title: Презентація на тему «Історичний туризм»

text:
Історичний туризм
Виконала
Учениця 10-А класу
ХСШ №166 «Вертикаль»
Курочкіна Анна
Історичний туризм (історико-культурний туризм) — це різновид туризму, метою якого є відвідання місцевості, пов’язаної з історією та історичною спадщиною.
Виділяють чотири принципи історичного туризму:
активне сприяння у збереженні спадщини місцевості — культурного, історичного та природного;
підкреслення і виділення унікальності спадщини місцевості щодо інших регіонів;
створення у місцевого населення почуття гордості і відповідальності за унікальну спадщину;
розробка програми розвитку туризму на основі використання унікальної спадщини місцевості.

Приклади пам`яток історичного туризму

1. Мачу-Пікчу, Перу
Ма́чу-Пі́кчу (кеч. Machu Pikchu — «стара вершина») — доколумбове місто інків, розташоване в Андах на висоті 2400 метрів на вершині гірського хребта над долиною річки Урубамби в Перу, за 80 км на північний схід від Куско. Місто, яке часто називають «втраченим містом інків», є символом Імперії інків. Це місто було створене як священний гірський притулок великим правителем інків Пачакутеком за сторіччя до завоювання його імперії, тобто приблизно в 1440 році, і функціонувало до 1532 року, коли іспанці вторглися на територію імперії, після чого місто було покинуте його мешканцями.
Місто залишалося забутим протягом століть, і знову отримало всесвітню відомість в 1911 році, відкрите американським істориком Хайремом Бінгхемом, на той час вже в руїнах. Відтоді Мачу-Пікчу став важливою туристичною пам'яткою. Територія навколо міста в 1981 році була проголошена історичним заповідником, який в 1983 році був внесений до списку об'єктів Світової спадщини ЮНЕСКО.

Панорама Мачу-Пікчу

2. Колізей, Італія
Колізе́й  чи раніша назва Амфітеатр Флавіїв  — найбільший амфітеатр Стародавнього Риму, символ імператорської могутності.
Розташований у Римі, в улоговині між Есквілінським, Палатинським і Целійським пагорбами.

3. Піраміда Хеопса, Єгипет

Піраміда Хеопса (Хуфу) — найбільша з-поміж єгипетських пірамід, єдине з «Семи див світу», яке збереглося до наших днів. Входить у трійку найвідоміших пірамід на плато Гіза.
Піраміда знаходиться на західному березі Нілу, в некрополі міста Гіза і є комплексом стародавніх пам'ятників, які в часиєгипетських фараонів були частиною стародавнього міста Мемфіс (сьогодні частина Великого Каїру). За монументальністю і обробкою вона перевершує всі інші піраміди на території Єгипту.

4. Великий китайський мур, Китай
Вели́кий кита́йський мур́ (长城 cháng-chéng) — низка кам'яних та земляних укріплень в північній частині Китаю, збудованих з метою захисту північних кордонів Китайської імперії проти вторгнень різних кочових племен. Найстаріша частина муру була збудована ще в сьомому столітті до н. е.  Пізніше, будівництво нових секцій тривало аж до 16 століття включно. Одна з найвідоміших частин муру збудована в 220–206 до н. е. першим імператором Китаю Цінь Ші Хуан-ді. Небагато з них дійшли до наших днів. Більшість нині існуючих були збудовані в епоху династії Мін.

Згідно з легендою, душа Цінь Ші Хуан-ді під час сну злетіла на Місяць і звідти побачила Землю. Китайська імперія видалася йому маленькою беззахисною цяткою. Тоді й народилась у імператора думка спорудити мур, що захистив би всю імперію від набігів жорстоких варварів.
Старовинна китайська легенда оповідає, що будівничі великого китайського муру замішували розчин для скріплення каменів на рисовому відварі
. В наші дні, під час археологічних досліджень перед реставрацією міського муру періоду Мін (1368–1644) археологи дійсно знайшли в складі вапняного розчину сліди рисового клейстеру. Цілком можливо, що легенда передає реальні факти — стверджують дослідники.
5. Тадж-Махал, Індія
Та́дж-Маха́л — монумент, розташований за два кілометри від міста Агра (Індія), на березі річки Джамна. Збудований імператором Шах Джахан Мугалом як мавзолей для своєї персидської дружини Мумтаз-Махал, також відомої як Мутмаз-Ул-Замані, племінниці впливового царедвірця при дворі індійського правителя. Будівництво зайняло 22 роки (з 1630 по 1652 рік).

