title: Презентація на тему «Українці в США»

text:
Українці в США
Підготувала Юрків Ольга7(11)-В
 Загальна характеристика
Штати з найбільшою кількістю осіб, що використовують українську мову у сім'ї
Перший український емігрант в Америці
Початок еміграцій
Українські організації в США
Відомі україно-американці
План
На даний час кількість українців та осіб українського походження становить близько 976,314 осіб. Переважна більшість з них народилася уже в США, і тільки близько 20% становлять безпосередні емігранти. Близько третини осіб українського походження володіє українською мовою, 143 тис. (15%) використовує її у побуті.
Українці мешкають досить компактно, причому близько половини їх загальної кількості припадає на північно-східні промислові штати Пенсильванія, Нью-Джерсі та Нью-Йорк.
Загальна характеристика
   Нью-Йорк (штат) — 22 462
   Каліфорнія — 17 350
   Вашингтон (штат) — 17 175
   Іллінойс — 12 043
   Пенсільванія — 10 188
   Нью-Джерсі — 10 078
   Огайо — 9 112
   Орегон — 5 261
   Флорида — 5 141
   Мічіган — 4 523
   Коннектікут — 3 190
      Штати з найбільшою кількістю осіб,
що використовують українську мову у сім'ї
                       (2008–2011 рр.)
Массачусетс — 2 963
Джорджія — 2 464
Північна Кароліна — 1 996
Вісконсін — 1 771
Меріленд — 1 683
Міннесота — 1 674
Південна Кароліна — 1 126
Техас — 1 157
Вірджінія — 1 056
Колорадо — 1 046
Теннессі — 1 046
Перший український емігрант в Америці Іван Богдан приплив з Джоном Смітом на англійському кораблі «Марія та Маргарита» у колонію перших поселенців Джеймстаун у 1608. Цей факт згадано у книжці «Достовірні записки про подорожі й пригоди капітана Джона Сміта у Європі, Африці та Америці», том 2 (1630).
Перший український емігрант в Америці
         Великомасштабна українська еміграція до Америки почалась з 1880 року.
        Українська еміграція до США із Закарпаття, Галичини та Буковини розпочалася ще в останній чверті XIX століття, набравши масового характеру в період 1890-их років і до початку Першої світової війни. Вона тривала і в міжвоєнний період, хоча і в значно менших масштабах. Після Другої світової війни до США переїхало близько 100 тисяч біженців з України.

Початок еміграцій
Українські організації в США
Український Народний Союз (УНС) — найстарша й найбільша братсько-забезпеченева організація США з поширенням діяльності й на Канаду.
Союз Українських Студентських Товариств Америки (СУСТА) — заснована в Нью-Йорку центральна організація українського студентства в США, яка об'єднує студентські громади при університетах і коледжах
Товариство української мови США — громадська організація української діаспори у США, яка була створена у 1989 р.
Товариство Українських Інженерів Америки (ТУІА) — засноване 1949. Це 900 чл., об'єднаних у 12 відділах по найбільших штатах США.
Гол. управа в Нью-Йорку.
Український Конгресовий Комітет Америки заснований в 1940 р., серед його членів нараховується 70 різних організацій, має автономну Шкільну Раду, яка координує роботу українських суботніх шкіл: видає книги українською мовою, займається підготовкою вчителів, складає програми. Великим досягненням УККА стало  будівництво пам’ятника Тарасу Шевченку в Вашингтоні в 1964 р.
Українські організації в США

Наймасштабнішою слід визнати діаспорну діяльність Товариства у США з головним центром у Нью Йорку, де у власному будинку розміщені канцелярія, бібліотека, архіви і конференційна база Товариства.  Значним є доробок у рамках «Бібліотека українознавства», здобули велику популярність десятки томів «Українського Архіву» з краєзнавчо-мемуарними матеріалами про західноукраїнські регіони. Самовіддано працювали в системі Товариства, Микола Чубатий, Роман Смаль-Стоцький, Матвій Стахів, Григор Лужницький, Василь Лев, Осип Андрушків, Роман Осінчук, Леонід Рудницький та інші. Важливим дослідно-видавничим проектом Товариства є «Енциклопедія Української Діяспори». Одним із чільних конференційних проектів  є щорічні Шевченкознавчі конференції, яких проведено вже 23!
Наукове товариство ім. Шевченка у США
Одним із проектів, ініційованим та забезпеченим українською спільнотою в США, був проект дослідження Голодомору 1932-1933 років на Україні. До 50-річчя цієї трагедії українського народу, в Конгресі США була створена "Комісія з голоду в Україні», яка зобов´язує вчених співробітників Гарварду дослідити цю проблему та надати висновки Конгресу. Думка вчених була однозначною – голод в Україні був заздалегідь запланований і є геноцидом проти українців.
Дослідження голодомору
Український Науковий Інститут Гарвардського Університету заснований в 1973 р. у Кембріджі, як автономну установу, разом з кафедрами мови, літератури та історії України в цьому ж університеті, а також з Українською Семінарією в складі Бібліотеки зазначеного університету, яка на сьогодні має стільки українських книг, скільки не має жодна з бібліотек в західному світі. Директором цього Інституту в 1973-1990 рр. був відомий вчений, сходонознавець та історик Омелян Пріцак, його заступником, а згодом і директором – історик Ігор Шевченко. Ці двоє вчених заснували журнал англійською мовою "Гарвардські українознавчі студії"
Науковий Інститут

Власні знання і навики українці в повному обсязі прагнули реалізувати в Америці. І багатьом це вдалося. У кожній галузі науки були українські вчені, які залишили важливий слід.
Відомі україно-американці
Ігор Сікорський (1889-1972; народився в Києві) – всесвітньовизнаний «батько» вертольотів.  Ідею гелікоптера йому навіяли малюнки повітряного ґвинта Леонардо да Вінчі. 1918 року емігрував до США, де 1923 року заснував компанію Sicorski Air Engineering. Автор літака-велетня  «Ілля Муромець» . Конструктор першого в США літака-амфібії.
Відомі україно-американці
Гайді-Марія (Гайдема́рі) Стефанишин-Пайпер (народилася в 1963 р., дочка іммігрантів з Галичини) – перша українська жінка-космонавт НАСА, яка побувала у космосі в 2006 р.
Відомі україно-американці
Квітка Цісик (1953—1998)— американська співачка українського походження, популярна виконавиця рекламних джинґлів у США, оперна і блюзова співачка. Пісня «Ти світло мого життя» (англ. You Light Up My Life), яку вона виконала для однойменного фільму, отримала 1978 року «Оскар» та «Золотий глобус» у номінації за найкращу пісню. Виконавиця українських народних і популярних пісень.
Відомі україно-американці
Юрій Шевельов (1908-2002) лінгвіст, літературознавець, громадський діяч. Професор в університетах Гарварда, Колумбії, Українського Вільного Університету , іноземний член Національної Академії наук України. Автор 17 книг та наукових праць: «Історична фонологія української мови», «Нарис сучасної української мови». Активний учасник в науковому та культурному житті української діаспори – віце-президент Асоціації українських письменників «Мистецький український рух", головний редактор журналу "Сучасність".
Відомі україно-американці
Яків Гніздовський (1915-1985; вихідець з Тернопіля) – відомий художник, графік, кераміст, мистецтвознавець.

Відомі україно-американці
Українці вирушали до США у пошуках кращого життя. Причини еміграцій в кожного свої.
Українська діаспора у Сполучених Штатах Америки належить до національної меншини з високим рівнем організації, освіти і культури. Тут діють різноманітні українські організації, зокрема освітні, соціальні та наукові.

Підсумок
http://www.segodnya.ua/world/ukraintsy-v-csha-tse-vzhe-ne-american-dream.html
http://uk.wikipedia.org/wiki
Світ науки, Київ 2008
Використана література


title: Презентація на тему «Київ» (варіант 3)

text:
Київ
Як тебе не любити,
Києве мій
Київ
Київ
Київ
Київ
Київ
Київ
Київ
Київ
Київ
Київ
Київ
Київ
Київ
Київ
Київ


title: Презентація на тему «Пер Гюнт»

text:
Пер Гюнт

Це була людина,яку мало хто розумів, та мало хто поважав…

Не треба ні чого казати, щоб зрозуміти, потрібно лише подивитись на обкладинку
“ПЕр Гюнт” – це закінчене розмежовування Ібсена з національною романтикою
Головний герой – селянський парубок, який може звикнути до будь-яких умов, у нього не має ні якого внутрішнього стержня

Перша частина , "Ранок" , малює картину світлої , безтурботним природи . Друга частина , "Смерть Озе" , передає настрій скорботи. Третя - "Танець Анітри " - легка і граціозна п'єса , що нагадує мазурку . Остання , четверта частина - " У печері гірського короля " зображує казкове хода .
Що стосується самої п'єси то вирішуючим опинився чисто людський початок – глибокі переживання людської душі, які співвідносяться з загальним фоном п'єси…
Мелодії Грига дуже відомі і зараз дуже часто використовуються.
 В печері гірського короля
Ранок
Танець Анитри
Пісня Сольвейх
Смерть Озе


Презентація на тему «Синтоїзм»


Презентація на тему «Празднование Нового года в Англии»


Презентація на тему «Леонардо да Винчи» (варіант 5)


title: Презентація на тему «Видатні канадці українського походження»

text:
Видатні канадці українського походження
Виконала учениця 4-Б курсу Слободяник Єлизавета
У 1951 р в Канаді проживало 14004429 жителів.
З них 395 043 - українського походження.
 У 1988 р населення Канади зросло до 25 334 000, з якого 754 980 вказало своє походження як українське. В перепису населення 2001 р із загальної кількості 29 639 035 всіх жителів Канади 10 710 60 чоловік вказало своє походження як українське.
З числа жителів, які вказали своє походження як українське, 326 200 були виключно українського походження, 744 860 вказали українське походження як одне з декількох.
За переписом 2001 Українська національність займала дев'яте місце серед національностей в Канаді (10-е місце в Британській Колумбії, 7-е в Альберті, 6-е в Саскачевані, 5-е в Манітобі, 12-е в Онтаріо і 22- е в Квебеку).
Провінції з найбільшою кількістю жителів з українським походженням (винятковим і одним з кількох) - це
Онтаріо
 (290 925),
Альберта
(285 725),
 Британська Колумбія
(178 880),
 Манітоба
 (157 655),
  Саскачеван
 (121 735),
 Квебек
(24 030).
У списку видатних українських канадських особистостей знаходяться політики, спортсмени, художники, люди науки, бізнесмени, космонавти і представники інших ділянок.
 Хоча деякі з цих видатних людей є тільки частиною українського походження, вони в різних ситуаціях підкреслюють своє українське коріння.
Серед них –
покійний Реймон (Роман) Джон Гнатишин - колишній генеральний губернатор Канади,
 Ерні ІВЗ - колишній прем'єр Онтаріо,
Гері Фільмон - колишній прем'єр Манітоби,
 Рой Романов - колишній прем'єр Саскачевану,
 Степан Дзюба - колишній мер міста Вінніпег,
 Пітер Ліба - колишній губернатор Манітоби,
 Сільвія Федорук - вчений і екс-губернатор Саскачевану, Ед Стельмах - нинішній прем'єр Альберти,
 Джерард Кеннеді, колишній міністр освіти Онтаріо і надія Ліберальної партії Канади,
 Джин(Євген) Звоздеській - міністр освіти Альберти в 2004-2006 рр.
Стів Пітерз - міністр праці Онтаріо.
Джуді Василиця-Лейс, Борис Вжесневський, Уолтер Ластівка,
 Марк Варава - депутати федерального парламенту, покійний Джон Сопінка - юрист, колишній суддя Верховного суду Канади,
покійний сенатор Пол Юзик, сенатор Рейнел Андрейчук,
 покійний Ярослав Рудницький - мовознавець, один з основоположників канадської політики мультикультуралізму,
 покійний Волтер Тернопільській - законодавець,
 Євген Мельник - власник фармацевтичної компанії «Biovail Pharma» і власник Оттавського хокейного клубу «Ottawa Senators»,
 покійний Петро Яцик - бізнесмен і меценат,
 Роберт Боднар - астронавт, Пилип Коновал - воїн під час Першої світової війни, відзначений Хрестом Вікторії, самою  почесною нагородою за мужність,
Альберт Бандура- видатний вчений-психолог,
покійний Вільям (Василь) Курелек - видатний канадський художник,
 відомий скульптор Лео Мол (Леонід Молодожанин),
Люба Гой- відома комедійна актриса і багато інших.
Серед відомих канадців українського походження також багато відомих хокеїстів (світової слави Уейн Грецький (Wayne Gretzky), Дейв Андрейчук, Дейл Гаверчук, Майк Боссі, Джон Буцик, Терк Брода), представників різних галузей культури, людей науки, працівників телебачення, представників майже всіх сфер канадського життя.
До етнічних українців, які досягли успіху на політичній сцені Канади, можна віднести
Вільяма Гавриляка, який тричі був обраний мером міста Едмонтон, чинного прем'єр-міністра Альберти Едварда Стельмаха, депутата Національної Асамблеї (парламенту) Канади Бориса Вжесневського і одного з лідерів Ліберальної партії Канади Жерара Кеннеді (українець по матері, який близький до української громади).
Але найбільших успіхів серед українців Канади на політичній арені досяг Роман Гнатишин, який у 1990-1995 роках займав посаду генерал-губернатора Канади. Його ж батько — Іван Гнатишин був сенатором від Партії прогресивних консерваторів.


title: Презентація на тему «Безробіття» (варіант 8)

text:
БЕЗРОБІТТЯ
Безробіття - це соціально-економічне явище, за якого частина працездатного населення не може знайти роботу, стає відносно надлишковою, поповнюючи резервну армію праці.
 Рівень безробіття визначають за формулою:
Зусилля багатьох держав, зокрема і нашої, тривалий час були спрямовані на ліквідацію безробіття, на те, щоб усі працездатні були зайняті у суспільному виробництві. Проте час показав, що таку "повну" зайнятість забезпечити неможливо, бо існує фрикційне та структурне безробіття, які є неминучими. Тому останнім часом повну зайнятість визначають як зайнятість, при якій оплачувану роботу мають менш як 100% працездатних. Тобто при повній зайнятості рівень безробіття дорівнює сумі фрикційного та структурного безробіття. Таке безробіття називається природним (нормальним).

