title: Презентація на тему «Щеплення проти сказу»

text:
Л.ПастерЩеплення проти сказу

Луї Пастер
Видатний французький мікробіолог і хімік. Пастер відкрив мікробіологічну суть бродіння і багатьох хвороб людини, став одним з основоположників мікробіології та імунології.
Але найголовніше відкриття, що принесло вченому світову популярність і зробило його ім’я безсмертним, – розробка методу запобіжних щеплень проти ряду заразних хвороб і особливо проти сказу.
Перше щеплення проти сказу було зроблене 6 липня 1885 року 9-річному Йозефу Майстеру на прохання його матері. Лікування закінчилося успішно, хлопчик видужав.
Принципи одержання вакцин і методи їх застосування, розроблені Пастером для профілактики інфекційних захворювань, успішно використовуються вже понад 100 років.

Сказ (водобоязнь, гідрофобія) — гостре вірусне інфекційне захворювання людини і теплокровних тварин, яке виявляється в специфічному ураженні центральної нервової системи, що у людей та більшості вищих тварин закінчується смертельно.
Зараження відбувається через слину хворої на сказ тварини при укусі або ослиненні ушкодженої шкіри.
Зараження людини сказом відбувається в основному через укуси хворою твариною чи внаслідок попадання її слини на свіжі поранення, подряпини шкіри або слизових оболонок. Інфікування людини сказом відбувається здебільшого від диких хижих (вовки,лисиці — 41,4%) чи домашніх тварин (коти — 21,8%, собаки — 15,3%), а також сільськогосподарських тварин (20,2%).

Історія  відкриття
… Це було 31 травня 1881 в містечку Пулье ле Фор. Зробивши попередньо 25 вівцям з 50 щеплення ослабленою вакциною сибірської виразки, Пастер у присутності численних глядачів прищепив всім 50 вівцям сибірську виразку в смертельній формі. Запросивши всіх присутніх з’явитися через 48 годин, він заздалегідь оголосив, що 25 овець вони застануть вже мертвими, а 25 – цілими і неушкодженими. 2 червня перед присутніми постала така картина: 22 вівці були мертві, дві померли на очах у публіки, а третя до ночі. 25 щеплених овець залишилися живими і здоровими. Так життя і смерть опинились в руках експериментатора. Скептицизм ворогів і побоювання друзів поступилися місцем загальному захопленню.

І ось знову паризька лабораторія. Нові думки, шукання, нескінченні експерименти, невдачі і знову шукання. Цього разу обрана найважча і, здавалося, безнадійна хвороба – сказ. Як відомо, вкушений тваринам чоловік деякий час відчуває себе здоровим. Прихований період, як правило, тягнеться від 14 до 60 днів. Потім з’являється туга, підвищена чутливість до найменшого подразнення, хворому важко ковтати воду – водобоязнь. А через кілька днів виникають судороги, порушується дихання, і хворий гине.

Коли Л. Пастер розпочав вивчення цього важкого захворювання, на підставі багаторічних експериментів їм було вже доведено, що мікроби, які викликають інфекційне захворювання, можуть бути виявлені в тілі і в виділеннях хворої людини або тварини, а отже, якщо не вдається виявити мікробів, немає і заразної хвороби. Мабуть, міркував вчений, те саме відбувається і при сказі: при укусі в рану потрапляє слина скаженої тварини, а з нею і мікроб.

Необхідно було знайти невідомого збудника хвороби. Почалися наполегливі пошуки. Безсонні ночі, тривожні дні складалися в тижні, місяці, роки напруженої праці. Проте сотні дослідів не давали бажаного результату. Люди, що працюють зі слиною скажених тварин, піддавалися смертельній небезпеці. Багато хто навіть з видатних лікарів вважали, що припущення Пастера про збудника сказу абсолютно неймовірне, так як, на їхню думку, сказ виникає від спеки, від злоби, від люті. Не вистачало коштів, потрібні були спеціальні приміщення для скажених собак. Жителі того району Парижа, де працював Пастер, протестували проти проведення дослідів і вимагали їх припинення.

А винуватця хвороби все не вдавалося знайти. Правда, в слині скажених собак Пастер виявив бактерію, чиста культура якої викликала захворювання і смерть кроликів. Але ця хвороба не мала нічого спільного зі сказом, а викликав її мікроб, що опинявся в слині і здорових тварин і людей.

Збудник сказу так і не був знайдений Пастером. Тепер-то нам відома причина невдач, що спіткали дослідника: збудником сказу є не мікроб, а вірус. У часи Пастера ці дрібні живі утворення ще не були відомі. Вони не ростуть на використовуваних тоді поживних середовищах. Для того, щоб стати видимими, віруси повинні бути певним чином пофарбовані. Не можуть бути виявлені віруси звичайним мікроскопом. Досить сказати, що розміри бактерій, що викликають, наприклад, нагноєння, складають тисячну частку міліметра, а вірусу сказу – 100-150-мільйонних часток міліметра.

Однак перешкода, яка іншому вченому могла б здатися непереборною, не зупинила Пастера. Він вирішив направити свої пошуки в інший бік. У свій час їм було відкрито явище ослаблення, притуплення заразного початку – одне з найважливіших відкриттів, що явилися основою для створення щеплень проти заразних хвороб.

Переконавшись після численних дослідів, що отрута сказу знаходиться в нервовій системі, він вирішив її послабити, як послаблював до цього збудники курячої холери, сибірської виразки і інших інфекційних хвороб. Пішла одна за одною ціла серія дослідів. Подрібнений мозок загиблого від сказу кролика вводили в мозок здорової тварини. Кролик негайно гинув. Шматочок мозку останнього вводили третьому. Результат той же. І так багато десятків разів.
Однак було відмічено, що якщо перша тварина гинула через 19 діб, то наступні гинули раніше. Так, наприклад, сота тварина померла на сьому добу. Це був найефективніший вірус – з більш коротким і постійним терміном дії. Пастер назвав його фіксованим. Щоб зробити фіксований вірус безпечним, вчений висушував препарований мозок кролика. Чим більше він висихав, тим слабкіша була потім дія вірусу на кроликів. Таке щеплення собакам ослабленого вірусу робило їх несприйнятливими до сильного вірусу і навіть до укусу скаженої тварини. Так був отриманий матеріал для запобіжних щеплень проти сказу.

Але це ще половина вирішення питання. Як застосувати новий засіб? Необхідно було розробити методику введення отриманої вакцини. Для цього Пастер вирішив використати прихований період розвитку хвороби. Кільком здоровим собакам був введений під шкіру кролячий вірус, висушуваний 14 днів. У наступні дні їм вводили вірус, висушуваний від l4 до одного дня. А наприкінці цієї процедури ввели звичайний вірус, отриманий з невисушеного мозку скаженої собаки. Жодна з собак не захворіла.

Треба було вирішити ще одне важливе питання: чи діє щеплення після укусу? Усі наступні досліди над собаками і кроликами, укушеними скаженими тваринами, дали позитивний результат. Отже, це вже був засіб не попередження, а прямого лікування від страшної хвороби.

Але чи так воно буде діяти на людину, як на тварин? Чи виявиться воно рятівним або ж викличе наступ хвороби? І хоча досліди на тваринах вже давали впевненість у правильності обраного шляху, однак сумніви не покидали вченого.

Долю відкриття вирішив перший же випадок. 4 липня 1885 року по дорозі до школи 9-річний хлопчик Жозеф Мейстер зазнав нападу скаженої тварини і отримав кілька ран. 6 липня матір з дитиною з’явилась в лабораторію Л. Пастера. Тільки близькі до Пастера люди знали, чого коштував йому цей проміжок часу від 6 липня, коли було зроблене перше щеплення, до 26 жовтня 1885 року, коли, почекавши всі терміни можливого відновлення хвороби, він зробив своє повідомлення Академії наук: хлопчик, приречений на смерть, був врятований.

Перемога над сказом! Звістка про чудесне зцілення дитини облетіла весь світ. І ось у, лабораторію Пастера почали з’їжджатися хворі з різних країн світу: з Франції та Німеччини, з Італії, Польщі, Росії.
Здавалося б, успіх забезпечений, але одна подія мало не згубила успішне починання: 9 листопада 1885 року до Пастера привезли хвору 10-річну дівчинку Луїзу Пеллетьє. Виявилося, що з моменту, коли вона була покусана скаженим собакою, пройшло 37 днів.
- Чому ви не привезли її раніше – мимоволі вирвалося у Пастера. Він передбачав марність свого втручання. Але які б не були сумніви, перед вченим була хвора дитина, яку чекала неминуча і жахлива смерть. Лікування пройшло успішно, і співробітники лабораторії вже розпочинали сподіватися на успіх. Однак 3 грудня дівчинка загинула.

Шквал важких звинувачень обрушився на вченого. Газети підняли жахливий галас: «Пастер – вбивця!», «Пастер – отруйник!», «Пастер заражає сказом здорових людей!». Брудні випади, фальшиві телеграми з повідомленнями про смерть раніше лікованих пацієнтів, заяви медиків, що хімік не може лікувати людей, і так далі …

Хворий, виснажений важкою роботою, понівечений сумнівами, Пастер важко пережив ці дні. Але відступати було не можна. Треба було рятувати людей. І нова перемога не змусила себе чекати. До 1 березня 1886 року вже 350 людей, вкушених в різних районах земної кулі скаженими тваринами і привезених до Пастера, були врятовані від неминучої смерті. Приблизно в цей же час з далекої Росії у Париж прибули 19 російських селян, жорстоко покусаних скаженим вовком. І, незважаючи на те, що з моменту нападу вовка пройшло 15 днів – а це зменшувало шанси на порятунок, – 16 осіб були врятовані пастерівськими щепленнями.

Пацієнт з симптомами сказу,
 1959 рік.

26 червня цього ж року відкрилась перша в світі станція для щеплень проти сказу. Це було у нас, на Україні, в Одесі. Засновником її з’явився великий український вчений І. І. Мечников, а його найближчими соратниками – М. Ф. Гамалія і Я. Ю. Барт.

Минуло більше століття. Нині в усіх країнах світу є установи, які рятують десятки людей від страшного захворювання. Вони називаються на честь чудового вченого-експериментатора, пам’ять про якого назавжди збереже вдячне людство, пастерівськими станціями.


title: Презентація на тему «Найнезвичайніші музеї світу»

text:
Презентацію підготували
Ліцеїсти ІІІ-М курсу
Перегуда Олег
Туренко Єлизавета
Найнезвичайніші музеї світу
Музей нижньої білизни
Музей олівців
Музей гірчиці
Музей бананів
Музей людського тіла
Музей сосисок
Музей чаклунства
Музей бісів
Музей льодяників
Музей волосся
Музей історії туалету
Сьогодні ми побуваэмо у таких музеях:

Аванос
Брюссель
Гаага

Міддлтон
Кесвік
Музей нижньої білизни
Музей олівців
Музей гірчиці
Музей бананів
Музей людського тіла
Музей сардельки
Музей історії туалету
Музей чаклунства
Музей бісів
Музей льодяників
Музей волосся
Дякуємо за увагу


title: Презентація на тему «Украина в мировой экономике»

text:
Украина в мировой экономике
Скалозубовой Анастасии
Мировая экономика — многоуровневая, глобальная система хозяйствования, объединяющая национальные экономики стран мира на основе международного разделения труда посредством системы международных экономических отношений. В целом, мировую экономику можно определить как совокупность национальных хозяйств и негосударственных структур, объединённых международными отношениями.
УЧАСТИЕ УКРАИНЫ В МЕЖДУНАРОДНЫХ ОРГАНИЗАЦИЯХ
Став участником международного поделу труда, Украина стремится занять в нем достойное место, развивать с другими странами взаимовыгодные партнерские отношения, активнее интегрироваться в мировое хозяйство. Одной из основных задач внешнеэкономической деятельности страны является вхождение в глобальные и региональные валютно-финансовые и торгово-экономические организации. Украина уже в начале своего независимого существования стала членом Международного валютного фонда, Всемирного банка, Европейского банка реконструкции и развития, Всемирной торговой организации (ВТО). Вхождение нашей страны в ВТО было длительным и сложным процессом, который тормозился неразвитостью рыночных механизмов украинской экономики. В течение этого времени проводились переговоры с другими участниками ВТО и был принят ряд правительственных постановлений и законов, направленные на приведение украинских правил внешней торговли к мировым. В 2008 Украина стала наконец участником ВТО. Участие в этой организации дает возможность быть равноправным партнером на мировых рынках товаров и услуг. В настоящее время членами ВТО являются более 150 стран мира, в ее рамках проходит более 95% всей мировой торговли. Среди стран-соседей Украины участниками ВТО являются Польша, Словакия, Венгрия, Румыния и Молдова. Россия и Беларусь также стремятся войти в эту организацию.
МЕЖГОСУДАРСТВЕННОЕ РЕГИОНАЛЬНОЕ ЭКОНОМИЧЕСКОЕ СОТРУДНИЧЕСТВО
Межгосударственные торгово-экономические объединения в регионах создаются для активизации внешнеэкономических связей между их участниками. Это происходит в результате снятия таможенных препятствий на пути движения товаров и услуг, формирование зон свободной торговли.
Перспективными направлениями регионального экономического сотрудничества Украина является восточный (страны бывшего СССР), южный (страны Причерноморского региона) и западный (страны Центральной и Западной Европы).