Вигляд з річки Джамна

Щодня Тадж-Махал відвідують десятки тисяч людей, за рахунок туристів «індійська перлина» приносить казні країни чималі кошти.
За рік Тадж-Махал відвідує від 3 до 5 мільйонів відвідувачів, з них більше ніж 200 000 — з-за кордону. Більшість туристів приїжджає в прохолодні місяці року — жовтень, листопад і лютий. Рух транспорту з двигунами внутрішнього згоряння поблизу комплексу заборонено, тому від автостоянки туристи підходять пішки, або можуть під'їхати на електричному автобусі. Тепер відновлений Хавасспурас (північний двір) — для використання в якості нового центру для відвідувачів. У невеликому містечку на південь, відомому як Тадж-Ганджі або Мумтазабад, були побудовані караван-сараї, базари і ринки для задоволення потреб відвідувачів і працівників. Тадж-Махал також фігурує в декількох списках як одне з семи чудес у сучасному світі, в тому числі у складеному у 2007 році списку Нових семи чудес світу.

Дякую за перегляд!


title: Презентація на тему «Мистецтво Японії» (варіант 1)

text:
Мистецтво Японії
Перші згадки про Японію Європа почула ще в епоху Середньовіччя, пізнавши її разом зі сміливими мандрівниками як країну нечуваної ввічливості і казкового багатства
Ці уявлення домінували і тоді, коли в XVII-XVIII століттях спочатку португальськими, а потім голландськими купцями та місіонерами були обнародувані численні факти з життя та історії цієї далекої для європейців країни.
Витоки японської культури сягають у сиву давнину. Найбільш ранні твори мистецтва належать до IV-II тисячоліть до нашої ери. Найбільш тривалим і найбільш плідним для Японського мистецтва був період Середньовіччя (IV-XIX ст.ст.).
Розвитку японського живопису сприяли контакти з континентом, звідки на початку VII століття було запозичене мистецтво виготовлення фарб, паперу і туші.
Живопис
Велике значення для долі японського живопису, як і скульптури, мало поширення в країні буддизму, оскільки потреби буддиської культової практики створювали певний попит на твори цих видів мистецтва.
Так, з X століття з метою поширення серед віруючих знань про події буддійської священної історії в масовому порядку створювалися так звані ємакіномо (довгі горизонтальні сувої), на яких зоображалися сцени з буддійської священної історії або з пов'язаних з нею притч.
 З кінця XVI століття основними формами живопису стають стінопис, картини на складних ширмах. Твори живопису прикрашають палаци аристократів, будинки городян, монастирі та храми. Розвивається стиль декоративних панно - дами-е. Такі панно писали соковитими фарбами на золотій фользі.
Найвищого рівня жанр японської гравюри досяг у творчості Кацусіка Хокусая. Йому властиві невідомі в японському мистецтві повнота охоплення життя, інтерес до всіх її сторін - від випадкової вуличної сцени до величних явищ природи
У віці 70 років Хокусай створює свою найвідомішу серію гравюр "36 видів Фудзі", за нею послідували серії "Мости", "Великі квіти", "Подорожі по водоспадів країни", альбом "100 видів Фудзі". Кожна гравюра - цінна пам'ятка живописного мистецтва, а серії в цілому дають глибоку, своєрідну концепцію буття, світобудови, місця людини в ньому.
Ікебана
Японці з великим мистецтвом і смаком прикрашають ікебанами  свій будинок, житло, місця роботи і відпочинку.
Це ціла філософія, свій особливий спосіб розуміння і пізнання навколишнього світу. Характерно, що кожна квітка або гілочка, на погляд японців, повинні мати певне значення. Часто, наприклад, висока гілочка означає небосхил, середня - людини, а найнижча - землю. Мініатюрність-характерна риса естетичного смаку японців їх філософського світогляду.
Чайна церемонія
Чайна церемонія - втілення єдності творчого начала, сприйняття природи, релігійно-філософського настрою і соціального спілкування.
В основу чайної церемонії покладено чотири принципи »гармонія-єднання людини з природою, впорядкування світобудови; шанування-рівноправність всіх учасників, прояви поваги їх одне до одного; чистота - очищення через зустріч з прекрасним; тиша-умова для медитації. Вважалося, що реалізація цих принципів відкриває шлях для досягнення внутрішньої гармонії учасників церемонії.
Національний японський костюм
Будь-який національний костюм так чи інакше відображає особливості матеріальної і культурного життя народу, в тому числі і національний характер. Це повною мірою відноситься і до кімоно, яке у XX столітті набуло великої популярності в світі.
Кімоно не просто регламентує малюнок і ритм рухів, але і являється свого роду фокусом національної психології. Японка у кімоно втілює еталон стриманою грації, м'якої жіночності і скромності, надівши кімоно, не в змозі висловити ту природну гармонію пластики, якій чарують японки.
Японська культура в багатьох відносинах унікальна й вражаюча. Тут дивовижна ввічливість уживається зі сміливістю, відвагою та готовністю самопожертви самураїв.
Саме тому шлях розвитку Японії так несхожий на розвиток інших країн в епоху середньовіччя.. В останні роки в нашій країні інтерес до Японії помітно зростає. Відкриваються центри, де люди отримують можливість займатися японською мовою, ікебаною, знайомитися з чайною церемонією, японським театром і бойовими мистецтвами. Проводяться фестивалі японських фільмів.
Японія до сих пір вважається дивовижною країною з безліччю цікавих традицій і речей.

