title: Презентація на тему «Китайська опера» (варіант 4)

text:
Китайська опера

ІСТОРІЯ КИТАЙСЬКОЇ ОПЕРИ
Мистецтво для імператорів. Понад два тисячоліття у Піднебесній зі сцени оспівують правителів та аристократичні сім'ї.
Усі актори - вбрані в національний одяг. Інтригуючі історії, які вони розігрують перед публікою - узяті з життя Забороненого міста. Китайська опера кардинально відрізняється від свого західного аналога. Родзинкою опери у Піднебесній є те, що майже усі ролі у ній виконують чоловіки.

Спів супроводжує биття у барабани та калатання дзвонів. Китайські виконавці вміють не лише співати, вони ще й можуть продемонструвати на сцені рухи з національних бойових мистецтв.

Хоча оперу й адаптували до вимог сучасного глядача, багато елементів залишаються у ній незмінними протягом двох тисяч років. Саме тому акторам доводиться роками опановувати це автентичне мистецтво: вони їздять по країні, вивчаючи колорит та звичаї.

Пекінська опера
Грим в Пекінській опері
У Пекінській опері для чоловічих ролей встановлено певний грим. Поєднуючи реалістичне і символічне і, виходячи з душевного стану, моральних якостей, думок і почуттів, а також зовнішності, віку та громадського стану героя, гримери-художники узагальнюють все це в найбільш типових рисах його вигляду і характеру та у відповідності з цим створюють різні зразки гриму, даючи характеристику персонажу ще й за допомогою кольору.
 Зазвичай червоний колір в гримі - це колір відданості і чесності, чорний - прямоти та сміливості, синій і зелений - хоробрості і рішучості, жовтий і матово-білий - жорстокості і хитрості; золотий же і сріблястий кольори використовують для міфічних героїв.

Персонажі Пекінської опери
Персонажі Пекінської опери поділяються на 4 види, і кожен вид, у свою чергу, поділяється на різні, сценічні амплуа. Амплуа «шен» — це чоловічі ролі. Відповідно до соціального становища і віку амплуа «шен» поділяється на персонажів категорії «лаошен» — старих і людей похилого віку з бородою і «сяошен» — молодих хлопців, юнаків.
Амплуа «дань» — це жіночі ролі, серед них виділяються персонажі, що зображують молодих жінок і жінок середніх років. До амплуа «дань» належать: «цін'ї», т. е. ролі спокійних, стриманих жінок, «хуадань» — безпосередні, сміливі дівчата і «удань», тобто власне героїні.
Амплуа «цзін» — це теж чоловічі ролі, в яких показані чоловічі персонажі з відкритим сміливим характером. Амплуа «мо» — це другорядні ролі, вони наближаються до амплуа «лаошен»; за віком персонаж «мо» повинен бути старшим ніж персонаж «лаошен».
Зазвичай персонаж «мо» передбачає в Пекінській опері нерозумного старого з нізів суспільства. До амплуа «чоу» відносяться добрі, комічні персонажі або хитрі, підступні, але дурні лиходії. Подібні ролі можуть грати і жінки, і чоловіки, і все це в Пекінській опері служить для зображенн людей з низів суспільства.
Історія опери Пекіну
Пекінська опера називається «оперою Сходу». Вона є дорогоцінною національною спадщиною Китаю і називається так тому, що як самостійний театральний жанр вона сформувалася і визріла в Пекіні. Пекінська опера існує вже понад 200 років.
Її витоки корінням йдуть з XVIII ст. Вона бере початок від декількох видів стародавніх місцевих музичних драм, особливо від місцевих музичних драм провінції Аньхой.
Зазвичай вважають, що кінець XVIII ст. був першим періодом повного розквіту Пекінської опери. У той час Пекінська опера користувалася популярністю не тільки в народі, але й в імператорському палаці. Тоді члени імператорського палацу й вищі верстви суспільства любили дивитися постановки Пекінської опери. Палац надавав артистам чудові умови, костюми, грим, а також сценічні декорації. 20-40 роки ХХ ст. - це другий період розквіту Пекінської опери.
У цей період виникли різні школи Пекінської опери. Найвідомішими були школа Мей (Мей Ланьфан - 1894-1961 рр.), школа Шан (Шан Сяоюнь - 1900-1975 рр.), школа Чен (Чен Яньцзю - 1904-1958 рр.) і школа Сюнь (Сюнь Хойшен - 1900-1968 гг.).
Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Ринок праці» (варіант 7)

text:
Ринок праці
Ринок праці – це система суспільних взаємовідносин,
 пов'язаних із купівлею та продажем товару.

Суб'єкти ринку праці

По відношенню до праці усе населення країни можна поділити на 2 категорії:
Кон’юнктура ринку праці – це співвідношення попиту і пропози-
ції праці на певний період,яке визначає ставки заробітної плати на
 конкретні види праці та рівень зайнятості населення.
Кожен тип ринкової кон’юнктури властивий тому чи
іншому регіонові або сфері застосування праці, утворюючи в сукуп-
ності загальний ринок праці в країні.
Співвідношення попиту на робочу силу та її пропозиції складається
під впливом конкретної економічної та соціально-політичної ситуації,
 зміни ціни робочої сили ( оплати праці), рівня реальних доходів на-
селення.
З рисунка видно,що у міру зниження
Рівня реальної заробітної плати(ціни
Робочої сили), попит на робочу силу з
Боку роботодавців і відповідно зайня-
тість зростають. Зростання реальної
заробітної плати супроводжується
збільшенням пропозиції робочої сили.
У точці перетину цих кривих попит і
Пропозиція робочої сили збігаються,
Тобто виникає рівновага на ринку праці.
Якщо ціна робочої сили вища від рівно-
Важної, виникає безробіття, якщо ниж-
ча- дефіцит працівників.
Сегментація ринку праці – це поділ працівників і робочих місць на
замкнуті сектори, зони,які обмежують мобільність робочої сили
своїми рамками.
Система відносин на ринку праці складається з трьох основних компонентів:

  відносини між найманим працівником і роботодавцем;
 відносини між суб'єктами ринку праці і представниками (профспілки, асоціація роботодавців, служби зайнятості);
 відносини між суб'єктами ринку праці і державою.


title: Презентація на тему «Кохання В мистецтві»

text:
Кохання
В
мистецтві
Підготувала:
учениця 9 класу
Павленко Марина
На вулиці Пушкінській в Харкові стоять двоє – вони зі всіх сил тягнуться один до одного, щоб поцілуватись. Нещодавно “бронзових” закоханих оточили фонтаном.
СТІНА ЛЮБОВІ
На честь початку третього тисячоліття на Монмартрі з’явилася Стіна любові. На яскраво-синій плитці білими літерами написано “Я тебе кохаю” на 311 мовах світу ( навіть мовою знаків і жестів!). Біля цієї стіни  призначають побачення та загадують бажання знайти свою другу половинку.
В Грузії, місті Батумі знаходиться оригінальний пам’ятник “Поцілунок  Алі і Ніно” . За задумом автора Тамара Квеситадзе, семиметрові фігури хлопця та дівчини стоять на відстані одна від одної. Але через декілька секунд Алі і Ніно  починають рухатись назустріч , щоб поцілуватись та стати одним цілим. Потім Алі і Ніно знову розходяться, але лише для того щоб знову обнятися.
14 лютого 2006 року на центральній вулиці Одеси – Деребасівській- “посадили” бронзове дерево кохання. Дерево видатне: важить тонну, а його висота 3 метра! Скульптор Михайло Рева зробив крону у вигляді серця, прикрасив її 210 сердечками і написав на дереві слово “кохання” на 65 мовах світу.
       Символ вірності

Коли собаці по кличці Хатіко  було півтора року, її хазяїн помер. Проте вірний пес протягом 10 років кожного дня приходив зустрічати хазяїна на станцію Сібуй. Саме тут і поставили пам’ятник Хатіко. Вже 76 років він – символ вірності в Японії.
Свобода в картинах


Презентація на тему «Китайська порцелянає»


Презентація на тему «Здоровое питание школьников»


Презентація на тему «Моя майбутня професія. Соціальна педагогіка та психологія»


title: Презентація на тему «Лятошинський Борис Миколайович» (варіант 1)

text:
                            Презентація на тему:
               “Лятошинський  Борис  Миколайович”
 Виконала:учениця 10-б класугімназії №315м. києва
Орел анастасія
                                зМІСТ
1 Біографія
1.1 Ранні роки
1.2 1920-ті роки
1.3 1930-ті роки
1.4 1940-ві роки
1.5 Повоєнні роки
2 Характеристика творчості
2.1 Ранній період
2.2 Зрілий період
3 Педагогічна діяльність
4 Фотографії
Бори́с Ми́колайович Лятоши́нський (*22 грудня 1894, за новим стилем: 3 січня 1895, Житомир — 15 квітня 1968, Київ) — український композитор, диригент і педагог, вважається одним з основоположників модерного напрямку в українській музиці. Неодноразовий член журі міжнародних і всесоюзних конкурсів та активний працівник у керівних органах Спілки композиторів України і в Київській консерваторії, Лятошинський виховав нову плеяду композиторів таких як І.Шамо, В.Сильвестров,І.Карабиць, Є.Станкович.
Нагороджений званнями Заслуженого діяча мистецтв УРСР (1945), народного артиста УРСР (1968), державними преміями СРСР (1946, 1952) та УРСР ім. Т. Г. Шевченка (1971)
                         бІОГРАФІЯ
	Народився у Житомирі в сім'ї інтелігентів: його батько Микола Леонтійович був вчителем історії, крім педагогічної роботи займався науковою діяльністю у галузі історичних наук, а як директор різних гімназій, вів громадсько-освітню роботу вЖитомирі, Немирові, Златополі. Мати добре грала на фортепіано й співала.

                       Ранні роки
	З ранніх років виявив велику музичну обдарованість, вчився грати на скрипці і фортепіано. В 14 років написав кілька музичних творів, серед яких — для фортепіано, фортепіанний квартет. Перші твори молодого композитора з успіхом виконувалися в Житомирі. Відвідував житомирську гімназію, закінчив її у 1913.
Житомирська гімназія № 2, в якій навчався Борис Лятошинський
У 1913 році Борис Лятошинський переїхав до Києва, та вступив до юридичного факультету Київського університету. Водночас готувався до вступу в тільки-но відкриту консерваторію, приватно навчаючись музиці у професора Київської консерваторії Р. Глієра: після запрошення останнього став студентом його класу. А вже в 1914 році відбулося знайомство Лятошинського з майбутньою дружиною Маргаритою Царевич.
Закінчив у 1918 юридичний факультетиївського університету, у 1919 року - Київську консерваторію у класі композиції Р. Глієра. Із вдячністю згадував роки навчання у Р. Глієра, у його спогадах про Глієра читаємо: «Він вимагав тільки одного: щоб ми були щирі у своїх музичних висловлюваннях, щоб у них незмінно відчувалась правдивість думки і почуття, щоб ми неухильно підвищували свій професіоналізм»[1]. Творчі зв'язки з Глієром Лятошинський підтримував, з часом вони переросли у щиру людську дружбу. Серед творів консерваторських років сам композитор виділяв як цілком зрілі два: Струнний квартет № 1, ор. 1 і Симфонію № 1, ор. 2.
  Б. Лятошинський (ліворуч) та
                   Р. Глієр
                       1920-ті роки
        З 1920 року Б. Лятошинський викладає музично-теоретичні дисципліни на виконавських факультетах Київської консерваторії, а з 1922 року — веде клас композиції. Першими його випускниками (1925) були згодом відомі митці — музикознавець І. Ф. Белза і композитор Г. П. Таранов.
 	20-ті роки стали для Лятошинського періодом творчої зрілості, формування індивідуального стилю. У першій половині 20-х років він глибоко цікавився новою музикою, стежачи за здобутками як російських композиторів (С. Прокоф'єв, І. Стравінський, М. Мясковський), так і західних (А. Шенберг, А. Берг, Б. Барток, А. Онеггер та ін.). З 1922 по 1925 роки Борис Лятошинський очолював Асоціацію сучасної музики при Музичному товаристві імені М. Д. Леонтовича. На засіданнях асоціації митці знайомилися з музикою XX ст. У той період композитор звертався переважно до камерних жанрів. Він написав струнний квартет № 2, Тріо для фортепіано, скрипки і віолончелі, дві сонати для фортепіано, цикл фортепіанних п'єс «Відображення» і низку романсів на вірші Г. Гейне, К. Бальмонта, П. Шеллі, І. Буніна, М. Метерлінка та ін. Музичні теми деяких ранніх творів композитор пізніше використав у великих симфонічних полотнах (наприклад, музична тема з «Відображень» з'явиться у Симфонії № 4).
	Друга половина 20-х років була не менш інтенсивною у творчості Б. Лятошинського. Композитор написав Струнний квартет, № 3, Сонату для скрипки й фортепіано, Баладу для фортепіано; тоді ж він знову звернувся до великих форм («Увертюра на чотири українські народні теми», опера «Золотий обруч» за повістю І. Франка «Захар Беркут»). «Увертюра» для симфонічного оркестру відзначена першою премією на республіканському конкурсі разом із Симфонією № 2 Л. Ревуцького.

