчуження  і  несприйняття,  жорстокої  і
несправедливої  критики  невблаганно  звужувалось,  все  ж
молода  письменниця  багато  писала,  вперто  працювала  над
собою. Останній  твір,  який  письменниця  ще  прагнула
опублікувати за радянських часів, мав назву  «Пахощі польових квітів».  Але і  вона  не  влилася  в  річище  соцреалізму  Таким  був  кінець письменницької кар’єри Докії Гуменної в радянській дійсності.

На  початку  Другої  світової  війни  Докія  Гуменна  жила  в Києві. У цей період вимальовувалися перші контури майбутньої тетралогії  «Діти  Чумацького  Шляху»  –  великого  епічного полотна,  яке  критики  вважають  головною  книгою  життя письменниці.  Поштовхом  до  написання  роману-епопеї  стало невтішне горе, яке спіткало авторку в 1942  р.:  перебиваючись з хліба  на  воду  в  придавленому  фашистською  окупацією  Києві, Докія  втратила  найдорожчу  людину.  Печаль,  скорбота обпікали пам’ять. «Щойно я поховала свою матір, і так хотілося саме її життя, все те, що вона розказувала про ту епоху, яка  вже ніколи не вернеться, вилити у слова, хотілося показати контраст між  тією  добою  і  катаклізмами,  що  випали  на  долю  мого покоління», – згадувала пізніше письменниця.

До  1943  р.  в  окупованому  Києві  вона  написала  три  перші книги  і  почала  четверту.  Стрімке  наближення  фронту поставило Докію Гуменну перед суворим вибором: залишитись
на  батьківщині,  але  не  мати  можливості  друкувати  свої  твори, чи  емігрувати  і  втілити  найважливішу  мету  свого  життя  – дописати  й  видати  правдиве  свідоцтво  про  події  в  Україні  в останні  півстоліття.  Письменниця  обрала  еміграцію.  Попереду
були  табори  для  переселенців,  поневіряння  і  непросте
вживання в чужий світ.
За жодну з книжок, що вийшли в еміграції, письменниця не
одержала  найменшого  гонорару,  –  навпаки,  усі  вони  були видані на її скромні заощадження.
У 1996 р. смерть перервала земне життя талановитої українки, перекресливши  чимало  її  планів,  не  давши  повністю  реалізувати
свій талант. І все ж обсяг і глибина зробленого нею вражають.
Та й сама письменниця  неодноразово  зізнавалася,  що  своє  завдання вбачає  в  тому,  щоб  нести  людям  світло  правди,  будити сумління, адже правда завжди була і незмінно залишатиметься першою заповіддю художника.


title: Презентація на тему «Порцеляна і фаянс» (варіант 2)

text:
Порцеляна і фаянс

Порцеля́на — один із видів тонкої кераміки — білий матеріал. Слово «порцеляна» походить від староіталійського «porcellana» — назви молюска Concha Veneris. Назву запозичено у зв'язку з напівпрозорим виглядом його мушлі (черепашки), яка подібна до справжньої порцеляни.

Це матеріал, що здебільшого складається з SiO2, Al2O3 i K2O. Як сировину для добування використовують білу глину —каолін, кварцевий пісок і польовий шпат (K2O·Al2O3·6SiO2). Порцеляну отримують високотемпературною термічною обробкою цієї суміші. З розвитком техніки з’явились різновиди порцеляни: цирконієва, глиноземна, літієва тощо.
Порцеляна має невелику пористість, через що вона непроникна для газу та води, має доволі високу механічну міцність, термостійкість, електроізоляційні властивості. На зламі має склоподібний вигляд, що спікся. Цінується порцеляна, яка просвічується на світлі.

Виготовляють посуд, санітарно-технічні вироби, електроізолятори, предмети побуту, художні вироби, зубні протези.
Використання
Порцеляна вперше була отримана в 620 році у Китаї. Порцеляна мала великий попит в країні, тому виникло декілька порцелянових центрів і її різновидів:
Селадон
Санкай тощо.
Відомий центр видобутку каоліну - місто Дзіньдечжень в Китаї, що є відомим центром виробництва порцеляни з сивої давнини. Уява про китайську порцеляну в Європі сформована на виробах порцеляни майстерень Дзіньдечженя.
Через 500 років сусіди корейці налагодили виробництво так званого твердого фарфору: вироби із білої глини піддавалися високотемпературному обпалюванню. Ще через 500 років секретом порцеляни (друга назва фарфору) заволоділи японці. Склад твердої порцеляни, винайденої китайцями ще в VI столітті, так і не був розкритий. Китайці століттями берегли таємницю й удосконалювали свою порцеляну. У Європу китайську порцеляну завезли португальські мореплавці.

Історія
Порцеляна Китаю династії
 Північна Цинь,селадон 10 ст.,
 музей Гіме, Париж.
Китайська порцелянова ваза
 періоду Династії Мін.
Класична Fine China — порцеляна з білою глиною-каоліном в основі. Порцеляна класу «люкс» — це Bone China, себто кістяна (винайдена 1796 року в Британії). Каолін у ній замінено фосфатом кальцію — подрібненими коров'ячими кістками.
Знамениті французькі марки порцеляни — севрська і лімозька — виробляються з лімозької білої глини без домішків фосфату кальцію і традиційно мають інші тавра.
Фахівці й досі сперечаються, що краще - твердий чи кістковий фарфор. Об'єктивної оцінки досі не дав ніхто. Міцність і довговічність залежать лише від якості сировини, температурного режиму обпалу і майстерності кераміста.