Презентацію підготувала учениця 11-А класуФурман Ольга


title: Презентація на тему «Що означає бути толерантною людиною?»

text:
 Що означає бути толерантною людиною?
Презентація учня 10-Б класу:
Сухенка Евгенія
Що таке толерантність?
Толерантність (від лат. tolerantia – терпіння) – у загальному значенні ослаблення чи відсутність можливості реакції на який-небудь несприятливий фактор в результаті зниження чутливості до його впливу. На індивідуальному рівні – це здатність сприймати без агресії думки, які відрізняються від власних, а також – особливості поведінки та способу життя інших. Терпимість до чужого способу життя, поведінки, звичаїв, почуттів, ідей, вірувань є умовою стабільності та єдності суспільств, особливо тих, які не є гомогенними ні у релігійному, ні в етнічному, ні в інших соціальних вимірах.
Для того, щоб жити в колективі, треба ставитися одне до одного доброзичливо, дружньо, терпляче, шанобливо. Неможливо подобатися всім, неможливо любити всіх, неможливо, щоб усі діти класу були відданими друзями, тому що ми всі маємо різне виховання, інтелект, бажання вчитися, характери, смаки, темперамент тощо.
  Але ми можемо жити в злагоді одне з одним, цінувати одне одного, приймати всіх такими, якими вони є, тобто бути толерантними одне до одного.

Правила толерантного спілкування:
Поважай співрозмовника.
Старайся зрозуміти те, про що говорять інші.
Відстоюй свою думку тактовно.
Шукай кращі аргументи.
Будь справедливим, готовим прийняти думку іншого.
Намагайся враховувати інтереси інших
Толерантність - це здатність без агресії сприймати думки, поведінку, форми самовираження та спосіб життя іншої людини, які відрізняються від власних.
Виникла толерантність у західній цивілізації на релігійному рівні. Виникнення цього терміну пов'язують з підписанням Нантського едикту.
Передусім толерантність означає доброзичливе та терпиме ставлення до чогось. Основою толерантності є відкритість думки та спілкування, особиста свобода індивіда та поцінування прав та свобод людини. Толерантність означає активну позицію людини, а не пасивно-терпиме ставлення до навколишніх подій, тобто толерантна людина не повинна бути терпима до всього, наприклад до порушення прав людини чи маніпуляцій та спекуляцій. Те що порушує загальнолюдську мораль не повинно сприйматись толерантно.

Тому потрібно розрізняти толерантну поведінку та рабську терпимість, яка не приводить ні до чого хорошого. Потрібно пильно розрізняти ці поняття, бо маніпулятори (в тому числі більшість політиків) закликають до лже-толерантності, оскільки людьми, які відносяться до всього лояльно легше управляти.
Отже, толерантність є доволі тонкою категорією, якої безумовно потрібно дотримуватись, оскільки вона визначає моральний, суспільний і демократичний розвиток суспільства.
Дякую за увагу


title: Презентація на тему «Французское кино»

text:
Haga clic para cambiar el estilo de título
Haga clic para modificar el estilo de texto del patrón
Segundo nivel
Tercer nivel
Cuarto nivel
Quinto nivel


title: Презентація на тему «Економіка США»

