title: Презентація на тему «Better sleep mean better health»

text:
Better sleep mean better health
Підготувала
Учениця 10-Б класу
Дулюк Світлана
	Sleep makes you feel better, but its importance goes way beyond just boosting your mood or banishing under-eye circles.Adequate sleep is a key part of a healthy lifestyle, and can benefit your heart, weight, mind, and more.
	"Sleep used to be kind of ignored, like parking our car in a garage and picking it up in the morning," says David Rapoport, director of the NYU Sleep Disorders Program.
Better health
   Getting a good night's sleep won't grant you immunity from disease. But study after study has found a link between insufficient sleep and some serious health problems, such as heart disease, heart attacks, diabetes, and obesity.
   In most cases, the health risks from sleep loss only become serious after years.

	Sleep helps your brain work properly. While you're sleeping, your brain is preparing for the next day. It's forming new pathways to help you learn and remember information.
	Studies show that a good night's sleep improves learning. Sleep also helps you pay attention, make decisions, and be creative.

	Sleep plays an important role in your physical health. For example, sleep is involved in healing and repair of your heart and blood vessels. Ongoing sleep deficiency is linked to an increased risk of heart disease, kidney disease, high blood pressure, diabetes, and stroke.
	Sleep deficiency also increases the risk of obesity. For example, one study of teenagers showed that with each hour of sleep lost, the odds of becoming obese went up. Sleep deficiency increases the risk of obesity in other age groups as well.

	Sleep plays a vital role in good health and well-being throughout your life. Getting enough quality sleep at the right times can help protect your mental health, physical health, quality of life, and safety.
	The way you feel while you're awake depends in part on what happens while you're sleeping. During sleep, your body is working to support healthy brain function and maintain your physical health.


Презентація на тему «Українська повстанська армія»


Презентація на тему «Закон “про п’ять колосків”»


title: Презентація на тему «Директорія УНР» (варіант 1)

text:
Директорія УНР
Завдання уроку
Охарактеризувати внутрішню та зовнішню політику Директорії;
Визначити причини поразки Директорії;
Вчитися встановлювати причинно – наслідкові зв»язки, працювати з історичними джерелами, аналізувати матеріал, робити висновки та узагальнення, висловлювати свою точку зору;
розуміти,що для створення об'єднаної, сильної  держави необхідна самовіддача всіх верств населення країни та патріотична діяльність видатних історичних постатей
План
Утворення Українського національного союзу.
Утворення Директорії.
Інтервенція Антанти на півдні України.
Режим і політика Директорії.
Позиція українських партій.
Опорні поняття і дати
Опорні поняття:
Директорія;
Трудовий конгрес;
Опорні дати:
14.11.1918р. – утворення Директорії;
Проблемне завдання
«Визвольній боротьбі робітників і трудящих України всіляко перешкоджала буржуазно – націоналістична Директорія. Слухняно виконуючи волю міжнародного імперіалізму, українські буржуазні націоналісти намагалися придушити революційних рух трудящих мас, зберегти експлуататорський лад в Україні»
История Украинской ССР. – Киев., 1984. – т.6.-с.363

«Після приходу до влади Директорії в Україні була відновлена республіканська форма державного устрою. Влада в губерніях і повітах мала належати трудовим радам робітників, селян та інтелігенції, без будь – якої участі експлуататорських елементів».
Історія України. – Львів, 1998. – с.237 – 238

1. Чому історики дали діаметрально протилежні оцінки діяльності Директорії?
2. Якої точки зору дотримуєтеся ви? Відповідь обгрунтуйте.
Утворення Українського національного союзу.
До складу Українського національного союзу увійшли:
Українська партія соціалістів – федералістів;
Українська партія соціал – самостійників;
Українська партія соціал – демократів.
До УНС приєдналися також Селянська спілка, Всеукраїнська учительська спілка, Центральний кооперативний комітет.
Очолив УНС А.Нікольський.
Прочитайте витяг із Статуту Українського національного союзу ( с.190 підручника ) і визначте:
Яку форму правління та форму політичного режиму декларував Статут?
У який спосіб УНС міг здійснити свою мету?
Утворення Директорії
Невдалі переговори гетьмана П.Скоропадського з УНС.
Революція в Німеччині, поразка її у І світовій війні, підписання 11.11.1918 р. Комп»єнського перемир»я.
13.11.1918р. Росія анулювала Брест – Литовський мирний договір і відмовилася визнавати незалежність України
14.11.1918р. – у Києві на таємному засіданні УНС створює верховний орган у складі 5 чоловік для керівництва повстанням проти гетьмана – ДИРЕКТОРІЮ.
Склад Директорії:
голова - В.Винниченко;
Члени – С.Петлюра, Ф.Швець, П.Андрієвський, А.Макаренко

Утворення Директорії.
Травень 1918р. – утворення Українського національно - державного союзу
 ( А.Нікольський )
14 листопада 1918р. – утворення Директорії на чолі з В. Винниченком

Директорія УНР — найвищий орган державної влади відродженої Української Народної Республіки, який діяв з 13 листопада 1918 року до 10 листопада 1920 року.
Серпень 1918р. – перетворення УНДС на Український національний союз
( В.Винниченко )
Керівники Директорії
Федір Швець (у центрі), Андрій Макаренко та Симон Петлюра в Кам'янці-Подільському. 1919 рік
Андрієвський
Опанас (Панас) Михайлович
В. Винниченко
Основні положення Декларації Директорії УНР ( 26.12.1918р)
Скасування Гетьманщини, звільнення всіх чиновників, призначених при  гетьмані. Відновлення УНР.
Директорія – тимчасова верховна влада до скликання Конгресу трудового народу України.
Влада в УНР належить народу у формі трудових рад селян, робітників та інтелігенції, а експлуататорські класи позбавляються права голосу.
Скасування великих землеволодінь, передача землі селянам без викупу.
Проголошення 8 – годинного робочого дня та демократичних свобод.
Налагодження міжнародних відносин на засадах нейтралітету та мирного співіснування з усіма країнами
Інтервенція Антанти на півдні України.
Прочитайте уривок листа маршал Ф.Фоша до прем»єр – міністра Франції Ж.Клемансо ( с.192 ) та уривок з відповіді прдеставників Франції та Англіїт на пропозицію гетьманського уряду ( с. 192 )  і визначте:
Чому долю України вирішували країни Антанти?
Яким вони бачили майбутнє України?
16.11.1918р. флот Антанти увійшов у Чорне море і висадив війська – в Одесі ( 45тис.),  в Криму ( 10 тис.)
За згодою Антанти у Криму було створено Військовий уряд Півдня Росії на чолі з Денікіним.
Становище Директорії
територія Директорії
Радянська РОСІЯ
ПОЛЬЩА
АНТАНТА
Білогвардійські війська

Від чого, на вашу думку, могла залежати подальша доля України під керівництвом Директорії?
Режим і політика  Директорії.
Опрацювати п.4 §19 і визначте:
Як уряд Директорії реалізовував основні положення Декларації від 26.12.1918р.?
Чи могла Директорія відстояти незалежність УНР? Чому?

Позиція  українських  партій.
Українські соціал – демократи:
В.Винниченко, В.Чехівський – проти рад як форми влади, порозуміння з Москвою;
С.Петлюра – визнання рад як форми влади; орієнтація на Антанту.
Українські есери:
Ради як форма влади;
Представництво селян у радах відповідно його кількісному складу.
Січень 1919р. – нарада представників політичних партій, де була зроблена невдала спроба про вироблення спільного погляду на організацію майбутньої влади та вироблення рекомендацій Трудовому конгресу.
23 січня 1919р. – з»їзд Трудового конгресу.
Причини поразки Директорії
Суперечлива внутрішня політика, не вирішене аграрне питання.
Позбавлення політичних прав значної частини українських громадян.
Розквіт отаманства, наростання анархії в суспільстві.
Особисте протистояння В.Винниченка та С.Петлюри.
Неспроможність стати на перешкоді єврейських погромів.
Незадовільна підготовка та організації армії.
Закриття національних установ, створених за часів гетьманату.
Складна зовнішньополітична ситуація ( на території України йшла боротьба військ Радянської Росії, з білогвардійцями, Антантою, поляками)

Закріплення
Чому історики дали діаметрально протилежні оцінки діяльності Директорії?
Якої точки зору дотримуєтеся ви? Відповідь обгрунтуйте.
В чому ви вбачаєте помилки Директорії?


Презентація на тему «Голодомор 1921-1923 років» (варіант 1)


Презентація на тему «Голодомор 1932-1933 років» (варіант 2)


title: Презентація на тему «Петро Конашевич - Сагайдачний»

text:
1577-1622
1
2
3
4
5
6
7
8


Презентація на тему «Культура скіфів» (варіант 1)


Презентація на тему «Відродження громадівського руху в 70–90-х роках ХІХ ст»


Презентація на тему «Театр та музика України ХХ ст»


title: Презентація на тему «Трипільська культура» (варіант 1)

text:
.
               1                                             2
                3                                            4
1
2
3
4


title: Презентація на тему «Львів – культурна столиця України»

text:
Презентація на тему:
Львів – культурна столиця України
Львів названо на честь князя Лева Даниловича, тому однією з найбільш розповсюджених його назв є  «Місто Лева».  Протягом своєї історії Львів жодного разу не змінював  цієї назви. Час від часу вживаються такі назви  як «місто сплячих левів», «Королівське місто», «Перлина корони Європи», «Місто-музей», «столиця Галичини», «маленький Париж», «маленький Відень»,«Нова туристична Мекка в Східній Європі»,«український П'ємонт», «культурна столиця України». А й справді , це місто з вузенькими європейськими вуличками , де зберіглася історія українського народу з  особливим говіром -  львівська ґвара  та різними легендами записаних у збірці «Легенди старого Львова» Юрія Винничука ,«Львівським культом кави» та «чоколади» робить його особливим та неповторним.

Традиції
Наприкінці 19 — на початку 20 століття розповсюдженою у Львові була субкультура батярів— авантюристів і гульвіс, які з часом набули кумедних рис. Вона стала причиною формування міського фольклору, який ще називають батярським. Львівський міський фольклор в основному складає батярські пісні (найвідоміша — неофіційний гімн міста «Тильку ви Львові») та легенди . З 2000-х років для відродження батярських традицій у Львові щорічно, 1 травня, проводять День батяра.
Давньою міською традицією є споживання кави. «Львівський культ кави» широко відомий за межами міста. Вважається, що кожен «правдивий львів'янин» має принаймні раз на день пити каву. В центрі міста безліч кав'ярень, якими прокладені чисельні туристичні маршрути; щороку проводить сяміське свято «На каву до Львова», на якому визначають найкращу кав'ярню міста.
 Іншим продуктом, з яким часто ідентифікують Львів, вважається шоколад. Місцеві жителі називають його «чоколяда». Щороку у місті проводиться традиційне Свято шоколаду, Свято сиру і вина.

ЦУКЕРНІ

     Історія львівської кави починається з цукерень — закладів, де не подавалися міцні напої і було заборонено курити. Тому вони стали жіночим королівством.
     Європейська традиція поєднувати пиття запашних напоїв зі споживанням вишуканих солодощів так полюбилася львів’янам, що вже наприкінці ХІХ ст. кількість львівських цукерень успішно конкурувала з кількістю львівських пам'яток архітектури. Сьогодні цукерні залишаються улюбленим місцем для багатьох, де за філіжанкою ароматної кави можна поспілкуватись про своє, про жіноче… і дозволити маленький гріх – СОЛОДОЩІ!
 Де найкраща у світі кава? Відповідь на це запитання знайшли вже мільйони людей, які знають, що на каву варто їхати до Львова. Львів і кава – речі нероздільні.
ІСТОРІЯ ЛЬВІВСЬКОЇ КАВИ
Львів по-справжньому розсмакував цей напій у
XVIII ст. До міста кава потрапляла не лише зі
Сходу (зокрема, з Туреччини), але й із Заходу – з Відня,
де галичанин Юрій Кульчицький 1683 року відкрив
кав’ярню «Під синьою фляжкою». Згодом заклад відомого
галичанина cтворив моду на каву в усій Європі. Замість
вивіски тут був почеплений турецький кавник, який згодом
став знаком усіх кав’ярень. А віденський скульптор
Емануїл Пендель увіковічнив Юрія Кульчицького
пам'ятником у столиці Австрії.