После распада СССР все бывшие советские республики, кроме Эстонии,  Латвии и Литвы, сформировали Содружество Независимых Государств (СНГ). В ее рамках страны пытались восстановить утраченные и наладить новые экономические связи, однако на принципиально новой, равноправной, основе. С этой целью в 1993г. ряд государств подписали соглашение о Экономическом союзе стран СНГ, согласно которому предлагалось формирование единого экономического пространства, где бы межгосударственные отношения строились на рыночных принципах. Однако через многочисленные противоречия в экономических интересах различных стран СНГ создания такого пространства затормозилось.
Отдельные страны на территории бывшего СССР объединяются в меньшие региональные группировки, как, например, Евразийский экономический союз (ЕврАзЭС) - таможенный союз пяти стран: России, Беларуси, Казахстана, Кыргызстана, Таджикистана). ГУАМ - Организация, в которой входят Грузия, Украина, Азербайджан и Молдова, Официально создана в 2001 г. Экономическое и научно-техническое сотрудничество между странами, ради которого создавалось данное группировки, еще не получило должного уровня. Одним из перспективных задач ГУАМ также совместные действия по созданию Евразийского транспортного коридора, в том числе и для перекачивания нефти из Прикаспийского региона в страны Европы.
Украина стала также одним из инициаторов формирования Организации Черноморского экономического сотрудничества (ОЧЭС), в который входят 11 стран Причерноморья и прилегающих регионов (Россия, Грузия, Армения, Турция, Греция, Болгария, Румыния, Молдова и др.). Создается общий банк стран ОЧЭС, однако пока значимых проектов регионального сотрудничества в рамках данной организации не было.
Чрезвычайно важное значение для Украины имеет западное (европейское) направление внешнеэкономической деятельности. Здесь существует самая развитая межгосударственная интеграционная группировка мира - Европейский Союз (ЕС), который объединяет 27 стран Западной и Центральной Европы. Его участниками недавно стали бывшие социалистические страны, достигшие наибольших успехов в рыночном реформировании экономики, в том числе и соседи Украины (Польша, Венгрия, Словакия, Румыния) и страны Балтики.
Украина заинтересована в укреплении связей с ЕС и во вступлении в него, однако - это отдаленная во времени перспектива.

Межгосударственное пограничное сотрудничество
Распространение в Европе приобретает пограничное сотрудничество. Страны ЕС приобрели большой опыт в формировании так называемых евро регионов - Относительно небольших территорий, где активно взаимодействуют административно-территориальные единицы двух-трех сопредельных стран. Страны Центрально-Восточной Европы, в т.ч. Украина, также стремятся использовать выгоды соседского положения для установления тесных связей между населением и хозяйственными объектами приграничных территорий. Отдельные области и районы Украины вовлечены в евро регионы "Карпатский" (Совместно с административно-территориальными единицами Польши, Венгрии, Румынии и Словакии), "Буг" (Совместно с белорусскими и польскими территориями), "Нижний Дунай" и "Верхний Прут" (Вместе с прилегающими районами Молдовы и Румынии), "Слобожанщина" и "Днепр" (Вместе с пограничными территориями России, а во втором случае - также Беларуси). Совместно с приграничными регионами России разработаны также проекты евро регионов “Ярославна”, “Донбасс”, “Меотида" (В последнем, который должен охватывать побережья и акваторию Азовского моря, заинтересована участвовать также Греция). Однако действительность указанных евро регионов сосредоточена в основном на разработке проектов сотрудничества, а не на их реализации.
Таким образом, национальное хозяйство Украины пока недостаточно вовлечено в региональное экономическое сотрудничество. Внешнеэкономическая деятельность Украины базируется на двусторонних межгосударственных соглашениях и договорах, заключенных как с соседними, так и с более отдаленными странами.


title: Презентація на тему «Патрісія Каас» (варіант 1)

text:
Патрісія Каас  Patricia Kaas
Підготувала Манакова Світлана 11-А клас
5 грудня 1966 року народилася Патрісія Каас, відома французька співачка.
Вона була шостою дитиною в родині. У восьмирічному віці Каас вперше піднялася на сцену під час міського карнавалу і виконала пісню "Брудний чоловічок" свого кумира Клода Франсуа.
Репертуар Каас — суміш поп-музики, джазу і класичного шансону.
«Сильна стать — це жінка. Я вважаю себе сильною статтю!»
— Патрісія Каас
Істотна частина формули її успіху це гастролі, — Каас практично постійно знаходиться в закордонних турне.
Школярка виступала тричі на тиждень у нічному клубі-кабаре, інколи концерти завершувалися о четвертій ранку, а вже о сьомій починалися уроки в школі.

З 11-ти років Патрісія почала співати у клубах, а коли їй виповнилося тринадцять, виграла один із конкурсів та на сім років уклала свій перший контракт, ставши професійною співачкою.
85-ий рік став знаковим для Патрісії. На неї звернув увагу відомий актор Жерар Депардьє, який став її першим продюсером та оплатив запис дебютної платівки "Jalouse" ("Ревнива").
«Співати — це означає підніматися на сцену, спокушаючи глядачів, кидаючи емоції в зал, ставати великою»— Патрісія Каас
В 98-му році Патрісія Каас пішла зі сцени, заради заміжжя з Філіпом Бергманом. Вона планувала скоріше народити дитину, але в кінці 2000 року розлучилася з Бергманом, так і не ставши матір'ю. Тепер Патрісія вже не вірить у велику любов.
По життю самотня, вона зізналася, що якщо до сорока років не народить дитини, то вважатиме, що не досягла успіху в житті. Зараз співачці вже за 40-к і вона не приховує, що намагалася поєднати кар'єру і сім'ю. Всі успіхи, розчарування та надії «Леді блюз» знайшли відображення в її нових піснях.
«Для мене головне це свобода, яка не обмежує мене у відносинах. Я не належу нікому, крім себе»— Патрісія Каас


title: Презентація на тему «Китайська кераміка»

text:
Китайська кераміка
Кераміка — неорганічні, неметалічні тверді вироби, виготовлені дією тепла з наступним охолодженням. Керамічними називають вироби і матеріали, що одержуються внаслідок спікання глин й їхніх сумішей з мінеральними додатками .
Найдавніші з відомих сьогодні зразків кераміки були виявлені на півдні Китаю , їм близько 20000 років.
Високо цінувалася триколірна кераміка сань-цай  («три кольори»), покрита глазур'ю зелених, коричневих і золотисто-жовтих відтінків.Фігурки людей і тварин з дивно точними пропорціями відрізняються витонченою пластикою, природними живими виразами. Вони чудово передають рух, наприклад, статуетки солдатів в героїчних позах наділені фактурними м'язами, великими очима і виконаними в найдрібніших подробицях крихітними мечами або стрілами.
Фарфорові вироби
Мовою фарсі слово «фарфор» означає «імператорський»: тільки вони могли дозволити собі посуд, що займає настільки трудомісткий процес. Так, для отримання одного виробу, необхідно було не менше 80 осіб і спеціальна піч для випалу, адже на відміну від звичайної глини, обпалюють при температурі 500-1150 градусів, справжній фарфор обпалюється при 1280.
Примітно і те, що технологія виробництва порцеляни в Китаї зберігалася в секреті, а розголошення таємниці каралося стратою.
Вироби з кераміки породили вироби з порцеляни .
У період пізнього Середньовіччя на перше місце серед усіх декоративно-прикладних виробів висунувся фарфор, технологія виробництва якого досягла небаченої раніше досконалості (Чаша на ніжці). Майстри фарфорової справи ставили перед собою інші завдання, ніж майстри періоду Сун. Фарфорова продукція стала багатобарвною.
Кожен фарфоровий предмет представляв собою самостійний твір мистецтва. Довгий час за межами Китаю не знали, як виготовляється фарфор. Це було секретом і гордістю Китайської імперії. Знамениті поети навіть присвячували йому (порцелянові) вірші.  У VII-XI ст. найзнаменитішими  були печі Сінчжоу (провінція Хебей), які постачали білосніжні гладкі судини округлої форми до імператорського двору.
Білосніжна поверхня виробів служила фоном, який розмальовували рослинними візерунками, жанровими сценами, пейзажами, а також квітами та фігурками птахів. Заслуженою популярністю користувався фарфор, розписаний у стилі доу-цай («боротьба кольорів»), коли синій кобальт наносили під глазур, а інші кольори - поверх глазурі (Ваза з кришкою).
У XVI в. зразками розпису інколи служили узори шовкових тканин. Витонченість форм, чистота і білизна поверхні, узорность і барвистість розпису властиві виробам XVII-XVIII ст., Особливо з розписом емалями зеленого і рожевого кольору (Блюдо).
У Китаї для імператора малювали особливі картини на чайному сервізі - в червоних тонах візерунки зміцнювали здоров'я, якщо імператору потрібен був душевний спокій - наливали чай в чашки з блакитним візерунком, зображення солов'я на гілці повинно було подарувати гарний настрій, а квітучі гілки-продовжити молодість царствених особ.
У XVIII ст. фарфор стали вивозити в багато країн світу.   У 19 столітті китайський фарфор занепав. Сучасні порцелянові вироби опираються на кращі зразки старовинного китайського фарфору.
Він зшиває осколки фарфорового посуду китайських імператорів  кріпить порцеляновий одяг на шкіряний каркас. Порцелянові  вбрання  розстібаються ззаду, або збоку і їх можна одягнути, як будь-який інший одяг.
Сучасне китайське мистецтво, народжене із стародавніх традицій.


title: Презентація на тему «Развитие украинской музыки в годы независимости»

text:
Презентация
Развитие украинской музыки в годы независимости
Новый этап в развитии украинской культуры связан с созданием в 1991 г. независимого государства Украина. В развитии национальной культуры наметились новые тенденции, открылись качественно новые перспективы.  Утверждался плюрализм ,в музыке все чаще звучали произведения разных жанров и стилей

Музыка в Украине появилась во времена Киевской Руси и в своём развитии охватывает практически все типы музыкального искусства — народную и профессиональную, академическую и популярную музыку. Сегодня разнообразная украинская музыка звучит на Украине и далеко за её пределами, развивается в народной и профессиональной традициях, является предметом научных исследований.

Зазвучала украинская песня! Плодотворно в работали композиторы:

О.Билаш (оратория «Вишневый ветер» «Гайдамаки» )

А. Горчинский "Растет черешня у мамы на огороде")
Л. Дичко ("Литургия М 1)
Карабиц ( концерт для оркестра № 3),
Широкую известность получили такие музыкальные фестивали, как "Червона рута", "Зірки світового балету", "Таврійські ігри", "Пісенний вернісаж", "Берегиня", "Оберіг", "Тарас Бульба", "Золоті ворота" тд.
Далеко за пределами Украины стали известны имена отечественных оперных певцов В.Гришко, А.Кочерги,В. Лукянец , В.Степовой и др.  Их голоса звучат на сценах Метрополитен оперы, в Венской и Женевскойской операх.

Одним из основополагающих заведений Украины, который формирует музыкальную культуру является Киевская Филармония.  Учитывая многогранную творческую деятельность коллектива, значительный вклад в развитие украинского музыкального искусства Киевский государственной филармонии в октябре 1994 года Указом Президента Украины был предоставлен статус Национальной филармонии Украины.
Сейчас в творческом составе филармонии насчитывается 19 народных, 32 заслуженных артистов, 6 заслуженных деятелей искусств, 5 заслуженных работников культуры Украины, много лауреатов международных и национальных конкурсов, 11 художественных коллективов, приумножают славу украинской национальной музыкальной культуры.
Исполнители из Украины достойно представляли Украину на конкурсах Евровидения. Так Руслана, синтезировав в свей музыке фольклорные мотивы Карпат, стала победительницей конкурса Евровидение-2004, и выиграла для Украины право на проведение следующего конкурса — Евровидение-2005. На Евровидении-2007 Верка Сердючка заняла второе место.

На современной украинской сцене представлены почти все музыкальные направления: от фолка до джаза. Многие украинские поп-исполнители —София Ротару, Ирина Билык,Александр Пономарёв,Руслана, Ани Лорак, Надежда Грановская-Мейхер, Алёна Винницкая, Анна Седокова, Светлана Лобода, Вера Брежнева-Галушка, Верка Сердючка — давно обрели популярность за пределами Украины, особенно в СНГ.
София Ротару
Ирина Билык
Александр Пономарёв
Ани Лорак
Надежда Грановская-Мейхер

Океан Эльзы
Тина Кароль
Становятся популярными и чисто вокальные ансамбли, такие, как «Пиккардийская терция» и «Менсаунд». Представлено на Украине и искусство джаза — международные фестивали джазовой музыки проходят в разных городах страны, среди них наиболее известны — Jazz Bez та Jazz Koktebel. Значительный вклад в популяризацию джазового движения в Украине внесли Владимир Симоненко и Алексей Коган.