Матеріал, технологія
Порцеляна Китаю династії Канхі
( 1662-1722), Брістоль, музей.
Китайська порцеляна
Різницю між елітною та хорошою порцеляною помітно неозброєним оком. Елітна порцеляна надзвичайно біла і прозора настільки, що малюнок має просвічуватися на світлі. Також, справжня порцеляна навдивовижу міцна. Для перевірки якості порцеляни радять упіймати блискучою білою поверхнею (наприклад, серединою тарілки) сонячний зайчик, а потім уважно оглянути освітлену промінцем ділянку. Там, як у краплі води на світлі, відіб'ються всі сторонні тіла́. Таким чином, якісна порцелянова маса має бути абсолютно чистою, без найменших дефектів і вкраплень.
Дорога порцеляна — це порцеляна з абсолютно гладенькою блискучою поверхнею. У родоначальників порцелянового промислу китайців найціннішим вважався посуд ручної роботи з відбитками пальців автора. В Європі ж вироби навіть із мікронними відхиленнями визнають браком. На цінність сервізу вказує також якість декору, дорогі види оздоби (матове золото, рельєфи з золотом тощо) та, зрозуміло, марка.
Якість виготовлення
Напівпрозорість справжньої порцеляни
У XIII столітті європейські ювеліри вставляли китайську порцеляну в оправу і нарівні з іншими коштовними предметами зберігали в церковних, монастирських і дворянських скарбницях. Цінуються також вироби з твердого фарфору серед дворів шейхів тощо, бо за законами мусульманства та іудаїзму посуд з кісткового фарфору (тобто з тваринного матеріалу) використовувати для вживання їжі не можна.
Утилітарне значення
Фая́нс (або глиняна кераміка) — керамічний матеріал, схожий на порцеляну, покритий тонкою склоподібною плівкою — поливою. Під цією назвою в кераміці прийнято розуміти глиняні вироби з білої або кольорової маси з пористим (проникним для рідин) черепком, який в зламі має шорсткий землистий вигляд, а ззовні виріб покритий завжди глазур’ю, або поливою.
Фаянс

В основному складається з SiO2, Al2O3 i K2O.

З фаянсу виготовляють облицювальну плитку, посуд, художні вироби.

Назва походить від міста в Італії Фаєнца, де був відомий центр виготовлення подібної кераміки.
Фаянс відрізняється від порцеляни пористим черепком, тоді як у порцеляни черепок добре випалений і склоподібний. Ця склоподібна властивість робить вироби з порцеляни напівпрозорими при освітленні. Фаянсу не притаманна напівпрозорість, бо температура випалювання фаянсу менша за температуру випалювання порцеляни. Вироби з фаянсу мають товстішу стінку в порівнянні з порцеляновою.
У наш час почав вживатись термін санфаянс (санітарний фаянс) — для позначення фаянсу, що використовується для виготовлення санітарно-технічних виробів — раковин, унітазів, пісуарів, біде і т. ін.
Назва

Фаянс Стародавнього Єгипту
Портрет Якоба Бьома,
розпис Альберта Анкера, 19 ст.
Вважають, що фаянс виник в Північній Африці у Стародавньому Єгипті. Саме там цінували блакитні і сині напівкоштовні камені. Попит на них спричинив появу дешевих замінників з випаленої кераміки, вкритої непрозорими блакитними поливами. З Стародавнього Єгипту ремесло вироблення фаянсу поширилося у Вавилон, Малу і Передню Азію, Персію.
В Персії виник свій спосіб декорування кераміки - роспис люстром золотавих відтінків. За легендою, Коран забороняв мусульманам користування золотим посудом, а дуже хотілося. Дешевим і незабороненим замінникомі став фаянс, вкритий золотавим люстром. Керамічні вироби з фаянсу поширилися в усьому мусульманському регіоні від Індії до мавританської Іспанії. Фаянсові вироби мавританської Іспанії копіювали в місті Фаєнца, від якого пішла сучасна назва цих виробів.
В Україні уславився Межигірський фаянс, який виготовляли поблизу Києва на межигірській мануфактурі у 19 столітті.

Історія виникнення

Фаянсова таріль з розписом ( копія фрески 13 ст « Таємна вечеря») Туреччина. Гюльсехір.
Вироби з фаянсу, місто Люневіль,Лотарінгія
Ваза 1883 р.,стиль необароко.
Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Івахненко Олексій Григорович»

text:
Івахненко Олексій Григорович
30.03.1913 – 16.10.2007
«Наука – це моє життя.
Це те, чим я дихаю, заради чого живу у білому світі.»
Розпочати перегляд
Автор: Кікоть Анна,  учениця Полтавської ЗШ №30
Короткі відомості про вченого
Біографія
Учні
Відзнаки
Наукові праці
Родинне дерево
Фотоархів
Далі
Назад
Зміст
Народився Олексій Григорович у м.Кобеляки Полтавської губернії.
1913
Закінчив Київський енерготехнікум  і потім працював інженером на Уралі, на будівництві найбільшої в СРСР Березняківської ТЕЦ
1932
1933
Навчався у Одеському морському інституті на капітана далекого плавання
з 1934 по 1938
Навчався в Ленінградському електротехнічному інституті, опублікував свою першу наукову статтю про термоелементи.
1943
Захистив кандидатську дисертацію.
1944
Працював старшим науковим співробітником спершу в Інституті будівельної механіки, потім — в Інституті енергетики АН УРСР
Далі
1945
Старший науковий співробітник Інституту електротехніки АН УРСР.
З 1947
1954
Захистив докторську дисертацію.
1956
Отримав звання професора і став завідувати лабораторією Інституту електротехніки АН УРСР.
1963
Перейшов разом зі своїми співробітниками до Інституту кібернетики АН УРСР.
З 1997
Радник дирекції одного з інститутів Кібернетичного центру НАН України
Назад
Зміст