У XIX ст. Львів немов очманів від кави! Її пили всі:
спросоння і натоще, вдома і під час гостювання, до їжі і
після. Вважалося, що біла кава – з молоком та цукром
– напій символічний, а чорну вживали хіба на
свята. По-особливому ставилося до кави жіноцтво.
Деякі пані брали її із собою до церкви, аби випити після
причастя.
Час біжить. Знамениті кав’ярні залишаються в
минулому, надихають на написання книжок. А
Львів не перестає любити каву. Навіть час не може
закреслити минулого. Старі кав´ярні оживають знову.
Хоч трохи змінився інтер'єр, музика та забаганки
кавоманів, але традиції не зникають.
Особливим є святкування  Різдва у Львові, під час якого в місті відбувається різдвяний ярмарок, встановлюється шопка та дідух, відбуваються народні гуляння, виступи вертепів та парад звіздарів, фестиваль «Велика коляда» і Свято пампуха тільки прикрашають його та виправдовують його назву «Культурна столиця України».
Архітектура
В архітектурі Львова, яка не сильно постраждала під час війн 20 століття, відображено багато європейських стилів та напрямків, які відповідають різним історичним епохам.Після пожеж 1527 і 1556 року практично не залишилося слідів готичного Львова, проте добре представлено такі епохи: ренесанс, бароко, класицизм. Характерним для Львова став стиль сецесії, трапляються споруди в стилях ар-деко і берлінський модерн.. У Львові знаходиться найбільше пам'яток архітектури серед всіх українських місті. Переважна їх більшість сконцентрована в історичному центрі, який занесено у список Світової спадщини ЮНЕСКО.

Серед найвизначніших архітектурних пам'яток міста є  Ратуша, ансамбль площі Ринок, Чорна кам'яниця, Палац Корнякта, колишній домініканський костел , комплекс Успенської церкви, Королівський арсенал, Порохова вежа, Міський арсенал, монастир Бернардинів, Латинська катедра, Собор святого Юра, Костел святої Ельжбети, Залізничний вокзал, Університет Франка, Оперний театр, Театр Марії Заньковецької,  театр опери та балету імені Соломії Крушельницької який відомий всім адже саме він зображений на двадцятигривневій купюрі, Преображенська церква,Вірменська церква, Монастир святого Онуфрія, Церква Святої Параскеви П'ятниці.
Саме у Львові є другий  за розміром історичний музей України – Львівський історичний музей в якому зображено королівську залу в палаці Корнекта,та першу “вязницю-музей”. Також особливу увагу приділяють “Шевченківському гаю” де зберіглася історія українсьго народу, їхні традиції та побут ,аптеці-музею та палаці Потоцьких. Не менш відвідуваними є побутові музеї:музей пива, пошти, друкарства, скла та релігії.
Релігія
Львів є центром одного з найрелігійніших регіонів України. Сьогодні місто є центром єпархій Української греко-католицької церкви, Української автокефальної православної церкви, Української православної церкви — Київського патріархату, Української православної церкви (Московського патріархату), Римо-католицької церкви та Вірменської апостольської церкви. У Львові знаходиться управлінський центр Римо-католицької церкви в Україні. Тут діє Українська автономна православна церква Львова — нечисленна православна юрисдикція, не визнана Вселенською Церквою. Крім того, в місті діють  протестантські, іудаїстські та мусульманські  громади. У Львові знаходиться 8 кладовищ, але відкритим для поховань є лише  одне з них. Найвідомішим є Личаківський цвинтар, де поховано багато відомих людей. Сьогодні його оголошено історико-культурним заповідником.
Цікаві історичні факти про Львів
Місто було засноване ще в XIII столітті, і тут чудово збериглися історичні та культурні пам’ятки
всі збережені документи XIII — XIV століть Львова — німецькою мовою, яка була офіційною мовою цього міста;
раніше тут був податок на багатство, який платив кожен, хто запрошував на своє весілля більше 16 чоловік;
саме Львів є батьківщиною гасу і гасової лампи, а також повітряної кулі;
знаменитий Леопольд фон Захер — Мазох — уродженець Львова.
Кожен з цих фактів увічнений в музеях, численних виставках і пам’ятках,

Цікаві факти про сучасний Львів
на сьогоднішній день 55% (2500 пам’ятників і понад 60 музеїв) всіх історичних пам’яток України перебувають у Львові;
тут більше 120 храмів, що належать більше 20 конфесій;
щорічно у Львові відбувається понад 100 фестивалів: найбільш знамениті фестивалі класичної музики, джазу, вуличного театру, кави, пампуха і шоколаду.
саме тут створюють програмне забезпечення для багатьох голлівудських фільмів: наприклад, спецефекти для «Спайдермена», «Гаррі Поттера», «Халка» та інших фільмів були створені саме тут;
тут дуже багато молоді: кожен п’ятий у цьому місті — це студент (у Львові 26 університетів);
сучасне місце розташування Львова справді дивовижне: воно знаходиться на рівній відстані (у 500 км) від трьох столиць: Варшави (Польща), Києва (Україна) і Будапешта (Угорщина).

Підготувала учениця 9-А класу
Обуховська Анастасія


Презентація на тему «Руська правда Ярослава Мудрого»


title: Презентація на тему «Михайло Пилипович Кравчук»

text:
Доля академіка м.кравчука
Виконала учениця 10-А класу Гайналій Анна
27 вересня — 110 років від дня народження усесвітньо відомого українського математика Михайла Пилиповича Кравчука. Багато вчених знають q-багаточлени Кравчука, q-функції Кравчука—Мейкснера, а так звані ряди Кравчука вчені США і Японії десятки років тому використовували в телеапаратурі. У своїх математичних працях М.Кравчук зазначив багато перспективних проблем. Але упродовж довгих років мало хто знав, що видатний український учений був репресований 1938 року..
Михайло ПИЛИПОВИЧ КРАВЧУК
Народився М.Кравчук 1892 року в селі Чолниця Волинської губернії (нині Ківерцівський район Волинської області). Батько його був землеміром. Виходець із низів, він закінчив Петрівсько-Разумовську академію, цінував знання і зробив усе, щоб допитливий Михайлик одержав гарну освіту.
У 1901 році сім’я переїхала до Луцька, де майбутній великий математик із золотою медаллю закінчив гімназію. У 1910-му Михайло Пилипович — студент фізико-математичного факультету Київського університету Святого Володимира. Блискуче закінчивши навчання, М.Кравчук кілька років викладав у різних вузах Києва. Під час Першої світової війни евакуювався до Москви. Після революційних подій математик повертається до золотоглавого Києва, щоб повністю присвятити себе науці і народу. Викладаючи в українських гімназіях і Українському народному університеті, він розробляє україномовну математичну термінологію, перекладає українською дуже популярний у ті часи підручник геометрії Кисельова.
З 1921p. M.Кравчук читав курс лекцій з математики в Київському політехнічному інституті та в Київському інституті народної освіти. Одночасно Михайло Пилипович продовжував розпочаті ним ще до революції дослідження з питань теорії квадратичних форм, матриць і визначників. Результатом цих досліджень були чотири окремі праці, опубліковані в 1924 р .Одну з них — «Про квадратичні форми і лінійні перетворення» — він подав як докторську дисертацію, яку й захистив у 1924 p., діставши науковий ступінь доктора фізико-математичних наук.
Того ж року стає членом математичних товариств Франції, Німеччини, Італії, у 1929-му — дійсним членом Української академії наук. За два роки (1926—1927) він написав і опублікував близько сорока праць. Його ім'я стало відомим в академіях зарубіжних країн, а його праці друкуються в математичних виданнях Торонто, Цюріха, Палермо, Буенос-Айреса, у наукових журналах Паризької академії наук. Американська асоціація математиків запрошує Кравчука переїхати на постійну роботу в Америку, але Кравчук від цієї пропозиції відмовився, бо понад  усе хотів працювати на свою Батьківщину.
Михайло пилипович- професор
У 1925 р. Михайло Пилипович став професором. На той час він очолював кафедри вищої математики кількох Київських інститутів, працював деканом Інституту народної освіти, а пізніше виконував обов'язки вченого секретаря Всеукраїнської академії наук. Його лекції відвідували не лише математики, а й фізики, хіміки, біологи, історики і філологи. Багато уваги М.Кравчук приділяв проблемі застосування математичних методів до інших наукових дисциплін. Одним з перших він почав викладати теорію застосування математики у фізиці, хімії, біології. Світову науку поповнили багаточлени біномного розподілу - багаточлени Кравчука. Свої наукові праці М.Кравчук друкував як у СРСР, так і за кордоном, використовуючи у роботі  французьку, німецьку, італійську, польську  мови.
арешт
Як і багатьох вчених того часу М.Кравчука не оминула сталінська репресивна машина. 1938 року академіка заарештували працівники НКВС. Виїзна сесія військової колегії Верховного суду СРСР присудила М.Кравчука до 20 років позбавлення волі. Тяжко працюючи на рудниках Магадану,  Михайло Кравчук не зламався як людина і вчений. Він продовжував досліджувати важливу математичну проблему.
смерть
З заслання він написавдружині, що проблемуцю розв’язав. Розрахунки вченого були передані табірному начальству. На жаль, доля рукописів залишилася невідомою. Академік Михайло Кравчук помер  у Магадані в березні 1942 року. Місце його поховання, як і багатьох інших в’язнів, залишилося невідомим.  Реабілітований посмертно 1956 року.
Видатний математик
Михайло Пилипович Кравчук — видатний український математик ХХ сторіччя,Академік АН УРСР, професор, вчитель Архипа Люльки та Сергія Корольова, член багатьох закордонних математичних товариств. Світова наука високо цінує нашого земляка та його науковий доробок. Науковці використовують q-багаточлени Кравчука, q-функції Кравчука—Мейкснера, а, так звані,«ряди Кравчука» вчені США і Японії застосували при моделюванні кібернетичної техніки та створенні першого у світі комп’ютера.

Кінець


Презентація на тему «Українські землі в 60-80 років XVII століття «Руїна»»


Презентація на тему «Мистецтво  грецьких  міст Північного  Причорномор’я»


Презентація на тему ««Пласт» – героїчне минуле України чи світле майбутнє»


Презентація на тему «Українське бароко» (варіант 1)


Презентація на тему «Розстріляне Відродження» (варіант 3)


Презентація на тему «Український живопис 17-18 століття» (варіант 1)


title: Презентація на тему «How I imagine my school leaving exams»

text:
How I imagine my school leaving exams
By Daria Posokhova
 Preparing for the exams
Before the exam
Teachers during the exam
Me, when I look through tasks
Me after I know about the results
Happy end


title: Презентація на тему «Український театр ХХ століття» (варіант 1)

text:
Український театр у 20 – 30 роках 20 століття

Для розвою справжньої, високої драми потрібні ду-же вигідні, сприятливі умови,— писав у 1913 р. .Микола Вороний,— насамперед треба, щоб народ мав'міцне політичне становище, високу своєрідну культуру, вільну національну освіту, яка б могла розвивати найрізно¬манітніші ознаки народного життя, і, нарешті, повну можли¬вість черпати поетичний матеріал з усіх своїх національних і історичних скарбів. Коли сих умов не буде, то драматична творчість не вийде за межі п'єс етнографічного характеру...» Таких умов українська драматургія не мала, тому початок її профе¬сійного існування був позначений етнографізмом

М. Вороний
Європейська нова драма, представлена на рубежі століть іменами Ібсена, Метерлінка, Гауптмана, Стріндберга, Шоу, Чехова, не тільки вплинула на розвиток української драма¬тургії епохи модерну, а й отримала свою додаткову модифікацію в творчості таких українських митців, як Леся Українка, В. Винниченко. Українські драматурги модерну не були тісно пов'язані з певною стильовою орієнтацією, тому в драматургії важко, наприклад, розрізняти такі течії, як неоромантизм, неореалізм, символізм. Для драматургічного тексту доби модерну були характерними деформація реальності й умовність, літературність, вербальна орнаментальність, звернення до архетипів та міфологем, демонстративна штучність форми, сприйняття життя як вічної гри людини

Професійний театр 20—30-х років розвивався у двох на¬прямах, які умовно можна назвати «психологічним» та «екс¬периментальним» театром. «Психологічний» напрям пов'я¬заний з театром імені І. Франка, керованим Г. Юрою. «Експериментальний» тип театру — це, насамперед, пошу¬ки «Березолю», керівник якого Лесь Курбас намагався створити так званий «театр дії», «рефлексологічний» те¬атр, який на відміну од театру «психологічного», спирався на активну позицію глядача і був здатний втілювати найскладніші речі світового (насамперед західноєвропей¬ського) репертуару.
Оперний театр

Характерним є те, що і театр імені 1. Франка, й «Кийдрамте», з якого виріс «Березіль», обид¬ва походять із Молодого театру, що існував у революційні роки. Теоретичні пошуки Л. Курбаса мали в основі загаль¬ноєвропейські джерела, з якими режисер був грунтовно обізнаний. Водночас його концепція перетворення багато в чому випередила ідеї часу та збіглася певною мірою з на¬уковими уявленнями сучасної психології. За Л. Курбасом,мистецтво, щоб осягти діалектику дійсності, повинне вда¬ватися до образного перетворення, яке засноване на зако¬нах асоціативного мислення
Трупа першого  українського професійного театра під курівництвом Марка Кропивницького

У 1926 р. «Березіль» переїздить до столиці (тоді — Хар¬ків), стає центральним українським театром. Вистави «На¬родного Малахія» та «Мини Мазайла» за творами М. Кулі¬ша дали привід для політичного цькування Л. Курбаса як режисера, так і М. Куліша як драматурга. Театр Л. Курба¬са — М. Куліша був, по-перше, філософським, тобто охоп¬лював трагізм нового життя, а по-друге, він був по-європейсьому національним.Тому й нависла над ним загроза бути знищеним. Наше уявлення про драматургію 30-х років було б непов¬ним, якби ми оминули твори, написані в еміграції.
Режисерська лабораторія театру «Березіль», 1925 р


title: Презентація на тему «Нестор Іванович Махно» (варіант 1)

text:
Нестор Іванович Махно
Народився 8 листопада 1888 року у родині Івана Родіоновича Махна, державного селянина та його дружини Євдокії.
Махно закінчив церковно-приходську школу і з 7-річного віку працював на багатих хуторян, у малярній майстерні, в купецькій лавці, а пізніше - чорноробом на чавунно-ливарному заводі .