text:
Економіка США
Економіка США — сукупність усіх видів економічної діяльності в США
Волл-Стріт
Динаміка інфляції у США, 1666–2004 рр.
Транспорт
Залізничний
Автомобільний
Морський
Водний
Повітряний
Трубопровідний
Базування економіки
Приватна власність
Отримання прибутку
Промисловість
Металургія
Машинобудування
Приладобудування
Сільське господарство
Розведення великої рогатої худоби, птахів
Виробництво молочних продуктів, яєць
Вирощування зернових, сої, овочів, фруктів
Послуги
Соціальне обслуговування
Готельний бізнес
Індустрія реклами
Мененджмент
Оборона
Головне заняття – експорт зброї
Фінанси
Основа економіки:
Природний газ
Нафта
Вугілля
Велика депресія у США
1929 – 1940рр.
Наслідки
Було закрито більше як 5 тисяч банків
Акції знецінились на 40 мільярдів долларів
Внаслідок підвищення рівня інфляції значно зросли ціни
Промислове виробництво скоротилося на 50 %
У п'ять разів зменшилося виробництво автомобілів
12 мільйонів безробітних (у піковий момент кризи — 15 мільйонів)
5 мільйонів американських фермерів були позбавлені господарства і землі за несплату боргів.

Державний борг США
Державний борг США (національний борг, федеральний борг) — гроші, які федеральний уряд Сполучених Штатів Америки винен своїм кредиторам.
Державний борг США у відсотковому співвідношені до ВВП з 1790 по 2009
Розмір державного боргу по рокам
Динаміка зміни національного боргу
Зниження кредитного рейтингу в 2011 році агенцією Standard & Poor's
Кредитний рейтинг визначається рейтинговим агентством.


Презентація на тему «Дизайн, реклама та роль засобів масової інформації»


Презентація на тему «Архітектура Німеччини»


Презентація на тему «Пізнавальний туризм. Франція та Іспанія»


Презентація на тему «Русский балет»


title: Презентація на тему «Андріївська церква» (варіант 3)

text:
Андріївська церква

Архітектор
Архітектор Бартоломео Растреллі
Скульптор О. Антропов, Г. Левицький, І. Вишняков, П. Борисполець
Початок будівництва 1744 Кінець будівництва 1767

Розташована на Андріївській горі в пам'ять відвідин Києва імператрицею Єлизаветою Петрівною, на місці Хрестовоздвиженської церкви
Входить до складу Національнoгo заповідника «Софія Київська».
Характеристика об'єкта
Висота церкви з хрестом — 46 м довжина — 30 м, ширина — 23 м.
Керівник будівництва — І. Мічурін; інтер'єр (різьблення, ліпнина, живопис) — О. Антропов, Г. Левицький, І. Вишняков, П. Борисполець та інші.
Архітектура
Однокупольний храм з п'ятиглавим завершенням має форму хреста, в кутах якого розміщені декоративні вежі на масивних стовпах.
Зовні контрфорси прикрашені пілястрами й прикриті трьома парами колон з капітелями коринфського ордеру.
Інтер'єр церкви
Внутрішнє оздоблення церкви було виготовлене за формами українських різьбярів, московських. Іконостас церкви оздоблено різьбленим позолоченим орнаментом, скульптурою й живописом, який виконали у 1754—1761 рр.

Антропову належать картини «Зішестя святого духа на апостолів», «Нагорні проповіді Христа» (прикрашають кафедру), композиція «Таємна вечеря» (у вівтарі).

Цікаві факти
На будівництво церкви витратили 23 500 штук цегли, 28 970 пудів цвяхів; на позолоту верхів — 1590 книжок і 20 аркушів листового золота.
Нова історія храму
У 1978—1979 рр. провели чергову реставрацію храму. З 1968 року Андріївська церква була філією заповідника «Софійський музей». З 1990-х рр. перебуває в користуванні УАПЦ.

Дякую за увагу


title: Презентація на тему «Демпінг»