Всеволод Михайлович Кунцевич
Відомий учений у галузі теорії та практики систем управління, академік Національної академії наук України, заслужений діяч науки і техніки України, лауреат Державних премій УРСР і України в галузі науки і техніки. Директор Інституту космічих досліджень НАН и НКА України.
Учений у галузі автоматичного керування, засновник наукової школи з моделювання складних систем, організатор освіти, доктор технічних наук, професор, заслужений діяч науки і техніки України, лауреат Державної премії України в галузі науки і техніки.
Костюк Всеволод Іванович
Учений у галузі автоматичного керування, засновник наукової школи з моделювання складних систем, організатор освіти, доктор технічних наук, професор, заслужений діяч науки і техніки України, лауреат Державної премії України в галузі науки і техніки.
Іваненко Віктор Іванович
Зміст

Павлов Олександр Анатолійович
Зайченко Юрій Петрович
Грицик Володимир Володимирович
Заслужений діяч науки та техніки України, академік академії наук вищої школи України,Доктор технічних наук, професор, декан факультету інформатики та обчислювальної техніки.
Український учений у галузі автоматичних систем управління. Доктор технічних наук, професор. Академік АН ВШ України з 1995 р.
Вчений у галузі інформатики, обчислювальної техніки, наукового приладобудування. Член-кореспондент Національної академії наук України(1990). Лауреат Державної премії України в галузі науки і техніки.
Зміст
Нагороди та відзнаки
1972 р.
1969 р.
1953 р.
1972 р.
1988 р.
Зміст
А. Г. Ивахненко Автоматическое регулирование скорости асинхронных двигателей небольшой мощности. — К.: Изд. АН УССР, 1953. — 280 с.
А. Г. Ивахненко Элекроавтоматика. Ч. 1: Обратные методы исследования комбинированных систем автоматического регулирования. — К.: Гостехиздат УССР, 1954.
А. Г. Ивахненко Электроавтоматика. Ч. 2: Элементы теории электрических систем регулирования. — К.: Гостехиздат УССР, 1954.
А. Г. Ивахненко Электроавтоматика. — К.: Гостехиздат УССР, 1957.
А.Г. Ивахненко. Самонастраивающиеся системы автоматического регулирования. — К.: Гостехиздат УССР, 1957.
А. Г. Ивахненко, Н. В. Петина Стабилизаторы напряжения с комбинированным управлением. — К.: Изд. АН УССР, 1958.
А. Г. Ивахненко Техническая кибернетика. — К.: Гостехиздат УССР, 1959.
A. G. Ivakhnenko Engineering cybernetics. — Washington US Joint publications research service, 1961.
А. Г. Ивахненко Техническая кибернетика (2-е издание). — К.: Гостехиздат УССР, 1962.
А. Г. Ивахненко Техническая кибернетика. — София: «Техника», 1962.

A. G. Ivachnenko Cybernetyka techniczna. — Warszawa: Wydawnictwo Naukowe, 1962.
A. G. Ivachnenko Technische kybernetik. — Berlin VEB Verlag Technik, 1962.
А. Г. Ивахненко Кибернетические системы автоматического управления, способные к обучению. — К.: КДНТП, 1962.
О. Г. Івахненко Кібернетичні системи з комбінованим керуванням. — К.: Держ. вид. техн. літератури УССР, 1963.
А. Г. Ивахненко Самообучающиеся системы с положительными обратными связями. Справочное пособие. — К.: Из-во АН УССР, 1963.
A. G. Ivachnenko Cibernetica technica. — Bucure?ti: Editura Technica, 1964.
А. Г. Ивахненко, В. Г. Лапа Кибернетические предсказывающие устройства. — К.: «Наук. думка», 1965.
А. Г. Ивахненко Кибернетические системы с комбинированным управлением. — К.: «Техніка», 1966.
Ивахненко А.Г., Грубов В.И., Мандровский-Соколов Б.Ю. Промышленная кибернетика. — Киев: «Наук. думка», 1966.
Ivakhnenko A.G. Cybernetic predicting devices. — Perdue Univ. Lafayette, Ind. School of Elect. Eng., 1966.

A. G. Ivachnenko, W. G. Lapa Algorytmy i urzadzenia realizujace predykcje. — Warszawa: Wydawnictwo Naukowo-Techniczne, 1967.
A. G. Ivakhnenko, V. G. Lapa Cybernetics and forecasting techniques. — New York: Elsevir Publishing Company, Inc., 1967.
A. G. Ivachnenko, V. G. Lapa Die kybernetische Vorhersagungsanlagen. — Berlin: VEB Verlag Technik, 1967.
О. Г. Івахненко, Ю. П. Зайченко Машини починають мислити. — К.: Тов. «Знання» УРСР, 1967.
А. Г. Ивахненко Самообучающиеся системы распознавания и автоматического управления. — К.: «Техніка», 1969.
Самонастраивающиеся системы. Справочник / Под ред. П.И. Чинаева. — К.: «Наук. думка», 1969.
О. Г. Івахненко, В. Г. Лапа Передбачення випадкових процесів. — К.: «Наук. думка», 1969.
А. Г. Ивахненко Системы эвристической самоорганизации в технической кибернетике. — К.: «Техніка», 1971.
А. Г. Ивахненко, В. Г. Лапа Предсказание случайных процессов. — К.: «Наук. думка», 1971.
Перцептрон — система распознавания образов / Под ред. А.Г. Ивахненко. — К.: «Наук. думка», 1975.