                        1930-ті роки
	30-ті роки — важливий етап у творчій біографії Лятошинського. Композитор знову звернувся до великих оркестрових форм, створив сюїту з своєї музики до кінофільмів (1931—1932) та Симфонію № 2 (1936).
	У цей час композитор писав також романси на вірші О. Пушкіна, І. Франка, Л. Первомайського, зробив десять обробок українських народних пісень для голосу з фортепіано, створив дві кантати («Урочиста кантата» і «Заповіт») і оперу «Щорс».
	Через драматургічні вади лібрето та перекручення деяких історичних фактів, опера «Щорс» ішла на сценах кількох театрів України недовго. Нова редакція «Щорса», здійснена І. Белзою (під назвою «Полководець»), також швидко зійшла зі сцени. І все-таки окремі номери та сцени опери, зокрема заключна сцена й увертюра, і сьогодні виконуються з успіхом у концертах та по радіо.
	Поряд з написанням власних творів Лятошинський редагував і оркестрував оперу «Енеїда» М. Лисенка, оркестрував балет «Комедіанти» і оперу «Шах Сенем» Глієра, а у 1937 році блискуче оркеструє оперу «Тарас Бульба» Лисенка. У 30-ті роки Борис Миколайович також пише музику для кінофільмів.
	Творчу працю Лятошинському весь час доводилося поєднувати з педагогічною і музично-громадською роботою. Продовжувалась його викладацька діяльність у Київській консерваторії. 1935 року Борису Миколайовичу було присвоєно звання професора. У 1935—1938 Лятошинський викладав паралельно у двох консерваторіях — Київській і Московській, де також обіймав посаду професора.
	У 1939 році Лятошинського обирають головою правління Спілки композиторів України. Цю посаду він обіймав до початку війни.
                       1940-ві роки
	У квітні 1941 року в Київській філармонії відбувся великий авторський концерт Лятошинського, який пройшов з великим успіхом. Автор сам продиригував свою Симфонію № 2, танці з опери «Золотий обруч» і сюїту з опери «Щорс» для хору й оркестру.

	З початком війни Лятошинського було евакуйовано до Саратова, де вже знаходилась Московська консерваторія, де він продовжив викладацьку роботу. Тоді ж у Саратові організувалася радіостанція «Тарас Шевченко», яка вела свої передачі для партизанського підпілля України. В них постійно брав участь Лятошинський разом із своєю дружиною Маргаритою Царевич.

	Композиторська праця Бориса Миколайовича воєнних років була дуже плідною. За три роки він написав «Український квінтет», Струнний квартет № 4, Сюїту на українські народні теми для струнного квартету, Сюїту для квартету дерев'яних духових інструментів, Тріо № 2, Сюїту і Прелюдії для фортепіано, романси на вірші М. Рильського і В. Сосюри, обробив більше вісімдесяти українських народних пісень.

	Центральним твором Лятошинського першої половини 40-х роких став Український квінтет. За цей твір Б. Лятошинському було присуджено Державну премію. На початку 1945-го у зв'язку з 50-річчям композиторові присвоїли звання заслуженого діяча мистецтв УРСР, він був також нагороджений медаллю «За доблесний труд у Великій Вітчизняній війні 1941—1945 рр.».
Пам'ятник Б. М. Лятошинському в Житомирі
                     Повоєнні роки
	Влітку 1944 року Лятошинський повернувся на Україну і відразу ж включився у музичне життя Києва. З 1944 і до самої смерті (1968) він жив у будинку письменників Роліт, де встановлено меморіальну дошку композиторові. Лятошинського призначають художнім керівником Української філармонії, він працює музичним консультантом у Радіокомітеті, викладає у Київській консерваторії.

	Кінець 40-х — 50-ті роки стали наступним плідним етапом у мистецькій діяльності Лятошинського. В цей період він написав ряд хорових і оркестрових творів, романсів, музику до кінофільмів. Серед найзначніших творів — Симфонія № 3, симфонічна балада «Гражина», «Поема возз'єднання», поема «На берегах Вісли», Концерт для фортепіано з оркестром. Ваговим вкладом в українську хорову творчість повоєнних років стали хори Б. Лятошинського на вірші Т. Шевченка і О. Пушкіна.

	Серед останніх творів Б.Лятошинського — симфонії № 4 і № 5, «Слов'янська сюїта» та «Лірична поема».

	Помер 15 квітня 1968 року, похований на Байковому цвинтарі в Києві (надгробок — бронза; скульптор О. О. Банников, архітектор А. П. Сницарєв; встановлений у 1971 році)

Меморіальна дошка Б. Лятошинському на будинку письменників Роліт у Києві
                      Ранній період
	Його перші твори (зокрема, струнний квартет ор. 1, d-moll) виявляють значний вплив композиторів-кучкістів. Цим творам властива поміркована гармонічна мова (чітка акордова будова і ладотональна логіка), ясний рельєфний ритм і випукла мелодія.

	Дальший період творчості Б. Лятошниського (ор.5—18) характеризується зростаючою самозаглибленістю, пориванням у світ індивідуальних емоцій із забарвленням романтичного пасеїзму. Такі романси, як «Проклятое место» (на слова Ф. Ґеббеля), «Цветок самоубийцы» (Г. Гейне), «На кладбище» (І. Буніна), цикл «Лунные тени», «Камыши», «Подводные растения» (К. Бальмонта) та інші, написані близько 1921 р ., виявляють впливи «сучасництва» з його загостреними засобами музичної мови, з тяжінням до нервової, напруженої ритміки, до перенесення опорних функцій тризвуків на великий септакорд, нонакорд та інші складні гармонічні співзвуччя. У цьому розумінні особливо показові його фортепіанна соната ор. 13, фортепіанний цикл «Відображення», ор. 16, друга соната для фортепіано, ор. 18 і т. ін.
                   Зрілий період
	Починаючи з сонати для скрипки і фортепіано ор. 19, де знов виразно виступають життєві колізії, композитор поволі позбувається світу ілюзорних образів — його мелодика стає більш безпосередньою, гармонія більш упевненою. Композитора починає приваблювати гігантська боротьба за перебудову життя.

	Творча перебудова композитора особливо яскраво виявляється, починаючи з увертюри на чотири українські теми, ор. 20 (1926 р.) для великого оркестру. Тут прояснення його стилю пов'язане з використанням засобів виразності народної пісні. Ще більше це помітно в дальших творах — у трьох п'єсах на теми таджицьких народних пісень для скрипки з фортепіано, ор. 25 і особливо в першій опері композитора «Золотий обруч» за історичною повістю І. Франка «Захар Беркут» (1929 р.).

	Від вишуканих, рафінованих романсів через зв'язок з народною піснею композитор прийшов до створення своєї Другої симфонії (1935 р.), в якій прагнення дати героїчні образи боротьби, що стверджує життєві ідеали, стає вже основним. Ще ширше, ніж у «Золотому обручі», Лятошинський використав українські народні пісні в опері «Щорс». Водночас опера пронизана наскрізним оркестровим розвитком, має розгалужену систему лейтмотивів. Особливо виділяється увертюра, симфонічна картина бою з V акту і заключна сцена з хором. Останній номер позначений напруженим оркестровим розгортанням. З великою трагедійною силою звучить у хорі пісня «Козака несуть».

	Використання українського народного мелосу спостерігаємо в камерно-інструментальних жанрах, зокрема у Тріо № 2, Українському квінтеті, Струнному квартеті № 4, Сюїті для струнного квартету на українські народні теми.

	Живий зв'язок з життям, метод художньої правдивості, що стали характерними для композитора, забезпечили його місце як одного з визначних українських композиторів. В той же час музиці Лятошинського інколи закидають певну перенасиченість, що нагадує так званий «російський» стиль, який є, за словами С.Ріхтера, «щось середнє між Бородіним, „Богатирськими воротами“ Мусоргського і соковито-масивним Чайковським».

	Велика музична спадщина Б. М. Лятошинського є золотим фондом української музики. Симфонічний оркестр Держтелерадіо нині (Національна радіокомпанія України), під керівництвом народного артиста України Вадима Гнєдаша, був першим інтерпретатором творів Б. М. Лятошинського. Його симфонії, симфонічні поеми, хорові, камерні та вокальні твори записані в фонд українського радіо і складають золотий запас українського мистецтва.
	    Педагогічна діяльність
	Значну частину свого життя Борис Лятошинський присвятив педагогічниій діяльності. Серед учнів Лятошинського — відомі українські композитори: Леонід Грабовський, Леся Дичко, Іван Карабиць, Валерій Польовий, Валентин Сильвестров, Євген Станкович, Ігор Шамо, Георгій Мірецький, які вивели українську композиторську школу на світові обрії.

	За спогадами Ф.Аерової, «до студентів Б.Лятошинський ставився дуже уважно, намагався виявити індивідуальність кожного, оцінював його успіхи з доброзичливістю й водночас суворою вимогливістю». Студентів підкоряла «…глибока змістовність і громадська значущість його творів, величезна майстерність втілення мистецьких задумів, енциклопедичні знання, широта інтересів, чесність у характеристиці явищ і поряд із тим — простота й доброзичливість у спілкуванні…».
                  Дякую за Увагу


title: Презентація на тему «РАФАЕЛЬ САНТІ» (варіант 7)

text:
РАФАЕЛЬ САНТІ(1483-1520)
Рафаель Санті (автопортрет) 1506 р.
Крім усього доброго, що він зробив для мистецтва, він своїм життям повчав нас, як треба поводитися з людьми великими, звичайними і найменшими .
Вазарі.
РАФАЕЛЬ САНТІ(1483-1520)
Ранні роки
Рафаель народився у містечку Урбіно в області Марке, що належав тоді герцогам Монтефельтро.
Був сином Джованні Санті — придворного художника урбінського герцога. До того ж батько займався поезією. Збережені картини батька мають невелику мистецьку вартість. Але перші навички син отримав в майстерні батька, що прищепив сину зацікавленість в мистецтві. Батько помер, коли сину виповнилося одинадцять років. Відтепер на виховання підлітка і зростання його майстерності матимуть вплив сторонні митці.

Мистецькі скарби в Урбіно
Невеличкий Урбіно завдяки зусиллям герцога — став відомим ренесансним центром. В місті залишився довершений майоліковий рельєф, який створив Лука делла Роббіа, що прикрасив одну з місцевих церков. В гостинному Урбіно роками перебував художник П'єро делла Франческа, що займався питаннями перспективи і використання її настанов в живопису. Хоча вплив художньої манери делла Франческа на Рафаеля був мінімальним. В Урбіно перебував високоосвічений Альберті Леон-Баттіста, кращий серед теоретиків італійської архітектури 15 століття.Новітні ідеї Альберті були використані надвірними архітекторами герцога при побудові резиденції володаря. Так палац, який створили в 1460-1470-ті рр. Лучано да Лаурана та Франческо ді Джорджо став серед перших світських споруд доби італійського Відродження в провінції. Гармонійні форми твору Лучано да Лаурана дорослий Рафаель згадуватиме, коли сам буде залучений до архітектурної практики в Римі.
В майстерні Перуджино
Дитиною вчився у місцевих майстрів Тімотео Віті та Еванджеліста да П'ядімелето. У 1500 році Рафаель перебрався до Перуджі, пішов вчитися до майстерні П'єтро Перуджино — головного митця умбрійської живописної школи. В майстерні П'єтро Перуджино молодий Рафаель працював чотири роки — до 1504-го. Вплив художньої манери Перуджино відчутний у ранніх творах Рафаеля.
Мадонна з дитям (1498). Один із найперших творів майстра. Цю фреску  Рафаель виконав у 15-річному віці
Сікстинська Мадонна (1515). Дрезденська картинна галерея. Дрезден
Три ранні шедеври
В 1504 році художник приїхав до Флоренції — центру тогочасного Відродження у мистецтві Італії. З містом пов'язана творчість Арнольфо ді Камбіо,Філліппо Брунеллескі, Мазаччо, Доменіко Гірляндайо, да Вінчі, Мікеланджело, та інших велетнів італійської культури.
До цього періоду належать три маленькі шедеври молодого художника:
«Мадонна Конестабіле»
«Сон лицаря» (Лицар на перетині шляхів)
«Заручини Діви Марії».