Тенденция использования фольклора современными украинскими исполнителями становится всё выразительнее. Одной из первых народные мотивы в рок-музыке начала использовать «Воплі Відоплясова». Опираясь на фольклорную основу, новую самобытную музыку создают группы «Скрябин», «Мандри», «Гайдамаки», исполнители Тарас Чубай, Мария Бурмака и многие другие. Свидетельством роста интереса к фольклору стало основание в Украине двух фестивалей этнической музыки — «Країна мрій» в Киеве и «Шешоры» на Ивано-Франковщине.

Конец


title: Презентація на тему «Юрій Мушкетик» (варіант 2)

text:
Юрій Мушкетик          (1929)
“Я завжди дивлюся на те, що зробив, тверезо. Так, написав багато книжок, але є серед них і хороші, й слабкі. Деякі з творів вже померли. Я, як той вовк, що на череві, обриваючи шерсть і шкіру, йде до наміченої цілі. Гадаю, що щось гарне все ж зробив на літературній ниві"
Ю. Мушкетик
 Народився 21 березня 1929р. у селі Вертіївка(Ніжинського району Чернігівськой області)
Батько-вчитель у сільській школі,мати- громадський діяч
Дитинство припало на роки Великої Вітчизняної війни
 Після визволення України від німецько-фашистських загарбників Юрій Мушкетик продовжив навчання в школі.
Протягом 1948-1953 pp. навчається на філологічному факультеті Київського університету ім. Шевченка,  потім ще три роки — в аспірантурі при кафедрі української літератури.
На ці роки створена повість «Семен Палій», опублікована 1954р. у «Радянському письменнику». Тоді ж ця повість вийшла друком у перекладі російською мовою в журналі «Дружба народов» і окремим виданням у видавництві «Молодая гвардия».
Другим твором письменника став історичний роман “Гайдамаки” (1957)
Починаючи з 1956 р., письменник протягом 20 років працює у редакції журналу «Дніпро» відповідальним секретарем, а згодом і головним редактором.
 роман «Серце і камінь» (1962 р.)
 роман «Крапля крові» (1964 p.)
 роман «Останній острів» (1969 p.)
 збірка новел «Зеленеє жито» (1965 p.)
 повість «День пролітає над нами» (1967 р.)
 повість «Старий у задумі» (1974 p.)
 повість «З'їж серце лева» (1972 р.)
 художньо-документальна повість про видатного вченого В. М. Глушкова «На круті гори» (1976 р.)
« Жорстоке милосердя» (1973 p.)
«Біла тінь» (1977 p.)
  Нині письменнику 85 років. Він живе і працює в Києві, активно виступаючи в пресі з публіцистичними та літературно-критичними статтями.
 Нагороджений Шевченківською премією,  Орденами Трудового Червоного Прапора, Дружби народів, «Знаком пошани».Має почесну відзнаку Президента України та «Орден князя Ярослава Мудрого».
Юрію Михайловичу присвоєно звання Герой України з врученням ордена Держави


Презентація на тему «Bдосконалення рідної мови»


Презентація на тему «Театр Древней Греции»


title: Презентація на тему «Українські народні танці» (варіант 2)

text:
Українські народні танці

Український танець
     Українські народні танці, запальні і ліричні, нестримні і повільні, полонили весь світ. У них яскраво виявляється характер, висока і самобутня культура нашого народу. Успішні гастролі Державного заслуженого ансамблю танцю УРСР та інших танцювальних колективів утвердили і прославили українське народне танцювальне мистецтво, завоювавши палких шанувальників на всіх континентах.
     Фольклорні й сценічні танці мають як спільні, так і відмінні риси. Фольклорний танець — це стихійний вияв почуттів, настрою, емоцій і виконується в першу чергу для себе, а потім — для глядача (товариства, гурту, громади). Сценічний танець призначений в першу чергу для показу глядачеві і виключає будь-які елементи експромту. В українському народному танці часто наявний елемент змагання: двох парубків, парубка з дівчиною, або танцюриста з музикантом. На сцені таке змагання може бути свідомо поставлене хореографом, як елемент сюжету танцю.
Історія
      Найдавнішими слідами танцювального мистецтва в Україні можна вважати малюнки трипільської доби, де зображені фігури людей, котрі одну руку кладуть на талію, а другу заводять за голову. Такі рухи зустрічаються в сучасних танцях. Зображення танцюристів і музикантів є на фресках Софіївського собору в Києві 11 століття. На думку деяких дослідників срібні фігурки чоловічків з Мартинівського скарбу 4 століття передають один з танцювальних рухів: напівприсядку з широко розставленими ногами і покладеними на стегна руками. Зображення танців знаходимо і в багатьох мініатюрах зі стародавніх літописів. Писемні повідомлення про давні танці дають нам літописці, які називають їх «скакание и топтание», «гульба и плясание», «хребтом вихляние», «плясание и плескание». Літописці-християни називають такі дії «бісівськими», або «поганськими». Це дає певні підстави вважати, що первісні танці були тісно пов'язані з прадавнім богослужінням.
      Перші танці виникли як прояв емоційних вражень від навколишнього світу. Танцювальні рухи розвивалися також і внаслідок імітації рухів тварин, птахів, а пізніше — жестів, що відображали певні трудові процеси (напр., деякі хороводи). Первісний танець, як і пісня, виконував магічну роль, тому серед календарно-обрядових танців збереглося чи не найбільше архаїчних рис.
Танці як елемент обрядовості
     Про один із залишків такого язичницького обряду, який побутував у церковному богослужінні на Волині (1582), писав Ян Ласіцький. Він повідомляє про вінчання, яке відбувалося близько одинадцятої години ночі. Молодих до церкви супроводжували сопілкарі. Після здійснення церковного обряду священику подають чашу з медовим напоєм, він надпиває її за здоров'я молодих, потім передає нареченим, щоб вони допили священний напій. Далі з голови нареченої знімають зелений вінок і починають його топтати — це означає прощання з дівоцтвом. Тоді священик бере молодих за руки і веде в танець, а всі інші, взявшись за руки, довгим рядом танцюють за ними. Цей своєрідний ритуал, завершується загальни-
ми піснями і танцями з плескан-
ням в долоні. Як видно, до нас
дійшов запис дивовижного поєд-
нання християнського обряду з
прадавнім народовірським зви-
чаєм, який ще пам'ятали в 16 сто-
ліття. Вірогідно, в старіші часи
таку ж роль виконували служи-
телі язичницьких культів.
Танці як елемент обрядовості
     Ритуальні танці досі ще побутують в деяких регіонах України. Наприклад, гуцульські танці «Кругляк» і «Освячення зерна». За своєю символікою вони подібні. Танець «Освячення зерна» виконувався на Різдво сильними, здоровими чоловіками: на білій плахті лежить зерно, навколо нього, взявшись за руки, танцюють в напрямку руху сонця ритуальний танок, який надає зерну магічної сили плідності. Далі освячене таким чином зерно висипають в поділ господині. Символіка танцю передає уявлення про чоловічу запліднюючу силу і жіночу — народжуючу. Навесні це освячене зерно, перемішавши з
іншим посівним зерном, господар посіє на ниву. Танець «Кругляк» виконується також одруженими чоловіками при освяченні пасіки. Топірці кладуть по колу, у вигляді сонця, зерно освячують в шапках, потім висипають господині в запаску. Цей ритуальний танок має сприяти здоров'ю бджіл, доброму медозбору. Співається пісня, «щоб бджоли були веселі». Звучать побажання: «Дай,
Боже, щоб пасіка була така велична, як свята були величні». Освяченим зерном господарі будуть навесні посипати вулики, коли вперше випускатимуть бджіл.
Хороводи
     Хороводи — один з найдавніших ви-дів народного танцювального мистецт-ва. Виконання їх колись пов'язувалося з обрядовими діями, традиційною зуст-річчю весни (весняний цикл танців), від-значенням літа (купальський цикл тан-ців), зустріччю Нового року. Найпоши-ренішими були веснянки, гаївки, танки. Тепер хороводи втратили своє обрядо-ве значення. Вони міцно увійшли до ре-пертуару професіональних і самодіяль-них виконавських колективів, особливо дитячих.
 За темами хороводи можна поділити на три групи:
    хороводи, в яких відображаються трудові процеси («А ми просо сіяли, сіяли», «Мак», «Шевчик», «Бондар», «Коваль» та ін.);
   хороводи, де відбито родинно-побутові відносини трудового народу («Перепілка», «Ой гілля-гілочки», «Пташка» тощо);
    хороводи, в яких знайшли свій вияв патріотичні почуття народу, оспівується рідна природа («А вже весна», «Марена» та ін.).
      Хороводи являють собою синтетичний вид народної творчості, в якому органічно злиті поезія, музика та хореографія. Ідейний зміст того чи іншого хороводу розкривається в пісні. Отже, текст в обрядових танцях має першорядне значення, бо він визначає зміст танцю та його хореографічний малюнок.
Хороводи
Широко використовуються хороводи і на сцені драматичних театрів, де вони вводяться в театральну дію як етнографічні елементи спектаклю і часто становлять органічну частину розвитку драматичної дії (хоровод «Король» у п'єсі «Невольник» М. Кропивницького).
     Мелодичний матеріал хороводних пісень зустрічається в дитячій опері М. Лисенка «Зима й Весна», а також у балетах «Пан Каньовський» М. Вери-ківського та ін. Чудесні народні мелодії хороводів звучать у симфонії № 2 Л. Ревуцького, у «Веснянках» М. Вериківського, «Пам'яті Лесі Українки» А. Штогаренка, в сюїті «Колгоспне свято» В. Нахабіна та ін.
     Чимало хороводних пісень використано в інструментальній музиці російських композиторів (Перший фортепіанний концерт і Друга симфонія П. Чайковського тощо). Композитори і хореографи створюють також оригінальні хороводи. Ряд визначних хороводів на сучасну тематику написав Г. Верьовка («Величальна» та «Урожайна святкова» на слова М. Стельмаха, «Хоровод дружби» на слова Т. Масенка).

     Хороводи є однією з найстаріших ху-дожніх форм народного мистецтва взагалі і танцювального зокрема. Образність му-зичної і хореографічної мови хороводів привертала і привертає увагу професі-ональних композиторів і хореографів.
      Хороводи зустрічаються в балетах і операх як елементи народних обрядів (опера «Майська ніч» М. Римського-Корсакова, «Утоплена» М. Лисенка та ін.).
Побутові танці
     Побутові танці беруть свій початок у хороводах, які є основою української народної хореографії. В цих танцях відображаються істотні риси характеру українського народу: волелюбність, героїзм, завзяття, винахідливість, дотепність, нестримна веселість тощо.
     Танці супроводжуються мелодіями, дуже різноманітними за ідейно-емоціональним змістом, значна частина яких виконується в народі як самостійні інструментальні п'єси.
Побутові танці є невід'ємною частиною щоденного життя народу. їх виконують на масових вечорах, гулянках тощо.
     До жанру побутових танців належать метелиці, гопаки, козачки, коломийки, гуцулки, верховини, польки і кадрилі. На основі спільних стилістичних особливостей хореографії та музики їх можна розподілити на три групи:
  метелиці, гопаки, козачки;
  коломийки, гуцулки, верховини;
  польки та кадрилі.
     У побутових танцях тепер немає тексту,
залишилися лише окремі вигуки, слова чи
строфи-триндички, які проказують
виконавці в кульмінаційні моменти танцю.
Гопак
     Гопак — традиційний український народний танець запорозького походження. Виконується соло або групами в швидкому темпі з використанням віртуозних карколомних стрибків. Гопак виник у побуті Війська Запорозького. Спочатку виконувався чоловіками; сучасний гопак танцюють чоловіки й жінки, однак чоловіча партія залишається провідною. У виконання гопака включаються елементи хореографічної імпровізації: стрибки, присядки, обертання й інших віртуозних танцювальних рухів. Існують різні варіанти гопака — сольний, парний, груповий. Гопак нерідко має величний, героїчний характер. Пісенні й інструментальні мелодії гопака виконуються в народі й як самостійні музичні п'єси.
Бойовий гопак
     Свідчення зв'язку танцю Гопак із бойовими мистецтвами є доведена схожість великої кількості його елементів із бойовими рухами. Так, візантійський історик IX ст. Лев Діакон у «Хроніках», описуючи походи князя Святослава, називав волхвів дітьми сатани, котрі навчалися мистецтва воювати за допомогою танців. Згодом мандрівника із Франції, що випадково потрапив у Запорізьку Січ, здивував такий факт: козаки весь день тренувалися під власний спів, при цьому їхні рухи були дуже схожі на танцювальні.
     У Музеї історичних коштовностей України зберігаються відлиті із золота фігурки танцюючих чоловіків: вузькі чоботи, широкі шаровари, вишиванки, довгі вуса. Усі вони дуже нагадують козаків. Дана скульптурна група датується VI століттям.
Сюжетні танці
     Цей жанр танцювального мистецтва українського народу виник пізніше, ніж хороводи.
     В сюжетних танцях засобами народ-ної хореографії відображаються кон-кретні явища навколишнього життя і природи. Назва танцю виз-ачається йо-го змістом. Наприклад, танець «Лісору-би» дістав таку назву тому, що сюжетом його є трудовий процес рубання лісу.
      В загальній композиції танців цього типу, тобто у послідовності танцюваль-них фігур, ясно видно логічний і чіткий розвиток сюжетної лінії.
 Щодо тематики сюжетні танці можна розподіляти на групи, де основною темою є:
 праця («Шевчик», «Коваль», «Косар», «Лісоруби», «Льон» та ін.);
 народна героїка («Опришки»    «Аркан» тощо);
 народний побут («Катерина», «Коханочка», «Волинянка», «Горлиця»);
 окремі явища природи і зображення виробничих знарядь селянина в дії («Гонивітер», «Зіронька», «Віз» та ін.);
 звички птахів і тварин («Гусак», «Бичок» та ін.).
Сюжетні танці художньо найдосконаліші і найрізноманітніші щодо тематики.
Українські народні танці, так само як і інші види народної творчості, розви-валися протягом всієї історії українсь-кого народу. У народному танці знай-шли своє відображення радість, зав-зята веселість, м’який гумор та інші риси, притаманні українському національному характеру.
Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Білл Клінтон» (варіант 2)

text:
Білл Клінтон
Ранні роки

Вільям Джефферсон Блайт III народився 19 серпня 1946 в місті Хоуп, штат Арканзас.