Дитинство
У 1906 став членом анархістської організації «Спілка бідних хліборобів», що діяла на Катеринославщині та брала участь у терористичних актах і бандитських нападах .
Уночі 14 жовтня 1906 відбулося перше бойове хрещення Нестора: троє озброєних анархістів у паперових чорних масках увірвалися до будинку місцевого торговця Ісаака Брука і стали вимагати гроші. Махна уперше було заарештовано за звинуваченням у тероризмі.
Початок політичної діяльності
27 серпня 1908 Махно було заарештовано знову. Йому інкримінували вбивство поліцейського Андрія Гура. З 22 по 26 березня 1910го року у Катеринославі Тимчасовий Одеський окружний військовий суд розглядав справу 13 гуляйпільських анархістів, серед яких був і Нестор Махно. Суд засудив до шибениці 5 гуляйпільських анархістів (Н. Махна, Є. Бондаренка, К. Кириченка, Ю. Орлова, Н. Альтгаузена).
Як неповнолітньому, Нестору Махно було замінене покарання 10 роками каторги.
Відбуваючи ув'язнення у Бутирській в'язниці, Махно займався самоосвітою - допомагала багата бібліотека в'язниці і спілкування з іншими ув'язненими.

Арешт за вбивство
Після Лютневої революції 1917 у Росії, Махно повернувся на Катеринославщину, де розгорнув широку діяльність як політик і військовий діяч. Заснував Селянську Спілку, очолював місцеву раду робітничих і селянських депутатів та профспілку деревообробників.
У кінці 1917 р. — початку 1918 р. Махно сформував «селянські вільні батальйони», які розпочали боротьбу проти козачих частин з Південно-Західного і Румунського фронтів.

1917–1921
З початку січня 1919 р. Махно розпочав боротьбу проти денікінців, військ Директорії та Антанти. Його повстанська армія увійшла до складу Української Радянської Армії.
Улітку 1918 р. Махно організувавши невеликий повстанський загін під назвою «Чорна Гвардія», розпочав боротьбу проти німецько-австро-угорських окупантів та уряду гетьмана П.Скоропадського.
У червні 1919 р. Радянська влада оголосила Махна «поза законом».
З кінця листопада 1920 р. до серпня 1921 р. Махно вів виснажливу і запеклу боротьбу проти більшовицької влади, здійснивши ряд повстанських походів по Азовському побережжі, на Дон і у Поволжя.

1917–1921
28 серпня 1921 р. Махно разом з 77 бійцями перейшов кордон з Румунією. Деякий час Махно жив у Бухаресті, згодом у Варшаві. У вересні 1923 був заарештований польською владою.
У кінці 1923
Махно з сім'єю спочатку оселився в Торуні, згодом — у Данцігу (тепер Гданськ, Польща), де постійно перебував під наглядом поліції.

Еміграція
У квітні 1925 переїхав до Парижа, де жив у Венсені, працював теслярем та робітником сцени паризької «Ґранд Опера» та в кіностудіях. Підтримував активні зв'язки з міжнародним анархістським рухом.
Помер Нестор Іванович Махно 6 липня 1934 року від туберкульозу, у Парижі. Урну з прахом Махно замуровано в стіні комунарів на кладовищі Пер-Лашез.

Еміграція
Дякую за увагу!!!


title: Презентація на тему «Хотинська фортеця»

text:
Хотинська фортеця

Хотинська фортеця  — фортеця у місті Хотин на Дністрі, що у Чернівецькій області, Україна. Сьогодні на території фортеці розташований Державний історико-архітектурний заповідник «Хотинська фортеця». Одне з семи чудес України.
Хотинська фортеця веде свій початок від Хотинського форту, що був створений у 10 столітті князем Володимиром Святославичем як одне із порубіжних укріплень південного заходу Русі, у зв'язку з приєднанням до неї буковинських земель. Фортеця, знаходилася на важливих транспортних шляхах.
З 1199 року фортеця перейшла у володіння до Галицько-Волинського князівства.
У 1250—1264 роках князь Данило Галицький і його син Лев, перебудовували фортецю. Навколо неї з'явилися семиметрова кам'яна стіна та рови шириною до 6 метрів. У північній частині фортеці звели нові невеликі укріплення.

В 1375 році фортеця перебувала у складі Молдавського князівства. Молдавський володар Стефан III Великий значно розширив межі фортеці. Було зведено прикрашений геометричними орнаментами мур шириною 5-6 і висотою 40 метрів, п'ять башт, рівень двору фортеці піднімають на 10 метрів та розділяють на Княжий двір і двір Воїнів. Були вириті глибокі підвали для зберігання провіанту.
Битва під Хотином 1622 року
Хотинська битва 1673 року
Хотинська битва 1788 року
Мости і природні перепони на підходах до Хотинського замку.
Хотинська фортеця. Вид із середини
Сьогодні на території Хотинської фортеці створено Державний історико-архітектурний заповідник. Тут полюбляють проводити свята козацької звитяги та знімати фільми.
Хотинська фортеця
Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Розвиток освіти.Києво-Могилянська академія»

text:
Розвиток освіти.Києво-Могилянська академія.
                         План1. Загальний розвиток освіти в Україні 17-18 ст. 2. Києво-Могилянський колегіум.

3. Внесок КМА в скарбницю української культури та культур сусідніх народів.
1. . Загальний розвиток освіти в Україні 17-18 ст. Попри несприятливі соціально-політичні умови розвитку освіта в укранських землях в другій половині 17-першій половині 18 ст. залишалася на доволі високому рівні. Про високий рівень освіти в Україні свідчать іноземні автори. Так, арабський мандрівник Павло Алепський, який побував в Україні в 1653—1656 рр., писав: "У країні козаків усі діти вміють читати, навіть сироти". За неповними даними, в Слобідській Україні в 1732р. було 129 шкіл, в 1740—1748 рр. у 7 з 10 полків Гетьманщи¬ни діяло 866 шкіл. На землях Війська Запорозького часів Нової Січі мала добру славу січова школа, де навчалися діти, зібрані з різних міст. Сільські і міські школи утримувалися громадою.
На заході України аналогічні школи найчастіше існували під опікою братств. У більшості шкіл дітей вчили з Букваря, Псалтиря і Часослова, поширеним було також навчання хорового співу і нотної грамоти. Для читання вибирали традиційні церковнослов'янські тексти, але вимовлялися вони на український лад.
Перші спроби запровадити в Україні обов'язкову початкову освіту були здійснені в Гетьманщині. У 1760—1762 рр. Лубенський полковник І. Кулябко наказав сотенним правлінням: усіх козацьких дітей, здібних до науки, посилати до парафіяльних шкіл, а нездібних навчати військових справ. Цю ініціативу схвалив гетьман і в 1765р. Генеральна військова канцелярія розіслала аналогічні розпорядження до всіх полків. Однак це були лише початкові кроки, які не мали подальшого розвитку. З кінця XVIII ст. сільські школи занепадають: далося взнаки закріпачення селян, вороже ставлення влади до заснованих не нею навчальних закладів.
Ще одним показником відносної масовості початкової освіти є тиражі навчальних посібників; так, букварі, які вироблялися друкарнею Львівського братства, виходили в XVII ст. тиражами від 600 до 2 тис. примірників, а на початку XVIII ст. — по 6—7 тис. примірників. З середини  XVIII ст. українська молодь все частіше виїжджає за кордон. Багато українців навчалось у Лейпцігу, Кенігсберзі, Страсбурзі та інших містах. Через цих вихованців західних шкіл приходили в Україну нові культурні віяння.
Зацікавлення наукою виявилося у шанобливому ставленні до книжок. Великі бібліотеки, які виникали при навчальних закладах ще в XVI ст., особливого поширення набувають у XVII—XVIII ст.
Так, у XVII ст. було впорядковано бібліотеку Київської академії. У XVIII ст. великі бібліотеки мали багаті шляхетські родини, козацька старшина, єпископи, монастирі, братські школи. Зацікавленість до знань проявлялася в тому, що збирали книги з астрономії, математики, медицини, географії, історії, права.
Найбільший інтерес зустрічало природознавство. У Київській академії вивчали зоологію, фізіологію, метеорологію, все це під спільною назвою "фізика". Найбільшим авторитетом був тут Феофан Прокопович, який написав наукову працю з "фізіології" про причину нетлінності тіл печерських святих.
У XVIII ст. розвинулися геодезія, географія. У приватних збірках козацької старшини зустрічаються різнорідні атласи, описи подорожей, географічні підручники, глобуси. Саме з XVIII ст. активно розвивається математика, знову ж завдяки Феофанові Прокоповичу, що навчився цінити її по західних університетах. Як учитель математики відзначився в цей час Іван Фальковський. Одночасно француз Павло Брульйон почав вчити тригонометрії.
             2. Києво-Могилянський колегіум.Києво-Могилянська академія — один з перших загальноосвітніх вищих навчальних закладів у Східній Європі. Вона бере свій початок від заснованої у 1615 р. Київської братської школи. У 1632 р. до неї була приєднана школа при Києво-Печерській лаврі, заснована 1631 р. Об'єднаний навчальний заклад дістав назву Києво-Могилянська колегія. Царськими указами 1694 і 1701 р. було визнано її статус як академії. Ще до присвоєння звання академії цей навчальний заклад не поступався своїм освітнім рівнем європейським університетам. Опікуном і меценатом академії став гетьман Мазепа, який збудував для неї новий будинок, новий Братський собор, часто відвідував академію, бував на диспутах і виставах.
Києво-Могилянська академія
Академія була безстановим навчальним закладом, тут навчалися юнаки з усіх частин України та інших слов'янських країн. В академії було 8 класів, строк навчання не регламентувався, учні могли залишатися кілька років в одному класі або після закінчення старших класів переходити в молодші для закріплення знань. Кількість учнів в 1700 р. сягала 2 тис, пізніше коливалася в межах 500—1200. Значну частину їх складали сини міщан, козаків, селян. З кінця XVIII ст. академія втрачає роль провідного культурно-освітнього центру. У 1817 р. вона була закрита, її функції перебрала Київська духовна академія (1819 р.) та Київський університет (1834 p.).

У колегії (академії) зберігались національні традиції української школи, але навчання здійснювалось латинською мовою, знання якої вважали за ознаки освіченості. Окрім того, вивчалися грецька, церковнослов'янська і польська мови. Навчальна програма передбачала вивчення так званих сімох вільних наук: граматики, риторики, поетики (піїтики), філософії, математики, астрономії та фізики, як це було в єзуїтських колегіях. Увесь курс навчання тривав 12 років. Вивчення церковнослов'янської мови давало змогу не переривати зв'язку з писемною спадщиною Київської Русі, глибоке знання грецької сприяло вихованню низки відомих українських елліністів XVII-XVIII ст., У стінах академії народилося багато кантів, псалмів, дум народною мовою. Завдяки цьому українська мова розвивалася і популяризувалася.
Твори студентів академії польською мовою на українську тематику сприяли їхньому поширенню поза межами України. Багато уваги приділялося вивченню музики та малярства, внаслідок чого у Києві народилась ціла мистецька школа. Велика роль академії у розвитку української філософської думки.Новий етап розвитку академії пов’язаний з діяльністю Рафаїла Заборовського-архієпископа київського 1731 р.,згодом митрополита.За його ініціативою було розширено навчальну програму,відкрито класи грецької,німецької та єврейської мов,збільлено кількість студентів.
Рафаїл Заборовський
Як найбільший навчальний науковий центр України Києво-Могилянська академія мала виняткове значення для розвитку освіти, науки, культури України, утвердження національної самобутності. Зі стін академії вийшли видатні політичні діячі, вчені, письменники, композитори, художники (Є. Славинецький, С Полоцький, Г. Сковорода, Я. Ковельський, гетьман України І. Самойлович).