А. Г. Ивахненко Долгосрочное прогнозирование и управление сложными системами. — К.: «Техніка», 1975.
А. Г. Ивахненко, Ю. П. Зайченко, В. Д. Димитров Принятие решений на основе самоорганизации. — М.: «Сов. радио», 1976.
Справочник по типовым программам моделирования / Под ред. Ивахненко А.Г. — К.: «Техніка», 1980.
А. Г. Ивахненко Индуктивный метод самоорганизации моделей сложных систем. — К.: «Наук. думка», 1982.
А. Г. Ивахненко, Ю. П. Пека, Н. П. Востров Комбинированный метод моделирования водных и нефтяных полей. — К.: «Наук. думка», 1984.
A. G. Ivachnenko, J. A. Muller Selbstorganisation von vorhersagemodellen. — Berlin: Veb Verlag Technik, 1984.
Self-organizing methods in modeling: GMDH type algorithms / Ed. S.J.Farlow. — New York, Basel: Marcel Decker Inc., 1984. — 350 с.
А. Г. Ивахненко, Й. А. Мюллер Самоорганизация прогнозирующих моделей. — К.: «Техніка», 1985.
А. Г. Ивахненко, В. С. Степашко Помехоустойчивость моделирования. — К.: «Наук. думка», 1985.
А. Г. Ивахненко, О. М. Дукарский, В. Я. Браверманн Модели и методы управления энергетическим строительством. — К.: «Будівельник», 1985.

Назад
Зміст

Далі
ОлексійІвахненко

Далі
Наталія
Катерина
Марія
Григорій
Дмитро
син
син
донька
донька
донька
Назад
Зміст
Марія Оперман з дітьми:
Танею, Ганною і Олексієм
Далі
1938 р.
Назад
Зміст
Прапрадідом Олексія Григоровича був Карл Опперман – граф, інженер-генерал.
Початок автобіографії, написаний рукою О.Г. Івахненка.
Лист до О.Г Івахненка від друга з Нью-Йорка
Одна з наукових праць, подарована «Рідному місту Кобеляки»
Розрахунки Олексія Григоровича та його фотографія, датована 2001 р.
Зміст
Джерела
Wikipedia
http://archive.nbuv.gov.ua/
http://www.gmdh.net/
http://kpi.ua/ivakhnenko
http://www1.nas.gov.ua/members/alphabeth/Pages/i.aspx
Зміст


Презентація на тему «Панки» (варіант 6)


title: Презентація на тему «Значення економіки для суспільства»

text:
Значення економіки для суспільства.
В першу чергу ми повинні зрозуміти самі потреби нашого суспільства, тож розберемо:
Потреби - це об'єктивна потреба людей у життєво необхідних благах і послугах з метою підтримки життєдіяльності і розвитку організму. Саме існування економіки пов'язане з вирішенням проблем споживання, тобто задоволення потреб людей при обмеженості ресурсів.
 Сучасна економіка як національне                    господарство.
Сучасною економікою прийнято називати національне господарство. Воно складається з різних галузей (промисловість, сільське господарство, будівництво, торгівля, транспорт та інші види господарської діяльності), куди входить безліч відповідних підприємств. Всі вони створюють блага і послуги, необхідні для життєдіяльності людей. Економіка постійно виробляє два основні роди багатства: предмети споживання і засоби виробництва.
Значення економіки для суспільства.
Значення економіки для суспільства визначається тим, що вона безперервно забезпечує його предметами споживання (їжею, одягом, житлами та іншими корисними речами), без яких не може існувати жодна людина. Звідси очевидна головна функція (призначення) народного господарства - виробляти багатство, яке задовольняє різноманітні потреби людей.
Економічний кругообіг.
Початковою фазою є безпосереднє виробництво - творчий процес виготовлення корисних продуктів. У цей час працівники пристосовують речовина і сили природи до задоволення людських потреб (скажімо, з деревини виготовляється меблі).
Суспільне багатство робить рух по такому найбільшому за масштабами колу: виробництво - розподіл - обмін - споживання.
Обмін.
Обмін - як важлива форма економічного зв'язку між людьми - перш за все глибоко вторгається у виробництво.Дісталися від розподілу блага часто не можна витратити для особистого споживання, якщо люди потребують зовсім інших речах. Тоді відбувається обмін продуктами праці. Споживання в першу чергу безпосередньо пов'язано з виробництвом. На підприємствах витрачаються життєві сили і здібності працівників. Використовується також сировина, паливо, машини та інші речові умови випуску продукції, тобто відбувається продуктивне споживання.

 Економічні інтереси.
Економічні інтереси це об'єктивні, зумовлені економічними відносинами суттєві і стійкі зв'язку, якіобусловливаю необхідність задоволення сформованих країн і матеріальних потреб суспільства, класів, соціальних груп, колективів чи постатей. Будучи проявом виробничих відносин, вони як об'єктивної спрямованості господарську діяльність людей якої відбиваються би їхнє місце у системі громадського виробництва.