«Мадонна Конестабіле»
«Мадонна Конестабіле» — тондо, створене ще зовсім молодим і несміливим майстром. Картина виконана в техніці темпери і досить сильно нагадує образи, які десятками випускали з майстерні Перуджино. Рафаель — ще митець, котрий не претендує на щось величне і значуще, але вже помітні потяг до індивідуальних композицій, поетичного характеру персонажів, розміщених в простому, майже спрощеному природному середовищі.

«Сон лицаря»
Значно більші завдання поставив митець перед собою і успішно розв'язав в композиції «Сон лицаря» (Лицар на перетині шляхів). На дорозі, майже в пилюці спокійно і зручно розмістився молодий лицар-юнак. Він чи то заснув, чи то замріяв, і перед його внутрішнім зором предстали дві привабливі жіночі постаті — гарненька Насолода з квітами і серйозна Доброчинність з мечем і книгою. Юнак-лицар ще перебуває в скутому стані, але жереб вже кинутий. І йому обов'язково треба обрати життєвий шлях — або життя, витрачене на насолоди, або нелегкий шлях подолання перешкод, уславлених вчинків і праці, яку уособлюють меч і книга серйозної Доброчинності.

«Заручини Діви Марії»
В невеличкій картині «Заручини Діви Марії» Рафаель розробив біблійний сюжет схожої композиційної побудови. Теж робить спробу побудувати групу свідків заручин симетричною і невимушеною(хоча не обтяжує себе портретністю персонажів), грає з перспективною побудовою вимостки напівпорожнього майдану, що веде погляд глядачів до центричного, фантазійної архітектури храму. Його спокійна і гармонійна побудова — ще один головний персонаж композиції.

Рафаель Санті в Ватикані
     У 1508 році Рафаель приймає запрошення свого земляка Донато Браманте та Папи Юлія II і приїжджає до Риму, щоб розписувати папський палац у Ватикані. В січні 1509 року ім'я Рафаеля вперше позначено в документах Ватикана.
     У Ватикані маляр залишив по собі славетні «станци» («станца» — розмальована зала у палаці). У розписах цих кімнат Рафаель продемонстрував талант видатного майстра композиції. Він розмалював 4 зали: станца дель Інчендіо, за нею розташовані станца делла Сеньятура (перекладається як «Кімната підписів» — тут Папа підписував важливі папери), станца д'Еліодоро і станца Константіна.

Свою роботу художник розпочав з станци делла Сеньятура. Са   ме тут він помістив всесвітньовідомі фрески «Парнас», «Диспута» і «Афінська школа» (1508–1512). У них Рафаель показує блискуче вміння змальовувати античні теми, та показувати емоції та сутність кожного із зображених персонажів.
Наступна зала — станца д'Еліодоро (1512–1514). Її прикрашають 4 фрески: «Вигнання Еліодора», «Меса в Больсені», «Визволення апостола Павла з темниці» і «Зустріч Аттіли».
Станцу дель Інчендіо виконували переважно учні Рафаеля під його керівництвом (1514–1517). Майстер був зайнятий багатьма замовленнями: будівництвом палаццо Каффареллі-Відоні та вілли Джуліо Медічі, що стала відома під назвою вілли Мадама. У 1514 році, після смерті Браманте, Папа Лев X призначив Рафаеля головним архітектором будівництва собору св. Петра.

Також десь у період роботи над станцами Рафаель намалював славетну картину «Сікстинська мадонна». Вона довгий час перебувала у церкві Св. Сікста у П'яченці, де була вівтарнимобразом.
Одною з останніх робіт художника став «Спас» («Преображення») — велика вівтарна композиція. Довгий час вважали, що майстер не встиг завершити картину і її дописав його ученьДжуліо Романо. Проте у 1979 році гурт італійських вчених на чолі з Фабріціо Манчіні за допомогою великомасштабних детальних зйомок довела, що «Спас» був таки закінчений Рафаелем.
Фреска «Афінська школа»
Смерть
Рафаель прожив коротке життя, але залишив величезну кількість шедеврів. Він помер 6 квітня 1520 року у Римі (несподівано захворів і кілька останніх тижнів життя промучився від гарячки) та похований у римському Пантеоні. Могилу Рафаеля прикрашає статуя мадонни, виготовлена із мармуру, яку виконав учень митця — скульптор Лоренцо Лоренцетто.
Епітафія на надгробку написана латиною. Її можна перекласти так: «Тут покоїться той Рафаель, при житті якого велика природа боялась залишитись переможеною, а після його смерті вона боялася вмерти»

Маленька Мадонна,Палаццо Пітті, Флоренція

Донна Велата, сеньора під покривалом, Палаццо Пітті, Флоренція
Тріумф  Галатеї
Рафаель «Мадонна делла Седіа,  або  Мадонна в кріслі» 1514 Палаццо Пітті, Флоренція
Мадонна Темпі. 1507.Стара Пінакотека, Мюнхен
Портрет Маддалени Доні. 1506. Галерея Палатіна. Флоренція
Портрет Анджело Доні. 1506. Галерея Палатина.Флоренція
Мадонна на луці. 1505.Музей історії мистецтв,Відень
Портрет Балтазара Кастильоне 1514-1515.Лувр, Париж
Мадонна з гвоздиками. 1509-1512. Національна галерея, Лондон
Портрет Папи Лева Хв оточенні двох кардиналів. 1517.Флоренція
Св. Георгій перемагає дракона. Бл. 1505. Лувр.Париж
Преображення. 1519-1520. Пінакотека ,Ватикан
Платон
Аристотель
Діоген
Автопортрет (збоку у білому береті художникСодома або котрийсь із вчителів Рафаеля —Тімотео Віті чи П'єтро Перуджино
Епікур
Піфагор
Геракліт


title: Презентація на тему «Руслана Лижичко»

text:
Підготувала: уч. 10-Г
Кулінчик Світлана

Руслана
Лижичко

Руслана народилася 24 травня 1973 у Львові З ініціативи її матері стала вчитися музиці, відвідувала музичну школу, співала у різних групах, включаючи групи «Горизонт», «Оріон» та дитячий ансамбль «Посмішка». Закінчила 52-гу школу у Львові. У 1995 році закінчила Львівську консерваторію як диригент і піаніст.

Перший сингл і музичні перемоги
Почала кар'єру як переможниця фестивалю «Слов'янський базар» у 1996 році. У цьому ж році була номінована як Співачка року в Україні, разом з кліпом на пісню «Дзвінкий Вітер» була номінована як «Краще Відео». У цей час її продюсером і автором пісень стає Олександр Ксенофонтов, за якого співачка вийшла заміж 28 грудня 1995.

1998 р. виходять два альбоми співачки — студійний альбом «Мить весни» і концертний альбом «Кращі концерти дзвінкого вітру».
Тоді ж візитною карткою Руслани стає пісня «Світанок», яка здобула приз «Золота Жар-птиця-98» у номінації «Краща пісня року».
2000 р., остаточно завершивши проект «Дзвінкий вітер», Руслана зайнялася новим проектом — «Гуцульським» . У цій роботі брали участь 250 спеціалістів з 5 країн світу, які працювали у 7 студіях
2002 р. співачка знялася в музичному фільмі «Різдвяні легенди з Русланою». Цього ж року вона знову виступає на фестивалі «Слов'янський базар»
Успіх у Європі
Улітку 2003 р. в неї вийшов новий альбом — «Дикі танці», з елементами традиційної гуцульської музики, який став лідером продажу музичних альбомів року в Україні. Робота над ним відбулася у травні 2003 р. на всесвітньо відомій музичній студії Пітера Гебріела «Real World» у Лондоні. Це сучасна компіляція етнічного матеріалу на основі стародавніх етнічних гуцульських мотивів(ритмів і танців) і сучасних течій поп- і рок-музики. Альбом підсумував творчість співачки в рамках «Гуцульського проекту» за весь час існування цього  проекту. У2004 року була випущена англійська версія альбому «Wild Dances», який надійшов у продаж в багатьох європейських країнах. У Румунії Руслана отримала нагороду за «Кращий іноземний альбом» 2004 року, а в Угорщині номінувалася на подібну премію.

Участь у «Євробаченні» 2004
На самому конкурсі шоу Руслани кардинально відрізнялося від виступів інших учасників «Євробачення-2004». Телекоментатор британської студії ВВС назвав Руслану «принцесою-воїном». Серед 36 країн, які брали участь, за результатами світового телефонного голосування в прямому ефірі Руслана посіла перше місце з 280 балами.
Після перемоги на «Євробаченні» боксер Віталій Кличко вручав Руслані у Лас-Вегасі нагороду «World Music Awards» — «Всесвітню музичну нагороду» за найбільшу кількість проданих альбомів «Дикі Танці» у світі.

«Wild Energy»

В 2008 году випустила альбом «Амазонка».
Також була в политичній діяльності: Руслана приймала участь в передвиборчій компанії Віктора Ющенка, а в 2006 году була вибрана в Верховну Раду України від партії «Наша Україна», але потім відмовилась від мандата. Крім того, співачка була довіриним обличчям кандидата в президенти України Юліє Тимошенко у Львівскій області.

«Голос країни»
У травні 2011 року взяла участь у музичному шоу-проекті «Голос Країни» - українського каналу «1 +1», в якості тренера. Проект стартував 22 травня, Руслана разом з     Діаною Арбеніною, Стасом П'єха та Олександром Пономарьовим.
Альбоми
1998 «Мить весни. Дзвінкий вітер»
1999 «Останнє Різдво 90-х»
2001 «Найкраще»
2002 «Добрий вечір, тобі...»
2003 «Дикі Танці»
2004 «Дикі Танці + Євробонус»
2004 «Wild Dances»
2005 «Wild Dances (New Year Edition)»
2005 «Club'in»
2008 «Амазонка»
2008 «Wild Energy»
2012 — Мій Брат! ("Ей-форі-Я")


title: Презентація на тему «О.о. Мурашко»

text:
О.о. Мурашко
Презентація
Учня 11 Б класу
Бєльського Дениса
ПОЧАТОК  ЖИТТЯ
Дім у якому жив Олександр
Дитячі роки і перший крок до мистецтва
Борозни – місто дитинства митця
Бажання малювати вище за все
Адріан Прахов
Михайло Врубель
Передвижники та Академія мистецтв
Художники-передвижники
Звання художника
Ілля Рєпін – новий вчитель
Похорон кошового
Закордонна подорож
Дівчина у червоному капелюшку
Бурхлива діяльність 1904/13 років
“Карусель” – золота медаль у Мюнхені
“Селянська сімя” – найвідоміше полотно майстра
Останні роки життя
Київське художнє училище
О.Мурашко брав участь у національному відродженні Української держави під час гетьманування Павла Скоропадського
Перерване життя
Могила Олександра Олександровича на Лук’янівському цвинтарі
Використана література
http://uk.wikipedia.org/wiki/Мурашко_Олександр_Олександрович
“Великі Українці” видавництво Пелікан  2008 рік


title: Презентація на тему «Толерантность»

text:
Если каждый друг к другу будет терпим,То вместе мы сделаем толерантным наш мир.
Толерантность
Что значит быть терпимым?
Что  такое толерантность?
tolerance (французский) – отношение, при котором допускается, что другие могут думать или действовать иначе, нежели ты сам;
tolerance (английский) – готовность быть терпимым, снисходительность;
терпимость (русский) – способность терпеть что-то или кого-то, быть выдержанным, выносливым, стойким, уметь мириться с существованием чего-либо, кого-либо, считаться с мнением других, быть снисходительным.
Заглянем в прошлое
   На рубеже XVIII-XIX веков во Франции жил некто Талейран-Перигор, князь Беневентский. Он отличился тем, что при разных правительствах (и при революционном, и при Наполеоне, и при короле Людовике XVII) оставался неизменно министром иностранных дел.