С Полоцький
Г. Сковорода
І. Самойлович
Видатними просвітителями були професори академії І. Гізель, Ф. Прокопович, С Яворський, М. Козачинський, Г. Кониський. У 1734 р. в академії вчився М. Ломоносов.
І. Гізель
С Яворський
Г. Кониський
М. Ломоносов
Діяльність академії мала великий вплив і на сусідні країни, особливо на Московщину, де подібного наукового центру не було. Московщина впродовж майже 200 років дуже вдало експлуатувала українську культуру, черпаючи з академії високоосвічені кадри, серед яких були Стефан Яворський, Данило Туптало (Димитрій Ростовський), Феофан Прокопович. Саме українці заклали 1649 р. в Москві першу школу. Могутній вплив мали на піднесення рівня культури у Московщині й українські книжки. Вихованці академії зробили також внесок у розвиток освіти і науки Білорусії, Молдови, південних слов'ян.

Дякую за увагу!
Ключові дати

1632 р. - створення Києво-Могилянського колегіума


title: Презентація на тему «Визволення Кривого Рога від фашистських загарбників»

text:
Визволення Кривого Рога від фашистських загарбників
Бої за визволення майже вщент зруйнованого після 2,5 років окупації міста тривали протягом чотирьох місяців. Вони були запеклі, адже для гітлерівців Кривбас мав особливе стратегічне значення, і фашисти усіма силами протистояли радянським військам.
Ворожі війська могли вдертися до кривого Рога в будь-який час або перервати його сполучення з Дніпропетровською областю та з усією країною. В ці дні зі станції Довгинцеве, Червона та Терни відходили ешелони, навантажені шахтним обладнанням.

15 жовтня розпочався наступ у напрямку Кiровограда й Кривого Рога. У напрямку П’ятихатки—Кривий Рiг наступали танкiсти П. О. Ротмiстрова та 37-а загальновiйськова армiя. 19 жовтня було звiльнено П’ятихатки, а ще через п’ять днiв села Ганнiвку, Лозуватку, Веселi Терни, Колачевський та Олександрiвський рудники.
У центрі розташування корпусу оборонялася 10-та  гвардійська повітрянодесантна дивізія генерала Іванова, яка займала десятикілометрову смугу фронтом на північний схід. Її передній край витягнувся уздовж східного берега річки Саксагані від Терноватого Кута до Каменнополя. Штаб дивізії разом з дивізійними частинами розміщувався в центрі смуги, займаючи Веселі Терни - великий населений пункт, зрощену з Ново-Павлівка і становив разом з нею близько тисячі дворів.
Генерал 10-ї повітрянодесантної дивізії Іванов
Перед фронтом гвардійців-десантників оборонялася 62-а піхотна дивізія ворога.
Тут нам дуже докучала найвища точка па передньому краї супротивника - курган Могила Баба, розташований проти стику двох наших дивізій. Курган становив вершину кута, звідки фронт загинався на схід. З нього гітлерівці переглядали всю нашу смугу як по фронту, так і в глибину. Взяти Могилу Бабу ми прагнули будь-що-будь. Оволодівши курганом, ми придбали б дуже вигідний спостережний пункт.
Кілька разів наші підрозділи атакували курган, але безуспішно. Нарешті добре підготовлена нічна атака досягла мети - Могила Баба стала нашою.
Гітлерівці не залишилися в боргу і зробили сильну контратаку на підступах до Веселих Тернів.
За нальотом прослідувала ворожа атака силами піхотного полку. Гітлерівці вивалили з глибокої балки і, піднявшись на гребінь, хвилями покотилися до Веселих Тернів.
Атака противника була зірвана загороджувальним вогнем. Зазнавши значних втрат, гітлерівці відступили, а у нас від фосфорних і термітних снарядів вигорів весь ротний опорний пункт.
За відвагу в боях 26 частинам і з'єднанням було присвоєно почесні найменування "Нікопольські" та "Криворізькі", 14 солдатам присвоєно звання Герой Радянського Союзу, а Москва салютувала воїнам-визволителям двадцятьма артилерійськими залпами з двохсот двадцяти чотирьох гармат.
Кривий Ріг було звільнено 22 лютого 1944 року завдяки самовідданості та героїзму радянських воїнів, і цей день став знаковим в історії нашого регіону.


title: Презентація на тему «Внесок українських вчених у розвиток космонавтики» (варіант 1)

text:
Внесок українських вчених у розвиток космонавтики.Успіхи в освоєнні космічного простору.
XVI – XVIII століття
Ракета як зброя використані запоріжцями під проводом гетьмана Ружицького у 1516 році під час битви проти 100 – тисячної орди кримського хана Малік-Гірея біля Бєлгорода, що на Дінці.
Ракети як зброя використані гармашами-індусами у битвах під Серігапотамом
( Індія) у 1792 та 1799 роках.
XIX століття
Виготовлення перших у Європі бойових фугасних
порохових ракет та їх успішне випробування
(1818р.) старшини полковником артилерії
Олександром Засядьком (1779-1838).
Йому належать пріоритет та ініціатива
застосування винайдених ним ракетних снарядів у
війні з Туреччиною 1828 – 1829 р.р.

Створено проект першого реактивного літального апарата розроблений в увязненні народовольцем Миколою Кибальчичем (1881 р.)

10 травня 1897 року Ціолковський виводить свою знамениту формулу залежності швидкості ракети від швидкості викидання продуктів згоряння і маси палива.
XX століття(1900 – 1946 роки)
У1911 році Ціолковський обчислює другу космічну швидкість
У1914 році Ціолковський пропонує схему охолодження зовнішньої оболонки корпусу ракети компонентами пального.
Роберт Годдард отримує патент на ракету, що використовує
рідке паливо (1914 р.).
У 1931 р. Сергій Корольов, Фрідріх Цандер і Юрій Побєдоносцев
створюють у Москві Групу дослідження реактивного руху (ГДРР).
Роберт Годдард здійснює перший політ ракети із надзвуковою
швидкістю (1935 р.).
17 серпня 1933 року на полігоні в Нахабіно стартувала перша
радянська ракета, політ ракети продовжувався секунд, і вона
досягла висоти 400 метрів.
Виходить друком у Новосибірську (січень 1929 р.) головна наукова праця Ю. Кондратюка «Завоювання міжпланетних просторів».
Сергій Корольов у 1950 році створює балістичну ракету Р1
XX століття (1946 – 1960 роки)
У СРСР створюється окрема галузь з розробки і
виробництва ракетного озброєння із РРД (1946 р.).
Вересень 1959 року — Р-7 вперше в історії людства донесла
послання землян до Місяця.
Жовтень 1959 року — Р-7 доставила на Місяць автоматичну
станцію, що сфотографувала й передала знімок зворотної, ніколи
невидимої сторони Місяця.
14 вересня 1959 року космічний корабель «Луна-2» досягає місячної
поверхні.
Серпень 1960 року — Р-7 вивела на орбіту космічний корабель з
піддослідними тваринами (собаки Білка і Стрілка) для призначення
впливу космічних факторів на живий організм.
XX століття
12 квітня 1961 року вперше у світі на навколоземну орбіту ракетою Р-7 був виведений космічний корабель, пілотований льотчиком-космонавтом СРСР Юрієм Олексійовичем Гагаріним.
Здійснюється перший вихід людини у відкритий космос: космонавт Олексій Леонов 18 березня 1965 року у скафандрі
через шлюзову камеру залишив космічний корабель.
1 березня 1966 року «Венера-3» вдарилася об поверхню Венери, принісши із собою металевий вимпел із Гербом СРСР.
У 1965 році В. Челомеєм створена РН «Протон» — видатне досягнення радянської ракетно-космічної науки і техніки.

19 квітня 1971 року на навколоземну орбіту за
допомогою потужної ракети-носія «Протон»
(конструктор — Володимир Челомей) була виведена
перша у світі орбітальна станція «Салют-1»,
призначена для тривалих орбітальних польотів.
5 та 20 вересня 1977 року у СІЛА запущені космічні зонди «Вояжер-1» — до планет Юпітер і Сатурн і «Вояжер-2» — до планет Юпітер, Сатурн і Уран. «Вояжер-1» пролетів поблизу Юпітера у березні 1979 року і поблизу Сатурна — у листопаді 1980 року. «Вояжер-2» пролетів біля цих планет відповідно у липні 1979 року та серпні 1981 року, а поблизу Урану і Нептуна відповідно у січні 1986 р. та серпні 1989 року

В. Челомей розробляє у 1980 році проект легкого космічного літака (ЛКЛ) масою 20 тонн (розрахований на корисне навантаження 4 тонни), який мав виводитися на навколоземну орбіту РН «Протон».
Вони приймали участь у розвитку ракетно-космічної техніки
Сергій Павлович Корольов

Найвидатніший конструктор ракетно-космічних систем, які забезпечили дослідження космічного простору, а саме: першого штучного супутника Землі, який поклав початок космічної ери: наступних супутників, що ознаменували початок пової епохи у вивченні фізичних властивостей космічного простору. Це перший політ до Місяця і фотографування його зворотного боку; це космічний корабель "Восток". на якому 12 квітня 1961 року Ю.О. Гагарін уперше здійснив сміливу мрію людства політ за межі атмосфери; це космічний корабель "Восход", на якому 10 березня 1965 року О. А. Леонов здійснив перший вихід людини у відкритий космічний простір.

Володимир Челомей — «батько» ракети-носія «Протон», за допомогою якої були виведені в космос космічні кораблі «Союз», «Мир», «Прогрес», автоматичні станції «Вега» для вивчення Венери, комети Галлея. З 1974р. В. Челомей — член Міжнародної академії астронавтики.
В УРЕ про Валентина Глушка написано дуже скупо: академік АН СРСР з 1958 року, конструктор першого у світі електротермічного двигуна
(1929—1933) і перших вітчизняних рідинних реактивних двигунів РРД (1929-1931). Запропонував нові компоненти пального для РРД.
Академік, беззмінний керівник відділу рідинних і електричних двигунів і ракет, творець
ракетно-космічних систем.

                              Незалежна УкраїнаЗ 1999 року почалася активна реалізація міжнародних і національних космічних програм.
24 жовтня 2002 року Верховна Рада України прийняла Третю Загальнодержавну (Національну) космічну програму України на 2003-2007 роки.
У березні 1999 року відбувся перший запуск ракети-носія “Зеніт-3SL” по програмі “Морський старт”.
У квітні 1999 року був реалізований перший запуск ракети-носія “Дніпро”, що вивів на орбіту англійський супутник “Уосат-12”.
20 грудня 2002 року конверсійна ракета-носій "Дніпро" вивела на орбіту шість космічних апаратів закордонних замовників.

Як бачимо, внесок
українських вчених
у розвиток світової
космонавтики є досить
солідним і багатим.