Презентація на тему «Старицький» (варіант 3)


title: Презентація на тему «Липинський В’ячеслав Казимирович»

text:
Липинський В'ячеслав Казимирович
Український політичний і громадський діяч, історик, просвітник, публіцист
Ранні роки
Народився 17 квітня 1882 р. в с. Затурці Володимирського повіту (нині Локачинський район) на Волині в родині польського землевласника.
Навчався в гімназіях Житомира, Луцька, Києва. Під час навчання в Першій київській гімназії вступив до української Громади, з чого й почалася діяльність, спрямована на побудову Української незалежної держави.
Вищу освіту здобув у Краківському та Женевському університетах.
В. Липинський — один з організаторів Української демократично-хліборобської партії (1917), посол уряду гетьмана Скоропадського та УНР у Відні (1918—1919).
З червня 1919 р. перебував у еміграції. Був фундатором і членом Українського наукового інституту в Берліні та дійсним членом Наукового товариства ім. Т. Шевченка в Києві. В.
Липинський — засновник та ідеолог нового українського монархізму, обґрунтуванню якого присвятив свою найвидатнішу публіцистичну працю «Листи до братів-хліборобів».
Одним із перших обґрунтував необхідність побудови Української держави, показавши залежність інтересів народу від того стану, в якому ця держава перебуває.
На думку президента Східноєвропейського дослідного інституту ім. В. К. Липинського У Філадельфії Я. Пеленського, «В. Липинський — один із провідних українських істориків, мабуть, найоригінальніший український політичний теоретик, соціолог та ідеолог XX ст....», який І починав свою діяльність як консервативний демократ, потім став корпоративним консерватором і гетьманцем-монархістом, а закінчив як незалежний конституційний консерватор.

В українську історичну науку В. Липинський прийшов у той час, коли вона перебувала під неподільним впливом народницької концепції історії, головними представниками якої були М. Костомаров, В. Антонович, О. Лазаревський, М. Драгоманов, М. Грушевський.
В основу своїх історіософських концепцій вони ставили діяльність народу, переважно селянських мас, обстоюючи пріоритет соціальних інтересів народу перед інтересами нації і держави.
На відміну від представників народницької школи, В. Липинський вважав, що національна держава відіграє творчу роль у розвитку суспільства. Всі здобутки в культурі, економіці, політиці минулого й сучасності він пов'язував з тими періодами, коли Україна мала власну державність. Перебування в складі сусідніх держав призвело, на його думку, українське суспільство до деградації.

Як історик В. Липинський дебютував публікацією у львівському «Літературно-науковому віснику» дослідження «Данило Братковський —суспільний діяч і письменник XVII ст.» (1909 р.). У цьому самому році виходить його стаття «Генерал артилерії Великого Князівства Руського. З архіву Немировичів», а через рік — «Аріянський соймик в Киселені на Волині в травні 1638 р. Причинки до історії аріянства на Україні».

У 1909 р. В. Липинський видав польською мовою книжку «Шляхта на Україні», в якій висунув й обґрунтував ідею активної участі шляхетської верстви України в політичному та національному відродженні Української держави.
Збірник наукових праць «З історії України» (1912) присвятив пам'яті В. Антоновича, П. Свєнціцького і Т. Рильського, які повернулися до рідного народу, залишивши спольщене середовище тодішньої шляхти. Лейтмотивом книги є переконання, що в умовах, коли починається національно-визвольна боротьба, прагнення до відбудови Української держави набуває реального втілення.
1920 р. В. Липинський написав працю «Україна на переломі 1654—1659. Замітки до історії українського державного будівництва в XVII столітті», що не втратила актуальності й донині.
«Дві хвилини з подій дореволюційної України». «Україна на переломі...» була спробою духовного переосмислення давноминулої трагедії на тлі сучасної — поразки визвольних змагань 1917—1922 рр. Отже, В. Липинський узагальнив як попередній, так і сучасний досвід для того, щоб, ураховуючи помилки, показати своїм землякам правильний шлях до успішного втілення в життя української державності. У праці автор розглядає три головні проблеми: проблему побудови Української держави, роль еліти (аристократії) і роль видатної особи (зокрема, Богдана Хмельницького) в історії державності України.
Серед ідеологів і лідерів національного руху XX ст. В. Липинський вирізняється принциповою чіткістю порушення релігійної проблеми. Його книжка «Релігія і церква в історії України» (Нью-Йорк, 1956) стверджувала релігійне коріння українського народу. Животворна сила релігії це нерв історіософської концепції В. Липинського. Причиною наших негараздів, на думку В. Липинського, є «егоїстично-матеріалістична темрява», що закриває нам шлях до найвищих цінностей».
Помер 14 червня 1931 р. в Австрії. Похований в с. Затурцях на Волині.

1991 р. у Києві було створено Молодіжну історико-філософську студію ім. В. Липинського, яка поставила за мету відродження консервативної історіософічної української школи вченого.


title: Презентація на тему «Микеланджело Буонарроти» (варіант 3)

text:
Полное имя — Микеланджело де Франческо де Нери де Миниато дель Сера и Лодовико ди Леонардо ди Буонарроти Симони
Микеланджело Буонаротти родился 6 марта 1475 года в деревушке Капрезе, где его отец был старостой.
Школа искусств Лоренцо де Медичи

Вакх
Вакх (Бахус) – первый мраморный шедевр Микеланджело. Датируется статуя 1496—1497 гг.
Скульптурная композиция была создана  в период 1494-1501Микеланджело обратился к христианским мотивам и изобразил мертвого Христа, лежащего на руках у матери
Пьета
«Битва кентавров» или « Битва Геркулеса с кентаврами» - мраморный барельеф, который был создан в 1492 году.
Битва кентавров
Страшный суд
ДАВИД
Эта пятиметровая статуя, созданная около 1501-1504, трактуется как символ Флоренции и целой эпохи Ренессанса.
Хранится  в Академии изящных искусств, что во
Флоренции.