    Это был человек, талантливый во многих областях, но, несомненно, более всего - в умении учитывать настроения окружающих, уважительно к ним относиться, искать решение проблем способом, наименее ущемляющим интересы других людей. И при этом сохранять свои собственные принципы, стремиться к тому, чтобы управлять ситуацией, а не слепо подчиняться обстоятельствам.
Из Декларации принципов толерантности, утвержденная резолюцией 5.61 Генеральной конференции ЮНЕСКО от 16 ноября 1995 года
«…Толерантность означает уважение, принятие и правильное понимание богатого многообразия культур нашего мира, наших форм самовыражения и способов проявлений человеческой индивидуальности. Толерантность - это обязанность способствовать утверждению прав человека,.. демократии и правопорядка…»
Толерантная личность. Я:
 терпимый и терпеливый;
 считающийся с чужими мнениями и интересами;
 умеющий решать конфликты путем убеждения и взаимопонимания;
 приветливый и заботливый, вежливый и деликатный;
 уважающий окружающих и уважаемый ими;

уважающий права свои и других, умеющий слушать и слышать;
 заботливый, сострадающий, поддерживающий;
 патриот своей школы, города, России, заботящийся об их процветании;
 человек, берегущий природу и культуру;
 трудолюбивый, успешный, независимый, счастливый.
Толерантная страна
 власть справедливая, профессиональная, ответственная, заботящаяся о своих гражданах;
 народ здоровый, доброжелательный, трудолюбивый, обеспеченный, заботящийся о процветании своей страны;
 все граждане – патриоты своей страны, свободные, уважающие права свои и других, ценящие добрососедские отношения, мир и согласие, право каждого быть самим собой;
 страна сотрудничает с другими странами мира, сохраняя мир и дружбу во всем мире.
Плакат из Германии
Твой Иисус – еврей.
Твой автомобиль – японский.
Твой кофе – бразильский.
Твои цифры – арабские.
Твои буквы – латинские.
Твоя демократия – греческая.
Твой сосед после этого всего - лишь иностранец?
Какими же чертами должен обладать толерантный человек, а какие черты личности мешают быть таковым?
ДОБРОДЕТЕЛЬ

ВЗАИМОУВАЖЕНИЕ

Способность принимать человека таким какой он есть

Помощь нуждающимся

ВЗАИМОУВАЖЕНИЕ

ТОЛЕРАНТНЫЕ дети – это наше будущее

Молитва о встрече
Я пришел в этот мир
не для того, чтобы оправдывать твои надежды,
не для того, чтобы отвечать твоим интересам,
не для того, чтобы соответствовать твоим ожиданиям.
И ты пришел в это мир
не для того, чтобы соответствовать моим ожиданиям,
не для того, чтобы отвечать моим интересам,
не для того, чтобы оправдывать мои надежды.
Потому что я - это я, а ты - это ты.
Но если мы встретились и поняли друг друга - то это прекрасно!
А если нет - ну что ж, ничего не поделаешь.


title: Презентація на тему «Національний парк імені Крюгера»

text:
Національний парк імені Крюгера
Географічне розташування
Прапор і герб Південної Африки
Тварини(рекліматизація)
Чорні носороги(120)
Білі носороги(понад 700)
Тварини
147 видів ссавців
500 видів птахів
114 видів плазунів
50 видів риб
Слони(7 700)
Нілські крокодили
Пантерові черепахи
Чорна мамба
Кобра чорношия
Гримуча змія
Бегемоти(2 000)
Страуси
Ткачики
Африканський марабу
Птах-секретар
Грифи
Орел

Дякую за перегляд!


title: Презентація на тему «Історія винаходу автомобіля»

text:
Історія винаходу автомобіля
Підготувала учениця 11-Б класу Максимова Валерія
Перший автомобіль
У 1770 році француз Ніколя Жозеф Кюньо спорудив перший автомобіль. Мотор - парова машина. У великому казані підігрівалася вода. Пар виходив через трубу і приводив в дію механізм, який змушував крутитися переднє колесо.

«Молодший брат родини Кюньо»
Паромобіль,
споруджений Кюньо, міг за годину проїхати чотири кілометри.
У1895 році Карл Бенц створив «велоколяску», перший автомобіль з бензиновим двигуном, потужність 3 л.с.; швидкість до 30 км/год.

ЯК ЛЮДИ ЇЗДИЛИ НА ПАРОВИХ АТВОМОБІЛЯХ?

Через 50 років після винаходу паромобіля в Англії роз'їжджали пасажирські парові екіпажі зі швидкістю 6.5 км / ч - інакше вибухне котел
Хто ж така «Жерстяна Лізонька» і за що її любили американці?
З 1908 по 1927 рік було продано 15 мільйонів таких машин - початок автомобільного конвеєрного виробництва
Якими були старовинні машини?
Раніше найміцніші автомобілі вироблялися в Англії фірмою «Ролс - Ройс». Одна з перших - «Silver Ghost» 1907 рік випуску, проїхала за 41 рік понад мільйон кілометрів.
Якими були шини?
Шини:
ірландця Джона Данлопа;
братів - французів Мішелін.
На автогонках 1895 року братам Мішелін довелося замінити колеса 22 рази, так як вони були недосконалі і дуже швидко лопалися
Який автомобіль був найпопулярнішим?
Фердинанд Порше сконструював в Німеччині міцний і недорогий автомобіль - це «Фольксваген», що в перекладі означає народний автомобіль. За форми кузова в народі прозвали «Фольксваген - жук».

Як називався французький «Фольксваген»?
Це «Сітроен 2 - СV, прозваний в народі через свою форму   «Каченям».
Спадкоємці «Фольксвагена - жука»
Як «Міні» став сенсацією
Англійська міні «зовні маленький» - прототип всіх малолітражок. Рік народження 1959-й


title: Презентація на тему «Церковна музика в творчості Баха і Моцарта»

text:
Церковна музика в творчості Баха і Моцарта
Автор проекту:
Учениця 9 класу
Загородня Катерина
Релігійна культура
Релігійна культура — частина духовної культури людства, породжена релігійними потребами людей та покликана задовольняти ці потреби. Її основа — міфологія та релігійні культи.
Йоганн Себастьян Бах (1685-1750)
Німецький композитор, органіст і скрипаль, представник стилю бароко, один із творців світової музичної класики, вважається одним із найвизначніших композиторів світу.
1704
В 1704 р. він прийняв запрошення на посаду органіста “нової церкви” в м. Арнштадт. В Арштадський період Бах – виконавець на органі і клавірі, вперше дає себе знати незвичайна сила його композиторського обдаровання.
1708
 В 1708 р. Бах знову в Веймарі на службі органіста і придворного музиканта герцога веймарського. Де пробув біля 10-ти років. Бах – церковний органіст – вже Веймара володів певним досвідом в створенні органної музики; в веймарський період він як органіст і композитор досягає творчих вершин.
1723
З Кетена в 1723 році Бах переїхав до Лейпціга, де залишився до кінця свого життя. Тут він посів місце кантора (керівника хору) півчої школи при церкві Св. Хоми. Бах був зобов'язаний обслуговувати силами школи головні церкви міста і нести відповідальність за стан і якість церковної музики. Йому довелося прийняти скромні для себе умови.

Лейпциг
В Лейпцігу Бах створив свої кращі вокально-інструментальні композиції: велику частину кантат (всього Бахом написано близько 250 кантат), "Cтрасті за Іоаном", "Cтрасті за Матвеєм", Месу сі мінор. "Cтрасті", або "пасіони" по Іоанну і Матвею - це оповідь про страждання і смерть Ісуса Хріста в описі євангелістів Іоана і Матвея. Меса близька за змістом "Cтрастям". У минулому і меса і "Cтрасті" представляли собою хоровий спів в католицькій церкві. У Баха ці твори виходять далеко за рамки церковної служби.
 Церковне начальство було явно незадоволено музикою Баха. Як і в колишні роки, її знаходили дуже яскравою, барвистою, гуманною.  І дійсно, музика Баха не відповідала, а швидше суперечила строгій церковній обстановці, настрою відчуженості від всього земного.
Крім величезної творчої роботи і служби в церковній школі, Бах брав активну участь в діяльності "Музичної колегії" міста. Це було коло любителів музики, яке влаштовувало концерти світської, а не церковної музики для жителів міста.

Вимушений служити придворним музикантом, органістом і керівником хору в церкві, він завжди викликав незадоволення своїх впливових покровителів. Аристократичному колу не подобались глибина і серйозність творів Баха. Його називали ”ученим”, тобто нудним музикантом. А церква вбачала його музику занадто живою і людською, занадто хвилюючою: бо церковна музика повинна придушувати думки і почуття людини, виводити її в якийсь інший “неземний” світ.
Музичне життя Німеччини
В першій половині ХVІІІ ст. суспільні форми музичного житті в Німеччині тільки почались зароджуватись і то лише у великих центрах. Музика майже не виходила за межі приватного дому, церкви або двору.

       Вóльфґанґ  Амадéй Мóцарт
 австрійський композитор, представник віденського класицизму, який вважається одним із найгеніальніших музикантів в історії людства.
На основі італійської опери-буф (й часто опери-серіа) виникли опера- комедія “Весілля Фігаро” і опера-драма “Дон-Жуан”, з урахуванням австро- німецького зингшпиля — національна опера-сказка “Чарівна флейта”, включившая та інші сценічні і музичні жанри — від священного уявлення до феєрії, від форм італійської опери до хоралу і фуги.

1770 року Папа Римський нагородив його орденом Золотої шпори. Творчий процес протікав у М. невимушено і продовжує стрімко. Композитор нерідко не було попередніх ескізів. Іноді у крупних партитурах він фіксував спочатку головні думки, а деталі вносив пізніше, не відмовляючись від переробок.

Його натхненне творчість спиралося на ремесло у кращому значенні цього терміну, його майстерність постійно збагачувалося пошуками нових прийомів, композиції. З міфом про Моцарта — безтурботному, наївному художника, генії, творящем без зусилля і діяти роздуми, жреце “чистого” мистецтва — пов'язаний особливий, естетський тип творчості, якому безпідставно присвоєно найменування “моцартианство”.
Творчість Моцарта зображували в музикознавчої літератури і інтерпретували у виконавському мистецтві як безхмарно ясне, безтурботний, “аполлонічний”, чи жеманно-изящне (“рококо”), чи, навпаки, романтичне і “демонічне”.

  Сучасне музикознавство стверджує  Моцарт як однієї з найбільших творців, яка виразила у своєму геніальному творчості прогресивні громадські й естетичні ідеї своєї епохи й раздвинувшего горизонти усієї світової музичного мистецтва.