              Підготували учениці 10-Б класу
   Гумен Юля і Лучейко Мар`яна


title: Презентація на тему «Музична культура східних словян, античних міст Північного Причорномор’я»

text:
Музична культура східних словян,античних міст Північного Причорномор’я
Музична культура Київської держави:народна, придворна,світська,церкова.Давньоруські музиканти, музичні інструменти. Народна творчість:епос,календарно-обрядові та родинно-побутові пісні
Музична культура східних слов'ян

Давні слов’яни вшановували пращурів та поклонялись язичницьким богам. Поклоніння здійснювали в храмах і капищах з ідолами. Релігійні обряди на честь Перуна (бога грому й блискавки), Стрибога (бога вітрів), Ярила (бога сонця), Лади (богині кохання) супроводжувались співами, ритуальними танцями, грою на музичних інструментах і завершувались спільним застіллям.
Слов’яни вшановували не лише язичницьких богів, але й місця, де вони живуть: ліси, гори, річки та озера.
За припущеннями дослідників, пісенна й інструментальна творчість того часу розвивалися у тісному взаємозв’язку. Імовірно, що саме обрядовий спів сприяв виникненню музичних інструментів із встановленням їхнього музичного строю, оскільки храмові пісні-молитви виконувались із музичним супроводом.
Пісенну творчість давніх слов’ян поділяють на календарно-обрядову та родинно-обрядову.
Відтворення слов'янського ритуалу на честь бога Ярила
Відтворення слов'янської музики етнографічним гуртом «Лада»
Календарно-обрядові пісні нерозривно пов’язані з порами року, відповідними звичаями і землеробством. Жанрами календарної музичної творчості є веснянки, гаївки, русальні, купальські та жниварські пісні, колядки і щедрівки. Виконання цих пісень часто супроводжувалося театралізованими обрядовими діями, хороводами. Оскільки вони були ритуальними, то мали закличний, піднесений характер.
Музичні інструменти східних слов'ян: гусла, барабан, бубон, сопілки, сурма, гудок
Родинно-обрядові пісні супроводжували знаменні події в житті людини (народження, весілля, похорон тощо) та відображали особистісні взаємини між членами родини, громади. До жанрів цієї музичної творчості відносять весільні пісні, колискові, плачі, голосіння.
За характером виконання родинно-обрядові пісні були урочистими, веселими (весільні), ліричними (колискові) або жалобними (плачі), вони художньо втілювали особисті почуття та емоційні стани людини в різних життєвих ситуаціях.
Найвідомішими серед музичних інструментів були гусла, сопілка, гудок, бубон, дзвіночок, ріжок, барабан (било). Цікаво, що ударні інструменти використовували не лише під час обрядових дійств та ігрищ, а ще й у військовій справі та на полюванні як ритмічний супровід.
Про музичну обдарованість слов’ян нерідко згадують давні історики, а фольклор, що зберігся, свідчить про багатство української пісенної культури, її жанрове розмаїття, своєрідність інтонаційного ладу. Він став основою розвитку нового музичного мистецтва в період формування музичної культури Київської  Русі.
Музична культура античних міст Північного-Причорномор'я

Музична культура античних міст-полісів Північного Причорномор’я зберігала традиції античної Греції. Поети, архітектори, музики античних північнопричорноморських міст-держав були добре знайомі з надбаннями сучасної їм давньогрецької культури. Про це свідчать зображення музичних інструментів та розписи склепів, де поховані музики, а також численні скульптурні знахідки.
Серед музичних інструментів у Північному Причорномор’ї набули поширення ліра (карбувалася на ольвійських та пантікапейських монетах), кіфара, арфа, авлос (різновид флейти), орган, сурма, труба. На одній боспорській фресці І ст. н. е. зображено ансамбль музикантів, що рідко траплялося в античному мистецтві: тріо з двох флейт і ручного органа. В Ольвії знайдено кілька уламків кістяних авлосів, які свідчать про те, що мешканці міста грали на цьому інструменті.
Музичні інструменти Північного Причорномор'я:

а) ліра;

б) авлос;

в) кіфара
Червонофігурний лекіф із зображенням гри на барбітоні. Ольвія
Античність, її культура і мистецтво — вічне, невичерпне джерело ідей, думок, художніх відкриттів. З нього людство в усі часи черпало натхнення для створення прекрасного. Без цієї невмирущої спадщини неможливо уявити шляхи соціального й духовного прогресу людства, його майбутнє.


title: Презентація на тему «Середньовічна Україна»

text:
Середньовічна Україна
Вступ. Поняття «Середньовіччя». Середньовічна Україна.
Виникнення та розвиток Київської Русі.
Київська Русь наприкінці Х – у першій половині ХІ ст.
Київська Русь у другій половині ХІ – першій половині ХІІІ ст.
Галицько-Волинська держава.
Українська держава у складі Великого князівства Литовського та інших держав (  друга половин ХІV – XV cт.).

План
Сере́дні віки́ (Середньовіччя) — історичний період, що наступив після античності і передував Новому часу.
Вступ. Поняття «Середньовіччя». Середньовічна Україна.
Раннє Середньовіччя (кінець V — середина XI століть).
Високе або класичне Середньовіччя (середина XI — кінець XV століть).
Пізнє Середньовіччя або ранній Новий час (XVI–XVII століття).

Середньовіччя умовно ділиться на три основних періоди:
Середньовічна історія України розповідає нам, як після Великого переселення слов’ян розпочалося формування східнослов’янської державності, як виникла і розвивалася утворена східними слов’янами найбільша держава європейського середньовіччя — Київська Русь.

Галицько-Волинське князівство
поляни (селилися в полях над Дніпром);
древляни (у лісах над річкою Прип'яттю);
 на нинішній Волині — дуліби;
 на Чернігівщині — сіверяни;
між Південним Бугом і Дністром — тиверці й уличі;
у Галичині — білі хорвати.

Основними племенами того часу, що жили на теренах України, були:
Виникнення та розвиток Київської Русі
Східнослов'янські племена
1) із зародженням і утвердженням на Русі феодальних відносин;
2) із поступовим, але стійким формуванням державотворчих традицій (антське, склавинське, полянське об’єднання);
3) із необхідністю захисту від сильних сусідів, які вже мали свої держави (Хозарський каганат, Візантія тощо);
4) із територіальною, етнічною, мовно-культурною спільністю цих племен;
5) з економічними зв’язками, розвитком торгівлі, що вимагало подолання відокремленості племен, стимулювало їхню інтеграцію;
6) із посиленням Києва, чому сприяло його географічне положення, економічне становище, політичне значення та попередня історична еволюція.

Виникнення держави у східних слов’ян було пов’язане:
1) 882-978 рр. — утворення та становлення східнослов’янської держави з центром у Києві;
2) 978-1054 рр. — розквіт Київської Русі, зростання її політичної могутності, збільшення території, значні досягнення в сфері культури;
3) 1054-1360 рр. — поступовий занепад і розпад Київської Русі, утворення самостійних князівств.

Історію Київської Русі можна розділити на такі основні періоди:
Сьогодні серед істориків побутує кілька наукових теорій походження назви «Русь». У широкому розумінні ними охоплювалися всі східнослов'янські землі, у вузькому - територія Південної Русі -Київщини, Чернігівщини, Переяславщини.
Князь Рюрик
У 862 р. варязький вождь (конунг) Рюрик стає князем у Новгороді, створивши базу подальшої варязької експансії. Після його смерті у 879 р. влада переходить до Олега (Хельга), який у 882 р. захоплює Київ, підступно вбиває Аскольда і Діра і об’єднує основні східнослов’янські землі.
Зміцнення Русі намагався продовжити наступник Олега — князь Ігор (Інгвар) — 912-945 рр. . Ігор загинув у 945 р. під час спроби вдруге зібрати данину з древлян, які, обурившись з цього приводу, вбили його.
Його вдова Ольга, яка стала княгинею (945-964 pp.), жорстоко помстилася за Ігоря, але зробила висновки з його невдач.
У 946 р. Ольга відвідала Константинополь. Вона передала владу своєму сину Святославу (964-972 pp.), який основну частину свого правління провів у походах.
Християнство ще не утвердилось як державна релігія.
Повільними темпами йшов процес формування привілейованого стану - «людей війни», на вершині якого перебували великий князь і залежні від нього князі.
Зростали чисельність і вплив бояр.
Годувальниками суспільства були селяни.
З розвитком міст зростала чисельність ремісників, торгівців і купців.
Найбільш знедоленими були челядь .

Упродовж IX-X ст. відбувалося становлення ранньофеодального суспільства.
Найвищої могутності та розвитку Київська Русь досягла за правління князів Володимира Великого (978-1015 рр.) та Ярослава Мудрого (1019-1054 pp.).
Київська Русь наприкінці Х – у першій половині ХІ ст.
Держава поділялася на землі-уділи, яких центрами були великі міста (Новгород, Полоцьк, Муром та ін.).
За формою державного правління Київська Русь була монархією
Уся повнота виконавчої, законодавчої, судової та військової влади зосереджується в руках великого князя.
    Взагалі збройні сили складалися з трьох основних частин:
 1) великокнязівської дружини та дружини місцевих князів;
 2) народного ополчення (воїв);
 3) найманих загонів.
 Значну роль у політичній системі держави відігравала князівська дружина (регулярне військо).
    У 988 р. Володимир охрещує Русь, за що його церква потім оголошує рівноапостольним, святим.

1) будівництво церков;
2) освіта;
3) доброчинність.
У програмі Володимира з хрещення Русі можна виділити три напрямки:
Внутрішня і зовнішня політика Володимира Великого
У міжусобній боротьбі, яка почалася після смерті Володимира, переможцем вийшов його син Ярослав Мудрий. Він розширив свої володіння на півночі, заснувавши на Чудському озері місто Юр’єв, у 1036 р.
    Одним з головних досягнень Ярослава, за що його, очевидно, й прозвали Мудрим, стало зведення основних норм тогочасного права в збірник законів «Руська правда»:
Не передбачали рівності перед законом різних верств населення.
Забезпечували привілейоване становище феодалів та їхнього оточення.

завершилося державне будівництво;
зміцніла структура держави;
посилилась її військова міць;
Русь отримала письмове законодавство;
Русь досягла значних успіхів у зовнішній політиці;
сільське господарство переживало піднесення, зумовлене пероходом до плужної оранки;
За часів Ярослава :
    Помітного успіху досягли ремесла, що розі валися як у містах, так і в селах. Важливою галуззю залишалася металообробка.
    Поширювалися склоробство, гончарство, набували розвитку спеціальності, пов'язані з будівельною справою тощо. Збільшення виробництва продуктів сільського господарства й ремесла сприяло формуванню міських ринків.
    Володимир Мономах (1113-1125 рр.) та його син Мстислав (1125-1132 рр.) змогли відновити єдність
Київська Русь у другій половині ХІ – першій половині ХІІІ ст.
Внутрішня і зовнішня політика Володимира Мономаха
1) 1054-1132 рр. — визрівання елементів роздробленості, послаблення в цілому великокнязівської влади;
2) 1132-1240 рр. — переваги відцентрової тенденції, перехід до конфедеративного устрою держави і поліцентризму;
3) 1240-1360 рр. — послаблення Русі, провідна роль на українських землях Галицько-Волинського князівства, поступове захоплення цих земель іноземними державами.

Процес феодальної роздробленості і власне третій період історії Київської Русі можна поділити на кілька етапів:
    З 1132 р. по 1246 р. на київському престолі побувало 26 князів.

    У 1072 р. сини Ярослава Мудрого Ізяслав, Святослав, Всеволод, бояри та представники вищого духовенства ухвалили у Вишгороді «Правду Ярославичів»

Напочатку XII ст. в основному завершується формування території Київського князівства (Київської землі).
Князівство переживало економічне піднесення. На його теренах існувало близьк 80 міст

Ще до поділу Русі між синами Ярослава Мудрого почало формуватися Переяславське князівство, яке на сході й півдні межувало зі Степом. Для захисту від кочівників тут створюється потужна Посульська оборонна лінія.

Впродовж 30-50-х років ХІІ ст. за володіння ним точилася запекла боротьба між Мономаховичами та Мстиславичами.
З кінця XII ст. князівство або взагалі не мало свого князя й перебувало під владою Києва, або переходило під зверхність володимиро-суздальського князя.

Сворення Чернігівського князівства, найбільшого за площею, в основному завершилося в XI ст., після того як Ярослав Мудрий віддав Чернігову колишні землі сіверян, радимичів, в'ятичів.
Наприкінці XI ст. за ухвалою Любецького з'їзду князів утворилося Новгород-Сіверське князівство.
У XII ст. в князівстві точилася жорстока міжусобиця Давидовичів і Ольговичів.
 У 1178 р. князівство перейшло до Ігоря Святославича.
З початку XIII ст. Чернігівське й Новгород-Сіверське князівства діляться на уділи.

Похід Ігоря Святославича 1185 р. оспіваний у перлині давньоруської літератури - «Слові о полку Ігоревім». Ця літературна пам'ятка кінця XII ст. стоїть в одному ряду з такими західноєвропей-ськими шедеврами, як «Пісня про Роланда», «Пісня про Нібелунгів».
    Розвивалася література: перекладна й оригінальна богословського і світського змісту. Найдавнішою у східнослов'янських народів вважається руська редакція тексту Нового Заповіту -Галицьке євангеліє (1144).
Важливою літературною пам'яткою й першими мемуарами у вітчизняній літературі вважається «Повчання» Володимира Мономаха.

Видатною пам'яткою літописання є «Повість минулих літ», складена в 1113 р. ченцем Києво-Печерського монастиря Нестором.
З другої половини XI ст. культове будівництво розпочалося в багатьох містах Русі. У Києві зводяться кам'яні собори Михайлівського Золотоверхого, Михайлівського Видубицького, Печерського й Кловського монастирів.