Сикстинская капелла
Дух победы
Возможно, что эта статуя тоже предназначалась для гробницы папы Юлия II

Микеланджело умер 18 февраля 1564 года, не дожив три недели до своего 89-летия.


title: Презентація на тему «Класична Музична Німеччина»

text:
Класична
Музична
Німеччина
Ференц Ліст
Ференц Ліст  — угорський, німецький композитор, піаніст, педагог, диригент,    публіцист, представник музичного романтизму, засновник угорської композиторської школи.
Ференц Ліст — перший піаніст, який виступав із сольними концертами, котрими заслужив визнання, як професіоналів, так і загальної публіки.
Попри те, що немає жодного запису гри піаніста, він уважається одним з найвпливовіших піаністів епохи.
Одночасно був відомий своєю благодійністю: допомагав жертвам стихійних лих, сиротам, учив безкоштовно талановитих студентів — також сприяв фонду пам'яті Бетховена, пожертвувавши значні кошти на відкриття консерваторії в Будапешті.
Багато із його фортепіанних творів увійшли до традиційного репертуару — зокрема Етюд “Метель”, “Угорські рапсодії”, “Соната сі-мінор” та два фортепіанні концерти.
Зробив численні фортепіанні транскрипції популярних сцен із опер, симфоній, каприсів Паганіні та пісень Шуберта. Окремі його фортепіанні твори вважаються найвищим випробуванням фортепіанної майстерності.
 Був автором хорової, вокальної та симфонічної музики, а органні твори Ліста посіли чільне місце у репертуарі органістів.
Йоганн Себастьян Бах
Йоганн Себастьян Бах  — німецький композитор,органіст і скрипаль, представник стилю бароко, один із творців світової музичної класики, вважається одним із найвизначніших композиторів світу.

Його роботи давали натхнення майже кожному композитору Європейської традиції, від Моцарта до Шенберґа.
 Він узагальнив досягнення музичного мистецтва перехідного періоду від бароко до класицизму, а в майстерності поліфонії і контрапункту не мав собі рівних серед сучасників.
Творча спадщина Йоганна Себастьяна Баха надзвичайно велика, охоплює понад 1000 композицій, з них 320 світських і духовних кантат, багато мес, «Різдвяна» й «Великодня» ораторії, численні хорали, мотети, інструментальні твори та інші.
Людвіг ван Бетховен
Творчість Бетховена тісно пов'язана з мистецтвом Німеччини та Австрії. Цей композитор є одним із трьох представників класичної віденської композиторської школи. Бетховен не лише зберіг основні риси класицизму (ясність, монументальність, стрункість композиції), а й значно розширив сферу образів. У цьому значенні Бетховен є послідовником не лише Ґлюка, Гайдна і Моцарта, а й самого основоположника класичного строю в музиці — француза Люллі. Музиці Бетховена притаманна величезна енергетична напруга, збудженість почуттів, драматизм. Його творчість підсумувала здобутки епохи класицизму. Він був останнім композитором XIX ст., для якого природньою формою музичного вислову був жанр «сонати».


title: Презентація на тему «Ель Греко» (варіант 2)

text:
Ель Греко
Підготувала учениця
11-А класу
Ель Гре́ко (El Greco), справжнє ім'я Доменікос Теотокопулос (1541 — †7 квітня 1614)  — іспанський художник грецького походження. Один із представників Критської школи.
Народився на Кіпрі. Збереглися дані про гороскоп Ель Греко, за яким він Рак. Отже він народився між 21 червня і 21 липня. Родина була досить заможна. Батько Георгіос Теотокопулос був збирачем податків. Імовірно, родина належала до католицтва. Доменіко мав брата, що доживав віку з ним в Іспанії.
Перші витвори мистецтва, що побачив хлопець, — це ікони. Свідчення про навчання в іконописця потребують уточнень, але впливи іконописних схем православ'я мають деякі твори Доменіко Теотокопулоса. Особливо це помітно у церковному образі «Мадонна милосердя» (1605, Іллєскас, шпиталь де ла Карідад). Православному досить побачити цей твір, щоб одразу пригадати ікону «Покров Богородиці». Але впливи католицьких схем значно більші і композиція Ель Греко набагато ближче до церковних образів і схем католицтва
З документів відомо, що Доменікос писав автопортрети. Патрон Ель Греко у Римі Джуліо Кловіо писав у листопаді 1570 р.: «У Рим щойно приїхав молодий кандієць, учень Тіціана, якого слід вважати (за моєю думкою) одним з найкращих майстрів живопису. Серед своїх творів він намалював свій автопортрет, що вразив майстерністю всіх художників Риму».
Маємо ще один документ про існування другого автопортрету. У посмертному описі майна художника, що успадкував син Хорхе Теотокопулос віднайдено: «Портрет мого батька в рамі з оздобленням». Отже, автопортрети Ель Греко існували, завданням дослідників є або знайти їх, або знайти відомості про їх втрату.

 Острів Кіпр, де народився Доменіко, в ті часи належав Венеціанській республіці. Не дивно, що молодий Ель Греко у пошуках долі перебрався у столицю Адріатики. Якщо правда, що він учень Тіціана, то перебував у Венеції. В його творах відчувається вплив творів генія Тіціана, а деякі картини справжні варіації творів великого венеціанця («Каяття Марії Магдалини», Музей образотворчих мистецтв (Будапешт)).
Ще більший вплив на художню особистість Ель Греко мали твори іншого генія з Венеції — Якопо Тінторетто (1518–1594). Відомостей про навчання у майстерні в Тінторетто наразі не маємо. Навчатися Доменіко міг на творах Тінторетто і самотужки, бо їх було вдосталь у церквах і братствах Венеції.

Римський період митця досить плідний і за власними творами, і за знайомством із життям і творами митців Риму. Написав Доменікос і портрет Джуліо Кловіо (1572, музей Каподімонте, Неаполь).
У подальших творах є невеликий вплив і образів Мікеланджело, особливо скульптури Проте він давно набув індивідуальності і так переробляє чужі композиційні схеми, що їх здатні впізнати лише справжні фахівці.