Висновок
Бах і Моцарт збагатили церковну культуру своїм творінням    –    музикою.
Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Габрієль Гарсія Маркес» (варіант 7)

text:
Габрієль Гарсія Маркес
Колумбійський письменник-прозаїк, журналіст, видавець і політичний діяч; лауреат Нобелівської премії з літератури 1982 року.
Араката – місце народження
Сіпакіра – місце навчання
Разом із дружиною колись
І зараз…
Хто вплинув на творчість Маркеса
Колонка у газеті «El Heraldo»
Син - Родріго Гарсіа
У 1961 році виходить повість «Полковнику ніхто не пише»
Роман, який приніс йому світову популярність - «Сто років самотності»
Габріель Гарсіа Маркес у 1989, коли в нього виявили пухлину
Картахена – тут живе Габріель зараз


title: Презентація на тему «Світові релігії» (варіант 1)

text:
Світові релігії

Найпоширеніші у світі три релігії, які через це дістали назву світових
християнство
іслам
буддизм
Крім того, значна частина людства сповідує
індуїзм
синтоїзм
 конфуціанство
даосизм
Буддизм— релігійно-філософське вчення (Дгарма) про духовне пробудження (бодгі), яке виникло близько VI століття до н. е. в Давній Індії. Засновником вчення вважається Сіддхартха Гаутама, в подальшому отримав ім'я Будда Шак'ьямуні.
Буддизм  — одна зі світових релігій, яка зародилася в Індії і поширена переважно в Азії: від Шрі Ланки до Бурятії, і від Калмикії до Японії. Найбільше послідовників має в країнах Південно-Східної Азії, Східній Азії та Тибеті. Предмет науки буддології. Оригінальна назва: Дгарма (Закон, Вчення) або Буддга-дгарма (вчення Будди). Слово «буддизм» створене європейцями у XIX столітті.
Християнство зародилося на сході Римської імперії (території сучасного Ізраїлю, в Палестині) в I ст.. Як фактично єдина географічно-адміністративна спільнота проіснувала приблизно до 484 року. Хоча вже з кінця I століття в ній виникали різні секти, протистояння. Остаточний розкол Християнської Церкви на Східну (Православ'я) та Західну (Католицизм) відбувся 1054 року. У 1517 виник Протестантизм. Це три основні розгалуження в християнстві.
В наш час християнство є найпоширенішою у світі релігією — його притримуються близько 2,2 млрд осіб, що становить більше третини людства. Християнство посідає перше місце у світі за географічним поширенням, тобто майже в кожній країні світу є хоча б одна християнська громада.
Іслам — це релігія, що походить від вчення Мухаммада, арабського релігійного і політичного діяча 7-го століття. Термін Іслам має на увазі «підпорядкування», або повну віддачу себе Богу. Прихильники ісламу відомі, як мусульмани, маючи на увазі «той хто представляє Бога». Зараз кількість мусульман коливається в межах від 1,1 - 1,8 мільярдів, що робить іслам другою за чисельністю вірян світовою релігією після християнства. Майже всі мусульмани належать до однієї з двох головних течій, Сунізму і Шиїзму. Сьогодні у світі приблизно 85% сунітів і 15% — шиїтів. Іслам — панівна релігія на Близькому Сході, також як і в деяких місцевостях в Африці і Азії. Велика ісламська громада є в Китаї, на Балканському півострові у Східній Європі і Росії. Є також великі ісламські громади серед іммігрантів в інших частинах світу, як наприклад у Західній Європі. Близько 20% мусульман живуть у країнах арабського світу.
Індуїзм — це третя за кількістю послідовників релігія у світі після християнства та ісламу. Індуїзм сповідує понад 1033 млн людей, з яких близько 1000 млн проживають в Індії та Непалі. Серед країн, в яких прихильники індуїзму становлять значну частину населення є Бангладеш, Бахрейн, Бутан, Гаяна, Індія, Катар, Кувейт, Малайзія, Маврикій, Непал, Об'єднані Арабські Емірати, Оман, Реюньйон, Сінгапур, Суринам, Тринідад і Тобаго, Фіджі та Шрі Ланка. Країни в яких прихильників індуїзму більше 1 мільйону також включають Індонезію та Пакистан.
Типовими для індуїзму можна визнати такі релігійні положення, як дхарма, карма, сансара, мокша і йога.Оскільки індуїзм поєднує у собі різні вірування й традиції, у нього немає єдиного засновника.
Конфуціанство — китайська етично-філософська школа, основа китайського способу життя, засновником якої був китайський філософ Кунфу-цзи, відомий на Заході як Конфуцій, який жив у 551—479 роках до н. е. Спираючись на давні традиції, Конфуцій розробив концепцію ідеальної людини, якій притаманні гуманність, почуття обов'язку, повага до старших, любов до людей, скромність, справедливість, стриманість тощо. Конфуціанство вважало основою соціального устрою моральне самовдосконалення індивіда й дотримання норм етикету, проголошувало владу правителя священною, а метою державного управління — інтереси народу.
Конфуціанство має деякі риси, спільні з релігією - культ предків, ритуали, жертвопринесення.
З II ст. до н. е. і до XX ст. конфуціанство було офіційною державною ідеологією Китаю. Нині позиції конфуціанства дещо ослабли під тиском європейських філософських ідей. У різний час конфуціанство поширювалося в Японії, В'єтнамі, Кореї.
Синтоїзм (31 млн віруючих)-традиційна релігія японців, яка зараз співіснує в Японії з буддизмом, конфуціанством та християнством. Бере початок у VI-VIII ст. н. е.

У центрі культу - Аматерасу, сонячна богиня, ім'я якої означає "та, що освітлює небо", від неї починали свій родовід японські імператори. Важливою особливістю синтоїзму є специфічний культ предків (камі), яких треба вшановувати не тільки з поваги і вдячності, а й з побоювання, щоб вони не наробили лиха нащадкам.

Також існує культ "чистоти", що розуміється і як фізична, і як духовна, з цим культом пов'язані обряди очищення.
Даосизм — китайське традиційне вчення, в якому присутні елементи релігії, містики, гадань, шаманізму, медитацій, а також традиційна філософія і наука. Послідовники даосизму звуться даосами.
В історії Даосизму має місце розділення вчення на філософський Даосизм (дао цзя), що розвинувся в неодаосизм, і релігійний (дао цзяо), що включив алхімію, демонологію, лікування. За час свого існування даосизм не створив єдиної церкви, а догматичні положення його ортодоксальних направлень не сформувалися в конкретний, спільний для всіх віруючих догмат. Це відбилося на поліморфізмі даоської доктрини особливостях ритуальної діяльності і організаційних рівнях. Проте даосизм є цілісний соціокультурний феномен, що робить значний вплив на життя сучасного китайського суспільства.


Презентація на тему «Останні диваки ХХ століття»


title: Презентація на тему «Ієронім Босх»

text:
 Ієронім Босх

 Ієронім Босх  - нідерландський художник, один з найбільших майстрів Північного Відродження, вважається одним з найзагадковіших живописців в історії західного мистецтва. У рідному місті Босха - Хертогенбосе - відкрито центр творчості Босха, в якому представлені копії його творів.
Ерун ван Акен народився близько 1453 р. Хертогенбосі ( Брабант). Сім'я Ван Акен, що відбувалася з німецького міста Ахена, була здавна пов'язана з мальовничим ремеслом - художниками були Ян ван Акен (дід Босха) і четверо з його п'яти синів, включаючи батька Ієроніма, Антонія. Оскільки про становлення Босха як художника нічого не відомо, передбачається, що перші уроки мальовничого ремесла він отримав в сімейному майстерні. Майстерня Ван Акен виконувала найрізноманітніші замовлення - в першу чергу, це стінні розписи, але також золочення дерев'яної скульптури і навіть виготовлення церковного начиння. Так що "Хиеронимус-живописець", як він вперше згаданий в документі 1480 р., взявпсевдонім за скороченим назвою свого рідного міста, мабуть, з необхідності якось відокремитися від інших представників свого роду.
Близько 1480 року художник одружується на Алейт Гойартс ван дер Меервене, яку мабуть знав з дитинства. Вона походила з багатої купецької Хертогенсбосской сім'ї. Завдяки цьому шлюбу Босх стає впливовим бюргером свого рідного міста. Дітей у них не було. Через півроку після смерті Босха в 1516 році його дружина роздала те небагато, що після Босха залишилося, його спадкоємцям. Є всі підстави вважати, що Ієронім Босх ніколи не був власником небудь нерухомості. Дружина Босха пережила чоловіка на три роки.
Фрагменти триптиха "Сад земних насолод"
Сходження в Емпірей. Цикл "Блаженні й прокляті"
Центральна частина триптиха "Спокуса святого Антонія"
Імітатор Босха.
 Витяг каменю дурості.
Сім смертних гріхів і Чотири останні речі
Стол со сценами, изображающими семь смертных грехов
Сад земных наслаждений.
Алтарь св.Антония

Ця картина називається – “Корабель дурнів” Вона являє собою гостру критику християнської церкви, яка вона була за часів життя художника, на передньому плані зображені монах та монашка, які намагаються вкусити пиріг, підвішений на нитці, яку з другого боку тримає блазень. Картина показує загальне падіння моралі серед духовенства. В широкому розумінні картина символізує не лише церкву, а і все наше життя.

Картина “Несіння Христа ” показує останній шлях Ісуса Христа на Голгофу. Лагідні та прекрасні обличчя Ісуса та святої Вероніки2 різко контрастують з злими та потворними обличчями всіх інших персонажів картини, які є відображеннями людських гріхів, байдужості, жорстокості, злорадства.

На цій картині під назвою “Фокусник”, показано, що злодії та обманщики одна з найдавніших професій і були вони у всі часи.

І нарешті найвідоміша та найзагадковіша картина художника – триптих “Сад Божественних насолод”. Була зроблена Босхом по замовленню Іспанського короля. На картині зображена велика кількість символів та алегорій. Про значення цих символів та алегорій мистецтвознавці й досі дискутують. Я ж пропоную вам просто полюбуватись цим чудовим полотном. На цьому все.
Дякуємо за увагу 


title: Презентація на тему «The United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland» (варіант 1)

text:
The United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland
The United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland,   is a sovereign state located off the north-western coast of continental Europe.The country includes the island of Great Britain , the north-eastern part of the island of Ireland, and many smaller islands.
The United Kingdom consists of four countries: England, Scotland, Wales and Northern Ireland.
The latter three have devolved administrations,each with varying powers,based in their capital cities, Edinburgh, Cardiff and Belfast, respectively.
The United Kingdom is a developed country and has the world's sixth-largest economy by nominal GDP and eighth-largest by purchasing power parity. It was the world's first industrialised country and the world's foremost power during the 19th and early 20th centuries.
UK remains a great power with considerable economic, cultural, military, scientific and political influence internationally. It is a recognised nuclear weapons state and its military expenditure ranks fourth in the world.


Презентація на тему «5 найбільших бібліотек світу» (варіант 1)


title: Презентація на тему «Oxford» (варіант 3)

text:
 Oxford

Carfax Tower
In central Oxford's Carfax Tower is ..
Walk down the long street High, one of the most amazing streets of England
Oxford Cathedral, despite such a grand name, is a small chapel at the college the "Church of Christ". Oxford Cathedral - the smallest in England, but that does not stop him from being one of the most famous. In the 13th century it was the cathedral of Oxford announced the proclamation of St. George the patron saint of England and the English people.

Magdalen College was founded in 1458 by William Veynfleta, Bishop of Winchester. statutes included provision for the founder of the choral foundation of men and boys (a tradition that has continued to the present day), and referred to the pronunciation of the name College of English. Another unrelated college named Hall of Magdalen, adjacent to Magdalen College eventually became part of Hertford College.
This is the Oxford University. Oxford University finished: Roger Bacon, Oscar Wilde, John Donne, Sir Christopher Wren…
But many of the most famous women in the world, such as Indira Gandhi and Margaret Thatcher fine completed the colleges of Oxford.

At Oxford, the famous Ashmolean Museum - the oldest museum in Britain, founded in 1683.