 Фрикційне безробіття виникає тоді, коли частина людей добровільно змінює місце роботи, частина шукає нову роботу через звільнення, частина тимчасово втратила сезонну роботу, а частина, особливо молодь, вперше шукає роботу. Фрикційне безробіття вважається неминучим і деякою мірою бажаним, оскільки частина працівників тимчасово втративши роботу, переходить з низькооплачуваної, малопродуктивної роботи на вище оплачувану і продуктивну. Це означає більші доходи для робітників і раціональний розподіл трудових ресурсів, а отже і більший реальний обсяг національного продукту.
   Структурне безробіття є продовженням фрикційного. Воно виникає тоді, коли в результаті НТП відбуваються важливі зміни в техніці, технології та організації виробництва, які змінюють структуру попиту на робочу силу. Ці зміни призводять до того, що попит на деякі професії зменшується або взагалі зникає, а на інші професії, яких раніше не існувало, зростає. "Структурні" безробітні не можуть знайти роботу без відповідної перепідготовки, додаткового навчання, а то і місця проживання. Фрикційне безробіття має короткостроковий характер, а структурне - довгостроковий, тому і вважається більш важким.
   Циклічне безробіття виникає за циклічних спадів, коли відбувається скорочення обсягів виробництва. Внаслідок цього падає сукупний попит на робочу силу і зайнятість скорочується, а безробіття зростає.

Розрізняють такі види
        безробіття:
-- фрикційне;
-- структурне;
-- циклічне.

Е — точка рівноваги (ціна робочої сили)
DtD — попит на робочу силу
Q — кількість працівників,
А — рівень попиту на робочу силу при скороченні працівників W— ставка заробітної плати
Wt — збільшена ставка заробітної плати
W2 — ставка заробітної плати базова
iSiSj— пропозиція робочої сили,
В — рівень пропозиції робочої сили при збільшенні ставки заробітної плати.
Класичне безробіття:
Причини безробіття:

Глибокі структурні зрушення в економіці;
Зміни в демографічній структурі населення;
Нерівномірне розміщення продуктивних сил;
Упровадження нових технологій;
Сезонні коливання рівня виробництва  в галузях економіки;

Шляхи подолання безробіття(державне регулювання зайнятості населення)
 Законодавче регулювання умов найму
  та використання робочої сили;
 Створення нових робочих місць;
 Стимулювання розвитку дрібного та
  середнього бізнесу;
 Заходи з підготовки та перепідготовки
робочої сили;
 Покращення інформованості населення
 про вакансії на ринку праці.


title: Презентація на тему «Известные люди Харькова»

text:
Известные люди Харькова
Шульженко  Клавдия  Ивановна
   Малая    Любовь    Трофимовна
Быков      Леонид      Фёдорович
Бекетов   Алексей   Николаевич
Гурченко    Людмила  Марковна
Фатеева    Наталья   Николаевна

Шульженко  Клавдия  Ивановна
Кла́вдия Ива́новна Шульже́нко (11 марта 1906, Харьков — 17 июня 1984, Москва) — певица, актриса театра и кино, народная артистка СССР (1971).
26 мая 1996 года в Харькове, по адресу — пер. Байкальский, д.1, открылся Городской музей К. И. Шульженко. В экспозиции музея представлены личные вещи, концертные костюмы, документы и другие реликвии, принадлежащие этой выдающейся певиц
 Малая  Любовь  Трофимовна
Доктор медицинских наук, академик НАНУ (1992), АМНУ (1993); директор Украинского НИИ терапии АМНУ (с 12.1988); заведующая кафедрой госпитальной терапии и клинической фармакологии Харьковского государственного медицинского университета (с 1955).
Герой Украины (с вручением ордена Государства, 12.01.1999). Награждена 14 медалями. 34 аннотации докладов опубликованы в материалах Европейских и Международных конгрессов.
Быков   Леонид  Фёдорович
Леони́д Фёдорович Бы́ков (12 декабря 1928, село Знаменское, Донецкая область — 11 апреля 1979, Киевская область, Украина) — известный советский режиссёр, сценарист, актёр, заслуженный артист РСФСР (1965), народный артист Украинской ССР (1974)
Леонид Быков всегда мечтал стать лётчиком. По окончании школы поступал в лётное училище. Не прошёл из-за маленького роста. Зато его лучшего друга Виктора Щедронова приняли. Через полгода Виктор попал на фронт. Он погиб 11 апреля 1945 года в Чехословакии. А через двадцать лет Быков написал сценарий к своему лучшему фильму «В бой идут одни старики». Погибшего Виктора он воплотил в образе Смуглянки, даже фамилию сохранил — лейтенант Щедронов.
Бекетов  Алексей  Николаевич
Алексе́й Никола́евич Беке́тов (укр. Олексій Миколайович Бекетов; 1862—1941, Харьков) — известный русский и советский архитектор и художник-пейзажист, академик архитектуры с 1894, профессор Санкт-Петербургской Императорской Академии художеств с 1898, доктор архитектуры с 1939, Заслуженный деятель искусств Украинской ССР (1941).
Автор более двадцати архитектурных шедевров, в основном в стиле русской классической архитектурной школы и модерн.
Гурченко  Людмила  Марковна
Людми́ла Ма́рковна Гу́рченко (род. 12 ноября 1935, Харьков) — советская и российская актриса театра и кино, эстрадная певица. Народная артистка СССР (1983). Лауреат Государственной премии РСФСР им. братьев Васильевых (1976) и Государственной премии Российской Федерации (2004).
В 1982 году из печати вышла книга Людмилы Гурченко «Моё взрослое детство». Позже актриса опубликовала книги «Аплодисменты» и «Люся, стоп!» (2003). Кроме того, вышли несколько пластинок с песнями в исполнении Людмилы Гурченко.
Фатеева  Наталья  Николаевна
Ната́лья Николаевна Фате́ева (23 декабря 1934, Харьков, Украинская ССР, СССР) — советская и российская актриса театра и кино, народная артистка РСФСР (1980).
В собрании Гостелерадиофонда хранятся записи радиопостановок с участием Н. Фатеевой: «Джамиля», «Хочу верить», «Конец сказки» (60-е гг.), художественное чтение глав из книги Г. Николаевой «Битва в пути» (1975 г.).


title: Презентація на тему «Франц Петер Шуберт»

text:
(1797 - 1828)
.


title: Презентація на тему «Постмодернізм» (варіант 5)

text:
Постмодернізм

Закінчення II світової війни ознаменувало важливий поворот у світосприйнятті західної цивілізації. Війна була не тільки зіткненням держав, а й зіткненням ідей, кожна з яких обіцяла зробити світ ідеальним, а натомість принесла ріки крові. Звідси — відчуття кризи ідеї, тобто зневіра у можливість будь-якої ідеї зробити світ кращим. Виникла також і криза ідеї мистецтва. З іншого боку, кількість літературних творів досягла такої кількості, що склалося враження, ніби все вже написано, кожен текст містить посилання на попередні тексти, тобто є метатекстом.

У ході розвитку літературного процесу розрив між елітарною і поп-культурою став надто глибоким, з'явився феномен «твору для філологів», для прочитання і розуміння якого потрібно мати дуже ґрунтовну філологічну освіту. Постмодернізм став реакцією на цей розкол, поєднавши обидві сфери багатошаровістю твору. Наприклад, «Парфумер» Зюскінда може бути прочитаний як детектив, а може — як філософський роман, що розкриває питання геніальності, митця і мистецтва.
Модернізм, що досліджував світ як реалізацію певних абсолютів, вічних істин, поступився постмодерну, для якого весь світ — гра без щасливого, завершення. Як філософська категорія, термін «постмодернізм» поширився завдяки творам філософів Ж. Дерріди, Ж. Батая, М. Фуко й особливо книзі французького філософа Ж.-Ф. Ліотара «Стан постмодерну» (1979).
Енциклопедія літературних напрямків і течій подає такий список рис постмодернізму:
1. Культ незалежної особистості.2. Потяг до архаїки, міфу, колективного позасвідомого.3. Прагнення поєднати, взаємодоповнити істини (часом полярно протилежні) багатьох людей, націй, культур, релігій, філософій, бачення повсякденного реального життя як театру абсурду, апокаліптичного карнавалу.4. Використання підкреслено ігрового стилю, щоб акцентувати на ненормальності, не справжності, протиприродності панівного в реальності способу життя.
5. Зумисне химерне переплетення різних стилів оповіді (високий класицистичний і сентиментальний чи грубо натуралістичний і казковий та ін.; у стиль художній нерідко вплітаються стилі науковий, публіцистичний, діловий тощо).6. Суміш багатьох традиційних жанрових різновидів.7. Сюжети творів — це легко замасковані алюзії (натяки) на відомі сюжети літератури попередніх епох.8. Запозичення, перегуки спостерігаються не лише на сюжетно-композиційному, а й на образному, мовному рівнях.9. Як правило, у постмодерністському творі присутній образ оповідача.10. Іронічність та пародійність.
Основними рисами поетики постмодернізму є інтертекстуальність (творення свого тексту з чужих); колаж і монтаж («склеювання» різнорідних фрагментів); використання алюзій; тяжіння до прози ускладненої форми, зокрема, з вільною композицією; бриколаж (непряме досягнення авторського задуму); насичення тексту іронією.
Постмодернізм розвивається у жанрах фантастичної притчі, роману-сповіді, антиутопії, оповідання, міфологічної повісті, соціально-філософського і соціально-психологічного роману та ін. Жанрові форми можуть поєднуватись, відкриваючи нові художні структури.

Першим постмодерністом вважається Гюнтер Грасс («Бляшаний барабан», 1959 p.). Визначні представники постмодерної літератури: У. Еко, Х.-Л. Борхес, М. Павич, М. Кундера, П. Зюскінд, В. Пелєвін, Й. Бродський, Ф. Бегбедер.У другій половині XX ст. активізується жанр наукової фантастики, який у своїх найкращих зразках поєднується з прогностикою (прогнозами на майбутнє) та антиутопією.
Про постмодернізм на Заході широко заговорили на початку 1980-х років. Одні дослідники вважають початком постмодернізму роман Джойса «Поминки по Фіннегану» (1939), інші — попередній Джойсів роман «Улісс», треті — американську «нову поезію» 40-50-х років, четверті гадають, що постмодернізм — це не «фіксоване хронологічне явище», а духовний стан і «у будь-якій добі є власний постмодернізм» (У, Еко), п'яті взагалі висловлюються про постмодернізм як про «одну з інтелектуальних фікцій нашого часу» (Ю. Андрухович). Проте більшість науковців вважає, що перехід від модернізму до постмодернізму припав на середину 1950-х років. У 60-70-ті роки постмодернізм охоплює різні національні літератури, а у 80-ті він стає домінуючим напрямом сучасної літератури і культури.
Першими проявами постмодернізму можна вважати такі течії, як американська школа «чорного гумору» (В. Берроуз, Д. Варт, Д. Бартелм, Д. Донліві, К. Кізі, К. Воннегут, Д. Хеллер тощо), французький «новий роман» (А. Роб-Грійє, Н. Саррот, М. Бютор, К. Сімон тощо), «театр абсурду» (Е. Йонеско, С Беккет, Ж. Жене, Ф. Аррабаль тощо).
До найвизначніших письменників-постмодерністів належать англійці Джон Фаулз («Колекціонер», «Жінка французького лейтенанта»), Джуліан Барнз («Історія світу в дев'яти з половиною розділах») і Пітер Акройд («Мільтон в Америці»), німець Патрік Зюскінд («Парфумер»), австрієць Карл Рансмайр («Останній світ»), італійці Італо Кальвіно («Неспішність»)і Умберто Еко («Ім'я троянди», «Маятник Фуко»), американці Томас Пінчон («Ентропія», «Продається № 49») і Володимир Набоков (англомовні романи «Блідий вогонь» тощо), аргентинці Хорхе Луїс Борхес (новели і есе) і Хуліо Кортасар («Гра у класики»).
Визначне місце в історії новітнього постмодерністського роману посідають і його слов'янські представники, зокрема чех Мілан Кундера і серб Милорад Павич.
«У сенсі соціальної прагматики постмодернізм може усвідомлюватися як вираження нової ситуації, у якій суспільство й культура намагаються виявити продуктивні зв'язки та інновації, збереження й оновлення соціальних форм. Часи, коли домінувала традиція, давно вже позаду. Проте й доба домінування інновації, тобто доба модернізму, минає. Виникають нові мотиви відкриття інновації всередині традиції...» (Т. Керімов).