Це був єдиний син Ель Греко — Хорхе Теотокопулос. Причини неможливості шлюбу з жінкою невідомі (можливе невельможне походження чи те, що Ель Греко залишався іноземцем без знання іспанської мови). Все це припущення. Зберігся утаємничений портрет жінки з хутровою накидкою. Можливо, це Єроніма .Хлопчисько зі смолоскипом на полотні Похорон графа Оргаса (1587, церква Сан-Тома, Толедо), імовірно є зображенням сина Хорхе.
Є й інший портрет, на якому зображений дорослий Хорхе з палітрою і пензлями в руках.

Зберігся опис особистої бібліотеки Ель Греко, де поряд з книгами з архітектури, грецькими класиками і італійськими поетами (Петрарка, Аріосто, Тассо) — знаходяться і теологічні праці. Серед останніх — «Про небесну ієрархію» псевдо-Діонісія Ареопагіта, твори якого, написані в другій половині 5 століття, зіграли величезну роль в історії релігійно-філософської думки. Ясно, що ареопагітика надихала майстра. Це був не тільки художник, але й мислитель-містик, у полотнах якого з космічним простором і потойбічним світлом, з екстатичними персонажами і святими фанатиками, втілена ідея вічного католицтва.
Ель Греко — художник доби маньєризму. Його релігійні картини мають відчутний вплив маньєристів Риму («Страта св. Маврікія», 1582, «Благовіщення», 1696, «Вигнання торгашів з храму», «Коронація Діви Марії»). Але талановитий митець раз у раз перетинав вузькі кордони маньєризму і наповнював полотна такими деталями, композиційними схемами та особистими знахідками, що про його маньєризм забувають. Геній Ель Греко виходить на перший план і бере у полон.
Маньєрист Ель Греко ставав суворим і непідкупно правдивим у портретах. Аби написати вдалий портрет, йому неважливо було добре знати модель.
Постійне виживання серед чужих, недоброзичливих і небезпечних людей навчило його розпізнавати особи портретованих. Тому його портрети такі різні, такі психологічно насичені, і таки майстерні.
Портретів пензля Ель Греко багато. Вони справляли неабияке враження і на портретованих, і на сучасників, і на художників, що постійно їх копіювали.

Ель Греко помер у Толедо 7 квітня 1614 року. Надгробок з порфіру і прах щезли (відомі лише по літературі, були та зникли). Зруйновано й будинок в Толедо, де жив художник. Митця забули на три століття.
Мало хто мав таку гучну і потужну посмертну славу в 20 столітті, як Ель Греко. Кожне відкриття документа про нього чи нового оригіналу ставало сенсацією. Але тихим та релігійним творам Ель Греко не заважає марнота марнот цього світу. Як не заважає і захоплення перед портретами його пензля мільонів глядачів в музеях світу. Адже вони давно і напостійно увійшли у вічність.
Про твори Ель Греко видано багато книжок і альбомів. І ще більше їх надрукують. Є багато листівок і репродукцій. В Толедо створено музей митця в одному з палаців тої доби, бо дім майстра не зберегли.
Про Ель Греко знято художні фільми :
У США «Ель Греко» з Мелом Фаррелом у головній ролі.
У 1966 р.«Ель Греко» режисер Лучано Сальс.
У 2007 - режисер Янніс Смарагдіс.
У 21 столітті славу Ель Греко множить інтернет.


title: Презентація на тему «Education» (варіант 1)

text:
Education

Ways of work
To call the roll

To get trained for future life

To follow the rules

To gain social skills

To absorb information

To stuff head with facts

To hit the books

To brush up on smth.

To crack a book

To have nose in a book

To catch up to

To brainstorm

 to learn by heart

To pass with flying colors

To play hooky

To cut classes

learning
To hand in

 to hand out

To trace with finger

To take notes

To interpret the meaning

To benefit from…

To verbalize questions
       ?s
Emphasize key points

To envision the topic

People
copycat

bookworm

Eager beaver

Walking dictionary

Walking encyclopedia

Academically oriented

Above average

Teacher’s pet

Proverbs
It’s never late to learn

An idle brain is devil’s workshop

In doing we learn

Like teacher, like pupil
=
He, who makes no mistake, learns nothing

Money spent on brain is never spent in vain


title: Презентація на тему «Модерністські течії в українському образотворчому мистецтві»

text:
Модерністські течії в українському образотворчому мистецтві (супрематизм)
Харківська гімназія №55
Харків-2013
Підготували
Учениці 10-А класу
Самойленко Олеся, Халізєва Владислава, Толмачова Тетяна, Слєпцова Аліса, Роміна Анастасія
Казимир Малевич
Картини Малевича
Картини Малевича
Михайло Бойчук
Олександр Богомазов та Олександра Екстер
Приклади Кубофутуризму
Приклади Кубофутуризму
Картини Богомазова
Картини Богомазова
Картини Богомазова
Приклади Супрематизму
Приклади Супрематизму
Приклади Супрематизму
Дякуємо за увагу!


title: Презентація на тему «Fashion in Ukraine»

text:
Fashion in Ukraine
Fashion is my profession
First look
 Teens
Good outcome

Thank you!!!!

Be glamour!!


Презентація на тему «Модернізм» (варіант 1)


title: Презентація на тему «Золотий стандарт»

text:
Золотий стандарт

Золоти́й станда́рт — грошова система, яка ґрунтується на золоті. Держава гарантує забезпечення золотом випущених в обіг грошей і встановлює тверду й незмінну відповідність національної грошової одиниці певній (чітко визначеній) кількості золота. Золотий стандарт переважав у фінансових системах європейських країн у другій половині 19 та на початку 20 століття.
.