text:
Підготували
ліцеїстки ІІІ-М курсу
Горчавкіна Анастасія
Ребеш Галина
Туренко Єлизавета
Де́мпінг (англ. dumping — скидання) — продаж товарів за цінами, нижчими від контрактних на міжнародних товарних ринках, за умови, що низький рівень ціни не зумовлюється відповідним рівнем витрат на виробництво цього товару. Оскільки демпінг порушує правила справедливої конкуренції та наносить збитки місцевим виробникам, держава може застосовувати до демпінгових товарів, антидемпінгові заходи, які можуть включати застосування антидемпінгового мита, встановлення обмежень на їх імпорт, тощо.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту» демпінг —  це ввезення на митну територію України товару за цінами, нижчими від порівнянної ціни на подібний товар у країні експорту, що заподіює шкоду національному товаровиробнику подібного товару.
В основі демпінгу лежить ринкова ситуація, за якої еластичність попиту по ціні на внутрішньому ринку нижче, ніж на зовнішньому. Це дозволяє фірмам, що мають відносно монопольне становище на внутрішньому ринку, продавати свої товари за більш високими цінами, ніж на зовнішньому ринку, де попит більш еластичний по ціні і де конкуренція вище. Необхідними умовами для здійснення демпінгу також є:
- ситуація недосконалої конкуренції, що дозволяла б виробнику встановлювати і диктувати ціни;
- сегментованість ринку, тобто спроможність виробника відокремити внутрішній ринок, де він продає товар за високими цінами, від зовнішнього ринку, де він це робить за більш низькими цінами. Звичайно цьому сприяють високі транспортні витрати і встановлені державою торговельні бар’єри.
Вже після Другої Світової війни фахівці з міжнародної торгівлі чітко відокремлювали чотири основних види демпінгу:
o   ціновий демпінг, тобто реалізацію товару на зарубіжних ринках дешевше, ніж на внутрішньому ринку;
o   демпінг у сфері послуг, тобто зниження ціни експортного товару за рахунок отримання транспортних послуг на пільгових умовах;
o   валютний демпінг, в основі якого лежить маніпулювання валютним курсом та використання множинних валютних курсів з метою отримання переваги над виробниками країни-імпортера даного товару;
o   соціальний демпінг, який має місце тоді, коли низькі ціни на імпортовані товари обумовлені використанням у виробництві праці в’язнів або експлуатації робітників.
У комерційній практиці існує ще кілька різновидів демпінгу:
— постійний демпінг — постійний експорт товарів за ціною, нижчою від нормальної ціни;
— випадковий (спорадичний) демпінг — тимчасовий епізодичний продаж товарів на зовнішньому ринку за низькими цінами у зв´язку з тим, що у експортерів накопичились великі запаси товарів;
— розбійницький (умисний) демпінг — тимчасове зниження експортних цін (нижче цін свого внутрішнього ринку і навіть нижче витрат виробництва) з метою витіснення конкурентів з ринку і наступне підвищення цін (іноді навіть до більш високого рівня, ніж до зниження цін). Це означає встановлення монопольних цін;
— зворотний демпінг — продаж товару всередині країни за цінами, нижчими від експортних; використовується у випадку непередбачуваних різких коливань курсів валют;
— взаємний (зустрічний) демпінг — взаємні (зустрічні) поставки одного і того ж товару між двома країнами за заниженими, демпінговими цінами; використовується в умовах високої монополізації ринку певного товару в кожній країні.
Економічний зміст демпінгу полягає у тому, що він являє собою обов´язково не просте зниження цін, а саме цінову дискримінацію, коли ціни занижуються на одному ринку, у той час як той самий товар продається на інших ринках за більш високими цінами. Практика демпінгу тісно пов´язана з монополізацією ринків та застосуванням монопольно високих цін.
Перші згадки про демпінг можна знайти в наукових працях економістів Адама Сміта й Олександра Гамільтона, які ще у XVIII ст. усвідомлювали існування цього явища та вивчали можливі шляхи усунення його руйнівного ефекту. Вже на початку XX ст. найбільші торгові держави почали застосувати антидемпінгові заходи як засоби захисту національних товаровиробників від недобросовісної торгової практики. Перше національне антидемпінгове законодавство прийняла Канада в 1904-му, за якою пішли Нова Зеландія (1905), Австралія (1906), США (1921) і Велика Британія (1924).
Основним змістом антидемпінгового законодавства є норми:
- Про спеціальний орган, на який покладається обов'язок виконання закону, тобто обов'язок прийняття антидемпінгових заходів;
- Про процедуру, пов'язаної з прийняттям зазначених заходів.
Антидемпінгове законодавство детально регламентує дії зазначених органів у частині кваліфікації обставин як демпінг і в частині порядку проведення процедури прийняття антидемпінгових заходів.
У процедуру прийняття антидемпінгових мит входить визначення демпінгової різниці і матеріального збитку, заподіяного галузі демпінгом.
Антидемпінговий процес складається з таких основних стадій:

1) ініціювання антидемпінгового розслідування. Заява про необхідність порушення розслідування подається від імені тієї галузі промисловості, інтереси якої постраждали. Якщо урядові органи вважатимуть, що скарга має підстави для офіційного започаткування процедури, розслідування вважається розпочатим;