«Постмодерністська позиція нагадує мені чоловіка, закоханого в дуже освічену жінку. Він розуміє, що не може сказати їй «кохаю тебе шалено», бо розуміє, що вона розуміє (а вона розуміє, що він розуміє), що подібні фрази — прерогатива Ліала. Утім, вихід існує. Він повинен сказати: «За висловом Ліала, кохаю тебе шалено». При цьому він уникає удаваної простоти й прямо показує їй, що не має можливості говорити просто: він у такий спосіб дає їй зрозуміти те, що кохає її, але його кохання живе в добу втраченої простоти. Якщо жінка готова грати в ту саму гру, вона зрозуміє, що освічення в коханні залишилося освіченням в коханні. Жодному із співрозмовників простота не дається, обидва витримають натиск минулого, натиск всього до них сказаного, від якого вже нікуди не дінешся, обоє свідомо й охоче вступають у гру іронії... І все ж таки їм удалося ще раз поговорити про кохання...» (У. Еко).

«Розглядаючи світ тільки крізь призму його усвідомлення, тобто виключно як ідеологічний феномен культури, навіть вужче — як феномен писемної культури, постструктуралісти готові уподібнити самосвідомість особистості до певної суми текстів у тій масі текстів різного ґатунку, яка, на їхню думку, і складає світ культури. Оскільки, як не втомлюється повторювати Дерріда, "нічого не існує поза текстом", то і будь-який індивід у такому разі неминуче перебуває "всередині тексту"... Весь світ зрештою сприймається як нескінченний, безмежний текст» ( Ільїн).

    НаД Роботою  працював              учень 11 класу    Красилівської Зош №2Кузніцов Євген Русланович


Презентація на тему «Jazz» (варіант 1)


title: Презентація на тему «Индивид, индивидуальность, личность»

text:
http://www.moyareklama.ru
http://www.refrns.ru/human/people/33-mladency.html
http://planeta.rambler.ru/users/vk29101991/friends/
http://stolbtsy.net/news/
http://touchmytalala.beon.ru/18985-821-test-test-na-kartinki-mnogo-mnog.zhtml
http://besage.ru/lichnostnyj-rost/audioknigi/bratchenko-sl-psixologiya-lichnosti.html
http://whoyougle.ru/texts/anonymous-werewolves-society


title: Презентація на тему «Художня культура, як засіб самопізнання»

text:
Художня культура, як засіб самопізнання і
творчої самореалізації особистості
Мистецтво — один із засобів просвітництва, що передає досвід, утверджує факт як явище, закріплює навички мислення, узагальнює систему поглядів, є "підручником життя", який читають навіть ті, хто не полюбляє навчання, суттєво доповнює знання людини про світ. Поєднуючи життєвий досвід особистості з досвідом інших людей, мистецтво є засобом пізнання світу та самопізнання.
Сприйняття твору відбувається за законами спілкування. Художнє спілкування дає можливість людям обмінюватися думками, опановувати історичний і національний досвід незалежно від часу і простору. Мистецтво завжди зміцнює духовний потенціал і сприяє консолідації людських спільнот.
Інформація, яка передається мовою мистецтв – через танець, театр, архітектуру, живопис, скульптуру, декоративно-прикладне мистецтво, кіно тощо, — максимально доступна і легко засвоюється, на відміну від тієї, що передається легше в мовному еквіваленті.Провідною в мистецтві є виховна функція. Завдяки їй формуються почуття, думки, дії людей. Тоді як інші форми громадської свідомості мають частковий характер (мораль формує моральні норми, політик — політичні погляди, філософія — світогляд, освіта і наука готують спеціаліста), мистецтво діє на особистість комплексно, одночасно на розум, серце і почуття, тобто істотно впливає на духовний світ людини.
Художня творчість є не тільки підвищена здатність до подання. Процес творчості - дуже складне психічне явище. Якщо в ньому головним чином беруть участь уяву, величезну частку приймає пам'ять, стільки ж, якщо не більше, думку. Дитяча образотворча діяльність розглядається як одна з найбільш ефективних форм художнього освоєння дітьми навколишньої дійсності, в процесі якої вони зображують предмети і явища. Дитячі малюнки, ліплення, аплікація часто вражають цікавим задумом, своєрідною формою вираження, яка привертає увагу дорослих художників. Вони захоплюються дитячою творчістю, вважають його своєрідним мистецтвом.
Інтерес до цього виду творчості виник в 80-х рр.. XIX ст., І вивчення дитячого малюнка триває по теперішній час. Дослідники аналізували велику кількість малюнків і визначали стадії розвитку малювання у дитини, причини, які спонукають дітей малювати.А.В. Бакушинский розглядав дитячий малюнок з позиції мистецтвознавця, історика, педагога. Він стверджував, що джерелом дитячої творчості є біологічні чинники та розвивається воно не під впливом пізнання навколишнього, а під впливом накопиченого родового досвіду, інстинкту. Він вважав, що дитяча творчість як родовий досвід зовсім і являє собою мистецтво, тому дитина у дорослого навчитися нічому не може. А.В. Бакушинский розглядав дитячий малюнок з точки зору його художніх особливостей, зазначав руховий ритм як організуючий початок в малюнку, яке допомагає дитині поступово освоювати простір аркуша ритмічними мазками - штрихами. Він виділяє також колір у малюнку як одне з найбільш яскравих художньо-виражальних засобів, звертає увагу на його орнаментальне значення при створенні композиції візерунка. За основу він бере руховий і зоровий досвід дитини, залежність розвитку дитячої творчості від розвитку рухів і рухових відчуттів у пізнанні і відображенні світу.
У 30-х рр.. XX століття, дитячу творчість стали розглядати як справжню форму мистецтв. Ідеї американського філософа і педагога Джона Дьюї , та педагога Віктора Ловенфельда заклали фундамент сучасного мислення в галузі дитячого образотворчого мистецтва.
Д. Дьюї вважав, що образотворче мистецтво має звільнити творчу енергію дітей і зробити їх активними учасниками творчого процесу. Завдяки роботам Дьюї та інших педагогів дитяче мистецтво стали розглядати не просто як неадекватне відображення світу дорослих, а як одну з повноцінних форм мистецтва.
Ловенфельд, у свою чергу, звернув увагу на психологічні аспекти художньої творчості. Він розглядав його як певний процес, засіб до досягнення мети, яке, на його думку, полягало в розвитку індивіда. Його ідея про те, що розвиток дитячого мистецтва має типовий і передбачуваний характер, зіграло важливу роль у звільненні дітей від невиправданих очікувань дорослих.
Підкреслюючи значення творчого аспекту занять образотворчим мистецтвом для здорового психологічного розвитку, Ловенфельд закликав використати підхід, який він назвав «терапевтичним викладанням образотворчого мистецтва». Ідеї Дьюї та Ловенфельда нерідко використовувалися для підтримки зусиль, спрямованих на перетворення викладання образотворчого мистецтва в більш значиму творчу сферу досліджень.
Проблема дитячого малюнка продовжує цікавити психологів і педагогів вітчизняної школи. У середині XX ст. ця проблема була розкрита в дослідженнях В.І. Киреенко, М.М. Волкова, Є.І. Ігнатьєва, Е.А. Флериной. У цих роботах розкриваються глобальні проблеми дитячого малюнка.
Е.А. Флерина , розглядаючи проблему дитячого образотворчого творчості, вивчає, перш за все, характерні особливості дитячого малюнка (своєрідність ліній, форми, кольору, розташування на аркуші), звертає увагу на специфіку прояву цих рис у малюнку. З розробкою проблеми навчання вона запропонувала систему ігрових вправ, які були направлені на розвиток рухів руки. В основі цих вправ - накреслення різних ліній, форм образного характеру. Система ігрових вправ тісно пов'язана зі сприйняттям дітьми предметів і явищ дійсності. Наприклад, діти малюють «дощ», «сніг», «доріжки» і т.д.
Велика увага Є.А. Флерина  приділяє цвітіння у предметному, декоративному малюнку, особливо при складанні композиції візерунка. Розробляючи методи навчання, велике значення вона надає підбору різної тематики, розвитку у дітей відчуття контролю, оцінки. Навчання засобів художньої виразності при створенні образу в малюнку, ліпленні, Е.А. Флерина розглядає як основу розвитку творчості.Розуміючи дитячу творчість як пізнання життя, вона робить спробу знайти причини своєрідного зображення дітьми явищ навколишньої дійсності, і окреслено два шляхи:через ознайомлення дітей з матеріалом;через створення ними образу в малюнку.Дослідник робить висновок про те, що інтерес до матеріалу, процесу нанесення штрихів у малюванні триває у дітей до 3 - 4 років, потім виникає інтерес до зображення. На основі цих положень Є.А. Флерина пропонує наступну періодизацію дитячого малювання:
• доізобразітельний період;• процесуальний (до 4 років) період;• період реалістичного зображення (до 7 років).
Дослідження 60 - 70-х рр.. XX століття показали, що розуміння дитячої творчості та етапів його розвитку дає зовсім іншу вікову періодизацію виникнення образного начала. Воно розглядається у зв'язку з тими засобами образної виразності, якими оволодівають діти вже в ранньому дошкільному віці, починаючи з двох років. За допомогою штрихів, колірних мазків дитина здатна передати деякі явища дійсності (крапля дощу, падаючі листя, сніг). Хто бував на виставках дитячого образотворчого творчості, мав можливість зануритися в дивовижний світ дитячих творів, що виражають особливе світовідчуття дитини та її чистий і щирий погляд на життя. При поверхневому сприйнятті малюнки дітей часом здаються дорослим наївними, неправильними і тому дуже смішними, але при уважному розгляданні, вони можуть вразити, несподіваним зображенням знайомих предметів і явищ, оригінальними вигадками, емоційною виразністю, динамікою ліній, яскравістю фарб .Художня творчість є не тільки підвищена здатність до подання. Процес творчості - дуже складне психічне явище. Якщо в ньому головним чином беруть участь уяву, величезну частку приймає пам'ять, стільки ж, якщо не більше, думку.
Дитина повинна і хоче дорослішати, це - основна праця її життя, наказове необхідність вікового розвитку. Вона відчуває, що наближається до своєї мети, коли освоює зміст і способи діяльності дорослих людей. Коли дитина не отримує ключів та засобів посильного прилучення до «справжньої» художньої діяльності, то відчуває незадоволеність і невпевненість, втрачає інтерес до мистецтва, перестає займатися ним.У цьому головна психологічна причина «підліткової кризи» в художньому розвитку і будь-якому іншому виді занять чи форм спілкування, які не будуть відповідати уявленням підлітка про «дорослості». Надалі така людина залишається естетично не розвиненою і не сприйнятливою до виховного впливу мистецтва.вченим-психологом А.А. Мелік-Пашаєвим нещодавно був заявлений новий підхід до вивчення художніх здібностей - цілісно-особистісний. Він обгрунтовує думку, що в основі художньо-творчих здібностей людини лежить не набір, не сукупність окремих якостей, що відповідають вимогам конкретних видів художньої діяльності і забезпечують її відтворення, а особливий стан особистості, властиве художнику, - естетичне ставлення до життя.
Естетичне ставлення до дійсності - «одна з форм прояву та реалізації творчого Я людини в плані готівкової дійсності і разом з тим єдина основа здібностей до всіх конкретних видів художньої творчості». Естетичне ставлення - це «духовно-моральна характеристика особистості, цінність якої не пов'язана лише з якоюсь сферою професійної діяльності, а носить загальнолюдський характер»
А. Мелік-Пашаєв розглядає психологічні передумови до художньої творчості у дітей молодшого зрости і стверджує, що при цілеспрямованому розвитку у них естетичного відношення до дійсності і при адекватному педагогічному керівництві вони «можуть набувати специфічну спрямованість і трансформуватися в здатності до художньої творчості». Цей підхід в руслі методології «розуміє психології» відкриває новий ракурс у розумінні розвитку художньо-творчих здібностей дітей.
Таким чином, заняття художньою творчістю сприяють оптимальному та інтенсивному розвитку всіх психічних процесів і функцій, привчають дитину думати та аналізувати, порівнювати і порівнювати, складати і уявляти.
…
…
…
- Творчество - значит позволять себе делать ошибки. Искусство - знать, какие из них оставить.© Скотт Адамс
Дякую за увагу!!!