Основні причини вибору саме золота як стандартної грошової одиниці:

відносна висока вартість
довговічність, незмінність при зберіганні
подільність і об'єднанність
можливість ідентифікації за кольором, вагою, мірою ковкості, акустичними властивостями
Функції

Фіксовані валютні курси на основі золотого паритету для кожної валюти

Переваги

Збереження стійких валютних функцій
Забезпечення стабільності зовнішньої і внутрішньої економічної політики
Сприятливі  умови для розвитку міжнародної торгівлі
Стабільність внутрішніх цін
Недоліки

Залежність грошової маси в обігу у світі від видобування і виробництва золота
Неможливість проведення незалежної національної грошово-кредитної політики
Дякую за увагу 


title: Презентація на тему «The Royal British Family»

text:
The Royal British Family
Julia Kolchag
Form 11-B
Plan
The UK of Great Britain and Northern Ireland.
British Royal Family:
    1.Formation History;
    2.The Family Tree of Members;
    3.Interesting Facts and Video.
Summary and Conclusions.

The British Royal Family is the family group of close relatives of the monarch of the United Kingdom.
Badge of The House of Windsor
The House of Windsor is the royal house of the United Kingdom and the other Commonwealth realms. It was founded by King George V by royal proclamation on 17 July 1917.


title: Презентація на тему «National Culture of Ukraine»

text:
PresentationNational Culture of Ukraine

XTL-11a
By Denis Danilenko
Ukrainian culture has a long history, it has evolved into complex historical conditions for centuries. Creating their own cultural values, the Ukrainian people absorbed the customs and traditions of many nations, whose fate was linked to the history of Ukraine.
Great influence on the culture of the Ukrainian people had Greek, Roman and Byzantine culture, through which culture of Ukraine has gained much knowledge and skills.
Despite the variety of different sources of world culture, Ukrainians have established their identity, not similar to any other, distinct culture. Culture of Ukraine reflects the uniqueness of the spiritual world of the people, surrounding nature and specifics of traditions and customs.
An important event that determined for centuries artistic and spiritual development of Ukrainian culture in the adoption of Christianity in 988.
The beginnings of Ukrainian writing date back to 13-14 centuries. - Galicia-Volyn and Lithuanian Chronicle. The first printed book in Ukraine began in the early 16th century, in the 17th century opened the Kiev-Mohyla Academy - the first Orthodox University. And in the 18th century Ukrainian national culture began its rapid development.
The most important contribution to world culture through Ukraine has made its literature, art, music, cinema. Ukraine is a home of the world-famous poet and artist Taras Shevchenko; philosopher, poet and educator Gregory Pans; writer Michael Kotsyubinskiy; Ilya Repin; composer and musical public figure Mykola Lysenko. In addition, the great Russian writers such as Nikolai Gogol, Anna Akhmatova, Vladimir Korolenko, who were natives of Ukraine.
For many centuries the culture of Ukraine has developed as folk. Farmers, artisans, Cossacks have become real creators and bearers of culture. Great place it held oral folklore (songs, stories, tales, legends, proverbs and sayings), folk dancing, arts and crafts.
Thank You For Attention!


title: Презентація на тему «Театральне мистецтво» (варіант 2)

text:
Театральне мистецтво XX століття
Підготувала учениця I курсу фізико-математичного класу Кучерявець Ірина
Театра́льне мисте́цтво  — це вид мистецтва, особливістю якого є художнє відображення життя за допомогою сценічної дії акторів перед глядачами.
На початку XX ст. значно зросла роль українського професійного театру, що зазнавав благотворного впливу російського мистецтва. Його основоположники — М. Кропивницький, І. Карпенко-Карий, П. Саксаганський, М. Садовський, М. Заньковецька вбачали в ньому ефективний засіб національного виховання народних мас.
Перший стаціонарний український театр був заснований М. Садовським у 1907 р. у Києві, в Троїцькому народному домі (тепер Театр оперети), де у 1908 р. урочисто відзначено 25-річчя сценічної діяльності М. Заньковецької, геніальність якої визнавали В. Немирович-Данченко і К Станіславський.

На початку XX ст. в Україні діяли й інші театральні трупи Гайдамаки (1897—1917), О. Суслова (1898—1909), Суходольського (1898— 1918), Л. Сабініна (1907—1920). У Львові продовжував творчу роботу єдиний на західноукраїнських землях український професійний театр «Руської бесіди». Серед російських театральних колективів своєю майстерністю виділявся театр М. Соловцова у Києві. У містах і селах продовжували працювати численні аматорські театральні гуртки, зокрема робітничі і селянські.

Новий період в історії національного театру розпочався в 1918 році, коли у Києві утворилися Державний драматичний театр і «Молодий театр» (з 1922 року — модерний український театр «Березіль»)Леся Курбаса та Гната Юри. На театральній сцені з'явилася когорта талановитих акторів — Амвросій Бучма, Мар'ян Крушельницький, Олімпія Добровольська, Олександр Сердюк, Наталя Ужвій, Юрій Шумський та інші.
Державний драматичний театр продовжував традиції реалістично-психологічної школи. Натомість Молодий театр обстоював позиції авангардизму. З утвореннямтеатру «Березіль» його сцена стала своєрідним експериментальним майданчиком. Не випадково макети театрального об'єднання «Березіль» отримали золоту медаль на Всесвітній театральній виставці у Парижі в 1925 році
Режисерська лабораторія театру«Березіль» (1925)