You may be surprised steady stream buses, pedestrians and quickly reaching the center of the city looks more as London.


title: Презентація на тему «Дмитро Бортнянський» (варіант 2)

text: Дмитро Бортнянський


title: Презентація на тему «Теорія Бутлерова»

text:
Теорія Бутлерова
Теорія Бутлерова — теорія хімічної будови органічних сполук, запропонована російським вченим Олександром Бутлеровим.До сьогодні вважається науковою основою органічної хімії. Олександр Бутлеров виходив з того, що внаслідок дослідження низки хімічних перетворень, характерних для тієї чи іншої сполуки, можна встановити її будову.
		Олександр Михайлович Бутлеров — російський хімік, основоположник теорії хімічної будови, яка лежить в основі сучасної органічної хімії, засновник школи хіміків-органіків.
		Основні положення теорії Бутлерова
		У молекулах атоми з’єднуються не безладно, а в певній послідовності і відповідно до їх валентності. Така послідовність з’єднаних у молекулу атомів визначає хімічну будову.
		Наприклад, у молекулах гексану, гексену-3, гексину-2, циклогексану і бензену, відповідно до валентності, є своя послідовність сполучення атомів Карбону в молекулі, а отже, і кожна молекула має свою, тільки їй властиву будову:
Гексан

Гексен-3

Гексин-2

Атоми або групи атомів у молекулі взаємно впливають один на одного, від цього залежить реакційна здатність.
		Наприклад, у молекулі етиленгліколю  і сульфатної кислоти  міститься по дві гідроксигрупи, однак вони мають різні (наприклад, за силою) кислотні властивості. Так, із розведеної сульфатної кислоти дигідроген (водень) можуть витискувати практично всі метали, що стоять в EXPH до водню, а з етиленгліколю тільки найактивніші з них — лужні. Це вказує на те, що різні за складом радикали справляють різний вплив на однакові групи атомів .
		Атоми в молекулах можуть зазнавати взаємного впливу, навіть коли вони не перебувають у безпосередньому зв’язку один з одним. Так у молекулі хлорметану атом Хлору впливає на атоми Гідрогену, які безпосередньо не зв’язані з ним:

		Властивості органічних сполук залежать не тільки від того, які атоми і в якій кількості входять до складу молекули, але й від їх хімічної будови, тобто порядку з’єднання між собою.
		Якщо дві органічні сполуки мають однаковий склад, але різну будову, то різними будуть їх властивості:
н-бутан

ізо-бутан

		Основні положення теорії хімічної будови органічних сполук
 у хімічних сполуках атоми з'єднуються між собою у певному порядку відповідно до їх валентності, що визначає хімічну будову молекул;
 хімічні і фізичні властивості органічних сполук залежать як від природи і кількості атомів, що входять до їх складу, так і від хімічної будови молекул;
 для кожної емпіричної формули можна вивести певну кількість теоретично можливих структур (ізомерів);
 кожна органічна речовина має лише одну формулу хімічної будови, яка дає уявлення про властивості даної сполуки;
 у молекулах існує взаємний вплив атомів як безпосередньо звязаних, так і безпосередньо не звязаних один з одним.


title: Презентація на тему «New York City» (варіант 5)

text:
New York City
By: Skorokhvatova Liza 11-A
History of New York City
    New York City was discovered in 1524 by Giovanni da Verrazzano, an Italian explorer. Europeans started to settle there once a Dutch fur trading settlement was founded, and they gave it the name "New Amsterdam“. Some time after, the island of Manhattan was purchased by Peter Minuit for what would be $1000 today. After it was purchased by him, the English conquered it in 1664 and finally gave it it’s name as of today, “New York. It became the largest U.S. city by 1790.
History of New York City
    From the mid to late 1780’s to 1790, NYC spent a brief time as the capital of the U.S., and it was also the state capital of New York until 1790. In 1898, a charter was adopted that said the New York City would not only be Manhattan, but the four surrounding counties as well, which were the counties of Richmond, New York, Queens, and Brooklyn. This is where the five districts, Manhattan, Brooklyn, Staten Island, Queens, and the Bronx, come from. In the years to come after that, the city saw some tough times as the Great Depression hit, crimes rates rose, and the September 11th attacks happened. Eventually though, the economy went back up, the crime rates went back down, and everyone came together to re-build after accident in September.
Facts about New York City
It is the largest city in the United States, with a population of over 8 million people
Contrary to popular belief, Brooklyn is actually the most populated district of New York City, and Queens is the second, Manhattan is third

As of 2005, over 170 languages were spoken in the city, and 36% of it’s population was born outside of the U.S.
Facts about New York City
New York City is home to over 1700 parks, and the biggest is actually Pelham Bay Park located in the Bronx, not Central Park in Manhattan
NYC has had the lowest crime rate of the 25 largest U.S. cities since 2005

Things to do in New York City
Take a ferry to the Statue of Liberty/Ellis Island
Visit the Empire State Building
Go see the World Trade Center Memorial
Buy buss passes and see all the different Manhattan neighborhoods by double decker bus
See a Broadway play
Things to do in New York City
Walk through Times Square
Take a night time cruise on the Hudson River to see a great view of the skyline
Shop on 5th Avenue
Visit Central park


title: Презентація на тему «Лівадійський парк»

text:
Тема.  Лівадійський парк
Виконалаучениця 10-А класуМиколаївської гімназії №4Окулічева Ольга
Лівадійський парк займає площу в 40 га і налічує близько 400 різновидів дерев і чагарників. Парк відрізняється вдалим об'ємно-просторовим рішенням - тут чимало великих терас, просторих, з широким оглядом, оглядових майданчиків.
Основою парку послужив природний кримський гірський ліс. Мальовничо підібрані групи екзотичних рослин були вдало введені в природу Лівадії, облагородивши її: блакитні атлаські ялини, секвої, канарські ялини, пінії, магнолії, тиси.
Розбитий в характерному для кінця XVIII - початку XIX століття пейзажному стилі відомим садівником Делінгером в 30-40-ті роки XIX століття, парк неодноразово реконструювався. Він збагачувався новими видами екзотичних рослин, але не втратив первісного характеру свого ландшафтного планування.
Оформленню пейзажного парку властиві контрасти. За кожним поворотом паркової доріжки і стежки - новий вид: сонячна галявина поруч з густими заростями. Група густо зростаючих дерев і несподіваний вид на море, гори. Мальовничі морські види, що відкриваються з різних стежок і місць парку, мабуть, одне з головних чарами цього дивовижного куточка природи.
Поблизу палацу парк розбитий в регулярному стилі. Доріжки оформлені підстриженими кущами буксуса, лавра, туї. Своєрідність і особливу красу надають парку лавки і вази, мармурові столики і фонтани, підпірні стіни з кучерявими гліциніями і трояндами, альтанки.
Перед палацом - італійський фонтан. Гармонійне єднання палацової архітектури та скульптури малих форм дозволяє говорити про палац і парк як про єдиний архітектурно-художньому ансамбль - один з найдивовижніших і найяскравіших прикрас Південного берега Криму, гордості нашої вітчизняної архітектури.
Від Лівадійського палацу можна зробити прогулянку по знаменитій Царській стежці, або, як її називали в недавньому минулому, Сонячної стежці. Від Лівадійського парку вона простяглася до санаторію "Ясна Поляна", що в Гаспрі.


title: Презентація на тему «Time British»

text:
Time British
Англійці люблять свої будинки та розцінюють їх як фортецю. Вони не шкодують грошей на благоустрій житла, оздоблення кімнат, оновлення меблів та озеленіння ділянок, хоча це коштує недешево. Луги біля будинку завжди акуратно пострижені, квіти, згідно сезону, цілий рік висаджені в керамічні і підвісні горщики, кущики майстерно обрамлені у вигляді красивих скульптур, а паркан свіжо пофарбований.
The British love their homes and regard them as a fortress. They do not spare money for home improvement, decoration of rooms, updating furniture and gardening areas, although it is not cheap. The meadows around the house are always precisely trimmed, flowers, according to season, year-round planted in ceramic pots and suspension, bushes neatly framed in a beautiful sculpture and freshly painted fence.
The British love to eat, no wonder the country's much thicker. Products are sold in supermarkets at an affordable price and bought huge carts loaded in plenty, and receipts in length resembling electrocardiogram
Англійці люблять поїсти, недарма в країні багато товстих. Продукти в супермаркетах продаються за доступною ціною і скуповуються величезними візками, завантаженими досхочу, а товарні чеки по довжині нагадують електрокардіограму
Більшість англійців люблять проводити вільний час у пабах, мило розмовляючи за кухлем пива або келихом вина на різні теми. Представники літнього населення Англії воліють зустрічатися на післяобідній чай в ресторанах або в кафе, а молодь пропалює життя в нічних клубах.
Most Britons like to spend their free time in pubs, nice chatting over a glass of beer or a glass of wine on various topics. Representatives of the elderly population in England prefer to meet at afternoon tea in restaurants or cafes, as youth burns life in nightclubs.

The British love to go shopping and buy everything. Some of them suffer shopoholiey and climbs into huge debt, using credit card commercial enterprises, which can easily buy half the store. After a few months they throw bags barely worn clothing and shoes.
 Англійці люблять ходити по магазинах і скуповувати все підряд. Деякі з них хворіють шопоголіей і влазять у величезні борги, користуючись кредитними картами торгових підприємств, на які можна з легкістю скупити пів магазину. А через кілька місяців вони мішками викидають ледь зношений одяг і взуття.

Featured most national sport - fishing, which the British have always called "fishing" because that word sounds impressive, implying certain skills and dexterity. Most English clearly prefers fishing to football. But many in Britain and those who regularly takes part in various amateur competitions, such as basketball, golf, rugby, swimming. As well as British and love horse riding, climbing, jumping.
Самий популярний національний спорт - риболовля, яку англійці завжди називають «рибальством» тому що дане слово звучить солідніше, маючи на увазі певні професійні навички і вправність. Більшість англійців явно віддає перевагу рибну ловлю футболу. Але чимало в Англії і тих, хто регулярно приймає участь у всіляких аматорських змаганнях, наприклад, з баскетболу, гольфу, регбі, плавання. А також англійці  люблять верхову їзду, альпінізм, стрибки.

Launching a kite - an ancient fascination in England. Many years ago, people in London loved launching a kite. These days, young and old men, women and children take their kites in the park and throw them up into the sky. Snakes have many angles. Some have four, while others have three angle. Some snakes like boxes, while others resemble balls or flowers. Many people and children also make their own kites. They make kites made of paper and attach them to the ribbon.
Запуск повітряного змія - старовинне захоплення в Англії. Багато років тому жителі Лондона любили запуск повітряного змія. В наші дні молоді і літні чоловіки, жінки і діти беруть своїх зміїв в парки і кидають їх вгору в небо. Змії мають багато кутів. Деякі з них чотири, а інші мають три кута. Деякі змії схожі на коробки, а інші  нагадують м'ячі або квіти. Багато людей, і діти теж, роблять своїх зміїв самостійно. Вони роблять зміїв з паперу і прикріплюють до них стрічки.


title: Презентація на тему «Музей мистецтва Метрополітен»

text:
Музей мистецтва Метрополітен
Музей мистецтва Метрополітен (Metropolitan Museum of Art) — відомий художній музей США, заснований в Нью-Йорку в 1872 (міститься в центральному парку, філія — у парку Форт-Трайон). У музеї представлені пам'ятки образотворчого та декоративно-ужиткового мистецтва Стародавніх Єгипту, Греції та Риму, країн Західної Європи (Італії, Франції, Фландрії, Голландії, Англії, Німеччини та ін.), Близького і Далекого Сходу. У 1924 відкрито відділ американського мистецтва.
Відділи музею (Curatorial departments)
Картинна галерея
Західноєвропейська скульптура
Відділ Стародавнього Єгипту
Бібліотека
Відділ ужиткового мистецтва (меблі, гобелени, порцеляна, дитячі іграшки)
Відділ історичної зброї
Історичні музичні інструменти
Американське ужиткове мистецтво
Фондосховище
Середньовічне мистецтво (філія The Cloisters)
Відділ малюнків і гравюр
Мистецтво ісламських країн
Мистецтво Давнього Єгипту
Мистецтво Африки, Океанії і доколумбової Америки.
Відділ Стародавнього Єгипту
Інтер'єри музею
Колекції давньогрецької кераміки
Скульптура Стародавньої Греції
Картини Рембрандта
Значні фінансові суми дозволили купувати для музею найдорожчі з картин на аукціонах, перш за все - картини Рембрандта. Вони не так часто з'являлись на аукціонах, а коштували надзвичайно недешево. Винятком були продажі шедеврів з музею Ермітаж в часи фінансової депресії, коли за оригінал Рембрандта - «Христос і самаритянка» СРСР отримав тільки 49.980 доларів.
Полотно Рембрандта «Аристотель біля погруддя Гомера», придбане для Метрополітен-музею у 1961 р., вже коштувало музею 2.300.000 доларів. Очільників музею астрономічна ціна не зупинила, збірка музею поповнилася ще одним шедерворм. Колекція картин Рембрандта в Метрополітен-музеї значна і має твори майже всіх періодів творчості митця, серед яких - парадні і пізні портрети, релігійні і міфололічні композиції, автопортрет самого художника.
Філія The Cloisters
Приміщення для музею побудували на гроші Дж. Рокфеллера-молодшого, і нагадує середньовічний монастир з двориком. Будівля розташована в парку на березі річки Гудзон на півночі острова Манхеттен.
Тут зберігають твори від ранішнього до пізнього середньовіччя країн Західної Європи - Італії, Франції, Німеччини, Нідерландів (до їх розділення на Голландію і сучасну Бельгію), Іспанії тощо. В колекції - дерев'яна скульптура німецьких майстрів, романська і ґотична скульптура Франції, вітражі, церковні речі, арраси і килими, вироби з кістки, кераміки, металів (срібла, міді, олова). Фундатор збірки - залізничний магнат початку XX ст. Дж. Пірмонт Морган.
Килими і гобелени музею
Живопис Італії
Живопис імпрессіоністів Франції
Витвори мистецтва доколумбової Америки
Мистецтво Китаю
Відділ малюнків і гравюр
Картини XX ст


Презентація на тему «Аполлон Григорьев»


title: Презентація на тему «Football» (варіант 2)

text:
Football
Suharskaya Olya 10-B
Association football, commonly known as football or soccer, is a sport played between two teams of eleven players with a spherical ball. It is played by 250 million players in over 200 countries, making it the world's most popular sport. The game is played on a rectangular field with a goal at each end. The object of the game is to score by using any part of the body besides the arms and hands to get the football into the opposing goal.