   Вільям загинув в автокатастрофі. Мати Білла після народження дитини повернулася в Шрівпорт вчитися.Коли Біллу було 4 роки, мати вийшла заміж за торговця автомобілями Роджера Клінтона. У 1953 році сімейство переїхало до міста Хот Спрінгс там же, в Арканзасі, а в 1956 році у Білла народився брат - Роджер Клінтон. Білл взяв прізвище вітчима, коли йому було 15 років. "Блайт" ( англ. Blight ) Означає "занепад, загибель; деградація". У школі Клінтон був одним з кращих учнів та керівником джаз-бенду, де він грав на саксофоні. У липні 1963 року Білл у складі делегації від національної молодіжної організації брав участь у зустрічі з Джоном Кеннеді.
Після закінчення школи навчався по черзі в Джорджтаунському університеті в Вашингтоні, Університетському коледжі (Оксфорд), Єльському університеті. Незважаючи на те що сім'я Білла за американськими мірками належала до середнього класу, грошей на

навчання в престижному університеті у його батьків не було, а вітчим вже серйозно до того часу страждав алкоголізмом, і Білл справлявся сам. Отримував підвищену стипендію, працював на трьох роботах одночасно. В Єльському університеті, який він закінчив в 1973 році, він познайомився з Хілларі Родем, на якій 11 жовтня 1975 одружився. Після закінчення університету Білл недовго викладав в юридичному інституті арканзаський університету в Файеттвілле.
Губернатор Арканзасу
В 1974 Білл у віці 28 років балотувався в конгресмени від свого рідного штату Арканзас, але програв. В 1978 перемагає на губернаторських виборах і стає наймолодшим губернатором штату в історії країни (у 32 роки). Зробивши наголос на сприяння підприємництву і підйом освіти, Клінтон за 11 років губернаторства серйозно підвищив доходи штату, що вважається одним з найбільш відсталих у США; а його дружина Хілларі вже тоді проявляла себе в суспільному житті - вона займалася захистом прав дітей та сім'ї в Арканзасі. Однією з найважливіших своїх завдань губернатор Клінтон вважав доступність якісної освіти для всіх жителів штату, незалежно від доходу і кольору шкіри, і з цим завданням Клінтон успішно
Наприкінці 80-х років, незважаючи на отримане в 1986 році більшість в конгресі, Демократична партія США втратила важливу частину свого електорату - середній клас і білих робітників. Губернатор Арканзасу Білл Клінтон був одним з лідерів "південних демократів" (у південних штатах демократи не популярні), які ставили на чільне місце не тільки лібералізацію, яка мала вирішальне значення у піднесенні Арканзасу, але і властивий республіканцям прагматизм.
 Президентські вибори
3 жовтня 1991 Білл Клінтон висунув свою кандидатуру на пост президента США. Під час передвиборної кампанії упор робився на неважливе економічний стан країни після 12 років правління республіканців, і зокрема Джорджа Буша-старшого. Величезний державний борг, дефіцит бюджету, зростання безробіття і висока інфляція, дозволили Біллу Клінтону проводити свою передвиборчу компанію під гаслом "Це економіка, дурник", зверненим в кінцевому підсумку до чинного президента Бушу. І тут демократам допоміг незалежний кандидат Росс Перо, до речі, теж техасець (саме його звинувачують політологи у поразці Буша). У підсумку впевнено переміг Білл Клінтон у парі з балотувався в віце-президенти Альбертом Гором, причому Клінтону вдалося взяти гору в традиційно республіканських штатах, подібного не було з часів Джона Кеннеді.
Перший термін
20 січня 1993 відбулася інавгурація Вільяма Джефферсона Клінтона. В промові, Клінтону вдалося донести до слухачів свою основну думку - необхідність змін і історичну значущість зміни поколінь у керівництва країною і приходу до влади молодих людей, що усвідомлюють свою "нову відповідальність". А в пам'яті виборців залишилися його передвиборчі обіцянки: сприяти скороченню безробіття, здійснювати реформи в галузі охорони здоров'я в інтересах малозабезпечених верств населення, скоротити податки на середній клас при збільшенні оподаткування заможних американців і знизити військові витрати. Відсутність у Білла досвіду у великій політиці зіграло свою негативну роль на початковому етапі його першого терміну: довгий, хаотичне формування команди. Невдачею обернулося лобіювання Клінтоном служби в армії відкритих гомосексуалів
Невдачною стала реформа охорони здоров'я - це була одна з найважливіших завдань, які ставив Клінтон для себе як для президента США. Призначивши свою дружину Хілларі, також не має досвіду

 роботи на федеральному рівні і не прорахувавши політичні Білл зіткнувся з протидією медичних виробників і відсутністю підтримки в Конгресі, що був готовий до поправок, але не до широкомасштабної реформи. А після поразки демократів на виборах в Конгрес в 1994 реалізація реформи стала неможливою і була згорнута. Уряд Клінтона підтримувало всесвітній проект обмеження народжуваності, який був заблокований Ватиканом в ООН. Але все ж економіка США росла вражаючими темпами, дуже сильно збільшився високотехнологічний сектор, безробіття була мінімальною. Білл поліпшив відносини з багатьма, перш ворожими країнами, а в світі був відносний порядок. У 1995 році Білл Клінтон виступив з лекцією в Москві в МДУ ім. Ломоносова і став почесним професором цього університету. Вибори 1996пройшли нудно і буденно - в переможця ніхто не сумнівався.
Другий термін
Інтимні стосунки з Монікою Левінські в 1996 стали причиною для звинувачення президента в лжесвідченні під присягою і початку процедури імпічментуКлінтона ( Сексуальний скандал Клінтона - Левінські). Скандал розгорівся в 1998, коли в пресу просочилися подробиці відносин Клінтона і Левінські. Ця історія трохи знизила рейтинг дуже популярного Білла Клінтона, але після прикрої поразки Ела Гора від республіканця Джорджа Буша-молодшого на президентських виборах 2000 виявилося, що сексуальний скандал Клінтон-Левінськи набагато значніше підмочив репутацію Демократичної партії США. Також в 1998 році Білл Клінтон зі своєю дружиною відвідує школу № 19 з поглибленим вивченням англійської мови ім. В. Г. Белінського, яка знаходиться в самому серці Москви, і залишає там приємні враження.
 Підсумки президентства
США різко знизили зовнішній борг, безробіття стала незначною. Америка стала лідером в галузі високих. Також його адміністрація пролобіювала заборона випробувань ядерної зброї в усьому світі. Зникнення опору з боку СРСР полегшило завдання розширення впливу у керівництва США на чолі з Клінтоном і дозволило добитися немислимих досі результатів: Четвертого розширення НАТО та відділення Косова і Метохії від Югославії після Війни НАТО проти Югославії в 1999. У період президентства Клінтона, США значно знизили обсяг військового втручання в інші країни, у порівнянні з часами Рейгана і Джорджа Буша-старшого. На президента-демократа Клінтона американці покладали надії як на реформатора консервативного суспільства США, громадяни розраховували, що Клінтон знизить вплив релігійних конфесій і відновить дослідження в галузі генетики, заморожених республіканцями. Якщо в науці дійсно був ривок, то позиції релігії навпаки сильно зміцнилися, причому активізувалися всілякі деструктивні секти. У травні 2009 сам Клінтон отримав пост спеціального посланника ООН по Гаїті.
Після президентства
В останні роки Білл Клінтон веде активну громадську роботу, є членом різних громадських політичних та благодійних організацій, зокрема Тристоронньої комісії. Після поразки на праймеріз подружжя Хілларі Клінтон в 2008 активно виступав на підтримку Барака Обами. Після руйнівного землетрусу на Гаїті 12 січня 2010, Клінтон неодноразово відвідував Республіку Гаїті з метою надання допомоги постраждалим. 3 лютого 2010 року Генеральний Секретар ООН Пан Гі Мун попросив Клінтона взяти на себе координацію міжнародної допомоги Гаїті. [1]
11 лютого 2010 Білл Клінтон був терміново госпіталізований в одну з лікарень Нью-Йорка зі скаргою на болі в області серця. 63-річному політику проведена операція по стентування.

Сім'я
Дружина Хілларі Родем Клінтон - шістьдесят сьомому держсекретар США (з січня 2009 року).
Дочка Челсі Клінтон (нар. 27 лютого 1980). Вийшла заміж у липні 2010 р.

Нагороди
( Чехія, 1998)
Гранд-компаньйон ордену Лагоху ( Папуа - Нова Гвінея, 2006)
Орден Доброї Надії I ступеня ( ПАР)

Цікаві факти
У столиці Косово Пріштіні, на центральному бульварі, що носить ім'я Білла Клінтона, йому встановлено 3,5-метровий пам'ятник. В урочистому відкритті пам'ятника 1 листопада 2009 особисто брав участь сам Клінтон].
У грудні 2010 року організація " Люди за етичне поводження з тваринами "оголосила Білла Клінтона" Людиною року ".  Екс-президент США удостоївся цієї честі за те, що "використовує свій вплив, чарівність і красномовство для пропаганди веганскої дієти "


title: Презентація на тему «Сальвадор Далі» (варіант 19)

text:
Salvador Dali.
Maryna Kysliak . 10-B
Dali is well known for his surrealist works and many consider him the most brilliant Surrealist of his time. But to understand the enigma that is Salvador Dali, one must take a look back into his childhood, his family, and his inspirations.
Я в возрасте шести лет, когда я верю, что стал девочкой, а пока с большой осторожностью приподнимаю кожу моря, чтобы рассмотреть собаку, которая спит под сенью воды.

By the age of 10, Dali began to show an interest in art. He produced his first painting. By the time, he was 15; he had already set up his own art exhibition.

In 1929, Salvador Dali developed an interest in Surrealism, and joined the movement. He began developing his method, which he eventually would name «Paranoic-critical» and describe as a «spontaneous method of irrational knowledge».

Сон, вызванный полетом пчелы вокруг граната за секунду до пробуждения

In 1929, Dali met Gala Eluard, with whom he eloped in 1932. She became his model, his agent, his inspiration, and eventually, his reason for living. She would be the only woman in his life for the remainder of his years.

In the 1930's, he took up a great interest in Hitler, and not Lenin, who was favoured by the other surrealists. This created a strain with his friends, and in 1939, Dali decided to move to the United States.
Тайны Гитлера
Work

Постоянство памяти

Тайная вечеря

Гражданская война


title: Презентація на тему «Націоналізм» (варіант 2)

text:
Український націоналістичний
 рух
Що таке націоналізм?На це запитання існує досить таки багато відповідей. І кожна з них правильна!Наприклад:- націоналізм як національна свідомість, тобто — усвідомлення своєї приналежності до певної нації.- націоналізм, як національна ідеологія, певна система світоглядно-політичних засад, що формує основну мету, принципи боротьби за національну незалежність та розбудову власної національної держави.- націоналізм як культурний і політичний рух, спрямований на боротьбу за утвердження національних пріоритетів у культурній та адміністративній сферах або за здобуття національної незалежності.
Український націоналіст – завжди вірний Україні! Схід і Захід навіки разом! Це одне з наших правил!Понад усе пишайся рідним краєм, навіки у серці!
Підстава теорії українського націоналізму було закладено в «Книзі буття українського народу» , написаній членами Кирило- Мефодіївського братства , до якого зокрема , належали історик Микола Костомаров і поет Тарас Шевченко. Костомаров висунув тезу про дві російські народності , доводячи існування окремої « південноросійської » народності . Значний внесок у розвиток українського націоналізму зробив Францішек Духінський , польський історик і публіцист , який підвів інтелектуальний базис під ранніх українських націоналістів. Поляки також першими стали широко вживати термін « Україна » , на противагу прийнятому в Росії імперській назві «Малоросія»
Захищай свою Україну, люби, шануй та пам’ятай, що було раніше! Борони свою країну, незважаючи на все у світі!
Націоналізм є дуже складним феноменом. Він є напрочуд пластичним і здатним до нескінченних варіацій поєднання переконань, почуттів і цінностей, що дуже складно узагальнити. Тому дослідники пропонують різні типології націоналізму.
Україна справді має талант! Цей талант – її діти, які зараз є непереможною нацією, в кожну з них живе НАЦІОНАЛІСТ!
Історія має безліч прикладів українських націоналістів. Одними з головних   були представники РП ОУН: Бандера Степан Гасин Олекса, Гербовий Ярослав, Грицай Дмитро, Габрусевич Іван, Качмар Володимир, Климишин Микола, Лебідь Микола, Ленкавский Степан, Равлик Іван, Старух Ярослав, Стахив Володимир, Стецько Ярослав, Турковский Василь, Шухевич Роман!