title: Презентація на тему «Ринкова інфраструктура. Біржі»

text:
Ринкова інфраструктура. Біржі
Ринкова інфраструктура
Ри́нкова інфраструкту́ра — це різні установи, підприємства, організації, що обслуговують різноманітні види ринків, створюють сприятливі умови для їхнього ефективного функціонування.
Види ринкових інфраструктур
біржі
банки
інші фінансово-кредитні посередники
служби зайнятості
Біржа
Біржа — організований торгівельний майданчик, на якому відбувається гуртова торгівля товарами абоц інними паперами у вигляді стандартизованих біржових угод.
Класифікація бірж
Види бірж
Залежно від активів якими торгує біржа, їх поділяють на:

товарні
фондові
валютні
ф'ючерсні

Товарна біржа
Това́рна бі́ржа — організація, що об'єднує юридичних і фізичних осіб, які проводять виробничу і комерційну діяльність, і має на меті надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов'язаних з нимторгівельних операцій.
Фондова біржа
Фо́ндова бі́ржа — організаційно оформлений, постійно діючий ринок, на якому здійснюється торгівля цінними паперами; акціонерне товариство, яке зосереджує попит і пропозицію цінних паперів, сприяє формуванню їх біржового курсу та здійснює свою діяльність відповідно до чинного законодавства, статуту і правил фондової біржі.
Валютна біржа
Валютна біржа — установа, в якій на підставі чинного законодавства здійснюється регулярна й упорядкована торгівля іноземною валютою відповідно до попиту і пропозиції.
Види операцій валютної біржі
укладання угод з членами біржі на купівлю чи продаж іноземної валюти відповідно до ринкового курсу
визначення ринкових курсів іноземних валют
здійснення розрахунків у національній та іноземній валюті відповідно до укладених на біржі угод
проведення операцій центрального банку щодо підтримки ринкового курсу національної валюти

Ф'ючерсна біржа
Ф'ючерсна біржа — біржа, торгівля на якій ведеться ф'ючерсними контрактами — контрактами на поставку біржових товарів або цінних паперів у майбутньому.
Дякую за увагу!
Презентаціяз економікина тему: “Ринкова інфраструктура. Біржі”учениці 9-2 групифінансово-економічного ліцеюЗайвої Ксенії
2014 рік


title: Презентація на тему «My favorite actor Robert Downey, Jr»

text:
My favorite actorRobert Downey, Jr.
Credo of his life
Early life and family
Downey was born in Manhattan, New York City, the younger of two children. His father, Robert Downey, Sr., is an actor, writer, producer, cinematographer, and director of underground films, and his mother, Elsie is also an actress and appeared in Downey, Sr.'s films. As a child, Downey was "surrounded by drugs". His father, a drug addict, allowed Downey to use marijuana at age six, an incident which his father has said that he now regrets. Downey stated that drug use became an emotional bond between him and his father: "When my dad and I would do drugs together, it was like him trying to express his love for me in the only way he knew how. "Eventually, Downey began spending every night abusing alcohol and "making a thousand phone calls in pursuit of drugs".
During his childhood Downey had minor roles in his father's films. He made his acting debut at the age of five, playing a sick puppy in the absurdist comedy Pound (1970), and then at age seven appeared in the surrealist Greaser's Palace (1972).At the age of ten, he was living in England and studied classical ballet as part of a larger curriculum.He attended the Stagedoor Manor Performing Arts Training Center in upstate New York as a teenager. When his parents divorced in 1978, Downey moved to California with his father, but in 1982 he dropped out of Santa Monica High School and moved back to New York to pursue an acting career full-time.
Personal life
Downey started dating actress Sarah Jessica Parker after meeting her on the set of Firstborn. They separated in 1991 because of his drug addiction, according to Downey. He married actress/singer Deborah Falconer on May 29, 1992, after a 42-day courtship, and had a son with her, Indio Falconer Downey. The strain on their marriage from Downey's repeated trips to rehab and jail finally reached a breaking point; in 2001, in the midst of Downey's last arrest and sentencing to an extended stay in rehab, Falconer left Downey and took Indio with her. Downey and Falconer finalized their divorce on April 26, 2004. Downey now sees his son frequently after settling custody arrangements with Falconer.
In 2003, on the set of Gothika, Downey met producer Susan Levin, an Executive Vice President of Production at Joel Silver's film company, Silver Pictures. Downey and Susan quietly struck up a romance during production, though Susan turned down his romantic advances twice. Despite Susan's worries that the romance would not last after the completion of shooting because "he's an actor; I have a real job", the couple's relationship continued after production wrapped on Gothika, and Downey proposed to Susan on the night before her thirtieth birthday. A couple were married on August 27, 2005. They have a son together named Exton Elias Downey, born on February 7, 2012 in Los Angeles, California. Downey has credited his wife with helping him kick his drug and alcohol habits. "There's no understanding for me of the bigger picture in real time in a hands-on way without her. Because it was the perfect, perfect, perfect matching of personalities and gifts." A tattoo on one of his biceps reads "Suzie Q" in tribute to her.
Sherlock Holmes
Sherlock Holmes is a 2009 British–American action mystery film based on the character of the same name created by Sir Arthur Conan Doyle. The film was directed by Guy Ritchie Robert Downey, Jr. and Jude Law portray Sherlock Holmes and Dr. John Watson respectively. In the film, Holmes and his companion Watson, with aid from former adversary Irene Adler, investigate a series of murders connected to occult rituals. The film went on general release in the United States on 25 December 2009, and on 26 December 2009 in the UK, Ireland, and the Pacific.

Sherlock Holmes received mostly positive critical reaction., praising the story, and Robert Downey Jr's performance as the main character, winning on the nomination on the Golden Globe Award for Best Actor on a Comedy. The film was also nominated for two Academy Awards, Best Original Score and Best Art Direction, which it lost to Up and Avatar, respectively.

Iron Man
In 2007, Downey was cast as the title character in the film Iron Man,with director Jon Favreau explaining the choice by stating: "Downey wasn't the most obvious choice, but he understood what makes the character tick. He found a lot of his own life experience in 'Tony Stark'."the role Downey had to gain more than 20 pounds of muscle in five months to look like he "had the power to forge iron."
Iron Man was globally released between April 30 and May 3, 2008, grossing over $585 million worldwide and receiving rave reviews which cite Downey's performance as a highlight of the film. As a result, both Downey and Favreau stated their interest in making an Iron Man trilogy. By October 2008, Downey had agreed to appear as Iron Man in two Iron Man sequels and The Avengers, the superhero team that Stark joins based on Marvel's comic book series The Avengers.
Iron man brought the worldwide popular
Now he is one of the most popular actor in the world
I adore him because of his perfect talent and actor skills
Just perfect actor


title: Презентація на тему «Деньги»

text:
Деньги
Презентация Михеевой Анастасии11-П
” Деньги – это  всего  лишь  абстрактная  идея. Если  вам  требуется  больше  денег,  просто  измените  свой  образ  мыслей.” Р.Кийосаки
Что такое деньги?
Деньги — универсальный эквивалент обмена, служащий мерой стоимости товаров и услуг. Через деньги выражают стоимость других товаров, поскольку они обмениваются на любой из них.

История Денег

Китай, Япония – рис, чай, раковины

Африка, Азия– раковины
Тибет - грецкие орехи, шелк
Туземцы Америки – ткань
Африка – бусы, украшения
Меланезия, Новая Твинга – собачьи зубы, перья
деньги на Руси
Деньгами служили и шкуры животных – песца, белки, соболя, куницы.
Гривна – серебряный слиток весом 170 – 200 г.

На Руси серебряные монеты Киевского князя Владимира появились в Х веке.

Гривну рубили на части – отсюда название рубль
Главной монетой на Руси была копейка
Полкопейки – деньга.
четверть- полушка
Алтын - три копейки.
Грош – две копейки.
Гривенник- десять копеек

При Петре I начался выпуск золотой монеты. В 18 веке распространённой золотой монетой стал червонец (3 рубля).

Бумажные деньги
Бумажные деньги были изобретены в Китае в VIII веке.
А в России бумажные деньги появились в 1769 г при Екатерине II. Их название «ассигнации» происходит от латинского «назначать, вводить в обращение».

Деньги в СССР
Основные функции денег
Мера стоимости
Средство обращения
Средство накопления
Интересное о деньгах

Самой тяжелой металлической монетой считается шведская монета прямоугольной формы номиналом 10 далеров, которую выпустили в XVIII веке. Ее вес составляет 19 килограммов 710 граммов!

Деньги являются переносчиками микроорганизмов, способных вызывать серьезные болезни. В некоторых странах туристам рекомендуют чаще дезинфицировать руки, чтоб избежать возможности заражения подобным образом. Чаще всего источником заразы выступают бумажные деньги, на монетах бациллы долго не задерживаются. Евросоюз активно борется с денежными микробами, нанося на евровалюту специальный антибактериальный состав, а японцы изобрели специальные банкоматы, которые стерилизуют банкноты.

С давних времен во всем мире пытались привлечь деньги с помощью различных магических действий и ритуалов. Так, на востоке в зоне богатства устанавливали аквариум с золотыми рыбками, фонтан или изображение денежной жабы. На Руси было принято класть мелкие монеты под порог или в фундамент здания, показывать деньги молодому месяцу и держать веник в квартире помелом вверх.
Чтобы были деньги…
не свистите в доме,
не пересчитывайте мелочь в кошельке,
не выносите мусор после захода солнца,
не давайте вечером взаймы деньги и соль,
не кладите деньги на стол,
не метите в квартире разными вениками,
не смахивайте крошки со стола рукой,
не оставляйте кошелек пустым,
не считайте деньги вечером,
не держите вместе деньги разной валюты.


title: Презентація на тему «30 Seconds to Mars» (варіант 3)

text:
    30 Seconds to Mars - an American rock band from Los Angeles, California, performing alternative rock.
    Founded in 1998 by brothers Jared and Shannon Leto. Apart from them at the moment the group includes guitar player Tomo Milicevic (born Tomo Miličević).
    The band name was taken from an article by the Harvard professor about the technological progress, in which humanity in the literal sense of the word would soon be "in thirty seconds from Mars."
    Despite the fact that the band members themselves never explained the four glyphs,
it is obvious that they are a graphic representation of the group's name.
BAND HAS SEVERAL LOGOS
Trinity
 Seal
Mithra
Triad

The cross in the circle
Symbol with an arrow graphic representation of the slogan ‘Provehito in Altum’, is the emblem of fans who call themselves the Echelon.
“The Echelon" is part of the Mars Army, which includes the fans across the world.
‘30 Seconds to Mars is the grandiosity of Pink Floyd and the energy of The Sex Pistols’
Jared Leto
Recordings 30STM
    Albums
2002 — 30 Seconds to Mars
2005 — A Beautiful Lie
2009 — This Is War
2013 — Love Lust Faith + Dreams
    Mini albums
2002 — Acoustic Live Radio Show
2007 — AOL Sessions Undercover
2008 — To the Edge of the Earth

was released as the second single from their second album, A Beautiful Lie.
‘THE KILL’
THANK YOU FOR ATTENTION!!!


title: Презентація на тему «Кіномистецтво США» (варіант 1)

text:
Кіномистецтво США
Кінематограф США є найбільшим у світі, і зосереджений, головним чином, в околицях містечка Голлівуд (поблизу Лос-Анджелеса, штат Каліфорнія), в якому знаходяться офіси та знімальні павільйони найбільших кінокомпаній США. Індустрія кіно також добре розвинена у місті Нью-Йорк та у штаті Флорида.