The goalkeepers are the only players allowed to touch the ball with their hands or arms while it is in play and then only in their penalty area. Outfield players mostly use their feet to strike or pass the ball, but may use their head or torso to strike the ball instead. The team that scores the most goals by the end of the match wins. If the score is tied at the end of the game, either a draw is declared or the game goes into extra time and/or a penalty shootout depending on the format of the competition. The Laws of the Game were originally Association football is governed internationally by the International Federation of Association Football  which organises a World Cup every four years.

Each team consists of a maximum of eleven players one of whom must be the goalkeeper. Competition rules may state a minimum number of players-7 Goalkeepers are the only players allowed to play the ball with their hands or arms, provided they do so within the penalty area in front of their own goal. Though there are a variety of positions in which the outfield (non-goalkeeper) players are strategically placed by a coach, these positions are not defined or required by the Laws.
Famous footballer
David Beckham
David Robert Joseph Beckham  is an English former footballer. He has played for Manchester United, Preston North End, Real Madrid, Milan, Los Angeles Galaxy, Paris Saint-Germain, and the England national team for which he holds the appearance record for an outfield player.
 He was the first English player to win league titles in four countries (which were England, Spain, the United States and France).
He announced his intention to retire at the end of the 2012–13 Ligue 1 season on 16 May 2013 and, on 18 May 2013, played his final game of his storied 20-year career.

Lionel Messi
Lionel Andrés Messi is an Argentine footballer who plays as a forward for Spanish club FC Barcelona and the Argentina national team. He serves as the captain of his country's national football team.

By the age of 21, Messi had received Ballon d'Or and FIFA World Player of the Year nominations. The following year, in 2009, he won his first Ballon d'Or and FIFA World Player of the Year awards. He followed this up by winning the inaugural FIFA Ballon d'Or in 2010, and then again in 2011 and 2012. He also won the 2010–11 UEFA Best Player in Europe Award. At the age of 24, Messi became Barcelona's all-time top scorer in all official club competitions. At age 25, Messi became the youngest player to score 200 La Liga goals.

Cristiano Ronaldo
Cristiano Ronaldo dos Santos Aveiro known as Cristiano Ronaldo, is a Portuguese footballer who plays as a forward for Spanish club Real Madrid and captains the Portugal national team. He became the most expensive footballer in history when he moved from Manchester United to Real Madrid in 2009 in a transfer worth £80 million (€94 million/$132 million).
Ronaldo's contract with Real Madrid, under the terms of which he is paid €21 million per year (after taxes), makes him the highest-paid footballer in the world, and his buyout clause is valued at €1 billion as per his contract.
Gerard Piqué
Gerard Piqué i Bernabeu born 2 February 1987) is a Spanish professional foot-baller who plays as a centre-back for FC Barcelona.

A product of Barça's cantera, La Masia, he initially left the club for Manchester United in 2004, where he remained for four years, before returning to Barça under Pep Guardiola's leadership, helping the club become the first ever to complete a Sextuple. Piqué is one of four players to have won the UEFA Champions League two years in a row with different teams.
Piqué has also represented Spain, making his debut on 11 February 2009. He played an integral role in the Spain team that won the 2010 FIFA World Cup and UEFA Euro 2012.

Xabi Alonso
Xabier "Xabi" Alonso Olano is a Spanish footballer. He plays as defensive midfielder and is a deep-lying playmaker. Alonso began his career at Real Sociedad captain. Alonso succeeded in the role, taking Real Sociedad to second place in the 2002–03 season
.He moved to Liverpool in August 2004 for £10.5 million. He won the UEFA Champions League in his first season at the club, scoring the equalising goal in the Final. The following season, he won the FA Cup and the FA Community Shield. He moved to Real Madrid for the start of the 2009–10 season in a deal worth around £30 million.
Top 5 of  Ukrain’s footballers
Andriy Shevchenko
Andriy Mykolayovych Shevchenko is a former Ukrainian footballer and politician. He is the third-highest goalscorer in Champions League history with 59 goals as of 10 March 2011. Shevchenko is ranked as the third top goalscorer in all European competitions with 67 goals. With a tally of 175 goals scored for Milan, Shevchenko is the second most prolific player in the history of the club, and is also the all-time second-best scorer of the Derby della Madonnina with 14 goals. In addition, he is the all-time top scorer for the Ukrainian national team with 48 goals.

Shevchenko's career has been highlighted by many awards, the most prestigious of which was the Ballon d'Or in 2004 . He won the UEFA Champions League in 2003 with Milan, and he has also won various league and cup titles in Ukraine, Italy, and England. He is also a UEFA Champions League runner-up in 2005 and 2008.

In his illustrious international career, the striker led Ukraine as captain to the quarter-finals in their first ever FIFA World Cup appearance in 2006. He is capable of playing centre-forward or attacking from the left wing and is effective with set-pieces and penalties.Even though mostly he was a striker, upon his return to Kiev he was used as a left winger.
Oleksandr Shovkovskiy
Oleksandr Volodymyrovych Shovkovskiy (born 2 January 1975) is a Ukrainian footballer who plays as a goalkeeper. He has played for Dynamo Kyiv in the Vyscha Liha, the top level of Ukrainian football, since 1993.
Yevhen Konoplyanka
Yevhen Olehovych Konoplyanka born 29 September 1989) is a Ukrainian footballer who plays for FC Dnipro Dnipropetrovsk in the Ukrainian Premier League and the Ukraine national team. His main position is left-sided winger.
A full international since 2010, Konoplyanka played for Ukraine when they co-hosted Euro 2012.

Style of play
Konoplyanka is described as a versatile team player, with good vision, passing, pace, dribbling, and creativity.
Tactically, he plays a free attacking and occasionally a playmaking role. He is comfortable attacking on either wing or through the centre of the pitch. He began in a deeper role but he has found his best form as left winger in a flexible 4-2-3-1.

Anatoliy  Tymoshchuk
Anatoliy Oleksandrovych Tymoshchuk   is a Ukrainian football midfielder who plays for Russian Premier League club FC Zenit Saint Petersburg and captains the Ukrainian national team. He is "a deep-lying midfielder who is comfortable on the ball and capable of ferocious long-range shooting."
Andriy Yarmolenko
Andriy Mykolaiovich Yarmolenko is a Ukrainian football winger or forward for Dynamo Kyiv in the Ukrainian Premier League and the Ukraine national football team. He is left-footed.
In 2013 Andriy Yarmolenko became the highest scoring foreign born player for the Ukraine national football team surpassing Tymerlan Huseynov, a native of Dagestan, (Russian Federation).


title: Презентація на тему «Готельно ресторанний комплекс»

text:
      Готельно ресторанний комплекс
                      ‘В Кума’
Список залів:
1. Перший зал
2. Другий зал
3. Третій зал
4. Четвертий зал
5. Зал народної символіки
6. Готель
                          First hall
First-with strict columns, caps and arches made from a natural tree in baroque. It is a hall for smoking. He discounted on 24 landings places. Here after delicious dinner.You will be able to revise the favorite musical and sporting programs.
                      Second hall
The second hall is a folk interior, by the embroidered towels and clay tableware. Part of this room under a ball-room, where under Ukrainian folk music, and music of modern folk performers you can dance in the circle of friends and acquaintances.
                      Third hall
Third hall  executed in a gothic that on reflections and tender romantic conversation. This hall is the favorite of falling in love of pairs and old friends it always will that about what talk.
                       fourth hall
Opening ancient doors with a subzero arch, inclining chairman, you get in a fourth hall with designer creations from a tree, by large windows with stained-glass window sand metallic decoration.
             Hall of folk symbolic
                                 Hotel
4 numbers of doubles, one-room
3 numbers of four bed, one-room;
1 numbers double, one room
1 number four bed , two room
In every number : a  doubles bed, table, two arm-chairs, closet, is for a clothing, satellite TV, refrigerator, bathroom from: rest room, shower, washstand; hair dryer, 4 towels; nicely, shampoo, shower gel.


title: Презентація на тему «Европейская музыка»

text:
Европейская музыка
ВОЛЬФГАНГ АМАДЕЙ МОЦАРТ (Mozart)(27. I. 1756, Зальцбург - 5. XII. 1791, Вена)
Австрийский композитор
Новые симфонии Моцарта и инструментальные серенады отмечены кристальной ясностью формы и оркестровки, богатством и тонкостью эмоциональных нюансов и той особой сердечностью, которая поставила Моцарта выше всех австрийских композиторов, за исключением разве что Й. Гайдна.
Высказывания известных людей о Моцарте.
«Слушая его музыку, я как будто совершаю хороший поступок»                                               П.И. Чайковский
 « По моему глубокому убеждению, Моцарт есть высшая, кульминационная точка, до которой красота достигала в сфере музыки».
                                                 П.И. Чайковский
«Моцарт — это мост между космосом и нашей жизнью».
                                                   Анатоль Франц
«Многим поколениям он дал и даст утешение и исцеление».
                                                        Эдвард Григ

Зальцбург – Родина В.А.Моцарта
Родители
Отцом Вольфганга Моцарта был способный и честолюбивый музыкант, сын переплетчика из Аугсбурга Леопольд Моцарт (1719-1787)
Леопольд Моцарт приобрел репутацию выдающегося скрипача-педагога; его имя стало известно всей Европе после публикации труда «Опыт фундаментальной школы игры на скрипке», в котором всесторонне обсуждаются вопросы скрипичной техники и музыкальной теории. После 1760 он отказался от продолжения собственной карьеры и всецело посвятил себя воспитанию детей.
Мать Моцарта – Мария Анна, в девичестве Пертль. Родила семерых детей, из которых выжили только дочь Мария Анна и сын Вольфганг. Оба обладали незаурядными музыкальными способностями.
Семья   В. А. Моцарта
вундеркинд
чудо - ребенок
произведения
Основные оперы: Митридат, царь понтийский (1770), Идоменей, царь критский (1781), Похищение из сераля (1782), Свадьба Фигаро (1786), Дон-Жуан (1787), Так поступают все женщины (1790), Милосердие Тита (1791), Волшебная флейта (1791).
Сочинения:
Серенада                             50 симфоний
Балет                                    20 опер
Оратории                             26 струнных квартетов
Кантаты                               40 концертов с оркестром
«Немецкие танцы»            40 сюит
50 камерных ансамблей    15 фортепианных сонат

70 вокально-симфонических произведений
Реквием
Свадьба Фигаро
Дон Жуан
Похищение из Сераля
Асканий  в Альбе
Бастьен и Бастьенна
Реквием
Кающийся Давид
Луций Сулла
Идоменей
Митридат
Волшебная флейта
Притворная простушка
Золотой петушок
Снегурочка
Шутка
Семеро козлят
Тайна смерти Моцарта
Великие люди и живут и умирают не в пример простым смертным, их жизнь всегда окружена глубокой тайной и смерть их всегда неожиданна и таинственна.
Смерть Моцарта совершенно не подходит под определение «внезапная», перед смертью Моцарт сильно страдал от болезни желудка и часто говорил своей жене, что ему кажется, будто кто-то, желая его смерти, постоянно даёт ему яд.
После смерти великого Амадея Моцарта по Вене словно кровь по венам побежали слухи о том, что Амадей наверняка умер не совсем своей смертью. Его убили! Говорили одни. Отравили! Уж точно отравили! – сокрушенно кричали другие.