2) проведення антидемпінгового розслідування та призначення антидемпінгового заходу або припинення розслідування на передбачуваних підставах. Під час розслідування мають бути встановлені факти демпінгу та наявності шкоди або загрози такої шкоди, а також причинно-наслідковий зв´язок між ними. Якщо хоча б одна з передумов, наведених вище, відсутня, справа вважається закритою, якщо ні, то компетентні органи продовжують розслідування для встановлення обсягу демпінгу та завданої шкоди. Розслідування може бути припинено також на підставі угод з демпінговими експортерами про мінімальні ціни їх продажів, в результаті яких припиниться завдання шкоди місцевим виробникам. У разі відсутності взаємоприйнятних цінових угод вводяться антидемпінгові. Вони прораховуються відносно кожного експортера, який допустив демпінг, і їх остаточний розмір не повинен перевищувати величину демпінгової різниці;

3) застосування антидемпінгового заходу. Строки застосування заходів обмежуються часом, необхідним для нейтралізації шкоди, викликаної демпінгом, і не можуть бути більшими ніж 5 років. Продовження на строк понад 5 років можливе лише на підставі нового розслідування.
Антидемпінгові мита — це мита, які застосовуються в рамках антидемпінгових заходів на тимчасових засадах і з дотриманням відповідних правил та процедур, і які спрямовані на усунення економічних наслідків демпінгу. Вони збираються у додаток до звичайних мит.
Для застосування антидемпінгових заходів (у формі, передбаченій ст. VI п. 2 ГАТТ — антидемпінгові мита) необхідне дотримання трьох умов:
—наявність демпінгової різниці (маржі), тобто перевищення нормальної вартості над ціною, за якою експортується товар; демпінгова маржа розраховується у процентах від експортної ціни;
—наявність фактично доведеного матеріального збитку або загрози матеріального збитку галузі господарства країни-імпортера;
—існування причинно-наслідкового зв´язку між фактом продажу за демпінговими цінами та збитком.
Висновок
Антидемпінгове законодавство активно використовується для регулювання зовнішньої торгівлі в практиці розвинутих капіталістичних країн. Коли необхідно захистити національний ринок від імпорту будь-якого товару чи національну промисловість від конкуренції з боку іноземних експортерів, або внутрішній ринок від поставок товарів з-за кордону, часто звертаються до такого засобу, як антидемпінгові мита. Здійснення антидемпінгових заходів відповідно до норм ГАТТ і відповідного національного законодавства є легальним засобом регулювання експорту та імпорту.
Практика застосування антидемпінгових заходів у міжнародній торгівлі показує, що в даний час правове регулювання експорту та імпорту промислово розвинених капіталістичних держав здійснюється в рамках правил, створених на основі ГАТТ. Введення митних зборів відповідно до положень ГАТТ, в тому числі і антидемпінгових мит, служить підставою для початку переговорів між зацікавленими державами та за участю СОТ, метою яких є відновлення рівноваги в міжнародних торговельних відносинах.
Дякуємо за увагу!


title: Презентація на тему «Рідне слово»

text:
Рідне слово – Мова народу
.
Тож станемо перед Богом на коліна,Схилимо у шані голови свої,Щоб наша мова, рідна, солов’їна,Цвіла, як весняні гаї.

Українська мова – душа нашої нації. Вона ясна і повноголоса, нею легко передавати найтонші настрої.
Чимало відомих людей у своїй творчості звертались до рідного слова і проявляли пошану до нього.
Нації вмирають не від інфаркту. Спочатку їм відбирає мову. Ми повинні бути свідомі того, що мовна проблема для нас актуальна і на початку ХХІ століття, і якщо ми не схаменемося, то матимемо дуже невтішну перспективу.
Ліна Костенко
Щоб любити – треба знати, а щоб проникнути в таку тонку й неосяжну, величну й багатогранну річ, як мова, треба її любити.
Василь Сухомлинський
Найбільше і найдорожче добро в кожного народу— це його мова. Ота жива схованка людського духу, його багата скарбниця, в яку народ складає і своє давнє життя, і свої сподіванки, розум, досвід, почування.
Панас Мирний
Мова росте елементарно, разом з душею народу.
Іван Франко
Навіть іноземні письменники протягом життя підкреслювали всю красу української мови.
Я дуже люблю  народну українську мову, звучну, барвисту й таку м'яку.
Лев Толстой
Ваша мова — мелодійна, співуча. Як на мене, вона мало схожа на російську, російська більш тверда, різкіша. Українською, здається, абсолютно неможливо лаятися: що не кричи, все одно пісня вийде. У цьому вона близька до італійської, і це не дивно, що обидві мови — нашу та вашу — визнано найкрасивішими у світі.
Мікеле Плачідо
Відчуваю й усвідомлюю, яка це красива й легка мова.
Ілля Репін
По-своєму кожнаПташина співає,По-своєму коженНарод розмовляє.У мене й народу  могоУкраїнська є мова чудова,Своя, материнська.
По світу її,Як святиню, нестимуДопоки живу,В чистоті берегтиму,З Любов’ю сердечною,Вірністю сина.Ця мова для мене,Як мати, єдина.