До початку 20 століття існувало кілька десятків дрібних кіностудій, переважно в Нью-Йорку. Дорога оренда приміщень, постійні судові позови, велика кількість похмурих і дощових днів заважали кіновиробництву. І висвітлення в павільйонах через слабо розвинених освітлювальних засобів і малої світлочутливості кіноплівки безпосередньо залежало від сонячного світла.
Виникнення
Голлівуд, що отримав назву від величезного ранчо, розташований в околицях Лос-Анджелеса, володів винятковими кліматичними та географічними особливостями: більше 300 сонячних днів у році, поблизу гірські масиви (в тому числі знаменитий Великий каньйон), величезні простори прерій і тихоокеанське узбережжя.
Землі під забудову діставалися практично задарма, і в Голівуді почався небачений будівельний бум. У 1907 кіновиробництво почалося в Лос-Анджелесі. У 1913 — в Голлівуді. Перший фільм, з якого почалася історія Голлівуду був вестерном Сесіла Б. де Мілля «Чоловік індіанки»
До 1920, завдяки швидкому зростанню низки великих студій і виникненню системи кінозірок, тут знімалося близько 800 фільмів щорічно, а сама назва стала символом розкоші, солодкого життя та ілюзорної магії кіно.
Протягом якихось 15 років скромне село перетворилася на столицю кіноіндустрії Америки, оскільки в ньому зосередилося близько 90% американських кіностудій.
Становлення
Становлення американського кінематографа, найпопулярнішого на сьогоднішній день, почалося в 1892 році, коли Томас Едісон сконструював кінескоп. Перший публічний сеанс відбувся в Нью-Йорку в мюзик-холі Байела і Костера. Сеанс складався з невеликих гумористичних і танцювальних номерів.
Стали з'являтися великі об'єднання — так звані кінотрести. Ті у свою чергу стали об'єднуватися з прокатними фірмами.
Наприклад:
В 1912 «Парамаунт» (назва з 1927)
В 1924 «Метро — Голден — Маєр»
В 1925 «Ворнер бразерс»
В 1919 «Юнайтед артістс» (Мері Пікфорд, Дуглас Фербенкс, Чарлі Чаплін та Девід Гріффіт)
Розквіт
Головні досягнення Голлівуду пов'язані з розробкою жанрів:

*Комедії М. Ліндера, Ч. Чапліна, Б. Кітона, Г. Ллойда, братів Маркс
*Мелодрами за участю Рудольфо Валентіно
*Вестерни Джона Форда
*Фільми-нуар з Г. Богартом
*Мюзикли з Фредом Астером та Джином Келлі
А також фантастичних стрічок, жахів, бойовиків та блокбастерів останнього часу, — всі ці жанри живуть і виникають «на вимогу» масового глядача, задають досить вузькі рамки для самовираження режисера.
Для повоєнного періоду характерно створення пеплумів — високобюджетних масштабних кінострічок великого хронометражу, сюжетів, з великою кількістю грандіозних сцен масовок і вражаючих уяву декорацій
Післявоєнний період
Саме з них почалася популярність широкоекранного кіно, яке дозволяло глядачеві «розкрити очі ширше», насолоджуючись панорамою, збудованою у кадрі. Перші десятиліття після війни також вважаються часом розквіту традиційних американських мюзиклів.
Сучасний період
Сучасний період у американському кіно розпочався в кінці 1960-х років з розвалом студійної системи. Інтерес до традиційних, шаблонних фільмів за участю зірок неухильно падав, і багато хто, навіть великі кіностудії, були поставлені на межу розорення. Студійні боси дивувалися тому, яке кіно хоче бачити глядач, і почали експериментувати.
Серед молодих режисерів, яким був даний шанс продемонструвати свої здібності, виявилися Джордж Лукас, Стівен Спілберг, Мартін Скорсезе, Френсіс Форд Коппола, Брайан Де Пальма. І саме ця група режисерів сформувала сучасний кінематограф в тому вигляді, в якому він увійшов в XXI століття. Їхні фільми в кінці 1960-х і на початку 1970-х мали величезний успіх, саме через них виникло слово «блокбастер»
Кінематографічне мистецтво відіграє дуже важливу роль у культурі США. Щорічно кінокомпанії Сполучених Штатів випускають сотні фільмів, що залучають у кінотеатри мільйони глядачів і приносять мільярди доларів. Сьогодні кінематограф виступає ідеологічним знаряддям — символом сучасної Америки і засобом формування іміджу цієї країни на світовій арені.
Презентацію підготувалаучениця 11-А класу
Фурман Ольга


title: Презентація на тему «Гораций Квинт Флакк»

text:
Гораций Квинт Флакк
Біографія
Квінт Горацій Флакк народився 8 грудня 65 до н. е.. в сім`ї вільновідпущеника, власника скромного маєтку в Венузіі, римської військової колонії на південному сході Італії, на кордоні Луканії і Апулії.
Батько Горація був вільновідпущеником. Юридично діти вільновідпущеників прирівнювалися до вільнонародженим, але таке походження, тим не менш, розглядалася як соціальна неповноцінність, яка остаточно згладжувалася тільки в наступному поколінні.

Горацій пройшов через усі ступені освіти, звичайного у римської знаті свого часу: від первинного навчання в школі Орбілія в Римі, де він вивчав «Латинську Одіссею» Лівія Андроніка і Гомера до платонівської Академії в Афінах, де він займався грецькою літературою і філософією. У Афінах Горацій так добре оволодів грецькою, що навіть писав на ньому вірші. Літературні та філософські заняття Горація в Афінах були перервані громадянською війною, яка настала після вбивства Цезаря в 44 Восени цього року, приблизно через півроку після вбивства Цезаря, в Афіни прибуває Брут.

2 вересня 31 до н. е.. Горацій разом з Меценатом присутній при битві біля мису Акцій. У 30 до н. е.. виходить друга книга «Сатир» і «Еподи», збірка з 17 віршів, які він писав одночасно з сатирами.
Так, в 13 з`явилася 4-я книга од, в яку увійшло п`ятнадцять віршів, написаних в дифірамбічній манері давньогрецького поета Піндара. Імперія остаточно стабілізувалася, і в одах вже не залишається сліду республіканської ідеології. Книга, що складається з трьох листів, створювалася між 19 і 10 роками. Перше послання, звернене до Августу (який висловлював своє незадоволення з приводу того, що досі ще не потрапив в число адресатів) вийшло імовірно в 12. Друге послання, звернене до Юлію Флору, виходило раніше, між 20 і 19 роками; третє, звернене до Пізона, вийшло імовірно в 10

Смерть Горація настала від раптової хвороби, незадовго до його 57-річчя, 27 листопада 8 р.. Як вказує Светоній, помер Горацій «через п`ятдесят дев`ять днів після смерті Мецената, на п`ятдесят сьомому році життя, спадкоємцем призначивши Августа, при свідках усно, так як замучений нападом хвороби був не в силах підписати таблички заповіту. Похований і заритий на околиці Еськвілін поруч з могилою Мецената ».


title: Презентація на тему «Мартін Скорсезе»

text:
Мартін Скорсезе народився 17 листопада 1942 року в нью-йоркському кварталі Куїнс, де жили вихідці з Сицилії. Цей кримінальний район називають Маленькою Італією. Батьки режисера, Чарльз і Кетрін Скорсезе, були ревними католиками. Мартін з трьох років страждав астмою і тижнями сидів удома.
Скорсезе навчався в одній з нью-йоркських семінарій, але церковником не став. Він вступив до Нью-Йоркського університету, де вивчав англійську мову, літературу та кінематографію. 15 травня 1965 року Мартін одружився вперше - на майбутній актрисі Лоррэйн Бреннан .У них народилася дочка Кетрін, але шлюб це не врятувало. У 1970 році Скорсезе розлучився з дружиною і виїхав до Голлівуду.
Завдяки продюсеру Роджеру Корману Скорсезе вдалося зняти гангстерську стрічку «Берта з товарного вагону» (1972), витративши всього 600 тисяч доларів. Популярність Скорсезе принесла кримінальна драма «Злі вулиці» (1973). «Злі вулиці» принесли режисерові гроші і славу. З цього фільму почалася його дружба з молодим актором Робертом Де Ніро.
Їх познайомив на вечірці Брайан де Пальма. Виявилося, що вони виросли в сусідніх районах і навіть зустрічалися на танцях.
 Скорсезе і Де Ніро домовилися, що будуть знімати фільм «Таксист» за сценарієм Пола Шрейдера. «Таксист» став культовим фільмом серед американської молоді 1970-х років. Картина спочатку отримала «Золоту пальмову гілку», а потім ще цілий ряд премій, в тому числі «Оскара» за кращий фільм року. У «Таксисті», крім прекрасної акторської роботи Де Ніро, критики відзначили 14-річну Джоді Фостер у ролі повії.
У вересні 1978 року Скорсезе потрапив до лікарні з внутрішньою кровотечею. Лікарі вмовляли його кинути наркотики. У лікарню до друга приїхав Де Ніро. Він запропонував Мартіну подумати над екранізацією автобіографії знаменитого американського боксера італійського походження Джека Ла Мотта на прізвисько «Скажений бик». Прем'єра «Скаженого бика» відбулася в Нью-Йорку - всього через чотири дні після того, як був завершений остаточний монтаж. Картина отримала схвальні відгуки і вісім номінацій на Оскар. «Скажений бик» неодноразово включався до списків кращих фільмів всіх часів і народів.

Мартін Скорсезе утвердив себе в двох безпрограшних комерційних стрічках - «чорної» комедії «Після роботи» і «Колір грошей» . Він зняв два рекламних ролики для модельєра Джорджо Армані і кліп «Bad» співака Майкла Джексона.
У 1988 році Майк Овіц, один з найвпливовіших людей в Голлівуді, запропонував Скорсезе повернутися до роботи над «Остання спокуса Христа» (1988). Правда, компанія «Юніверсл» виділила на зйомки всього 7 мільйонів доларів. Картина Скорсезе викликала бурю обурення в усьому світі. В Афінах учасники акції протесту зірвали екран під час сеансу, в Парижі - підпалили кінотеатр, а в ПАР фільм заборонили до показу. У Росії проводилися демонстрації і робилися численні громадські заяви з вимогою заборонити трансляцію фільму.
Скорсезе має славу великого знавця американського кінематографа і займається реставрацією і повторним випуском на екран кінокласики. Роботи Скорсезе в кіно висвітлюють такі теми, як самоідентифікація італійців в Америці, поняття провини та спокути в католицькому сприйнятті, насильство. Скорсезе вважається одним із найвизначніших та найвпливовіших американських кіномитців. Був режисером і продюсером фільму “Хранитель часу” також продюсер фільму “Вовк з Уолл-стріт.”
Отже, Мартін Скорсезе відомий американський кіно-режисер, сценарист та продюсер.


title: Презентація на тему «Історія кінопремії «Оскар»»

text:
ІСТОРІЯ КІНОПРЕМІЇ
Підготувала учениця 11 класу
ЗОШ № 24
Гаврилиця Анастасія
Вчитель Палагнюк В.І.

«Оскар»

ЗАГАЛЬНІ ВІДОМОСТІ ПРО НОМІНАЦІЮ
ЗАСНУВАННЯ АКАДЕМІЇ
ЧЕРВОНА ДОРІЖКА У МИНУЛОМУ
ІСТОРІЯ ВРУЧЕННЯ
ДЕТАЛЬНИЙ ОГЛЯД НОМІНАЦІЇ
КАДРИ:МИНУЛЕ І СЬОГОДЕННЯ
ОСНОВНІ НОМІНАЦІЇ
ГОЛОСУВАННЯ
РЕКОРДИ І РЕКОРДСМЕНИ
ЦІКАВІ ТА МАЛОВІДОМІ ФАКТИ
МІКРОФАКТИ
ПІСНЯ
ПОСМІХНИСЬ
КІНЕЦЬ
зміст
«О́скар» — найпрестижніша нагорода в кінематографі США та щорічний приз із багатьма номінаціями. Вручається з 1929 року Американською академією кіномистецтва, створеною Луїсом Маєром з кіностудії Metro-Goldwyn-Mayer у 1927. Сам приз — позолочена статуетка, знана з 1939 як «Оскар».
Заснування Академії
Ідея створення першої кіноакадемії США виникла в голови кінокомпанії Metro-Goldwyn-Mayer Луїса Барта Маєра в листопаді 1926 року. Основною причиною заснування Академії стало об'єднання в союз усієї кіноіндустрії Америки, коли дев'ять ключових кінокомпаній країни і п'ять спілок підписали «Базову угоду кіностудій». Проте ця угода стосувалася технічних працівників, креативні групи, режисери, сценаристи і актори все ще дотримувалися умови стандартних контрактів.
Незадовго до того, як монтажери, композитори, художники-постановники та інші працівники кіногалузі заснували власні спілки, Маєр вирішив вступити в справу, і в грудні 1926 року зустрівся з трьома лідерами галузі: актором Конрадом Нейджелом, режисером Фредом Нібло і главою Асоціації кінопродюсерів США Фредом Бітсоном. Всі вони задумали заснувати організацію, яка виступала б посередником в різних трудових конфліктах і вдосконалила образ Голлівуда у всьому світі шляхом допомоги Кодексу Хейса у контролі спірного контенту на кіноекрані.
За підтримки колег, Маєр призначив самого себе главою комітету з відбору членів майбутньої організації. 11 січня 1927 він запросив 36 лідерів галузі на офіційне зібрання у готелі «Амбасадор» в Лос-Анджелесі. Маєр запропонував назвати Академію «Міжнародною», а до її складу стверджувати тільки тих, хто зробив видатний внесок у мистецтво і науку кіновиробництва. Тим не менш, його адвокати порадили прибрати з назви асоціації слово «Міжнародна». Незабаром Академія стала офіційно іменуватися «Академією кінематографічних мистецтв і наук».
4 травня 1927 року Академія стала легальною організацією. Сталося це, коли уряд штату Каліфорнія надав їй некомерційний статус. Тоді ж тридцять шість її членів обрали перших посадових осіб: актор Дуглас Фербенкс став президентом, а сценарист Френк Вудс — секретарем. За рахунок власної кіностудії Маєр скликав три сотні осіб на банкет, організований в готелі «Білтмор». Там Фербенкс виголосив тривалу промову, в ході якої наголосив, що кіноекран і всі глядачі знаходяться під величезною і тривожною хмарою цензури і презирства.
Червона доріжка церемонії «Оскар», 1988 рік