Націоналісти зобов’язані дотримуватись вислову                              Івана Франка:
Пам’ятайте! Україна єдина і неподільна!


title: Презентація на тему «Айвазовський Іван Костянтинович» (варіант 2)

text:
Айвазовський Іван Костянтинович
Підготували учениці 11-А класу: Манакова С.Нуждіна Н.Потапова Т.
 Він прекрасно грав на скрипці і співав, але найбільшою радістю для нього було малювати самоварним вугіллям на стінах будинків.
В. Штернберг. Айвазовський в італійському костюмі. 1842
1840 р. Іван Айвазовський подорожував за кордоном, працював у Римі, Неаполі, Сорренто, Венеції, Парижі, Лондоні, Амстердамі.
1845 на запрошення турецького султана побував у Стамбулі.
Пізніше відвідував це місто ще вісім разів з 1845 по 1890 та писав полотна на замовлення султанів Османської імперії.
 30 цих робіт виставлено в музеї імперії палаці Dolmabahçe.

Наприкінці життя передав у дарунок рідному місту будинок і майстерню, картини й скульптурні композиції. Навіть за кілька годин до смерті художник працював над картиною — «Вибух турецького корабля» (1900).
«Морський берег (1840)
 Дев'ятий вал (1850)
Пізніше у творчості художника оселилися реалістичні мотиви:
«Чорне море» (1881), «Серед хвиль» (1898).
 Особливо відомий як баталіст, картинами: «Чесменський бій» (1848),«Наваринський бій» (1848),«Пожежа Москви в 1812 р.» (1851),«Сінопський бій» (1853),«Облога Севастополя» (1854),«Бій пароплава „Веста“» (1877),«Узяття Карса» (1881),«Чорноморський флот у Феодосії» (1890),«Бій брига „Меркурій“» (1892) та ін. Пейзажі Криму: «Ялта» (1838),«Місячна ніч у Гурзуфі» (1839),«Кав'ярня в Криму» (1847) та ін.
 Картини українських пейзажів та на побутові теми:«Чумаки в степу вночі» (1855),«Очерет на Дніпрі» (1857),«Український пейзаж» (1868),«Млин на березі річки. Україна» (1880).«Весілля в Україні» (1891),«Під час жнив» (1891).
Визнання
З 2006 року на аукціонах було продано робіт Айвазовського на суму понад 3,200,000 доларів.
14 червня 2007 на англійському аукціоні було продано полотно Айвазовського за 2,710,000 фунтів — найбільша ціна, що коли-небудь була сплачена за його картину.
У будинку Айвазовського в Феодосії діє художня галерея його імені, а перед будинком йому встановлено пам'ятник.

Пам'ять
Галерея робіт
Бій брига «Меркурій»
Корабель в морі
Кавказ. Вид на море
Рибалки на березі
«Марія» в шторм
Нічна подорож
Весілля в Україні
Чумаки на відпочинку
Дякуємо за увагу ;)


Презентація на тему «Алкоголізм» (варіант 8)


title: Презентація на тему «Російський національний костюм»

text:
 Російський національний               костюм

Традиційний чоловічий і жіночий одяг володіли схожістю, розрізнялися чоловічий і жіночий костюми тільки деталями, деякими елементами крою, розміром. Одяг був повсякденний і святковий - багато прикрашений вишивкою, ткацтвом візерунковим, орнаментальними композиціями з тасьми, галуна, блискітками та іншими матеріалами. Проте в російському селі багато прикрашали не всякий одяг, а лише святковий і обрядовий. Найкрасивіший,  одягали всього три-чотири рази на рік, в урочисті дні. Його берегли, намагалися не прати і передавали у спадок.

Костюми знаті виготовлялися з дорогих тканин, з застосуванням золота, срібла, перлів, дорогих гудзиків. Такий одяг передавався у спадщину. Фасон одягу не змінювався століттями. Поняття моди не існувало.
Російський національний костюм став менш поширений після того, як Петро I в 1699 році заборонив носіння народного костюма для всіх, крім селян, ченців, священиків і дяків. Спочатку було введено угорську сукню, а потім верхньо-саксонську і французьку. З усіх, хто в'їжджає в місто в російському одязі брали мито: 40 копійок з пішого і 2 рубля з кінного

        Жіночий костюм

Національним костюмом російських жінок був сарафан. До початку XVIII ст. носили його і представники вищих станів, а в пізніший час збереглися вони в основному тільки в сільському середовищі. Вірогідною подається теорія запозичення сарафану як строю разом з кокошником північно-руським населенням, тобто росіянами у найближчих сусідів — фіно-угорських народів. Його вдягали поверх сорочки. Прикрашали різними узорами.
           Головні убори
Заміжні жінки повинні були обов'язково прикривати своє волосся і тому вдома носили на голові волосники або повойник і пов'язують ще хусткою, а при виїзді з будинку одягали багато прикрашену кику або кокошник. Дівиці носили на голові широку вишиту пов'язку (віночок), з широкими стрічками позаду. Взимку жінки при виході з будинку надягали хутряні шапки або покривали свій головний убір хусткою.
Інша відмінна риса російського національного костюма - велика різноманітність жіночих головних уборів:

  Кичка
Кокошник
Сорока
          Чоловічий костюм
Чоловіча сорочка була до колін або трохи довше, і носили її поверх штанів. Сорочку без коміра зазвичай носили в будні дні, а з коміром у свята. Штани у росіян носили тільки чоловіки, за старих часів хлопчики не носили штанів до 15 років, а нерідко і до самого весілля.
             Верхній одяг
Взимку і влітку чоловіки і жінки носили однобортні каптани, у жінок застібкою на правій стороні, а у чоловіків на лівій. Дорожнім одягом були кожухи, сіряки. Сіряки шили з полотна чи сірого сукна, їх одягали поверх понітка, шуби.
Була у російських селян і одяг, спеціально призначена для роботи та господарських справ. Шуби носили всі прошарки суспільства: селяни ходили в шубах з овчини, зайця, а знатні люди - з куниці, соболя, чорно-бурки. Давньоруська шуба масивна, по довжині до самої підлоги, пряма.
           Дитячий костюм
  Найпершою пелюшкою для новонародженого найчастіше служила сорочка батька (хлопчикові) чи матері (дівчинці). У подальшому дитячий одяг намагалися кроїти ні з знову витканого полотна, а з старого одягу батьків. Робили це не від скупості, за злиднях і навіть не тому, що м'яка, випрана матерія не дратує ніжну шкіру немовляти. Весь секрет, за повір'ями наших предків - у священній силі, або, по-теперішньому, в біополе батьків, здатний уберегти від псування і пристріту своєї дитини.
Дитячий одяг древніх слов'ян була однакова для дівчаток і для хлопчиків і складалася з однієї довгої, до п'ят, полотняної сорочки. Право на "дорослу" одяг діти отримували тільки після обрядів ініціації.
Така традиція виключно довго трималася в слов'янському середовищі, особливо на селі, дуже залежною від віянь моди. З плином століть був втрачено древній ритуал переходу з розряду "дітей" у розряд "молоді", багато його елементи увійшли до складу весільної церемонії. Так, ще в XIX столітті в деяких областях Росії цілком вже дорослі юнаки та дівчата часом до власного весілля ходили в дитячому одязі - сорочці, схопленої паском. У ряді інших місць одяг дитини являла собою звичайний селянський костюм, тільки в мініатюрі. Люблячі матері завжди намагалися прикрасити дитячий одяг - воріт, рукави й поділ сорочки покривала рясна вишивка. Це зрозуміло, тому що вона мала в давнину оберігає глуздом. "Дівчина до 15 років, а частіше до весілля носили підперезану сорочку, а у свята одягали поверх фартух з рукавами - шушпан«.Дівчата одягали сарафан тільки після виходу заміж, був цілий обряд розплітання коси та переодягання в сарафан. Дівочий головний убір відрізнявся від жіночого тим, що дівчатам не потрібно було закривати волосся, вони не ховали косу, непокриті волосся вважалися показником "чистоти" дівчини.


title: Презентація на тему «Малювальна школа Мурашка»

text:
Малювальна школа Мурашка

Загальні відомості
Малювальна школа Мурашка — навчальний художній заклад в Києві, заснований 1875 року українським художником-педагогом Миколою Мурашком. Утримувалася коштом І.Терещенка.
Микола Іванович Мурашко
(1844–1909) народився у Глухові. Український художник і педагог. Навчався у художника-реставратора, викладав малювання в 1-й гімназії , реальному училищі, Колегії Павла Галагана. У 1875 році організував і очолив Рисувальну школу. З 1901 жив у селищі Бучі поблизу Києва, де і помер.  Похований на Лук'янівському цвинтарі .
Історія
1875 року київський живописець Микола Мурашко відкрив у себе вдома Малювальну школу. Кошти на відкриття школи спочатку збирала громада. Далі невеликою сумою допомогла міська дума, але найбільше посприяв меценат Іван Терещенко. Завдяки внесеній ним сумі навчальний заклад зміг перебратися до зручного приміщення і довести число учнів до 250.
Історія
Спочатку це була приватна художня школа, а з 1876 р. стала міською. Цей навчальний заклад відіграв значну роль в становленні українських національних кадрів художників. В ньому отримали художню освіту багато, в майбутньому відомих, художників:
Пимоненко Микола
(1862 – 1912) народився у Києві  в родині майстра іконопису.  Учень відомих українських художників. Видатний український художник-жанрист. Зробив значний внесок у створення національної школи реалістичного мистецтва.
Дядченко Григорій
(1869 – 1921)народився в селі  Шевченкове Звенигородського району Черкаської області.
В 1884—1889 роках вчився в Київській рисувальній школі Миколи Мурашка. Малював пейзажі та портрети.
Світлицький Григорій
(1872–1948)народився у Києві. Учень І. Рєпіна і М. Кузнецова. Працював переважно в техніці графіки: ілюстрував книжки, виконував портрети,плакати згодом перейшов до актуальної тематики.
Замирайло Віктор
(1868–1939) народився в Черкасах. Допомагав М. О. Врубелю при реставрації фресок Кирилівської церкви,  також був помічником В. М. Васнєцова у виконанні розписівВолодимирського собору. Оформлював та ілюстрував книги.
Історія
Також навчались С. П. Костенко,  І. С. Їжакевич, , М. І. Жук,  А. А. Курінний, Ф. С. Красицький;  також навчались В. О. Сєров, К. С. Малевич. Школу відвідували та надавали їй матеріальну допомогу відомі художники Російської імперії : І. Ю. Рєпін, М. М. Ге, М. О. Врубель,  Я. Станіславський. Також у школі проводились художні виставки українських та російських художників.
Історія
Спочатку школа розташовувалась в домі Тарнавського по вулиці Трьохсвятительській, в 1876–1880 рр. в одному з приміщень міської Думи, в 1880–82 рр. в будинку на Афанасіївській вулиці (зараз І. Франка вулиця), в 1882–91 на Великій Володимирській вулиці (нині Володимирська вулиця) в будинку № 46, а з 1891–№ 47 (обидві будівлі не збереглись).

Історія
Київська художня школа проіснувала до 1901 року, коли на її основі було організоване Київське художнє училище. Про діяльність художньої школи розповів сам Микола Мурашко в своїй книзі спогадів «Записки старого вчителя».

Дякуємо за увагу!


title: Презентація на тему «Кримінальний кодекс України»

text:
Кримінальний кодекс України
Виконала учениця 42 групиКириченко Поліна

Кримінальний кодекс України - це прийнятий Верховною Радою України нормативно-правовий акт, у якому встановлені підстави і принципи кримінальної відповідальності, злочинність і караність діянь, підстави звільнення від кримінальної відповідальності і покарання.
Кримінальний закон має такі значення:
охоронне
регулятивне
інформаційне
запобіжне
Кримінальний кодекс України має своїм завданням  правове забезпечення:
 охорони прав і свобод людини і громадянина;
охорони власності;
громадського порядку та громадської безпеки;
охорони довкілля;
конституційного устрою України від злочинних посягань;
 забезпечення миру і безпеки людства;
запобігання злочинам.
Загальна частина чинного КК складається із 15 розділів:
 «Загальні положення»,
 «Закон про кримінальну відповідальність»
«Злочин, його види та стадії»
«Особа, яка підлягає кримінальній відповідальності (суб'єкт злочину)»
 «Вина та її форми», «Співучасть у злочині»
«Повторність, сукупність та рецидив злочинів»
«Обставини, що виключають злочинність діяння»
«Звільнення від кримінальної відповідальності»
 «Покарання та його види»
 «Призначення покарання»
«Звільнення від покарання та його відбування»,«Судимість»
 «Примусові заходи медичного характеру та примусове лікування»
 «Особливості кримінальної відповідальності та покарання неповнолітніх».
Сучасний КК України (станом на березень 2013 р.) є значно реформованим, порівняно з початковою його редакцією прийнятою 5 квітня 2001 р., проте законодавчі зміни до нього не носять системного впорядкованого характеру.
КК виходить зі своєї підлеглості Конституції України й відтворює конституційний принцип "Nullum crimen, nulla poena sine leqe" – "немає злочину, немає покарання без вказівки на це в законі".
Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Палац Галаганів»

text:
Палац Галаганів
Окрасою не лише всієї Чернігівщини, але й України є старовинний палац роду Галаганів – пам’ятка садово-паркового мистецтва 19 століття. Прекрасна садиба, яка збереглася в чудовому стані, а також англійський ландшафтний парк з озерами і скульптурами – ось, що вабить мандрівників з усієї України до селища Сокиринці, що на Чернігівщині.
    Цікавою є історія заснування палацу. Гнат Галаган, що на початку XVIII століття очолював полк у війську Івана Мазепи, після укладення українсько-шведського союзу все ж стає на бік Петра І. За свою прислужливість він і отримав від царя чималі землі в Прилуччині.