Презентація на тему «Індуїстська цивілізація» (варіант 2)


title: Презентація на тему «Етапи мисливсько збиральної культури»

text:
Етапи мисливсько збиральної культури
Підготовила Йойна Юлія
Період мисливсько – збиральницької  культури (від палеоліту (2 млн-25-30 тис. років тому) до неоліту (8-4 тис. років тому)). Це період накопичення знань про природу, пристосування людини до природи. У всіх регіонах розселення людей відбувається винищення великих тварин перша глобальна екологічна криза
  В епоху палеоліту основу існування первісного супільства складало мисливство на крупних тварин, яке супроводжувалось збором комах, молюсків, рослинної їжі і т .і. Первісна людина брала від природи рівно стільки, скільки було необхідно для забезпечення її харчування.Важливим чинником відділення людини від еволюції тваринного світу став перехід до виготовлення і систематичного використання знарядь мисливства і праці.
Це були ножі, пилки, сверла, скребла, рубила, молотки. Для їх виробництва використовувався кремінь, кварц, гірський кришталь, вулканічна лава. Техніка виготовленн знарядь поступово вдосконалювалась.
Важливою відмінністю між людьми і іншими видами тварин було використання вогню. Спеціалісти вважають, що близько 300 тис. років тому людина почала використовувати вогонь, що виникав від блискавок та інших причин, а близько 150 тис. років тому людина навчилась добувати його. Його використання зробило людину менш залежну від кліматичних змін.
Відходи життєдіяльності первісних мисливців швидко утилізувались природою. Згідно Б. Прохорову загальнорічна кількість нечистот від групи в 20 осіб складала близько 10 т. і розсіювалась по території в 400 км2. За своїм складом це органічні відходи іжі і одежі, які є звичними для навколишнього середовища
Первісна людина могла істотно регулювати чисельність окремих видів тварин, рослин, забруднювати продуктамижиттєдіяльності місця свого розселення. Однак в цілому її взаємостосунки з природою носили гармонійний характер


title: Презентація на тему «Театральна культура» (варіант 3)

text:
Націона́льний академі́чний украї́нський драмати́чний теа́тр і́мені Марі́ї Занькове́цької
Виконала учениця 10 – А класуЗагоруй Вікторія
Театральне мистецтво України бере початок з глибокої давнини, коли воно проявлялося в народних іграх, танцях, піснях та обрядах. З 11 століття відомі театральні вистави скоморохів. В епоху Київської Русі елементи театру були в церковних обрядах. Про це свідчать фрески Софійського собору в Києві.
У 1795 році був відкритий перший в Україні стаціонарний театр у Львові, в колишньому костелі єзуїтів.
Становлення класичної української драматургії пов'язане з іменами Івана Котляревського, який очолив театр у Полтаві та Григорія Квітки-Основ'яненка, основоположника художньої прози в новій українській літературі

У другій половині 19 століття в Україні поширився аматорський театральний рух. В аматорських гуртках розпочинали діяльність корифеї українського театру — драматурги і режисери Михайло Старицький, Марко Кропивницький та Іван Карпенко-Карий. Заслуга
 швидкого розвитку театру
 належить також і видатній родині Тобілевичів, члени якої
 виступали під сценічними псевдонімами Івана
Карпенка-Карого, Миколи
Садовського і Панаса
Саксаганського. Кожен із
 них не лише створив власну трупу,
 а й був видатним актором і
режисером. Провідною зіркою українського
театру того часу була
 Марія Заньковецька.

Будівля “театру корифеїв”
Марія Заньковецька
Театр для мене, перш за все і після всього, — Храм.