Найбільшої могутності Галицьке князівство досягло за часів князя Ярослава Осмомисла (1153-1187).
Галицько-Волинська держава.
Спочатку Галицьке та Волинське князівства існували окремо, але у 1199 р. волинський князь Роман Мстиславич об’єднав їх, застосувавши жорстокі репресії проти бояр.
Після загибелі у 1205 р. Романа Галицько-Волинське князівство тимчасово розпалося і було відновлене зусиллями його сина Данила лише у 1238 p., який у 1240 р. заволодів Києвом, відновивши єдність українських земель. У 1253 р. Данило приймає королівську корону від папи римського і стає першим українським королем.
1256 р. Данило заснував місто Львів (назване на честь його сина).

Після смерті Лева володарем став його єдиний син Юрій І, котрий, як і його дід, мав титул короля Русі.
У 1308-1223 рр. у Галицько-Волинському князівстві правили сини Юрія — Лев II і Андрій.
Смерть братів дала новий поштовх боротьбі за  владу. У 1325 р. стіл перейшов до сина їхньої сестри мазовецького князя - Болеслава. Він прийняв православ'я й правив під іменем Юрія II.
У середині 40-х років Казимир III захопив Сяноцьку землю, а в 1349 р. заволодів Галичиною й більшою частиною Волині. Галицько-Волинська держава втратила незалежність.

    У середині XIV ст. польські феодали захопили Галичину і частину західної Волині. Внутрішні чвари и завойовницька політика Польщі, Литви та Угорщини спричинили загибель Галицько-Волинської держави.

Галицько-Волинська держава відіграла важливу  історичну роль. Об'єднання в її кордонах значної ча-стини руських земель створило сприятливі умови  для їхнього політичного, соціально-економічного й  культурного піднесення. Тісні контакти з Польщею, Угорщиною й Тевтонським орденом перетворили її на невід'ємну складову системи міжнародних відносин у Центрально-Східній Європі. Саме Галицько-Волинська держава після загибелі Руської імперії стала ядром розвитку державотворчих процесів.

ІСТОРИЧНЕ ЗНАЧЕННЯ ГАЛИЦЬКО-ВОЛИНСЬКОЇ ДЕРЖАВИ
У середині XIII ст. у Холмі розпочинаються роботи над створенням видатної пам'ятки Галицько-Волинського літопису. Він складається із двох частин - Літописця Данила Галицького й Волинського літопису.
Зводилися храми й монастирі. Одним із найстаріших є Успенський  собор (1160) Володимира-Волинського, значною мірою подібний до собору Єлецького монастиря в Чернігові. Успенський собор у Галичі (1157) - яскравий зразок галицької архітектурної школи, сформованої під виливом романської архітектури.
У 1223 р. авангард монголів уперше зустрівся в бою з руськими князями на р. Калці.
У 1237-1238 рр. монголо-татари під керівництвом хана Батия спустошили Північно-Східну Русь.
 В 1239 р. монголи взяли Чернігів
7 грудня 1240 р. — монголи взяли Київ.
На початку 1241 р. - монголи рухалися в напрямку Володимира.
У березні 1241 р. монголи прорвалися в Польщу, Чехію й Угорщину, несучи смерть і руїну.

З другої половини XIV ст. за Білою Ордою закріплюється назва Золота Орда. Руські князівства, потрапивши у васальну залежність до Золотої Орди, мали виплачувати данину й виставляти дружини в розпорядження хана. Вони також позбавлялися права укладати між собою політичні та військові союзи.

Монгольська навала остаточно знекровила Київську Русь. Завойовані землі відійшли до володінь Батия, котрий у середині 40-х років XIII ст. заснував власну державу (улус*). Її терени простягалися від річок Іртиша й Чулими на сході до нижньої течії Дунаю на заході.

Велике князівство Литовське утворилося в середині ХІІ ст., коли під загрозою  німецьких рицарів-хресто-носців землі Литви й Середнього Понімання (етнічна територія Білорусі) об'єдналися в єдину державу під владою литовського князя Міндовга. Дещо згодом столицею її стало м. Вільно.

Українська держава у складі Великого князівства Литовського та інших держав (  друга половин ХІV – XV cт.)
У 40-80-х роках XIV ст. до Великого князівства Литовського приєднуються Поділля, Волинь, Київщина, Переяславщина, Чернігівщина й Сіверщина. Землі колишньої Русі у складі нової держави переважали не лише територіально а й відзначалися значно вищим рівнем суспільного розвитку.

В умовах боротьби за владу син Ольгерда Ягайло, шукаючи підтримки в Польщі, уклав в 1385 р. з нею Кревську унію (союз). Вона передбачала приєднання до Польщі Литовського князівства, поверненіїн захоплених у неї земель та прийняття литовцями католицизму (до цього часу вони залишалися язичниками). Наступного року Ягайло під ім'ям Владислава хрестився, одружився з польською королевою Ядвігою і коронувався як «володар і король Королівства Польського».

Зміцнення позицій Вітовта як великого князя Литовського не залишилось поза увагою польського уряду. У результаті польсько-литовських переговорів 1413 р. було укладено Городельську унію, умовами  якої визнавалося право Литви на політичну самостійність.
Після смерті Вітовта в 1430 р. вона без згоди Ягайла обрано великим князем його молодшого брата Свидригайла.
Влітку 1431 р. під Луцьком відбулася битва військ Свидригайла з польськими, в якій литовський володар зазнав невдачі. Проте боротьби не припинив. Тоді польський двір у серпні 1432 р. організовує переворот: великим литовським князем проголошується брат Вітовта Сигізмунд.
Трагічною для долі Великого князівства Руського стала битва 1 вересня 1435 р. на р. Швянті під Вількомиром, в якій військо Свидригайла зазнало жахливої поразки. Наступного року від Руського князівства відпали Смоленська, Полоцька й Вітебська землі. Таким чином, у середині 30-х років XV ст. цей осередок руської державності фактично припинив існування.

Після смерті Сигізмунда в 1440 р. великим князем обирається син Ягайла Казимир.
В 1452 р. - Казимир ліквідував Волинське князівство.
В 1471 р. – Казимир ліквідував Київське князівство.

З середини XIV ст. неухильно зміцнювалися позиції Московського князівства. Великий князь Іван III почав титулуватися «государем і великим князем усієї Русі», а білоруські й українські землі розглядалися як споконвічна «отчина» московських князів.
Українські землі у складі Угорщини поділяються на територіально-адміністративні одиниці – комітати.
 Магдебурзьке право отримали Бардіїв, Берегове, Пряшів, Хуст та інші міста.
Зростали податки, запроваджувалася панщина.

Помітний слід в історії краю залишив останній подільський князь Федір Коріатович, котрий у 1394 р., зазнавши поразки від Вітовта, переселився із соратниками в Закарпаття.
Невдоволені зростанням визиску, місцеві селяни й міщани взяли участь у повстанні 1514 р. проти великих землевласників, очолюваному Дьєрдем Дожем.
У 1359 р. в Молдавському воєводстві, створеному угорцями, владу захопив марамороський воєвода Богдан, котрий заснував самостійне Молдавське князівство. До його складу цього ж 1359 р. потрапляє й Північна Буковина, що наприкінці XIV -у першій половині XV ст. називалася Шипинською землею. Тоді вона поділялася на три волості: Цецинську, Хотинську й Хмелівську.
У 1457 р. господар (князь) Петро Арон ліквідував Хмелівську волость, а Цецинську перетворив на Чернівецьку й дещо розширив терени Хотинської. У другій половині XIV - першій третині XVI ст. у Північній Буковині налічувалося 120 сіл і 2 міста- Кожна громада села мала свої межі (хотарі). Обмежена хотарем територія громади називалася селом, а саме поселення - ватрою (вогнищем). До початку XVI ст. селяни були особисто вільними, хоча виконували повинності й виплачували різні податки власнику. Вони взяли активну участь у повстаннях під проводом Мухи (1490) та Андрія Варули (1491)

Польське військо під проводом короля Яна Ольбрахта в другій половині 1497 р. пограбувало чимало сіл і спалило Чернівці. Воно зазнало нищівної поразки 26 жовтня в лісі під с. Козмин (південніше Чернівців) від молдавського господаря Штефана ІІІ.
У 1443 р. Хаджі-Девлет Гірей був проголошений кримським ханом. Він заснував на берегах ріки Чуруксу місто Бахчисарай («Палац у садах»), що став новою кримською столицею. На території Кримського ханства закріпилося кілька форм розподілу землі: ханське землеволодіння, володіння знаті, султанське землеволодіння, общинні землі.

Управління ханством здійснювалося ханом і державною радою — диваном, що складався з хана, його заступника і спадкоємця калги-султана, старшої дружини або матері хана — ханші валіде, глави мусульманського духівництва ханства — муфтія, головних беків і огланів. Державною релігією був іслам, що робило мусульманство на чолі з муфтієм важливою політичною силою Кримського ханства.Усе населення ханства поділялося на 3 групи: мусульмани, православні (есір), раїя (піддані різних релігійно-етнічних спільнот).

У другій половині XIV ст. Кримське намісництво стає основним володінням темника Мамая, а наприкінці століття - опорним пунктом хана Золотої Орди Тохтамиша.
Виразником інтересів знаті став Гаджі Гірей - нащадок Чингісхана. Він домігся влади в намісництві й протягом 1428—1430 рр. заснував на Кримському півострові нову державу -Кримський улус, що займав південно-східну частину півострова. У 1449 р. Гаджі Гірей проголошує себе правителем Криму. В 1455 р. держава виборює самостійність і набуває статусу «великого улусу».

Після смерті в 1466 р. Гаджі Гірея розпочалася боротьба за владу між його синами. Скориставшись цим, хан Великої Орди Ахмат у 1474 р. захоплює Крим. Один із провідників роду Ширінів, Емінек, звернувся по допомогу до турецького султана Мегмеда II, котрий сам хотів утвердитися в Криму. В 1475 р. турецьке військо захоплює Кафу та інші міста Південного узбережжя, включаючи Мангуп - столицю Феодоро. Утворюється турецька провінція - Кафський санджак, до якої приєднуються захоплені пізніше міста Північного Причорномор'я (Копа, Кілія та ін.).

У кінці XVI ст. Кримське ханство досягло своєї найвищої могутності. Йому сплачували данину племена адигів, Молдавія, Польща і до 1685 р. Московське царство (Росія).

Перший напад у 1474 р. кримські татари вчинили па Поділля й Галичину.
Менглі Гірей 1 вересня 1482 р. напав на Київ і розгромив місто.

Особливо страхітливих масштабів набуло руйнування України наприкінці XV ст. Окрім татар, у 1498 р. вперше на Галичину напали турки, які дощенту її спустошили, забравши до полону десятки тисяч людей. У 1500 р. чамбули (загони) синів Менглі Гірея пройшли «вогнем і мечем».
В цілому з 1450 по 1556 р. вони вторглися в Україну не менше 86 разів.
Наймогутнішим князівським родом наприкінці  XV - у першій половині XVI ст. був рід Острозьких,  котрих не без підстав називали «некоронованими королями Русі». З-поміж них своїми здібностями та впливом вирізнявся Костянтин Іванович Острозький.
Очолюючи 35-тисячне військо, в бою під Оршею (вересень 1514 р.) наголову розгромив 70-тисячну московську армію. Відомі блискучі перемоги Костянтина над татарами під Вишневцем (1512) і Ольшаницею (1527).

Упродовж другої половини XIV — XV ст. прискорюється процес об'єднання різних привілейованих груп суспільства у панівну верству - шляхту.
Упродовж другої половини XIV - першої половини XV ст. вдосконалювалося землеробство. Поширювалося трипілля. Плуг витісняв у лісові смуги соху й рало. Селяни почали користуватися довгою косою.

З середини XV ст.   селяни потрапляють під присуд великих землевласників, обмежується їхнє право на переходи. Польський сейм у 1503 р. заборонив їм переселятися на інші землі без дозволу шляхти.
З розвитком середньовічних суспільних відносин все більша частина селян втрачала свободу, потрапляючи в залежність до шляхти;
Водночас зростали податки іі повинності.