       Історія заснування палацу
    Існує легенда, що ті козаки, які вціліли після Полтавської битви, прокляли  рід Галаганів до сьомого коліна. І справді, хоча може і збіг, але його представник Павло вмирає загадковою смертю у віці шістнадцяти років, і на ньому рід Галаганів обривається.
Павло Галаган
У 1823—1829 роках Павло Галаган спорудив в Сокиринцях за проектом архітектора Павла Дубровського величний мурований палац на 60 кімнат в стилі ампір з високим декоративним куполом. Водночас садівник-австрієць Бістерфельд розбив навколо палацу великий ландшафтний парк з альтанками, церквою і каплицею, греблею і двома мостами.
    Палац у Сокиринцях складається із трьох архітектурно довершених корпусів. Головний корпус прикрашено високим куполом та восьмиколонним портиком. У палаці 60 кімнат.
Цікаво, що палац Галаганів, часто називали «українським Парнасом», адже тут частими гостями були видатні діячі культури та мистецтва – Тарас Шевченко, Лев Жемчужников, Микола Лисенко, Остап Вересай та інші. При садибі діяв кріпацький хор та театр.
Під час дослідження на території Сокирінського парку виявлено 76 видів і форм дерев і чагарників.
Прикрасами парку є палац і ротонда (архітектор Г. Дубровский), кімната-музей О. Вересая в палаці.
На знак великої народної любові до славного земляка у 1959 році до 150-річчя з дня народження кобзаря створено історико-етнографічну кімнату-музей.
У 2010 році з'явились ще дві музейні зали-кімнати присвячені родині Галаганів.

Експозиція кімнат оздоблена картинами-репродукціями із родинної колекції (оригінали знаходяться в обласному художньому музеї ім. Галагана), колекцією зброї, деякими речами тих часів.


title: Презентація на тему «Екологічні альтернативні варіанти живої ялинки»

text:
Екологічні альтернативні варіанти живої ялинки
Виконалаучениця 11-А класуОкулічева Ольга
Новий рік вже не за горами, а рубати ялинку «під самий корінець», як співається в дитячій пісні - не гуманно, не креативно, і, головне, не екологічно. Тому я підібрала декілька оригільних альтернативних варіантів живої ялинки.
Штучна ялинка
Це рішення важко назвати оригінальним, так як це перша ідея, яка приходить в голову після фрази «альтернатива живій ялинці», але штучна ялина хорошої якості – це варіант, який часто не можна відрізнити від оригіналу.
Великою популярністю користуються штучні ялини відмінних від зеленого кольорів: білого, сріблястого, рожевого, блакитного та інших. Купивши штучну ялину, ви можете підібрати не просто Новорічні іграшки під інтер’єр, але й колір самого дерева.
Настінна ялинка
Настінна декоративна ялина – відмінний варіант для маленьких квартир та для тих, хто хоче зберегти навколишнє середовище. Така ялинка може бути наклеєна чи намальована на стіні. Найважливіше, що вона є такою же прикрасою квартири, як і жива ялина, її так само можна прикрашати гірляндами і кулями, все залежить від фантазії господарів.
Не менш цікавий варіант – намалювати ялинку, прикрасивши її новорічною гірляндою. Такий оригінальний прийом підійде для тих, хто збирається незабаром перефарбовувати стіни або робити ремонт. Щоб не перефарбовувати стіну, скористайтесь тонкою клейкою стрічкою або маркерами, що змиваються.
Ялинка-сходи
При бажанні новорічну ялинку можна спорудити з драбини, прикрасивши її гірляндами, святковими кульками, стрічками та серпантином.
Ялинка із книг
Для того, щоб зробити «книжкову» новорічну ялинку, вам зовсім не знадобиться багато часу. Питання тільки в тому, яку кількість книг (які ви можете використовувати для створення такої конструкції) є в будинку.
Ялинка з цукерок
Ще одним цікавим варіантом заміни живої ялинки є ялинка з цукерок. Зробити її дуже просто, а після Нового року - можна з’їсти 


title: Презентація на тему «Кінематограф незалежної України»

text:
Кінематограф незалежноїУкраїни
Підготувала учениця 2 курсу природничого класу Ніжинського ліцею ніжинської міської ради при НДУ ім. М. Гоголя Савченко Анна
Богда́н Сильве́стрович Сту́пка

Кіра Георгіївна Муратова

Ольга В'ячеславівна Сумська
"Енеїда", 1991

«Роксолана», 1996–2003

"Йшов трамвай №9", 2003

"Щастя моє", 2010

"Настроювач", 2004

"Подорожні", 2005
«Помаранчеве небо» 2006,  «Прорвемось!» 2006,  «Оранжлав» 2006

Кінофестивалі:
Київський міжнародний кінофестиваль Молодість
Міжнародний фестиваль короткометражних фільмів Wiz-Art
Київський кінофестиваль
Одеський міжнародний кінофестиваль
Міжнародний Інтернет-Фестиваль Незалежного Кіна SpaceLiberty
Джерела:
http://uk.wikipedia.org/wiki/%D0%A0%D0%BE%D0%BA%D1%81%D0%BE%D0%BB%D0%B0%D0%BD%D0%B0#.D0.A3_.D0.BA.D1.96.D0.BD.D0.BE
http://afisha.tochka.net/ua/14223-luchshie-ukrainskie-filmy-desyatka-znakovykh-lent-nezavisimoy-ukrainy/
http://uk.wikipedia.org/wiki/%D0%A1%D1%83%D0%BC%D1%81%D1%8C%D0%BA%D0%B0_%D0%9E%D0%BB%D1%8C%D0%B3%D0%B0_%D0%92'%D1%8F%D1%87%D0%B5%D1%81%D0%BB%D0%B0%D0%B2%D1%96%D0%B2%D0%BD%D0%B0

Дякую за увагу


title: Презентація на тему «Перекладач» (варіант 2)

text:
Перекладач
Презентацію виконала
учениця 10-А класу
спеціалізованої школи №16
м. Києва
Федорова Анастасія
Що ж це за професія така - перекладач?
Відповімо відразу - дуже творча, але як непарадоксально це звучить - в певних рамках. Що значить «іноземна мова»і що таке «професійне володіння іноземною мовою»? Хто такий перекладач взагалі? Асистент, суперник або союзник?
У мові відображається бачення світу певної нації, в ньому відбивається менталітет певної країни, її культура, традиції навіть історичні події. Мова відрізняє нас від усіх інших живих істот на планеті, що не мають її, в порівнянні з ними у нас є величезна перевага: ми наділені потужним знаряддям - словом, яке дозволяє нам виражати свої думки і домовлятися.
Робота перекладача є дуже творчою, але разом з тим вимагає від фахівця в даній області не тільки ідеального знання іноземної мови, але й блискучого володіння мовою. Адже перекладачеві доводиться здійснювати переклад в абсолютно різних сферах, від перекладу мови судді на засіданні до інструкцій з експлуатації і до побутової техніки.
Ніяка інша професія не дасть вам стільки можливостей спостерігати за самими різними людьми в різних обставинах: від трактористів у полі за роботою до директорів банків на нарадах. Ніяка інша професія не дасть вам чудову можливість зсередини побачити менталітет і звичаї людей інших культур.

Велику роль в перекладі грає манера викладу і форма подачі матеріалу.  Наприклад, шведський перекладач, перекладаючи прес-реліз з англійської мови, буде опускати ряд прикметників, інакше захоплений текст, перекладений в повному обсязі на шведську мову, буде сприйнятий як реклама, що абсолютно неприйнятно для прес-релізу.
При перекладі путівника по Італії з італійської на данську мову перекладач також повинен буде «відредагувати» текст оригіналу, де найменша пам'ятка описується як восьме чудо світу, що буде абсолютно абсурдним для цільової аудиторії.
Професійний перекладач не тільки досконало володіє тією мовою, з якої він перекладає, але також має величезний словниковий запас у рідній мові, вміє правильно його використовувати, як в усній, так і в письмовій формі, вміє правильно відтворити навіть стиль промови людини, якої він перекладає.
Ще одна важлива деталь: для успішного виконання перекладу фахівцю необхідно мати хоча б загальне уявлення про ту галузь, в якій він здійснює переклад, саме тому висококласних перекладачів відрізняє широкий кругозір, ерудованість та начитаність.

Історія професії
Професія перекладача - одна з найдавніших. Необхідність у ній виникла, як тільки склалися національні мови, відмінні одна від одної. Досить згадати відомий біблійний сюжет про Вавілонську вежу і про те, якими безпомічними стали люди, переставши розуміти один одного.

Історія професії
Кілька разів робилися спроби створити і використовувати універсальну, загальну мову "есперанто". Однак ці спроби загального визнання не одержали. Адже кожна мова, кожен діалект несе національну своєрідність, відбиває історію і культуру кожного народу. Тому нестаток у перекладачах залишається і росте з розвитком міжнародного туризму і міжнаціональних відносин.

Плюси і мінуси професії

Місце роботи
Бюро перекладів - не єдине місце роботи. Професіонал може вибрати практично будь-яку сферу діяльності: робити англомовні версії сайтів, працювати в ЗМІ, збираючи інформацію "на замовлення" з зарубіжних джерел, супроводжувати політиків і бізнесменів у поїздки за кордон, виконувати обов'язки турменеджера, бронюючи квитки і путівки.

Особисті якості
Для перекладача-синхроніста потрібна комунікабельність і розвиток такої навички як вірогідне прогнозування - людина тільки починає говорити, а перекладач вже зрозумів, про що піде мова. Для перекладача, який бере участь у ділових переговорах, важливо бути дипломатом і у разі конфронтації сторін іноді буває непогано пом'якшити загальний тон переговорів. А ось тим, хто працює над письмовими перекладами, знадобляться вдумливість, старанність і здатність абстрагуватися.

Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Життя та творчість Людвіга Ван Бетховена»

text:
Життя та творчість Людвіга Ван Бетховена

Геніальний композитор, творчість якого носить епохальний характер. Будучи разом з Гайдном та Моцартом одним з основоположників віденського класицизму, мистецтво Бетховена є поворотною точкою від епохи класицизму 18 ст. до епохи романтизму 19 ст., а його вплив на творчість декількох наступних поколінь європейських композиторів неможливо переоцінити.

Людвіг ван Бетховен (з нім. Ludwig van Beethoven) народився в Бонні (Німеччина), та був хрещений 17 грудня 1770 року. Засновником музичної династії був дід композитора Лодевік ван Бетховен (Lodewijk van Beethoven, 1712-1773), фламандський музикант, який до кінця життя займав посаду капельмейстера - керівника придворної капели.

Його музичний талант проявився рано, тому батько намагався зробити з нього вундеркінда і другого маленького Моцарта. Так, наприклад, на афіші першого публічного виступу в березні 1778 року Людвіг був оголошений шестирічною дитиною, в той час, як йому вже йшов восьмий рік.

 Першим серйозним вчителем Бетховена став композитор Крістіан Готліб Нефі. Саме він розпізнав в хлопчику справжній талант. Під керівництвом Нефі Бетховен в 20 років видасть свій перший музичний твір.

У зв'язку з важким матеріальним становищем сім'ї Людвіг вимушений кинути школу і, після смерті матері в 1787 році він бере на себе тягар голови сім'ї. Під його опікою залишаються молодші брати. Бетховен знаходить собі роботу в оркестрі як альтист і через 2 роки починає відвідувати лекції в університеті, де його помічає прославлений композитор Гайдн.

Гайдн
Крістіан Нефі
Симфонія №1

Творіння Прометея

Симфонія №3
Через декілька років життя у Відні, твори Людвіга Ван Бетховена починають видаватися широкими тиражами і користуватися великою популярністю. У цей період композитор пише три концерти і двадцять сонат для фортепіано, вісім скрипкових сонат, безліч інших творів. Серед них такі знамениті твори як Перша і Друга симфонії, а також балет «Творіння Прометея».
У 26 років у Бетховена починаються проблеми із слухом. Причина – запалення внутрішнього вуха, яке тим більше небажано для композитора, що викликає постійний дзвін у вухах. Він усамітнюється в невеликому містечку Хайлігенштадте де і пише Третю симфонію.
Ілюстрація до музичного твору “Творіння Прометея”

У період з 1802 по 1812 роки Бетховен створює оперу «Фіделіо» і деякі інші твори, багато які з них стають його візитними картками: Місячна соната, Дев'ята симфонія і Урочиста меса.