Історія вручення «Оскара»

Першу нагороду Академії вручено тоді, коли кінематограф тільки почав озвучуватись — 16 травня 1929 року. Церемонія нагородження відбулась у готелі Hollywood Roosevelt Hotel під час бенкету, де було 270 присутніх. Інтрига, яка супроводжує зараз оголошення результатів, раніше була відсутня. Як правило, першими дізнавались про результати журналісти, яким надавались дані про переможців о 23:00 годині в ніч проти нагороди. У 1940-х роках гості, що приїздили на церемонію, могли дізнатись імена переможців з газети The Los Angeles Times, яка виходила о 8:45 ранку. У 1941 році затверджено систему, при якій імена переможців розміщувались у конвертах, а конверти розкривались безпосередньо на церемонії.
Лише перша церемонія нагородження уникла медіа висвітлення. Починаючи з наступної, другої, нагородження «Оскаром» завжди висвітлюється масс-медіа.
З 1942 року традиція вручати нагороди під час бенкету була припинена — зросла кількість охочих бути присутніми на церемонії, та й військовий час зробив це непрактичним. Тому надалі церемонію проводять у театрах або концертних залах.
У 1966 році церемонія нагородження «Оскаром» вперше була знята на кольорову плівку. З 1971 до 1975 телекомпанія NBC-TV постійно висвітлює подію. Наступною з 1976 року стала компанія АВС і має контракт на висвітлення до 2020 року.
Найперша статуетка дісталася Емілю Яннінгсу, який був визнаний найкращим актором за ролі у фільмах «Останній наказ» (англ. The Last Command, 1928) та «Шлях усякої плоті» (англ. The Way Of All Flesh, 1927). Цього 1929 року було видано 15 статуеток, і всі, крім однієї, дісталися чоловікам. Наступного року кількість статуеток була зменшена до 7-ми: 2-ві за акторську гру, і по одній за найкращий фільм, режисуру, сценарій, операторську роботу та художнє оформлення.
Історія

В перший рік існування премії керівництво Академії повідомило всім членам, що проголосувати вони повинні до 15 серпня 1928. П'ятьма колегіям суддів, по одній з кожного відділу Академії, було доручено розглянути всі номінації. Десять номінантів, які отримали найбільшу кількість голосів, були спеціально відібрані, а в короткий список номінантів потрапило лише троє. Потім центральна рада суддів визначила переможців, чиї імена були названі в терміновому порядку. На відміну від сьогоднішніх церемоній, тоді лауреати премій об'являлися набагато раніше, ніж проходило вручення призів.
Перемога Мері Пікфорд в номінації «Найкраща жіноча роль» за фільм «Кокетка», фільм, який бачили тоді декілька чоловік, була абсолютним розчаруванням в суспільстві і створила великий шум серед кінокритиків. Пікфорд виграла, як тоді говорили, тільки через те, що володіла на той момент статусом зірки німого кіно. Інші номінанти, Рут Чаттертон (фільм «Мадам Ікс») і Джинн Іглс (фільв «Лист»), виглядали більш гідними цієї статуетки, ніж Пікфорд.
Результатом цього скандалу стала реформа номінацій «Оскара», яка призвела до повної заміни процесу голосування. Тепер в короткий список номінантів відбирали представники всіх відділів Академії, а за переможця голосував весь її членський склад. Тим не менше, і ця процедура зазнала критики, коли в 1935 році актриса Бетті Девіс не була номінована за її акторський прорив у фільмі «Тягар пристрастей людських». Критики були в повному захваті від її перевтілення, статтю в журналі Life навіть підсумували словами «Девіс виконала найкраще перевтілення з тих, що коли-небудь втілювалися на кіноекрані американською актрисою». Похмурі фарби, в яких була поставлена стрічка, вплинули на касові збори. У підсумку майже ніхто з членів Академії не дивився картину. Журнал The Hollywood Reporter був настільки приголомшений подібною зухвалістю, що просто не дав скандалу з Девіс піти в сторону без бою. Академія була закидана всілякими листами від голлівудських знаменитостей з вимогою дати актрисі справедливий шанс. Навіть Норма Ширер, що номінувалася в той рік за фільм «Барретт з Уімпол-стріт», підтримала Девіс у важку годину.
Через кілька днів після того, як були оголошені номінанти, президент Академії Говард Естабрук зробив таку заяву: "…комітет прийняв рішення змінити правила голосування, щоб дати людині необмежену можливість зробити свій особистий вибір". У лютому 1935 року членам Академії, шляхом вписування додаткового кандидата, було офіційно дозволено вибирати того, хто найбільше припав їм до душі. Відразу ж після повідомлення про те, що Бетті Девіс таки увійшла в короткий список номінантів і змогла відвідати церемонію вручення, решта номінанток за найкращу жіночу роль, включаючи переможницю Клодетт Колбер, відмовилися прийти на захід.
Раритетні кадри, що зафіксували історію кінопремії «Оскар»
Номінанти на Оскар-2014.
Основні номінації
Необхідність у спеціальних нагородах, окрім звичайних, була очевидна з самого початку. Двома з них у 1928–1929 роках були нагороджені кінокомпанія Warner Brothers за перший звуковий фільм «Співак джазу» (англ. The Jazz Singer) та Чарлі Чаплін за створення фільму «Цирк». У 1934 році були додані три нові категорії нагород: «За монтаж», «За музичне оформлення» та «За найкращу пісню до фільму». В цьому ж році була здійснена спроба внести нове ім'я кандидата на нагороду під час фінального голосування. Зараз така кампанія заборонена. За секретність результатів та підрахунки з 1935 року Академія доручила відповідати компанії Price Waterhouse, яка зараз називається Price Waterhouse Coopers. У 1936 році вперше «Оскара» вручили у категоріях «Актор другого плану» та «Актриса другого плану». Категорія «За спецефекти» додалась у 1939 році, її виграла компанія «20th Century Fox» (англ. 20th Century-Fox) за фільм «Прийшли дощі» (англ. The Rains Came). У 1941 році вперше з'являється категорія «Документальне кіно». У 1947 до участі у конкурсі були допущені іноземні картини. Того року нагороду дістала картина італійською мовою «Чистильники взуття» (італ. Shoe-Shine). У 1948 році була додана нагорода в номінації «За костюми». У 1963 році нагорода «за спецефекти» була розбита надвоє: «Спеціальні звукові ефекти» та «Спеціальні візуальні ефекти». У 1981 зявляється нагорода за вклад у розвиток кінотехнологій (нагорода Ґордона Соєра) та «Найкращий грим». У 2001 додалась категорія «Повнометражна анімація».
В даний час премія «Оскар» вручається по 24 основним номінаціям

Голосування
Американська кіноакадемія складається, за даними на початок 2007 року, з 5829 членів з правом голосу, розділених по 15 різним гільдіям. Найчисленнішою гільдією є акторська (1311 голосуючих учасників — 22% від загальної кількості). Кожна гільдія голосує за своєю категорією (актори вибирають найкращу актрису, найкращого актора, найкращу актрису другого плану, найкращого актора другого плану і т. д.). Спеціальні групи голосування поза Кіноакадемії створюються для вибору номінантів і переможців у категоріях «найкращий документальний фільм», «найкращий фільм іноземною мовою», «найкращий грим», «найкращі короткометражні фільми», «найкращий монтаж звуку» і «найкращі спеціальні ефекти».
Всі члени Кіноакадемії голосують тільки по одній категорії — «найкраща картина».
Переможці 2014 року
«Оскар»: рекорди та рекордсмени
Рекорд за кількість номінацій належить компанії Волта Діснея (англ. Walt Disney) — 64 рази, ця ж компанія є лідером за кількістю отриманих нагород — 26 «Оскарів». З акторів рекордсменами є Кетрін Хепберн (англ. Katharine Hepburn) та Меріл Стріп (англ. Meryl Streep), у кожної по 12 номінацій. Кетрін Хепберн має рекордну кількість нагород — вона визнавалась найкращою актрисою 4 рази. Режисер Альфред Хічкок (англ. Alfred Hitchcock) номінувався 5 разів в категорії «Найкращий режисер», але не отримав жодної. Лідерами серед зарубіжних країн є Франція (32 фільми номіновані) та Італія (10 «Оскарів»). Наймолодшою володаркою «Оскара» стала Тетум О'Ніл (англ. Tatum O'Neal), у віці 10 років та 148 днів яка отримала приз як «Найкраща актриса другого плану» у фільмі «Паперовий місяць» (англ. Paper Moon).
Скасування «Оскара»
В історії церемоній нагородження Академією кіномистецтва США було лише 3 випадки, коли розклад церемоній був порушений. Перший — у 1938 році внаслідок сильної повені, тоді церемонію було відкладено на 1 тиждень. У 1968 році церемонію було відкладено з 8-го квітня на 10-те квітня внаслідок поховання Мартіна Лютера Кінга, якого було вбито напередодні і церемонію поховання було призначено на 8-ме квітня. У 1981 церемонію було відкладено на 24 години внаслідок спроби вбивства тодішнього президента США Рональда Рейгана.
Вступ на вручення «Оскара»
Відвідати церемонію нагородження можливо тільки маючи персональне запрошення, квитків на цю подію придбати неможливо, оскільки їх не випускають у продаж для публіки.
Цікаві факти кінопремії
Червона доріжка
Актори довго вибирають , що такого їм надіти на церемонію , в чому пройти по червоній доріжці , і не дарма. Червоний килим , по якому йдуть знаменитості , має довжину 152 метри і ширину 10 метрів. На ньому поміщаються близько 100 фотографів , 300 представників телекомпаній , включаючи операторів , звукооператорів та інших фахівців.
До 2010 року серед режисерів , які отримали Оскара , були одні чоловіки.
Катрін Біглоу - перша жінка в історії Оскара , що отримала премію як кращий режисер , за картину "Володар бурі" , і четвертою жінкою , взагалі номінувалася на цю премію в галузі режисури . Вона , можна сказати , "переграла" свого колишнього чоловіка Джеймса Камерона з його " Аватаром " . Крім того , це єдина сімейна пара , успішно " взяла " кінопремію .
Гіпсовий Оскар
Під час Другої світової війни всі країни відчували дефіцит металу , що відбилося на процесі виготовлення Оскарів . З 1942 року до закінчення війни цю статуетку робили з гіпсу. Правда , після війни всі лауреати отримали замість гіпсових справжні металеві "версії " нагороди.
І на додаток пропонуємо невелику підбірку мікрофактов про Оскара :

Уолт Дісней отримав більше Оскарів , ніж будь-хто інший - 26 штук з 64 , на яких номінувався .
Найбільше Оскарів за жіночі ролі отримала Катаріна Хепберн - 4 штуки , за фільми " Продавець дощу" , "Африканська королева " та інші.
Наймолодший лауреат премії - 10 -річна Татум О'Нілл за роль другого плану у фільмі "Паперова Луна" .
В історії премії тільки три фільми отримували повний комплект Оскарів - за кращий фільм , кращого актора , кращу актрису , кращого режисера і кращий сценарій. Це : "Це трапилося одного разу вночі " ( 1934 ) , " Політ над гніздом зозулі" ( 1975 ) і "Мовчання ягнят" (1991).
Найбільша кількість Оскарів , отримане одним фільмом - 11. Таких фільмів також всього три - Бен Гур , Титанік і Володар кілець : повернення короля.
До речі , Володар перснів: Повернення Короля є єдиним фільмом в історії Кіноакадемії , який отримав всі Оскари , на які номінувався .
Кадр із кінофільму «Володар перснів»
Пісня під назвою «let it go»виконана на 25 мовах,номінована на премію 2014 року

І на останок  трохи гумору
Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Садово-парковое искусство»

text:
Садово-парковое искусство
Террасный парк Сан-Суси
Парк при Версальском дворце
Садо́во-па́рковое иску́сство — искусство создания садов, парков и других озеленяемых территорий. Сюда относятся: планировка и разбивка садов и парков, подбор растений для различных климатов и почв, размещение и группировка растений в сочетании с архитектурой, дорогами, водоёмами, скульптурой. Многообразные приёмы садово-паркового искусства подчиняются двум основным принципам — регулярному (геометрическому) или пейзажному (имитирующему естественный ландшафт).