Звільняло міщан від управління й суду воєвод і старост.
Запроваджувалося міське самоврядування магістрат, члени якого обиралися з-поміж заможної верхівки(Він поділявся на дві колегії - лаву (суд у кримінальних справах) і раду (адміністративний орган і суд у цивільних справах). Очолював міську адміністрацію війт. Засідав магістрат у спеціальному приміщенні - ратуші.
Надавало українським містам самоврядування, що сприяло їх розвитку.
Магдебурзьке право:
Культурнии розвиток у другій половині ХІV-ХV ст. відвувався у складних умовах. Протягом другої половини XIV—XV ст. збільшується кількість шкіл при церквах і монастирях, вчителями яких були дяки. Юрій Дрогобич (Котермак) після закінчення Краківського університету, здобувши ступінь магістра, отримав диплом доктора медицини й читав студентам лекції з астрономії та медициниу Болонському університеті, а в 1481 р. був обраний ректором.
Небачені можливості для поширення книг, розвитку освіти відкрилися з винайденням друкарства. У 1491 р. в Кракові німецький друкар і ювелір Швайпольт Фіоль опублікував кирилицею перші чотири книги церковнослов'янського письма.
З XV ст. відомий лише Литовсько-Білоруський літопис, складений із кількох окремих творів. Найбільш яскравими серед них є оповіді "Про Подільську землю» та «Похвала князю Вітовту».
У другій половині ХІV-ХV ст. розбудова міст здійснювалася переважно на основі давньоруських традицій.
З середини XIV ст. споруджувалося дедалі більше фортець.

Помітні західні запозичення у відбудованому в 1470 р. Успенському соборі Києво-Печерського монастиря (відновлений у 2000 р.).

Мало що відомо про книжкові мініатюри. Найвідомішою пам'яткою є Київський псалтир (1397), у якому вміщена 301 ілюстрація, виконана Спиридонієм.

Наприкінці XIV- у XV ст. вдосконалювалася майстерність малярів. Їхня творчість здобуває визнання в Європі.
Попри втрату незалежності й розподіл українських земель між сусідніми державами культура, хоч і повільно, продовжувала розвиватися, зберігаючи яскраво виражений національний характер.

   Отже перiоди класичного i пiзнього середньовiччя в Українi спiвпадають з перiодами, прийнятими у свiтовiй медьєвiстицi. Те ж вiдноситься i до раннього середньовiччя (середина V ст. - кiнець IХ ст., в Українi умовно 882 р.). Це перiод мiж завершенням епохи гуннiв (378-454 рр.), якi зсунули на захiд масиви племен i розчистили слов'янам шляхи міграцій на захід і південь, до утворення Київської Русi (882 р.).
Висновок
   Це був час становлення слов'янських племiнних князiвств (держав антiв, дулiбiв, хорватiв та iн.). Вважаючи СЕРЕДНIМИ ВIКАМИ в Українi епоху з середини V до кiнця XV ст. (умовно 454 - 1492 рр. чи початку XVI ст.), роздiлили його на три перiоди: раннього середньовiччя - становлення та iснування племiнних князiвств i союзiв (умовно 454-882 рр.); класичного середньовiччя - iснування Київської Русi (умовно 882-1240 рр.) та пiзнього середньовiччя - iснувавання удiльних князiвств (умовно 1241-1492 рр. чи початку XVI ст).


title: Презентація на тему «Живопис Київської Русі»

text:
Живопис Київської Русі

підготувала
учениця 6-А класу
Маньківської гімназії
Слюсаренко Анжели
Володимирська Божа Матір
копія давнішої ікони, подарованої з Візантії молодому тоді Володимиру Мономаху на початку XII століття.
Євангеліст Лука
Володимирську Божу матір було вивезено амбітним
князем  Андрієм Боголюбським із Вишгорода до
Володимира-на-Клязьмі

Андрій Боголюбський
Юрій Довгорукий

Мистецтво масштабних мозаїчних композицій, як і саме слово «мозаїка»,
також прийшло з Візантії. Це мистецтво й сьогодні справляє на людину неабияке
 враження, а для середньовічних русичів воно було наочним чудом. Мозаїка несе
в собі ідею гармонійної єдності безлічі різноманітних одиничних компонентів,
їх стрункої організації в цілісну картину,  де кожен камінчик взаємодіє із сусідніми
 і взаємодоповнює їх, не втрачаючи своїх одиничних властивостей — кольору і блиску.
Безперечно, мозаїка “Нерушимої стіни” є перлиною давнього вітчизняного мистецтва , здатною задовольнити  найвибагливіші  художні смаки як минулого, так і майбутнього.
Але оскільки мозаїки були дуже дорогими у виконанні, більшість зображень у храмах і в князівських
палатах (до нашого часу, на жаль, не збереглися) виконувалися у вигляді розписів фарбою — фресок.
 Майстри фрескових розписів працювали не лише над релігійними сюжетами. Світськими за
характером були фрески, що прикрашали стіни княжих палат, а в церквах з'являлися розписи,
побутові за тематикою, наприклад, сцени полювання та княжого життя в галереях Київської Софії.
Приклад графіті
Пам'ятник Бояну
Слово о полку Ігоревім
Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Наука і культура України в роки Другої світової війни» (варіант 1)

text:
Наука і культура України в роки Другої світової війни
Виконала:
Юрків Ольга 7(11)-В
План
Вступ
Наука
Освіта
Література
Преса. Радіо
Театр та кіно
Образотворче мистецтво
Висновок

                        Вступ
           В умовах окупації фашисти пильно контролювали національне життя. Наприкінці 1941 р. вони заборонили публічні зібрання, створення товариств.
           На початку 1942 р. у Галичині було заборонено всі українські організації, встановлено ретельний контроль за діяльністю засобів масової інформації, нагляд за діячами літератури і мистецтва.  Школи закривались, дозволялося працювати лише початковим класам. Почалися масові розстріли інтелігенції.
          Величезних масштабів набуло пограбування окупантами мистецьких та історичних цінностей українського народу, відчутних втрат зазнали історичні та краєзнавчі музеї, бібліотеки, картинні галереї. Лише зі Львова німці вивезли понад 5 тис. рукописів і понад 3 тис. стародруків, 300 інкунабул, близько 40 тис. томів різної літератури. Усього з України вороги вивезли понад 330 тис. цінних музейних експонатів.

                     Наука
      З початком війни відбулось об'єднання кількох інститутів Академії наук України, які були евакуйовані на Схід. На базі промислових підприємств продовжували працювати Інститут електрозварювання у Нижньому Тагілі, Інститут енергетики — у Ко-пейську (Челябінська обл.), Інститут чорної металургії — у Свердловську, фізико-технічний інститут — в Алма-Аті. Інститут електрозварювання АН УРСР, очолюваний відомим вченим Є. Патоном, досяг вагомих результатів у зварюванні корпусів танків Т-34, упроваджував цю технологію безпосередньо на 10 танкових заводах і 6 заводах, що виготовляли авіабомби.М. Стражеско інтенсивно працював над вивченням
       ранової інфекції і ранового сепсису. Усі свої
                                     знання і досвід віддавав
                                     лікуванню поранених воїнів
                                     хірург-офтальмолог
                                     В. Філатов, який очолював
                                     Український інститут
                                     очних хвороб, що перебував
                                     у Ташкенті.
Євгеній Патон
М. Стражеско
В. Філатов
                        Освіта
           У роки війни понад ЗО українських вузів працювали в евакуації. У лютому 1942 р. поновив роботу у Кзил-Орді (Казахстан) університет, що утворився з об'єднаних в один Київського та Харківського університетів, Одеський перебував у Байрам-Алі (Туркменія), Харківський хіміко-технологічний — у Чугчику (Узбекистан), Київський індустріальний — у Ташкент, Миколаївський суднобудівний — у Пржевальську. Окремі вузи влились як факультети до місцевих навчальних закладів.У тилу працювали школи й класи з українською мовою навчання, зокрема в Саратовській області — ЗО українських шкіл і класів, у Свердловській — 18, у Новосибірській — 11. Там же розміщувались евакуйовані дитячі будинки, ремісничі училища та інші освітні заклади.
                      Література
    З кінця 1941 р в українській радянській літературі одна за одною починають друкуватися статті істориків і письменників, присвячені видатним сторінок національного минулого.
     Відроджується тяга до національного традиціоналізму. Відомі діячі культури виступають з узагальненими роботами про український національний театр (Іван Кочерга),музичну культуру (Філіп Козицький), мову (Леонід Булаховський).
     Саме в цей час, вперше після терору 1933 - 1938 р., Інститут історії академії наук УРСР мав сміливість підготувати до друку багатотомний працю "Історія України", перший том якого вийшов у переломний період війни  (1943 р.).
     Одночасно вийшов популярний Напис "історії України", якого українська школа і читач не мали більше 10 років.

Леонід Булаховський
Іван Кочерга
                       Література
Художня література дала ряд романів, повістей, оповідань /О. Гончар "Прапороносці" - трилогія Ю. Яновський "Жива вода", Ю. Смолич "Вони не пройшли", Л. Смиленский "Софія", О.Кундзич "Українська хата"/. Роки війни стали часом появи значних, пронизаних патріотичним пафосом, поем /М. Рильський "Слово про рідну матір"; П. Тичина "Голос матері"; Сосюра "Любіть Україну"; Л. Первомайський "На Полтавщині";                  А. Малишко - "моя Україна".
О. Гончар
Ю. Яновський
Ю. Смолич
М. Рильський
                      Преса
           Важливу роль у мобілізації народу на боротьбу з фашистськими загарбниками відігравали засоби масової інформації, що вже наприкінці 1941 р. були евакуйовані у східні райони Росії. Українські видавництва об'єдналися в одне — Українське державне видавництво, яке працювало спочатку в Саратові, а пізніше в Москві. Воно випускало українську політичну і художню літературу, листівки, газети і журнали для бійців. Ним видано понад 850 назв книг, брошур, журналів, плакатів тиражем понад 15 млн примірників.
                    Радіо
    Особливого значення в умовах окупації набуло радіомовлення. Уже в листопаді 1941 р. розпочали роботу українські радіостанції ім. Т. Шевченка в Саратові та "Радянська Україна" у Москві. У них працювали редакції останніх вістей, агітації і пропаганди, літературна, музична та ін. Щоденний обсяг мовлення становив 10 годин 5 хвилин, з урахуванням транслювання у різних програмах мовлення становило 12 годин 35 хвилин.

                       Театр

Десятки українських театральних колективів, ансамблів, артистичних бригад несли своє мистецтво фронтовикам, надихаючи їх на боротьбу за свободу і незалежність Батьківщини. Київський театр опери та балету ім. Т. Шевченка послав на фронт 22 бригади, які дали 920 концертів, Запорізький ім. М. Заньковецької — три бригади, які показали 214 вистав і концертів, Київський драмтеатр ім. І. Франка здійснив на фронті 206 вистав і концертів.
           Усього театри України послали на фронт 108 концертних бригад, які несли воїнам українську пісню, танці, музику, їхні виступи бачили і слухали сотні тисяч бійців.
                         Кіно
                   Глибокого патріотизму було сповнене українське кіномистецтво. Вже наприкінці 1941 р. відновили свою роботу студії художніх фільмів: Київська (в Ашхабаді) та Одеська (в Ташкенті). Українська студія хронікальних фільмів працювала в Москві та Куйбишеві на базі центральної студії кінохроніки. У Ташкенті розгорнула діяльність студія "Київ-техфільм".
                 Провідними темами у творчості композиторів періоду війни були патріотизм, віра в перемогу над ворогом. Найбільшу увагу вони приділяли створенню масової бойової пісні. Лише за два перших місяці війни київські композитори створили понад 40 пісень і кілька похідних маршів. За роки війни було написано близько 350 музичних творів різних жанрів, зокрема 4 симфонії, 6 опер, 11 квартетів, квінтетів і тріо, 9 камерних творів, 7 творів для фортепіано, 6 маршів, 7 кантат і великих вокальних творів, понад 130 пісень, романсів та ін.
Образотворче мистецтво
     Умови воєнного часу вимагали перебудови всього художнього життя, підвищеної уваги до агітаційно-масових форм. Бригади художників виїжджали на фронт, заводи, у колгоспи, вели активну художню пропаганду і збирали матеріали для майбутніх творів. Кореспондентами фронтових газет, авторами бойових листків були О. Будников, М. Огнівцев, П. Пархет. Багато художників працювали безпосередньо у військових частинах, у редакціях фронтових газет, зі зброєю в руках боролися проти ворога. Нелегкими шляхами війни пройшли відомі українські   художники І. Макогон, С. Григор'єв, С. Єржиковський, О. Любимський та майбутні майстри українського  образотворчого мистецтва В. Бородай, В. Задорожний, І. Гуторов та ін.