 - “Фіделіо”

 - Місячна соната

 - Дев’ята симфонія

Опера “Фіделіо”

       Не дивлячись на глухоту, Бетховен живо цікавився політичним життям країни і не соромився висловлювати свою, деколи дуже сміливу точку зору, на ті або інші дії уряду, аніскільки не побоюючись переслідувань і репресій, які почалися після поразки Наполеона і встановлення жорсткого поліцейського режиму в Австрії.

Він читає партитури опер різних авторів, серед яких особливу увагу приділяє роботам німецького композитора Вебера, з яким зустрічається під час його приїзду до Відня.

Здоров'я Бетховена погіршується, і, врешті-решт, важке захворювання печінки 26 березня 1827 року приводить до смерті великого композитора. На його похорони зібралося більше 20 тисяч чоловік.
У Людвіга Ван Бетховена залишилася велика кількість учнів, найвідоміші з яких: Тереза Брунсвік, Стефан Брейнінг, Фердинанд Ріс, Карл Чорни і Доротея Ертман.
Тереза Брунсвік
Фердинанд Ріс
Доротея Ертман


title: Презентація на тему «Deruny»

text:
Deruny
 (Ukrainian Potato Pancakes)

Ingredients:

1 large onion, grated

6 potatoes, peeled and grated

2 tbsp plain flour
2 eggs

2 tsp salt

3/4 tsp freshly-ground black pepper

600ml sour cream
300ml cream

oil for frying

Combine the onion, potatoes, flour, eggs, salt and black pepper in a food processor and render to a smooth purée (you can also do this in a bowl with a hand blender. Heat oil in a large frying pan or skillet and when hot drop large tablespoons of the potato mixture into the oil. Cook until browned on one side (About 4 minutes) then turn over and cook on the other side. When done, drain on kitchen paper and place in an oven to keep warm as you cook the remainder of the mixture. When done, whisk together the sour cream and cream. Serve the potato pancakes warm with a generous dollop of the cream mixture.
Preparation:


Презентація на тему «Глобальні небезпеки людства»


title: Презентація на тему «Бароко» (варіант 5)

text:
Бароко
Бароко – стиль у європейському мистецтві  та архітектурі. За естетичним визначенням – це стиль, що виникає на хвилі кризи гуманізму і народженню маньєризму.
Загальна характеристика
Прагнення вразити читача  пишним оздобленням твору
Відтворення постійного руху, пишності вихору часу
Алегоризм
Різкий контраст
Вираження просвітницької тематики
Тенденції  життєстверджуючого сприйняття дійсності
Засновник  бароко
Засновником бароко вважають Мікеланджело  Буонароті . Саме він підсилив архітектуру велетенським ордером , широко використовував карнизи , подвоєння пілястр та колон
тісняву архітектурних елементів та надлюдський розмір. Скульптурні та архітектурні твори генія й досі справляють враження скорботи, напруги, нервовості, хоча зберігають чітку побудову, симетрію і потойбічну, майже неможливу красу.

Живопис бароко

Бароко в архітектурі
Скульптура бароко відрізняється патетикою жестів, експресією ракурсів, соковитою пластикою, живопис - барвистістю, декоративністю, ефектами світлотіні. Те ж саме і в архітектурі: вся естетика бароко заснована на перебільшеному пафосі, прагненні вразити уяву

Кращі представники бароко
Лоренцо берніні

Джова́нні Лоре́нцо Берні́ні (7грудня 1598, Неаполь— †12 листопада 1680 ,Рим) — італійський архітектор і скульптор.У архітектурі і скульптурі Берніні, найбільшого майстра римського і всього італійського бароко,яскраво утілилися головні принципи цього стилю: підвищена емоційність, театральність, активне протидія простору і маси, поєднання релігійної афектації з підкресленою чуттєвістю.
Роботи Лоренцо Берніні

Франческо Борроміні
Походить з родини будівничого. Сам працював на будівництві в Мілані. Він небіж римського архітектора Карло  Мадерно (1556–1629), що добудував в Вічному місті собор Св. Петра, а також створив фасад церкви Св. Сусани  і палаццо Маттеі-ді-Джове.
Карло Мадерно  викликав його в Рим, де і пройшли всі роки життя митця. Робив поряд з Мадерна. Занадто талановитий Борроміні сприймався конкурентом могутнього ЛоренцоБерніні, який зробив все можливе для відсторонення архітектора від державних та приватних замовлень. Головними замовниками Борроміні стали католицькі чернечі ордени.
З 22 липня 1667 року відчув себе тяжко хворим. Усамітнився, знищив особистий архів, малюнки і креслення. Покінчив життя самогубством.
Роботи Франческо Борроміні

Бароко в Україні  (архітектура)
Бароко в Україні розповідає про європейське та  українське (козацьке) бароко  на українських землях 17 — 18 століття.
Бароко на українських землях найбільше представлено в церковній архітектурі, значно менше в гравюрі і живописі . На сюжети стінописів впливала гравюра, а не навпаки. Архітектура  відігравала домінуючу роль і залишила найбільшу кількість характерних зразків стилю в різних регіонах. Дещо менше було зразків в скульптурі, тісно пов'язаній з храмовим будівництвом і різьбленням вівтарів. Яскравим зразком скульптури бароко була творчість Пінзеля та скульпторів його школи у Львові.
Собор Святого Юра  у Львові
На Лівобережній Україні своє почесне місце зайняла не скульптура, а різьблені вівтарі (бароковий вівтар Софії Київської, вівтар в церкві міста Глухів  тощо).

Бароко в Україні( живопис)
Провідне місце у культурному житі тодішнього суспільства посідав жанр портрета, який також відноситься до яскравих і самобутніх явищ національної художньої культури. Художня мова відтворення портретного образу своєрідно використовувала європейські барокові ідеї та національні традиції, яким також були притаманні риси театралізації, умовності, певна символічна система. Вишуканий стиль бароко якнайкраще виражав духовні інтереси української козацької старшини й вищого духовенства, їхні прагнення до рафінованої аристократичності. Значною мірою через портрети сотників і полковників, видатних політичних і культурних діячів епохи козацької автономії ми маємо уявлення про військових і політичних діячів Україні тих часів.


title: Презентація на тему «Филипович Павло Петрович» (варіант 2)

text: Филипович Павло Петрович


Презентація на тему «Розвиток українського кіно» (варіант 2)


Презентація на тему «Засоби ведення війни»


Презентація на тему «Мультипликация»


title: Презентація на тему «Найнезвичайніші будівлі світу»

text:
Учениці 10-А класу
ССЗШ №307
М. Києва
Високоморної Ярослави
Найнезвичайніші будівлі світу
Музей Писанки, Коломия, Україна
Музей «Писанка» — музей писанки в місті Коломиї Івано-Франківської області. В колекції музею понад 6000 писанок з різних регіонів України та країн світу. Серед експонатів музею є також писанки з підписами відомих політичних діячів України. За результатами акції Сім чудес України музей опинився на восьмому місці за голосами інтернет-користувачів та на сімнадцятому місці за голосами експертів.
Wonderworks – парк розваг Pigeon Forge, Тенесі, США
Water Tower – Сарагоса, Іспанія
Water Cube – Пекін, Китай
Один из самых запоминающихся объектов Олимпийских игр 2008 года — Водный Куб (Water Cube) переоборудован в крупнейший аквапарк Азии. Аквапарк занимает 12000 квадратных метров, на его территории находятся: бассейн с искусственными волнами, различные водные аттракционы, 13 горок и спа-центр.
Концертний зал Walt Disney – Лос-Анджелес, штат Каліфорнія, США
Концертный зал имени Уолта Диснея располагается на Южной Гранд Авеню и является уже четвертым по счету концертным залом города. Вмещает в себя 2265 человек.
Является домашней сценой для городского филармонического оркестра и местного же хора. Вдова Уолта Диснея, Лиллиан, пожертвовала в 1987 году средства на строительство здания. Концертный зал, построенный по проекту Фрэнка Гери, был открыт 24 октября 2003 года.
Umeda Sky Building – Осака, Японія
хмарочос в Осаці, Японія. Хмарочос складається з двох 40-поверхових веж, з'єднаних мостами та есколаторами. Висота будівлі становить 173 метри. Будівництво було розпочато в 1990 і завершено в 1993 році. Дизайн хмарочосу було розроблено Хіросі Харою і був побудований корпорацією Takenaka.
Бібліотека UCSD Geisel – Сан-Діего, штат Каліфорнія, США
Turning Torso – Мальмо, Швеція
хмарочос в Мальме, Швеція. Висота 54-поверхового будинку становить 190 метрів, він є найвищим будинком Скандинавії,[1] та другим за висотою житловим будинком Європи після Тріумф-Паласа в Москві. Будівництво було розпочато в 2001 році і 27 серпня 2005 року його було офіційно відкрито. В 2005 році хмарочос отримав нагороду Emporis Skyscraper Award, як найкращий хмарочос у світі, збудований цього року.
The Wave Tower – Дубай, ОАЕ
The Valencia Opera House – Валенсія, Іспанія
The Torre Galatea Figueras – Іспанія
Національна бібліотека – Мінськ, Білорусія
The Museum of Play – Рочестер, штат Нью-Йорк, США
The Egg (Empire State Plaza) – Олбані, штат Нью-Йорк, США
The Chrysler Building – Нью-Йорк, США
The Basket Building – штат Огайо, США
Концертний зал Tenerife – Канарскі острови, Іспанія
Муніципальний центр – Темпе, Арізона, США
Tate Modern Addition – Лондон, Великобританія
Міністерство транспорту – Тбілісі, Грузія
Stata Center – Кембрідж, Масачусетс
Songjiang Hotel – Шанхай
Solar Furnace – Одейло, Франція
Будинок Парламенту – Єдинбург, Шотландія
Ryugyong Hotel – Пхеньян, Північна Корея
Russia Tower – Росія
Прибудова до музею Royal Ontario – Торонто, Канада
Ripley’s Building – Ніагарський водоспад, Антаріо, Канада
Ripley’s Believe It or Not! – Ніагарський водоспад, Антаріо, Канада
Richmond Olympic Oval – Ванкувер, Канада
Резиденція Antilia, Індія
Regatta Hotel – Джакарта, Індонезія
Raffles Dubai in Wafi city – Дубай, ОАЕ
Puerta de Europa – Мадрид, Іспанія
Penang Global City Centre – Малазія
Pabellon de Aragon – Сарагоса, Іспанія
P.A.R.A.S.I.T.E Project – Ротердам, Нідерланди
Олімпійський стадіон – Монреаль, Канада
Notre Dame du Haut – Сона Верхня, Франція
Nordpark Cable Railway – Інсбрук, Австрія
Будівля Nord LB – Ганновер, Німеччина
Новий музей – Нью-Йорк, штат Нью-Йорк, США
Neues Tempodrom – Берлін, Німеччина
Будівля національного конгресу – Бразилія
National centre for the performing arts – Пекін, Китай
Будівля Національного Союзу Архітекторів – Румунія
Nakagin Capsule Tower – Токіо, Японія
Музей сучасного мистецтва – Нітерой, Бразилія
Montreal Biosphère – Канада
Manchester Civil Justice Centre – Манчестер, Великобританія
Macquarie Bank – Сідней, Австралія
Grand Lisboa – Макао, Китай
Готель-казино Luxor – Лас-Вегас, штат Невада, США
Будівля Lloyd – Лондон, Великобританія
La Pedrera – Барселона, Іспанія
Kunsthaus – Грац, Австрія
Бібліотека Канзас-Сіті – штат Міссурі, США
Jumeirah Emirates Towers – Дубай, ОАЕ
John Curtin School of Medical Research – Канберра, Австралія
Irving Convention Center – Лас Колінас, штат Техас, США
Головний офіс ING – Амстердам, Нідерланди
Музей Guggenheim – Більбао, Іспанія
Gherkin Building – Лондон, Великобританія
Офіс Газпром – Росія
Головний офіс Gas Natural – Барселона, Іспанія
Fuji television building – Токіо, Японія
Frost Bank Tower – Остін, Техас, США
Forest Spiral Building – Дармштадт, Німеччина
Ferdinand Cheval Palace – Франція
Торговий центр Fashion Show – Лас-Вегас, штат Невада, США
Концертний зал Experience Music Project – Сіетл, штат Вашингтон, США
Esplanade Theatres – Сінгапур
Erwin Wurm: House Attack – Вена, Австрія
Errante Guest House – Чілі
Edificio Mirador – Мадрид, Іспанія
Eden project – Великобританія
Digital Beijing – Пекін, Китай
Будинок головного офісу Darcons – Чіхуахуа, Мексика
Dancing Building – Прага, Чехія
Container City – Лондон, Великобританія
Церква Hallgrimur – Рейк’явік, Ісландія
Chicago Spire – Чікаго, Іллінойс, США
Chapel of the Holy Cross – Седона, Арізона, США
Офіс CCTV – Китай
Cathedral of St. Mary of the Assumption – Сан Франциско, Каліфорнія, США
Cathedral of Brasilia – Бразиліа, Бразилія
Burj Khalifa – Дубай, ОАЕ
Burj al-Taqa – Дубай, ОАЕ
Burj al Arab – Дубай, ОАЕ
Blur Building – Швейцарія
Планетарій Berlin Zeiss – Берлін, Німеччина
Пекінський Національний Стадіон – Пекін, Китай
Baha’i House of Worship – Нью- Делфі, Індія
Atomium – Брюсель, Бельгія
Atlantis – Дубай, ОАЕ
Arche de la Défense – Франція
Aqua Tower – Чікаго, Іллінойс, США
Каплиця Академії військово-повітряних сил – штат Колорадо, США
Selfridges Department Store – Бірмінгем, Великобританія
Високоморна Ярослава
Підготувалаучениця 10-А класуССЗШ № 307
2012


title: Презентація на тему «Развитие театра. Япония»

text:
Развитие театра                  в Японии
Подготовила
Григор Татьяна9А класс
План
1. Кабуки
2.Период Эдо (1603—1868)
3.Период Мэйдзи (1868—1912)
4. Кабуки в наши дни
5.Выводы
6.Литература