Фредери́к Франсуа́ Шопе́н
1810 - 1849
Артистическая деятельность
С 1829 г. начинается артистическая деятельность Шопена. Он выступает в Вене, Кракове, исполняя свои произведения.
Первый концерт Шопен дал в Париже в 22 года. Успех был полный. В концертах Шопен выступал редко, но в салонах польской колонии и французской аристократии слава Шопена росла чрезвычайно быстро.
Творчество
Никогда — ни до, ни после Шопена — на его родине, Польше, не рождался музыкальный гений такого уровня. Его творчество почти целиком является пианистическим. Хотя редкий композиторский дар Шопена мог бы сделать его замечательным симфонистом, его деликатная, замкнутая натура довольствовалась рамками камерного жанра — если не считать, конечно, двух его замечательных фортепианных концертов.
                          Память
Шопен является одним из основных композиторов в репертуаре многих пианистов. Записи его произведений появляются в каталогах крупнейших звукозаписывающих компаний. С 1927 года в Варшаве проводится Международный конкурс пианистов имени Шопена. Среди победителей конкурса числится знаменитый польский пианист Х. Штомпка, который был поклонником творчестваВ честь Шопена назван кратер на Меркурии.
Ференц Лист
Ференц Лист (Franz Liszt, 1811–1886) — венгерский композитор, пианист, дирижёр, педагог, музыкальный писатель, общественный деятель. Учился у К. Черни (фортепиано), А. Сальери, Ф. Паэра и А. Рейхи (композиция). В 1823–35 жил в Париже, где развернулся его талант пианиста-виртуоза (выступал с 9-летнего возраста) и началась педагогическая и композиторская деятельность. Общение с видными деятелями литературы и искусства — Г. Берлиозом, Н. Паганини, Ф. Шопеном, В. Гюго, Ж. Санд, О. Бальзаком, Г. Гейне и др. оказало влияние на формирование его взглядов. С энтузиазмом встретив Июльскую революцию 1830, написал «Революционную симфонию»; восстанию лионских ткачей 1834 посвятил фортепианную пьесу «Лион». В 1835–39 («годы странствий») Лист жил в Швейцарии и Италии.
. В этот период Лист достиг совершенства своего исполнительского искусства, создав концертный пианизм в его современном виде. Определяющими чертами стиля Листа стали синтез рационального и эмоционального, яркость и контраст образов в соединении с драматизмом выражения, красочность звучания, ошеломляюще-виртуозная техника, оркестрово-симфоническая трактовка фортепиано. В музыкальном творчестве Лист реализовал мысль о взаимосвязи различных искусств, особенно внутренние связи музыки с поэзией. Создал для фортепиано «Альбом путешественника» (1836; частично послужил материалом для цикла «Годы странствий»), фантазию-сонату «После чтения Данте», «Три сонета Петрарки» (1-я редакция) и др.
До конца жизни Лист продолжал бесплатные занятия с учениками, воспитав свыше 300 пианистов из разных стран. Среди учеников: Э. д’Альбер, Э. Зауэр, А. Рейзенауэр, А. И. Зилоти, В. В. Тиманова; его советами пользовались многие композиторы.  Многогранная творческая деятельность Листа — яркого представителя романтизма — сыграла огромную роль в становлении венгерской национальной музыкальной школы (композиторской и исполнительской) и в развитии мировой музыкальной культуры. В его произведениях возник органический сплав народно-венгерских истоков (вербункош) и достижений европейской профессиональной музыки («Венгерские рапсодии», «Героический марш в венгерском стиле», «Погребальное шествие» для фортепиано, симфонические поэмы, оратории, мессы и другие сочинения). Непреходящее значение творчества Листа — в демократизме и действенном гуманизме идейного содержания, его главными темами являются борьба человека за высокие идеалы, стремление к свету, свободе, счастью.
Французский шансонье
Немного истории.
Далеко не все знают, что сам жанр «шансон» пришёл именно из Франции, а название этого популярного музыкального направления переводится на русский как «песня» – народная, эстрадная, популярная.
Что такое «шансон»?
Если открыть словарь, то по-французски слово «шансон» — это просто песня, во Франции на любого артиста скажут, что он шансонье — поющий человек. А специалисты по музыке за границей, в первую очередь, определяют это понятие таким образом: музыка, которую в основном исполняют авторы, музыка, которая должна, по идее, звучать в кабаре и клубах, музыка, которая имеет колоссальную смысловую и поэтическую нагрузку и рассчитанная на прямое восприятие.
Главное в шансоне – это лиричная мелодия и эмоциональная композиция, которую должен суметь передать исполнитель. Большинство текстов французского шансона посвящены красивой любви и различным жизненным историям.
Специалисты выделяют классический и эстрадный французский шансон, хотя нужно отметить, что различия между ними достаточно условны, особенно в современных произведениях данного жанра.
Непревзойдённой исполнительницей классического шансона остаётся Эдит Пиаф, которую называли французским «воробушком».
Эдит Пиаф
Французская певица и актриса, ставшая всемирно знаменитой благодаря таким песням, как »Нет, я не жалею ни о чем», »Жизнь в розовом цвете», Hymne à l’amour, Mon légionnaire, La Foule, Milord, Mon Dieu и L’Accordéoniste.
Луи Лепле научил её репетировать с аккомпаниатором, выбирать и режиссировать песни, объяснил, какое огромное значение имеют костюм артиста, его жесты, мимика, поведение на сцене. Именно Лепле нашёл для Эдит имя — Пиаф (на парижском арго значит «воробышек»).

В рваных туфлях она пела на улице: "Родилась, как воробей, прожила, как воробей, умерла, как воробей".

Эстрадный французский шансон представляют певцы и певицы, широко известные за пределами Франции:
Ив Монтан
Мирей Матье
Джон Дассен
 Патриция Каас
Милен Фармер и др.
Тем, кто слушает и любит мелодичные песни этих исполнителей, сразу станет понятной разница между шансоном «по-французски» и его русским «аналогом». В нашем понимании шансон обычно ассоциируется с «блатными» песнями, в которых зачастую воспевается грустная жизненная история представителей криминального мира. Однако на самом деле связь между русской и французской версиями всё-таки существует, поскольку в нашей стране словом шансон обозначают не одно, а сразу несколько музыкальных направлений, включая, кроме «блатных» песен, композиции в жанре городского романса и бардовские произведения. Ведь шансон пели и поют не только Михаил Круг или Геннадий Жаров, но и Утёсов, и Высоцкий, и Визбор, и Марк Бернес, и другие исполнители, которых трудно назвать «блатными».


title: Презентація на тему «Архітектурні шедеври індійського культурного регіону»

text:
Архітектурні шедеври індійського культурного регіону
Качан Кароліна
Індійське мистецтво упродовж свого розвитку позначене тісним зв’язком із панівними в різні періоди релігійними системами. Майже всі його пам’ятки, що дійшли до сьогодні, мали релігійний характер. Багато з них не збереглося, адже для будівництва використовували різний матеріал: камінь — для релігійних святинь; дерево, цеглу та глину — для світських споруд. Пріоритет релігії в індійській культурі яскраво виявився у сфері мистецтва.
Більшість архітектурних і скульптурних пам’яток датується періодом між IV ст. до н. е. та першими століттями нашої ери. Найсуттєвіші художні надбання належать до часів панування буддизму за династії Маур’їв, особливо за царювання Ашоки. Це був період розквіту міст — центрів ремесла, торгівлі, науки та мистецтва.
На художню культуру давньоіндійського суспільства глибокий вплив справили індуїзм, буддизм та іслам. Художньо-образне сприйняття крізь призму цих релігійних та філософських систем вирізняється витонченістю зображення людини і навколишнього світу, досконалістю архітектурних форм. З цього погляду вражають скельні храми Еллори.
Одним із чудес світу є храм Кайла- санатха. Це справді унікальна пам’ятка архітектури: упродовж 150 років давні майстри вирубували цей храм у скелі, оздобивши його численними скульптурними фігурами та барельєфними композиціями від цоколя до пірамідальних веж.
У старому Делі з-поміж відомих пам’яток давнини збереглося місто-фортеця Лал-Кот (кінець ХI ст.) із унікальною суцільно-залізною колоною, вік якої понад 150 000 років. Поверхня цього металевого велетня й досі блискуча і не ушкоджена іржею. Віднайти призначення колони — завдання для вчених майбутнього.
Індуїстські храми у IV—VI ст. були невеликими за розмірами — дерев’яними, із пласкими дахами і товстими стінами. Згодом їх починають зводити з каменю; вони стають значно вищими. Основною в індуїстському храмі є вежа (шикхара) над невеликим святилищем із фігурами або символами богів. Цю форму використовували також буддисти, наприклад, у спорудженні храму у Бодх-Гаї поблизу місця прозріння Будди.
Храм Махабодхи
З IV ст. розвивається світська культура. Поруч із храмами у трактаті з архітектури V—VI ст. описані громадські споруди, палаци. Гуптські царі підтримували різноманітні релігії, але віддавали перевагу культу Вішну (наприклад, у тогочасних написах індуїстські імена зустрічаються вп’ятеро частіше, аніж буддійські або джайністські). Духу ієрархічної спільноти повною мірою відповідала основна ідея індуїзму — служіння Богу та відданості Йому. Найпопулярнішими богами стали Вішну та Шива.
Шива
Вішну
У ХІІ—ХІІІ ст. в Індії з’явилися основні типи культових споруд мусульман, передусім мечеті, мінарети, медресе, мавзолеї. В основних типах архітектурних споруд ранньоісламського періоду простежуються ісламські традиції, але в деталях культових будівель також помітним є вплив індійської архітектури. Колони, деталі архітектурних прикрас із великою кількістю рослинних орнаментів запозичені у буддійських та індуїстських будівель. Також характерною рисою архітектури ранньоісламського періоду є її гармонійне поєднання з навколишнім середовищем.
Мінарет Кутаб-Мінар
Пізніше в Індії набули поширення стамбхи — культові кам’яні стовпи з висіченими на них написами (проповідями). Найзнаменитіший — Сарнатхський (колона Ашоки). На барабані висічені тварини — символи сторін світу, на капітелі — леви, які несуть колесо закону (образ Будди і знак його прозріння). Визначилися також місця паломництва: Капілавасту, де народився Будда; Гайа, де він прозрів; Бенарес, де він прочитав першу проповідь; Кусінагара, де він досяг стану нірвани.
З III ст. до н. е. з’явилися буддійські храми у печерах Аджанти (найпізніші створені у VII ст. н. е.). На їх стінах добре зберігся живопис: сцени з життя Будди, його втілення, сцени з життя індійців. Зображенням притаманна вишукана естетичність.
Безсмертною пам’яткою індійської архітектури є мавзолей Тадж-Махал (1630—1652), який називають «поемою в камені». Грандіозна (заввишки 74 м) біломармурова споруда з облицюванням із самоцвітів зведена за наказом Великого Могола шаха Джахана як мавзолей для його дружини Мумтаз Махал. Для будівництва було залучено 20 000 робітників, витрачено понад 90 млн рупій (грошова одиниця Індії). Тадж-Махал відобразив красу й могутність імперії Великих Моголів.
У основі споруди лежить квадратна платформа зі сторонами понад 95 м, по кутах мавзолею — 4 мінарети. Стіни викладені полірованим мармуром, ззовні подекуди доповнені червоним піщаником. У вікнах та арках — ажурні решітки. Склепінчасті переходи розписані (арабськими літерами) сурами із Корану.
Більшість дослідників вважає, що Тадж-Махал побудовано з матеріалів, які привозили з усієї Індії та Азії. Для транспортування будівельних матеріалів використовували понад 1000 слонів. Білий мармур привозили з Раджастану, яшму — з Пенджабу, нефрит і гірський кришталь — із Китаю, бірюзу — із Тибету, лазур — із Афганістану, сапфіри — зі Шрі Ланки, сердолік — з Аравії.

Ім’я архітектора невідоме, але поширена думка, що в розроблянні проекту брали участь найкращі архітектори Індії та інших країн Сходу на чолі з агрським архітектором Устад-Ісою. Не виключено, що одним із авторів був сам шах Джахан, який мав витончений художній смак.
Навколо Тадж-Махалу шах Джахан висадив сад, причому сам мавзолей стоїть на початку саду. У центрі саду створено мармурове водоймище. Уздовж зрошувального каналу з фонтанами висаджені кипариси.

Навпроти Тадж-Махалу, на іншому березі річки, шах Джахан мав намір побудувати ще одну гробницю, для себе, тієї самої форми, що й Тадж-Махал, але із чорного мармуру. Обидва мавзолеї мали з’єднуватися мостом. Але плани не втілилися в життя. Після смерті шаха Джахана поховали в одному склепі з Мумтаз Махал. На їх могилах лежать плити, прикрашені золотим і срібним орнаментом.