Автор: І. Макогон
     Образотворче мистецтво
         Смертю хоробрих полягли в боях за батьківщину скульптори Б. Іванов та Г. Пивоваров, живописці Ф. Кличко, П. Сударик, О. Нестеренко, графіки В. Нерубенко, Л. Вербицький, П. Горілий. З усіх жанрів образотворчого мистецтва в цей період найінтенсивніше розвивається графіка. Тут перше місце посідають агітаційні види — плакат і сатиричний малюнок. У сатиричних жанрах працювали художники К. Агніт-Скледзевський, В. Гливенко, О. Козюренко, В. Литвиненко. їхні сатиричні плакати не лише викликали сміх, а й утверджували впевненість у розгромі фашизму.
              Висновок
           Друга світова війна була серйозним екзаменом для української культури. Ніколи до того перед наукою, освітою, літературою, мистецтвом, культосвітніми закладами, пресою, радіо не стояли такі складні й відповідальні завдання. Ніколи ще діячам культури і науки не доводилося працювати в таких тяжких і несприятливих умовах, у які поставила їх війна. І слід зазначити, що українська культура і її творці виявилися на висоті свого покликання: вони все підпорядкували завданням розгрому ворога. В складних умовах війни культура стала могутнім знаряддям у боротьбі проти фашизму та його людиноненависницької ідеології.
    Використана література
Енциклопедія «Культура України в різні часи»
wikipedia.org.ua


Презентація на тему «Петлюра Симон Васильович» (варіант 3)


title: Презентація на тему «Культура Київської Русі» (варіант 4)

text:
Культура
Київської Русі
Культура цього періоду досягла високого рівня, що пояснюється значними здобутками попередніх етапів розвитку схід них слов'ян, розквітом Київської держави та творчим засвоєнням досягнень Візантії та Західної Європи.
Величезне значення для розвитку культури мала поява писемності. Слов'янську азбуку створили близько 863 р. болгарські просвітителі Кирило та Мефодій (кирилиця, яка лежить в основі сучасних українського та російського алфавітів).

Старослов'янська азбука
Поширення писемності сприяло розповсюдженню освіти на Русі, яка опікувалася церквою та князем і зосереджувалася переважно в монастирях.
Києво-Печерський монастир
Перша школа в Києві при Десятинній церкві була відкрита Володимиром Великим, ще більшого поширення набули школи за правління Ярослава Мудрого.
Десятинна церква
Навчання грамоті розпочиналося з вивчення азбуки. Учні писали на восковій дощечці за допомогою писал-стрижнів із загостреним кінцем. Великі текс ти писали на березовій корі (берестяні грамоти).

1037 року при Софійському соборі відкрили школу нового типу, де, крім грамоти, вивчали грецьку і латинську мови, основи філософії і медицини. Відомим лікарем у Києві був Агапіт, який умів робити хірургічні операції.
Агапіт Печерский
Багата і різноманітна усна народна творчість доби Київської Русі. Одним з найстаріших фольклорних жанрів є народні перекази (про трьох братів, що заснували Київ, про Вольгу Святославича, про Кожум'яку).
Рябушкин А.П.
«Вольга Святославич». 1895
Існував і дружинний епос, який знайшов своє відображення в билинах. Найпопулярнішими героями билин були князь Володимир «Красне Сонечко», Ілля Муромець, Добриня Нікітіч, Альоша Попович, Микула Селянинович.

В. М. Васнецов «Три богатирі»
1898
Виникнення писемності створило передумови для перетворен ня усної народної творчості в писемну літературу. Одним з найдавніших зразків літератури є «Слово про закон і благодать», написане першим київським митрополитом Іларіоном близько 1050 р.
Іларіон Київський
В ньому піднімається значення християнства, яке протиставляється язичництву, високо оцінюється діяльність князя Володимира Великого за те, що зробив Русь відомою в усіх кінцях землі, висловлюється гордість за неї.
Видатним письменником свого часу був великий князь Володимир Мономах, який написав «Повчання дітям». Цей твір є автобіографією князя і разом з тим викладом його політичних та філософсько-етичних поглядів. Володимир вважав, що князь сам повинен входити до всіх галузей управління, не кривдити людей, зберігати мир, єдність Руської держави, зміцнювати великокнязівську владу.
Володимир Мономах

Найвидатнішим поетичним твором княжої доби є «Слово о полку Ігоревім» (1185-1187 pp.). У ньому з великою художньою силою викладено історію походу 1185 року новгород-сіверського князя Ігоря Святославовича проти половців, який закінчився поразкою і полоном князя. Головна ідея твору — заклик до єдності князів у боротьбі з іноземними ворогами.
Значна частина літератури належить до релігійної. Найбільш відомими є створені в другій половині XI ст. «Житіє Бориса і Гліба» та «Житіє Феодосія Печерського».
Визначними пам'ятками оригінальної давньоруської літера тури є літописи, тобто історичні твори про події, подані в хронологічному порядку за роками. У Києві був укладений перший давньоруський літописний звід 1037-1039 pp. Найвідомішим є літопис «Повість врем'яних літ» (1113 p.), складений у Києво-Печерському монастирі ченцем Нестором (1056-1114 pp.), в якому виклад відноситься до 1110 року.
«Повість» є загальноруським літописом, що відбиває минуле східних слов'ян на всій території їх розселення. Історія Русі розглядається в контексті світової історії. Основна ідея Нестора — ідея єдності Руської землі, а символом об'єднання є князівська династія Рюриковичів. Завдяки глибоким філософським роздумам та концептуальним підходам, високим художнім якостям, «Повість временних літ» стала вершиною літератури Київської Русі.

Серед пам'яток архітектури слід відзначити Золоті ворота і Софійський собор, який став перлиною давньоруського мистецтва. Шедеврами світового значення є мозаїки собору.
Золоті ворота, реконструкція
Софійський собор
Мозаїчні композиції виконані зі смальти 177 кольорових відтінків на золотистому тлі. Серед них вражає зображення Богоматері-заступниці з піднятими вгору руками («Оранта») висотою 5,45 м.
Значного розвитку набув іконопис. Видатним живописцем ХII ст. був Алімпій, який написав знамениту ікону «Богоматір велика Панагія». Зразками високого рівня мистецтва книжкової мініатюри є «Остромирово Євангеліє» (1056-1057 pp.) та «Ізборник Святослава», прикрашені чудовими заставками і мініатюрами.
Аліпій Печерський
На досить високому рівні знаходилось музичне мистецтво. Найвідомішим музичним виконавцем XI ст. був Боян. Особливу групу акторів і музикантів становили скоморохи — виконавці усної поезії, музичного фольклору. На Русі існували струнні інструменти (гуслі, гудки, лютні), духові (труби, флейти, сопілки), ударні (бубни, металеві тарілки).
До моменту прийняття християнства русичі вже були знайомі з десятичною системою рахунку від одного до десяти тисяч, дробами. До XII ст. рахунок розширився до 10 000 000. Ботаніка обмежувалася вивченням лікарських трав. Досить поширеними були знання про тваринний світ, оскільки полювання мало суттєве значення і русичі добре знали звички тварин та птахів. Уже в XII ст. згадується лісопильна рама, яка діяла енергією води водоспаду.
Основними продуктами харчування в раціоні руських князів були хліб та м'ясо. У свята подавався здобний хліб з медом і маком. Ікра вперше згадується в джерелах у XII ст. Пшонна та вівсяна каші були найпоширенішими серед простого народу. Вживали три види напоїв: квас, мед та імпортне вино. Одежу в основному шили з льону, але бояри та їх жінки надавали пере вагу одягу з шовку та парчі.
Таким чином, культура Київської Русі мала значні досягнення, які увійшли до скарбниці світової цивілізації.
http://history.vn.ua
http://teachua.com
Джерела


Презентація на тему «В’ячеслав Чорновіл» (варіант 1)


Презентація на тему «Українська графіка ХХ століття. Творчість Георгія Нарбута»


title: Презентація на тему «Ukrainian schools»

text:
Ukrainian schools
Sasha Trybulko
 Classification of schools in Ukraine
For a possibility of the child's mind
-boarding schools
-comprehensive schools
-grammar schools
-mixed sex schools
-single sex schools
For boys or girls
For payment
-state schools
-fee-paying schools
For enhanced study of someone subject
with enhanced study of:
-math
-foreign languages
-computer technologies
-physical education
-art
-music

My school
Thank you!!!


Презентація на тему «Розвиток науки в Україні на початку ХІХ століття»


Презентація на тему «Культура скіфів» (варіант 2)


Презентація на тему «Архітектура Львова» (варіант 1)


Презентація на тему «Театр та музика в 1940-1950 роках»


Презентація на тему «Первісні  музичні  інструменти»


Презентація на тему «Культурне життя України у другій половині 19 ст»


title: Презентація на тему «London Museums and art galleries» (варіант 2)

text:
Contents
The British Museum
The Natural History Museum
The National Gallery
The National Portrait Gallery
The Museum of London
Victoria and Albert Museum (V&A)
The Tate Gallery
The Science Museum
The British Museum
The British Museum, consisting of the national museum of archaeology and ethnography and the national library, is the richest of its kind in the world.
It was founded in 1753 by an act of Parliament. Its nucleus was founded the priceless collection of manuscripts of Sir Robert Cotton, and Sir Hans Sloane, who left his varied collections to the nation upon his death in 1753.
To this diverse collection of manuscripts, sculpture works of art, antiquities and natural history items the extensive library was added.
The sculpture of W. Shakespeare
The museum is famous for Egyptian mummies and Elgin Marbles.
The Natural History Museum

    The National Gallery houses the national collection of Western European painting, comprising more than 2000 pictures dating from the late 13th to the early 20th century.
    The Gallery was founded in 1824
The National Gallery
The national Gallery
Gauguin  Harvest Le Pouldu, 1890
. All great artists are represented by masterpieces: Leonardo and Raphael, Titian, Bellini, Caravaggio, Rubens, Van Eyck, Rembrandt, Hogarth, Turner, Constable, Reynolds, Monet, Degas, Manet, etc
The National Portrait Gallery was founded in 1856.
 Today the collection constitutes a unique
record of the men and women who created the history and culture of the nation. The Gallery houses over 9000 works.
The National Portrait Gallery
Portrait of a young man by Botticelly
The National Portrait Gallery
The Museum of London
The Museum of London
Painting of the Month
The Tate Gallery is two national collections in one:
 British art from the 16th century to around 1900,
and international modern art from the Impressionists until now.
Opened in 1897, the Gallery was named after the sugar millionaire
 Sir Henry Tate who gave his Victorian paintings and paid for the building.
The Tate Gallery
The Tate Gallery
Thomas Gainsborough Portrait of Henry Duke of Cumberland
Van Gogh Sunflowers
The British collection includes masterpieces by Hogarth,
Gainsborough, Reynolds, Constable,
William Blake and Turner.
The Modern collection includes highlights by Monet,
Pissaro and Van Gogh, Matisse, Picasso.
The Science Museum
The Science Museum


Презентація на тему «Розвиток української культури в 1917—1920 рр»


title: Презентація на тему «Архітектура Київської Русі»

text:
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level


Презентація на тему «Суспільно – політичне життя українських земель у XVI ст.»


Презентація на тему «Становище культури в Україні у 30-х роках»


Презентація на тему «Монети Київської Русі»


Презентація на тему «Переяславська рада»


Презентація на тему «Тарас Григорович Шевченко» (варіант 2)


title: Презентація на тему «Видатні постаті України періоду Гетьманщини»


Презентація на тему «Історія російського балету»


Презентація на тему «Церковне життя в Україні у другій половині XVI ст.»


Презентація на тему «УПА» (варіант 2)


Презентація на тему «Початок національно-визвольної війни під проводом Хмельницького»


title: Презентація на тему «My hobbies»

text:
My            hobbies <

                    Dyakun Valeria 10-A
Music
My favourite group
Good Books
Gayle Forman
Good Music
Good books
Fashion
ONE DIRECTION
Harry Styles
Niall Horan
Liam Payne
Louis Tomlinson
Zayn Malik
Jamie Makgvayr
Cassandra Clare
Fashion
Cara Delvingne
The End


title: Презентація на тему «William Hogarth»

text:
William Hogarth
«A Musical Party»
«The Graham Children»
«The Assembly at Wanstead House»
«The Strode Family»
«The Jones Family»
 «The Fountain Family»
«The Four Times of the Day»
«The Four Times of the Day»
 «The Election to the Parliament»
 «The Election to the Parliament»
«Marriage a la Mode»
1.«The Marriage  Contract»
«Marriage a la Mode»
2.«Shortly After the Marriage »
«Marriage a la Mode»
3.«The Visit to the Quack Doctor  »
«Marriage a la Mode»
4.«The Countess's Morning Levee »
«Marriage a la Mode»
5.«The Death of the Earl»
«Marriage a la Mode»
6.«The Suicide of the Countess»
Other paintings


Презентація на тему «Українська художня культура ХХ ст.»