Кабуки
один из видов традиционного театра Японии. Представляет собой синтез пения, музыки, танца и драмы, исполнители используют сложный грим и костюмы с большой символической нагрузкой.
Основоположница театра кабуки Идзумо-но Окуни
Период Эдо (1603—1868)
Женщины исполняли женские и мужские роли в комических пьесках, сюжетами которых служили случаи из повседневной жизни. Новый жанр быстро стал популярен.
Изначально, кабуки представлял собой в большой степени грубые и неприличные постановки; многие актрисы вели аморальный образ жизни.
Период Эдо
В виду большой популярности кабуки, место женщин-исполнительниц ролей заняли юноши. Вместе с этим изменился и характер постановок — больше внимания уделялось драматическому искусству, нежели танцу. Однако, это мало повлияло на нравственную сторону представлений, к тому же юноши-актёры были не менее доступны для публики, чем их предшественницы.
Период Эдо
Представления юношей зачастую прерывались дебошами, что заставило сёгунат запретить выступления юношей на сцене кабуки в 1652 году.

С 1653 года в труппах кабуки могли выступать только зрелые мужчины, что привело к развитию утончённого, глубоко стилизованного вида кабуки — яро-кабуки
Период Эдо
Практически до сего дня все роли кабуки исполняются мужчинами. Актёры, специализирующиеся на исполнении женских ролей, называются оннагата или ояма
Период Мэйдзи (1868—1912)
С началом реставрации Мэйдзи, изменившей ход исторического развития Японии, во всех областях жизни общества началась широкая полоса заимствований опыта европейских стран. В этой ситуации искусству кабуки грозило разрушение.
Период Мэйдзи
Театр был реконструировал согласно европейскому образцу. Была упразднена башня ягура (непременная принадлежность старых театров); для публики, одетой в европейские платья, в партере устанавливались стулья. Для освещения стали применяться газовые фонари.
Период Мэйдзи
В марте 1911 года открылся первый построенный в европейском стиле театр «Тэйкоку гэкидзё», при котором была создана актёрская школа, использовавшая опыт европейского театра. Набор в эту школу был свободным: преимуществ членам актёрских семей не предоставлялось. В программу обучения входили занятия европейской оперой и балетом
Периоды Тайсё (1912—1926) и  Сёва (1926—1989)
1 сентября 1923 года в Японии произошло сильное землетрясение магнитудой 8,3, принёсшее большие разрушения и временно приостановившее развитие театрального искусства: большинство старых театром было разрушено, а спектакли ставились на малых сценах
Периоды Тайсё и Сёва
В годы Второй мировой войны (1939—1945) многие актёры были мобилизованы в армию. В результате бомбардировок были уничтожены многие театры кабуки,а немногие из уцелевших крупных театральный зданий были преобразованы оккупационными властями в кинотеатры и клубы для военных
В первые послевоенные годы ряд актёров старшего поколения был удостоен звания члена Академии искусств, а также различных правительственных наград. Из-за того что многие крупные актёры кабуки умерли в годы войны или сразу после неё, ведущие роли в пьесах стали поручать молодым актёрам; поскольку театральных помещений было мало, им часто приходилось выступать в залах крупных магазинов
Периоды Тайсё и Сёва

Периоды Тайсё и Сёва
Кабуки в наши дни
В современной Японии кабуки остаётся довольно популярным жанром — он самый популярный вид театрального искусства среди всех традиционных японских драматических жанров. Многие ведущие актёры кабуки часто снимаются в кино и на телевидении
Элементы кабуки
Театр кабуки в настоящее время состоит из трёх типов постановок:
Дзидай-моно (яп. 時代物) — «исторические» пьесы, созданные до периода Сэнгоку
Сэва-моно (яп. 世話物) — «простонародные», созданные после периода Сэнгоку
Сёсагото (яп. 所作事 — танцевально-драматические пьесы.
Важными особенностями кабуки является «язык поз», миэ, с помощью которого актёр выводит на сцене своего персонажа; грим кэсё, привносящий необходимую стилистику персонажу, делая его легко узнаваемым даже для не искушённых в театральном искусстве зрителей. Рисовая пудра используется для белой основы грима, в то время как кумадори подчеркивает или усиливает черты лица актёра, для создания «маски» животного или сверхъестественного существа.
Элементы кабуки
Выводы
Уникальность искусства Кабуки состоит в том, что все женские роли исполняются актерами-мужчинами. Впервые попав на спектакль театра Кабуки, в первые минуты начинаешь ощущать себя несколько странно.
Актёры передвигаются по сцене в позах скрученного артритом человека, причем эти позы требуют изрядной выносливости; они строят такие гримасы, что невольно начинаешь думать: уж не съели ли они все разом перед спектаклем порченого продукта? Актёры Кабуки великолепно владеют мышцами лица и «умеют рассказывать лицом». Иногда это выглядит жутковато. Так, безумный герой обязан выпучить глаза, перекосить рот и далее по законам жанра
Литература
http://ru.wikipedia.org/wiki/Кабуки

http://go.mail.ru/search_images

http://shkolazhizni.ru/archive/0/n-33229/


Презентація на тему «Корупційні ризики в державній службі»


title: Презентація на тему «Мистецтво Відродження» (варіант 2)

text:
Культура Західної Європи
Мистецтво Відродження
Епоха Відродження
Епоха Відродження — період в історії культури Західної Європи, який почався в Італії в кінці XIII століття, зайняв в більшості європейських країн XIV—XVI ст., а в Іспанії та Англії тривав до початку XVII століття. За своїм характером епоха Відродження (або Ренесанс) є перехідною. З нею пов'язаний важливий перелом в культурному розвитку: кінець панування середньовічної культури і початок формування культури Нового часу.
Особливості епохи Відродження
Ренесанс – антифеодальний, за своєю основою, рух, йому властивий гуманістичний світогляд, звернення до культурної спадщини античності, її «відродження» (звідси і походження терміну). Його провісниками виступили поет Данте, художник Джотто та інші. Але родоначальниками Відродження вважаються Франческо Петрарка (1304—1374), автор «Книги пісень» і Джованні Бокаччо (1313—1375), автор «Декамерону».
Особливості епохи Відродження
Специфіка культури доби Відродження
Класифікація періодів
Поняття
Теоцентризм (грец. Theos — Бог + лат. Centrum — центр кола) — філософська концепція, в основі якої лежить розуміння Бога як абсолютного, досконалого, найвищого буття, джерела всього життя і будь-якого блага. При цьому основою моральності служить шанування Бога і служіння йому, а наслідування і уподібнення Йому вважається вищою метою людського життя.
Найпоширенішим теоцентризм був у Середні віки.
Антропоцентризм (грец. людина і лат. центр) - філософське вчення, за яким людина є центром Всесвіту і метою всіх подій, які в ньому відбуваються, що вона створена Богом «за своїм образом і подобою».
Антропоцентризм — це принцип, відповідно до якого людина є завершенням еволюції світобудови. Сам термін був вперше вжитий в добу Відродження.

Гуманізм
Нова епоха принесла новий світогляд. Ідейний зміст культури Відродження, що відобразився в наукових, літературних, художніх, філософських творах, склав гуманістичне світобачення. Гуманізм такої своєрідної культурної епохи, як Відродження, мав цілий ряд особливостей.
Важливу роль у формуванні ренесансного гуманізму відіграла антична традиція, схиляння перед досягненнями давніх греків і римлян. Гуманісти не просто дуже багато робили для збереження, вивчення древніх рукописів, пам'ятників мистецтва, вони вважали себе прямими спадкоємцями античної культури з її абсолютно іншим, ніж християнське, ставленням до життя.
Багато творів мистецтва надихалося біблійними сюжетами. Нерідко художники, архітектори працювали на замовлення римського двору, збільшуючи вплив католицької церкви (Сикстинська капела, собор святого Петра). Внутрішнє розкріпачення, вільнодумство цілком поєднувалося у гуманістів з вірою в Бога, конфлікту з католицькою церквою дуже довго не виникало.
Поняття
Гуманíзм  - визнання людини найвищою цінністю у світі, повага до гідності та розуму людини, право на щастя в житті, і вільний вияв природних почуттів і здібностей.
Гуманістичний світогляд протиставляється світоглядам, для яких людина не стоїть на вершині піраміди цінностей: Релігійному, де найголовнішою цінністю проголошується Бог. Класовому, для якого найважливіші інтереси певного класу, для якого, в свою чергу,  найпершою цінністю є інтереси імперії тощо.

Видатні художники  італійського відродження

Леонардо да Вінчі
Незвично гарна людина атлетичного складу, учасник всіх змагань і турнірів, прекрасний плавець, фехтувальник, вершник, чудовий розповідач, ерудит-оратор, кавалер і танцюрист, співак, поет, музикант і конструктор, геніальний художник, математик, механік, астроном, геолог, ботанік, анатом-фізіолог, військовий інженер, мислитель-матеріаліст  – увесь цей спектр сконцентрувався лінзою епохи Відродження в Леонардо да Вінчі
Леонардо да Вінчі
Леонардо да Вінчі народився 14.04. 1452 року в невеликому місті Вінчі, недалеко від Флоренції. Дома, крім читання, письма і арифметики його навчили елементарної латині, музики і співу.
Помітивши захоплення сина малюванням і ліпкою, батько Леонардо-П’єро да Вінчі віддає сина на навчання до знаменитого скульптора і живописця Андреа Верокіо. Майстерня Верокіо, де Леонардо створився, як художник і в значній мірі як учений, була в 70-х роках 15ст. головним художнім центром Флоренції. Тут виховували любов до природи, точного малюнку і точного моделювання.
У 20 років Леонардо да Вінчі був проголошений Майстром.
З 1472-1482 р. він живе і працює у Флоренції, з 1482-1499 р. - і Мілані, потім знову у Флоренції (1499-1506) і в Мілані (1506-1513). В 1516 році після трьох років роботи в Римі, Леонардо да Вінчі переїжджає до Франції по запрошенню французького короля і там проводить свої останні роки.
Помер Леонардо да Вінчі в 1519 році в Франції.


title: Презентація на тему «О. М. Поль»

text:
О. М. Поль — почесний громадянин краю
Олександр Миколайович Поль (1832-1890) – український дослідник-археолог українсько-німецького походження, верхньодніпровський поміщик, шляхтич, краєзнавець і підприємець, меценат.
Олександр Поль – активний громадський діяч, який брав участь у впровадженні селянської, земської і судової реформ на Катеринославщині, 15 років він віддав на детальне вивчення залізних руд Кривого Рогу і доведення їх промислового значення.
Олександр Миколайович Поль
О.М. Поль особисто сприяв тому, щоб у 1881 році розпочались промислові розробки, які визначили подальший бурхливий економічний розвиток Придніпровського регіону. Саме в цьому році був отриманий дозвіл на будівництво Криворізької залізниці, яка проходила через Катеринослав. Вона поєднала Кривий Ріг та Донбас і тим самим ліквідувала відірваність нашого краю від світу та заклала основи розвитку міста.
Будівництво Криворізької залізниці
За 25 років з 1885 р. по 1900 р. населення Катеринослава зросло від 47 до 180 тисяч! Того ж 1881 року вдалося розпочати будівництво мосту через Дніпро – другого на той час у Росії та першого за довжиною у Європі. Таким чином своєю залізницею та першим мостом ми завдячуємо Олександру Миколайовичу.
Сучасне фото Амурського мосту
Ця талановита та завзята людина вважалася «степним Колумбом» завдяки своєї пристрасті збирати предмети давнини. Особливу увагу він приділяв історії Запорізької Січі. Його колекція нараховувала 4774 предмета, які у 1887 були розташовані у першому археологічному музеї нашого краю – будинку, у якому проживала ця видатна людина.
Музей О. М. Поля
Вдячні нащадки у 2002 встановили пам'ятник першому почесному громадянину міста Дніпропетровська.
Пам’ятник О. М. Полю у Дніпропетровську
Презентаціяз теми: “О. М. Поль — почесний громадянин краю”учениці 9-2 групифінансово-економічного ліцеюм. ДніпропетровськаЗайвої Ксенії