Английский парк в Мюнхене
Японский сад
Садово-парковое искусство возникло в эпоху рабовладельческого строя, когда особое значение придавалось паркам при различных сооружениях: храмах, дворцах, усадьбах. В Средние века регулярные сады в арабских странах состояли из двух половин — цветочной и плодовой. В отличие от европейских, сады в Японии, Китае и Корее строились по принципу пейзажной композиции, воплощающей идею вечной обновляемой природы. Настоящая эпоха расцвета паркового строительства связана с господством стилей барокко и особенно классицизма. В это же время сложились и основные принципы паркового строительства. В садах XVI века и регулярных парках XVII—XVIII веков строения и деревья выделялись на фоне насаждений, подстриженных в виде ровных стенок — шпалер.
С середины XIX века наряду с частными получают распространение общественные парки. В них обычно сочетались приёмы регулярного и ландшафтного построения.
История
террасные (с расположением участков на разных уровнях, с лестницами и каскадами);
регулярные «французские» (с боскетами, аллеями, партерами и водоёмами геометрически правильных форм);
пейзажные «английские» (живописная композиция наподобие естественного ландшафта — с лужайками);
миниатюрные сады (в древнеримских перистилях, испано-мавританских дворах; японские сады — символические композиции из воды, растений и камней).
 Основные типы парков:
Природные парки Великой Британии

Версаль образец Европейского парка
Версаль - палацово - парковий ансамбль у Франции ( фр. Parc et chteau de Versailles ) , Колишня резиденція французьких королів у городе Версаль , ніні что є передмістям Парижа ; центр туризму СВІТОВОГО значення.
З Версалем пов'язано безліч значимих подій французької та Світової истории . Так , у XVIII столітті королівська резиденція стала місцем Підписання багатьох міжнародніх договорів , в тому чіслі договором , что завершивши войну за незалежність США ( 1783) . У 1789 працював у Версалі Установчі збори прийнять Декларацію прав Людина і громадянина . У 1871 , после поразка Франции у Франка - прусській війні , у Версалі , окупованому німецькімі військамі , Було проголошу создания Німецької імперії . Тут же в 1919 БУВ підпісаній мирний договір , Який завершивши Першу Світову войну и поклал качан так званої Версальської системи - Політичній Системі повоєнніх міжнародніх відносін .

Над презинтацией работала:
Волох Анастасия 11 – Б класс
2013г.


title: Презентація на тему «Teddy Boys»

text:
Teddy BoysМодная субкультура Великобритании
Презентацию подготовила ученица 11-Ф класса
Стебко Мария
50-е годы XX века – очень противоречивое время для послевоенной Великобритании. С одной стороны, нужно было вести очень экономный образ жизни, поэтому родители воспитывали своих детей в строгости. С другой, - в послевоенные годы росла популярность рок-н-ролла, стиляг, телевидения и новой моды, которая шла в разрез с консервативным воспитанием. И это неудивительно, ведь молодежь росла под «звуки бомб», в разрухе и нищете, поэтому можно понять стремление приукрасить свою жизнь, танцевать и тратить заработанные деньги. В том числе молодежь хотела ярко одеваться, а не носить надоевшую и серую школьную и колледжскую форму, и быть не похожими на своих родителей.
Именно в середине 50-х в Англии зарождается первый молодежный культ - Teddy Boys.
Субкультура Тедди-боев зародилась в 1953 году в Лондоне, и быстро распространилась на всю Великобританию. Изначально таких ребят называли «Cosh Boys», но газета Daily Express в своей статье назвала их Teddy, сократив так имя короля Великобритании Эдуарда VII, т.к. Тедди-бои одевались по моде эдуардианской эпохи: суженые брюки или брюки-дудочки, длинные жакеты, приталенные пальто, сюртуки с двойным воротником, галстуки. Так они пытались походить на денди и на «золотую молодежь» - детей чиновников и богачей.
Тедди были в основном выходцами из рабочего класса, которые к середине 50-х работали, следовательно, были независимы от родителей, поэтому могли уже сами выбирать и покупать себе одежду и пластинки. Тедди-бои – первая молодежная культура в Англии, которая дифференцирует себя, имея свой дресс-код и определенные увлечения, в следствии подстраивает и рынок под себя. Именно с появлением Тедди появляются первые молодежные магазины одежды и молодежные телепередачи. Для Тедди-боев внешний вид и одежда имеет самое важное значение - это то, благодаря чему они выделяются из толпы.
Тедди отличались довольно хулиганским поведением, что шокировало старшее консервативное поколение, а газеты обычно еще больше «раздували» шумиху вокруг них, преувеличивали и подливали масло в огонь. Например, в 1956 году во время показа фильма «Школьные джунгли» Тедди устроили бунт в кинотеатре - подскакивали с мест, танцевали в проходах и ломали кресла. Затем были столкновения между различными бандами Тедди-боев, они постоянно дрались между собой, с бандами из разных городов, да и вообще со всеми подряд.

Дресс-код Тедди-боев включал жакеты из драпа, обычно темных оттенков (часто серые и синие), иногда с бархатными воротничками, брюки-дудочки с завышенной талией, позволяющие демонстрировать носки. Так же они носили белые рубашки со свободным воротником Mr. B, названные в честь джазового музыканта Билли Экстайна; галстуки типа «Slim Jim» (галстук-шнурок) или «Maverick» (узкий галстук), жилетку из парчи. Одежда в основном шилась на заказ, и на неё тратилась почти вся зарплата, часто приходилось платить в рассрочку. Из обуви они предпочитали оксфорды или криперсы, которые всегда были наполированы до блеска. Именно Тедди первыми ввели моду на криперсы (creepers) – обувь на высокой подошве, которую носили Британские военные.
Особое внимание уделялось, в том числе, и прическе, на которую тратилось очень много времени. Самой популярной прической была "Дактейл" – противоположность аккуратной и короткой колледжской прическе. На эту прическу тратилось очень много воска или бриолина, волосы зачесывались по бокам, образуя утиный хвост. Челка могла свисать на глаза, либо зачесывалась назад. Впрочем, именно такую прическу делал себе Элвис Пресли и другие идолы того времени.
Из музыки первоначально предпочтения отдавались американскому блюзу, кантри и свингу. Тедди бои были безоговорочными поклонниками американского рок-н-ролла, который поразил Великобританию, а также британские группы, играющие в том же стиле.


title: Презентація на тему «Леонардо да Винчи» (варіант 4)

text:
« Леонардо да Винчи »
уч.11 классаЧернобаева Е.
Леонардо да Винчи (полное имя: Леонардо ди сер Пьеро да Винчи) родился 15 апреля 1452 года в  селе Анкиано, около городка Винчи, близ Флоренции — умер 2 мая 1519 в замке Кло-Люсэ, близ Амбуаза (Франция). Великий итальянский художник (живописец, архитектор, скульптор) и учёный (естествоиспытатель, анатом), изобретатель, писатель.

Леонардо да Винчи является одним из крупнейших представителей искусства Высокого Возрождения, его натура представляет собой яркий пример «универсального человека», что есть идеал итальянского Ренессанса.
Леонардо были 25-летний нотариус Пьеро и его возлюбленная, крестьянка Катерина. Фамилии Леонардо не имел ,«да Винчи» означает лишь «(родом) из городка Винчи».
С самых ранних лет Леонардо демонстрировал незаурядные художественные способности, поэтому сэр Пьеро не мог пройти мимо этого факта в принятии решения о судьбе сына. Вскоре отец отдал восемнадцатилетнего юношу на обучение в одну из самых передовых и успешных мастерских живописи.
Наставником Леонардо да Винчи стал известный художник Андреа дель Вероккио. Методы работы в мастерской Вероккио, где художественная практика сопрягалась с техническими экспериментами, а также дружба с астрономом П.Тосканелли способствовали зарождению научных интересов молодого да Винчи.
Леонардо обучался у Вероккио азам точных наук, параллельно овладевая техническими приемами рисования, занимался скульптурой и моделированием, приобретал навыки работы с металлом, гипсом и кожей.
В 1472 двадцатилетний Леонардо стал членом флорентийской Гильдии художников.

        Картины
 Леонардо да Винчи
«Автопортрет»
«Мона Лиза» (Джоконда)
«Мадонна с ребенком»
«Благовещение»
«Тайная вечеря»
«Иоанн Креститель»
« Мадонна Литта »
«Мадонна Бенуа»
«Портрет неизвестной»
«Дама с горностаем»
«Мадонна в гроте»
«Крещение Христа»
Как ученый и инженер он обогатил почти все области науки того времени. Яркий представитель нового, основанного на эксперименте естествознания Леонардо да Винчи особое внимание уделял механике, видя в ней главный ключ к тайнам мироздания; его гениальные конструктивные догадки намного опередили современную ему эпоху (проекты прокатных станов, машин, подводной лодки, летательных аппаратов).
10 изобретений Леонардо да Винчи
Колесцовый замок
Единственное его изобретение, получившее признание при его жизни — колесцовый замок для пистолета .
Витрувианский человек
Сфумато
Леонардо осознал и воплотил новую живописную технику. У него линия имеет право на размытость, потому что так мы её видим. Он осознал явления рассеяния света в воздухе и возникновения сфумато — дымки между зрителем и изображенным предметом, которое смягчает цветовые контрасты и линии. В итоге реализм в живописи перешёл на качественно новую ступень.
Танк
Лёгкие переносные мосты для армии
Самоходная повозка
Катапульта
Робот
Летательный аппарат
Парашют
Изучая устройство глаза, Леонардо да Винчи высказал правильные догадки о природе бинокулярного зрения.
В анатомических рисунках он заложил основы современной научной иллюстрации, занимался также ботаникой и биологией.
Неутомимый ученый-экспериментатор и гениальный художник, Леонардо да Винчи стал общепризнанным символом эпохи Возрождения.


title: Презентація на тему «Японський театр» (варіант 5)

text:
Японський
театр
 Театр Но: єдність драми, танцю та речитативу.

 Театр кабукі.

«Театр Но»
Театр Но (з яп.“ефективність”,“майстерність”) – традиційний театр у Японії. Розвинувся із середньовічного  мистецтва співу й танцю саругаку.
Асікагі
Єсіміцу
Дзеамі
Мотокійо
/1363-1443/
Національний  Театр Но
Театр Но
Маски  Театру  Но
Маска  для  демонічної ролі  обесімі
Маска жіночого демона ревнощів хання
Маска окіна
Маска сліпого юнака семімару
Маска  старої жінки родзьо
Жіноча маска з високим рівнем бров
Три фотокартки жіночої маски, які показують зміну виразу обличчя  в залежності від кута нахилу  маски по відношенню до спостерігача.
Маски  на різних етапах виготовлення
«Театр кабукі»
Кабукі (з яп. “пісня, танець, майстерність”,  “майстерні спів і танці”) – один із видів традиційного театру Японії – це синтез співу, музики, танцю і драми, де виконавці використовують складний грим і костюми зі значним символічним навантаженням.
Окуні,
служниця святилища  Ідзумо Тайся
Ідзумо Тайся
Будівля театру кабукі в гіндзі, токіо
сцена театру кабукі
Тікамацу  Мондзаємон
Ітікава
Дандзюро
Артисти кабукі зображують бій самураїв


title: Презентація на тему «Історичні відомості про виникнення та розвиток вишивки шовковими стрічками»

text:
Історичні відомості про виникнення та розвиток вишивки шовковими стрічками

Вишивання з давніх-давен – один із улюблених видів рукоділля багатьох народів – старовинне, копітке та витончене мистецтво. Одні вишивають нитками,бісером, а інші стрічками. Особливість техніки вишивання стрічками полягає в тому, що вона дає малюнку об’ємності. За допомогою оригінального малюнка можна вишити красиві скатертини, серветки, оздобити шкатулки. Навчившись вишивати стрічками ви зможете дати нове життя своїм старим речам.
Вже в Давній Греції жінки вплітали у волосся смужки тканин, щоб "оживити" свій образ. Пов'язки, прикрашені золотом і коштовними каменями впліталися у волосся в Стародавньому Римі. Крім того, кольоровими стрічками оброблявся одяг, причому кожному соціальному класу відповідав свій колір і матеріал.
В середні віки в Італії стрічками вже декорували спинки стільців і балдахіни, а також підв'язували важкі завіси, якими закривалися вікна для захисту від холоду в зимовий час. Але лише в XIV столітті почало розширюватися побутове вживання шовкових стрічок. Традиції ткацтва в Ліоне і сприятливі кліматичні умови півдня Європи сприяли швидкому розвитку виробництва коштовної шовкової нитки.

Після переїзду папської курії до Авіньону, під опіку французького короля, знатні пани стали красуватися в розкішному одязі, обробленому стрічками із золотою облямівкою або парчовими стрічками, відповідно рангу і походженню того, хто їх носив.

У 1446 році король Людовик XI запросив італійських ткачів, щоб вони виучили своєму мистецтву жителів Ліона. З цієї затії нічого не вийшло, але в місто були завезені всілякі верстати як для вироблення шовку, так і для виготовлення шовкових стрічок. Попит на стрічки продовжував зростати, і Ліон поступово перетворювався на крупний текстильний центр: виготовляли різні, у тому числі й дорогі і екстравагантні, шовкові стрічки, а також всіляки тасьми.
До 1660 року в Сент-Ет’єне і околицях налічувалося вже близько вісімдесяти тисяч ткацьких верстатів для вироблення стрічок і триста сімдесят - для виробництва позументних виробів (позумент, галун, басон). На початку XVIII століття попит на ці товари різко зріс, і почався період бурхливого поширення розкішних і красивих стрічок. Король Франції Людовик XIV прикрашав стрічками, коштовними каменями, що унизали, навіть своє взуття і закликав двір одягатися оригінально і з вигадкою.
У наш час, коли рукоділля взагалі випробовує нове народження не тільки в нашій країні, але і у всьому світі, вишивка стрічками теж не залишилася осторонь. Причому технологія залишилася та ж: нинішні майстри користуються абсолютно такими ж прийомами, тканинами, голками і стрічками, як першовідкривач цього захоплюючого заняття, його Величність Людовик XV. Звичайно, стрічки взагалі перетворилися на невід’ємну  частину нашого побуту, вони сталі дешеві, їх тепер проводять не тільки з шовку, але ще з атласу, муару, бавовни і всіляких штучних тканин — такий достаток рукодільному монархові і не снилося.


title: Презентація на тему «Журналістика»

text:
Виконала
Учениця 11-А класу
ХЗОШ №168
Бєлікова Юлія

Журналістика

— це соціальний інститут, створений з метою забезпечення всебічного й об'єктивного інформування всіх суб'єктів суспільного життя про соціальну дійсність, що необхідне для оптимального функціонування всіх інших соціальних інститутів і суспільства в цілому як саморегульованої системи.
Журналістика
	Соціальна місія журналістики полягає у формуванні громадської думки та управлінні масовими емоціями.

	Функціонування журналістики забезпечується в сучасному світі через її інфраструктуру, яка складається з технічних, інформаційних, організаційно-управлінських, навчальних закладів та установ.

Під журналістикою розуміють також практику збору, інтерпретації інформації про події, теми і тенденції сучасного життя, її уявлення в різних жанрах і формах, і подальшого розповсюдження на масову аудиторію
         — система художніх, культурологічних, історичних, соціологічних та ін дисциплін, що охоплює повний цикл створення і управління практичною журналістикою в суспільстві, її впливу на зміни суспільних процесів.
Журналістика як наука
Слово журналістика введено в російську мову М.Польовим. Людину, що професійно займається журналістикою, прийнято називати журналістом.
Журналістика включає:
Систему творів, підготовлених у певних жанрах і формах для розміщення у засобах масової інформації;
 Комунікаційний інститут суспільства, який організаційно складається із мережі профільних установ;
Сукупність творчих професій, необхідних для збирання, відбору, опрацювання, творення, розповсюдження соціальної інформації масовій аудиторії.
Спеціальні носії соціально-масової інформації (преса, телебачення, радіо, Інтернет).

Види журналістики:
-пресова  (газети, журнали, бюлетені, альманахи)

                               - телевізійна (канали, програми, передачі,
                                                                 фільми, інше)

                     	- радійна (канали, програми, передачі, інше)

   -інтернетна (інтернет-видання, сайт-видання,
                                                     інше)

професійну (яку виконують журналісти) і непрофесійну;
пресову комерційну (спрямовану на отримання прибутків власниками медій) і некомерційну (для громадських, державних і релігійних організацій);
місцеву, загальнонаціональну і міжнародну;
політичну, економічну, спортивну, культурну й іншу соціальну.

Журналістику можна поділити на:
Функції журналістики:
загальні функції
збирання, обробка й поширення інформації, формування
громадської думки
спеціальні функції
організаційна функція журналістики,
ідеологічна функція журналістики,
культурна функція журналістики,
рекламна функція журналістики
	Попри те, що немає науки журналістика, багато вищих навчальних закладів (ВНЗ) різних країн готують журналістів і вивчають журналістику як соціальне явище.
	 Разом з тим, дуже багато професійних журналістів ніколи спеціально журналістиці не навчалися.
                                               1.Інформаційні хроніка,
                                           інформація, розширена
                                       інформація, замітка, інтерв'ю, звіт, репортаж, спеціальний репортаж, прес-опитування та ін.
2.Аналітичні кореспонденція, коментар, стаття, лист, рецензія, бесіда, експеримент, рейтинг, огляд, мемуари та ін.
3.Художньо-публіцистичні замальовка, нарис, пасквіль, фейлетон, памфлет, історія, некролог і ін.
4.Шоу-жанр гри, конкурси,
реаліті-шоу і ін.

Жанри журналістики


Презентація на тему «Олимпийские игры»


title: Презентація на тему «Особливості ведення воєнних дій з урахуванням норм МГП»

text:
ТЕМА: Особливості ведення воєнних дій з урахуванням норм МГП
План уроку:
Поняття збройних сил держави та правовий статус учасників бойових дій і миротворчих операцій;
 Заборонені методи ведення воєнних дій;
Врахування норм МГП під час організації бою та основних видів бойовго забеспечення;
Статистика Міжнародного Комітету Червоного Хреста свідчить, що за останні 5.000 років на Землі було близько 14.000 війн, у яких загинуло приблизно 5 млрд. людей.

"Основне завдання міжнародного права, - відмічав Ш. Монтеск'є,- звичайно полягає в тому, що народи повинні в мирний час робити по можливості більше добра, а під час війни по можливості менше зла" .
Хто ж приймає участь у військових конфліктах, відповідно норм МГП?
Додатковий протокол до Женевських Конвенцій визначає: Збройні сили кожної зі сторін збройного конфлікту складаються з усіх організованих частин збройних сил, груп та підрозділів, що знаходяться під командуванням особи, відповідальною перед цією стороною за поведінку своїх підлеглих, навіть за умови, що ця сторона представлена владою, не признаною протилежною стороною.

Щодо поведінки з військовополоненими, то Конвенція вимагає з усіма військовополоненими поводитися однаково
військовополонені знаходяться під владою ворога, а не окремих осіб чи військових частин, які захопили їх у полон
 Військовополоненим, за винятком офіцерів, може бути поставлена вимога виконувати роботу за невелику винагороду в умовах, які не гірші від умов праці громадян держави, яка утримує полонених.
Однак їх не повинні примушувати до діяльності військового характеру, а також до небезпечних робіт, які загрожують їхньому здоров’ю або до принизливих робіт.

Відповідно до МГП заборонені такі засоби ведення війни:
вибухові і запальні кулі
кулі, що розвертаються або сплющуються в людському тілі
отрути й отруєна зброя
задушливі, отруйні та інші гази, рідини і процеси
біологічна зброя
засоби впливу на природне середовище, що мають широкі довгострокові наслідки в якості засобів руйнації, завдання шкоди або заподіяння шкоди іншій державі
будь-яка зброя, основна дія якої полягає в нанесенні ушкоджень осколками, що не виявляються в людському тілі за допомогою рентгенівських променів, та ін.

До Конвенції додаються три Протоколи у 1981 :
 Протокол про осколки, які не можна знайти (Протокол І)
Протокол про заборону або обмеження застосування мін, мін-пасток та інших пристроїв (Протокол II)
 Технічний додаток до Протоколу про заборону або обмеження застосування мін, мін-пасток та інших пристроїв, Протокол про заборону або обмеження застосування запальної зброї (Протбкол III).
Відповідно до міжнародного права заборонені також такі методи ведення війни:
зрадницьки вбивати або ранити мирне населення або супротивника;
вбивати або ранити супротивника, що здався і склав зброю;
повідомляти тому, хто обороняється, що у разі опору пощади нікому не буде;
примушувати громадян ворожої сторони брати участь у військових діях проти своєї держави;
атака, бомбардування або знищення санітарних установ, госпітальних суден, транспортів, літаків, санітарного персоналу;
бомбардування незахищених міст, портів, селищ, жител, історичних пам'ятників, храмів, госпіталів, не використовуваних у воєнних цілях;
знищення культурних цінностей, історичних та інших пам'ятників, місць відправлення культів, або їхнє використання для забезпечення успіху у воєнних діях;

Кодекс поведінки учасника бойових дій
Бути дисциплінованим, пам’ятати, що порушення права війни дискредитує державу, армію, військовослужбовців і зміцнює противника
Вести бойові дії дозволяється тільки проти комбатантів противника і нападати лише на військові об’єкти.
Не спричиняти руйнувань більше, ніж необхідно для виконання бойового завдання.
Не битися з противником, який вибув зі строю або здається (необхідно роззброїти і передати по команді)
Підбирати поранених і хворих і надавати їм допомогу незалежно від того, на чиєму боці вони воюють
 Поводитися гуманно з усіма цивільними особами і захопленим противником.
Забороняються фізичні або психічні тортури військовополонених при допитах.
Забороняється взяття заручників.
Утримування від будь-яких актів помсти
Ставитися з повагою до осіб і об’єктів з емблемою Червоного Хреста, Червоного Півмісяця, з білим прапором і з емблемами, якими позначені культурні цінності.
Ставитися з повагою до чужої власності. Грабування забороняється.
Утримувати інших і перешкоджати їм в порушенні цих правил, негайно доповідати по команді.

Висновки:
Головна мета міжнародного гуманітарного права: зменшити страждання, пом'якшити жорстокість, які не викликані воєнною необхідністю, захистити права людини під час війни, зупинити намагання воюючих сторін будь-якими засобами досягти перемоги над супротивником.


title: Презентація на тему «Макс Эрнст»

text:
Макс Эрнст
 (1891-1976)
Немецкий и французский живописец, график, скульптор. Один из самых отчаянных экспериментаторов, автор им самим изобретенных коллажей, фроттажей и ассамбляжей.
Родился 2 апреля 1891, в Брюле, Германии. С 1909 он изучал философию в университете Бонна, но вскоре оставил это занятие, чтобы полностью посвятить себя искусству.
Сюрреализм и живопись

Во время учебы он основательно изучал психологию и интересовался искусством психически больных. Первые работы Эрнста были показаны в 1912 в галерее Фельдмана в Кельне. На выставке Sonderbund того же года в Кельне он познакомился с работами Поля Сезанна, Эдварда Мунка, Пабло Пикассо и Винсента ван Гога, которые оказали влияние на формирование его творческих взглядов.
Двое детей и соловей
Лес и чёрное солнце
В 1913 году Эрнст предпринял поездку в Париж. Несмотря на участие в первой мировой войне, Эрнст продолжал писать картины и даже смог устроить выставку своих работ в Берлине в 1916 году. В 1919 году он создал свои первые коллажи и с Джохэйннсом Барджелдом основал движение кельнского дадаизма; к ним присоединились Жан Арп и другие.
Зооморфическая пара
 В 1921 в Париже прошла первая выставка работ Эрнста. В начале двадцатых годов ХХ века по приглашению Поля Элюара и Андре Бретона Эрнст становится участником движения французских сюрреалистов. В конце двадцатых годов Эрнст работал с Миро в проектах для театральных, балетных постановок Сергея Дягилева.
Око  безмолвия
В 1930 художник сотрудничал с Сальвадором Дали и Луисом Бунюэлем в фильме "Андалузский пес". Первая американская выставка работ Эрнста прошла в Нью-Йорке в 1932 году. В 1936 работы Эрнста были представлены в галерее дадаизма и сюрреализма в Музее современного искусства в Нью-Йорке.
Кастор и Поллукс
В 1939 художник был интернирован во Франции как немецкий подданный. Два года спустя Эрнст бежал в Соединенные Штаты с Пэгги Гуггенхайм, на которой он женился в начале 1942. После развода с Пегги Гуггенхайм Эрнст женился на Дороти Таннинг и в 1953 году переселился во Францию.
Эрнст получил главный приз за оформление Биенале в Венеции в 1954, а в 1975 музей Соломона Р. Гуггенхайма представил практически полную ретроспективу работ художника.Макс Эрнст умер 1 апреля 1976 в Париже.
Будучи человеком заурядной конституции, я приложил все своё старание, чтобы сделать свою душу монстрообразной. Из слепого пловца, каким я был, я превратил себя в провидца. И обнаружил, что я влюбляюсь в то, что вижу, и хочу идентифицировать себя с виденным мною. Так рождались работы и образы самого себя.
Цитаты Макса Эрнста
Все хорошие идеи прибывают случайно.
Сомнительная женщина
Чтобы подвести базу под мои занятия медитацией и галлюцинацией, я сделал серию зарисовок кафельных плиток, накладывая на них наугад листы бумаги и заштриховывая их карандашом. Осмотрев результат, я был удивлен внезапно обострившимся ощущением, сходным с галлюцинацией, вызванным изменениями контрастно наложенных друг на друга рисунков. Я объединил первые «фроттажи» — рисунки, полученные таким образом, в серию и назвал её «История природы».
Соединение швейной машинки и зонтика на хирургическом столе это известный и ставший уже классическим пример феномена, открытого сюрреалистами: соединение двух внешне чуждых элементов на плоскости, чуждой обоим, является одним из сильнейших средств, чтобы высечь искру поэзии.
Искусство имеет ничего общего со вкусом.
Людям это неведомо
В качестве последнего суеверия, печального остатка мифа о творении западная культура сохранила легенду о суверенности творчества художника. Одним из первых революционных актов сюрреализма было то, что он атаковал эту выдумку действенными средствами и в самой резкой форме, усиленно настаивая на чисто пассивной роли так называемого автора в механизме поэтического вдохновения и разоблачая всяческий контроль со стороны разума, морали или эстетических соображений.
Царь Эдип
Женщина,старик и цветок
Французкий сад
Император
Благодарю за внимание!
Презентацию подготовила
Ученица 11-Б класса
Шевченко Катерина
2014