             М. Заньковецька

Народилася 4 серпня (22 липня) 1854 року, в селі Заньки під Ніжином на Чернігівщині у багатодітній родині дворянина Костянтина Костянтиновича Адасовського та міщанки з Чернігова Марії Василівни Нефедової.
   1876 — вийшла на сцену ніжинського театру. Вперше на професійній сцені вона зіграла роль Наталки («Наталка Полтавка») Івана Котляревського.
   Пізніше Марія Заньковецька (вона взяла цей псевдонім на згадку про щасливе дитинство в рідному селі Заньки) працювала в найпопулярніших і найпрофесійніших українських трупах
Марія Заньковецька. 70-і рр. ХІХ ст.
М. Заньковецька з сестрою Лідією. 80-і рр. ХІХ ст.
Марія Заньковецька з братом Євтухієм Адасовським. 90-і рр ХІХ ст.
   Грала Наталку в «Наталці Полтавці» (1909), матір в «Остапі Бандурі» (1923).
   З року в рік зростала майстерність Марії Костянтинівни як драматичної актриси. В її репертуарі більше 30 ролей на сцені. Це переважно драматично-героїчні персонажі. Вона «пережила» жіноче безталання Харитини («Наймичка» І. К. Карпенка-Карого, 1887), Олени («Глитай, або ж Павук» М. П. Кропивницького, 1883), Ази («Циганка Аза» М. П. Старицького, 1892), Катрі і Цвіркунки («Не судилось», 1889, «Чорноморці», 1882 М. П. Старицького), Галі («Назар Стодоля», 1882 Т.Шевченка) та Квітчиної Уляни («Сватання на Гончарівці»).
А ще: Аксюші з «Лісу» О.Островського (1891) та Йо із «Загибелі Надії»  Гейєрманса.
М. Заньковецька в ролі Олени Чаплинської у виставі М. Старицького "Богдан Хмельницький". 80-90-і рр. ХІХ ст.
М. Заньковецька в ролі Зосі у виставі за п'єсою І. К. Карпенка-Карого "Сава Чалий". До 1917 р.
Вшановуємо пам’ять Марії Заньковецької
Пам`ятник у Ніжині.
Надгробок Марії Заньковецької на Байковому цвинтарі в Києві
Марія Заньковецька на поштовій марці 2004 року
Монета в честь Марії Заньковецької
Націона́льний академі́чний украї́нський драмати́чний теа́тр і́мені Марі́ї Занькове́цької — («Театр Скарбека») відкритий у Львові 28 березня 1842 року. На момент відкриття був третім за розмірами театром Європи. Будинок театру займає цілий квартал, обмежений вулицею Лесі Українки, проспектом Свободи, площею Князя Ярослава Осмомисла та вулицею Театральною. Зведений у класичному стилі.
Історія
У 1833 році граф Австро-Угорщини Станіслав Скарбек розпочав будівництво нового театру для Львова власним коштом. У театральній будівлі планувалося розташувати готель на 300 номерів, крамниці, кав'ярні, помешкання для акторів. Під час будівництва у вологий ґрунт було вбито 16 000 дубових паль. Тепер саме завдяки їм будівля театру є найдорожчим будинком у Львові.
28 березня 1842 року комедією польського драматурга Олександра Фредра було урочисто відкрито Новий міський театр. Це — одна із найбільших у Європі театральних будівель, що поступалася (на момент відкриття) лише спорудам міланського «Ла Скала» та придворного театру у Дрездені. А незабаром граф Скарбек отримав привілей на його утримання строком на 50 років.
У 1892 році закінчився термін скарбеківського привілею, тому міська влада вирішила побудувати новий театр. Театральний будинок перестав використовуватися за призначенням, будучи далі власністю Скарбека.
Станіслав Скарбек заповів, щоб після його смерті будинок театру став власністю міста. З 1900 до 1939 роки в цьому будинку розміщувалась філармонія, а згодом кінотеатр, і лише з 1944 року (і до сьогодні) в цьому приміщенні працює трупа театру імені Марії Заньковецької. Вона була утворена як Український національний театр у 1917 році за наказом Михайла Грушевського, президента Центральної Ради. Свого часу до трупи належали Марія Заньковецька і Панас Саксаганський, а під час війни театр був евакуйований у Тамбов, звідти — у Запоріжжя, а потім у Львів.
У вересні 1922 року з ініціативи театрального товариства на чолі з Б. Романицьким і Р. Корольчуком створено новий драматичний театр. 12 січня 1923 року театру присвоєно ім'я М. Заньковецької.
У 1940 році театр був обладнаний рухомою сценою. Інтер'єри фойє і зал для глядачів були в 1940–1942 рр. оформлені декоративними рельєфами роботи скульпторів М. Внука і Я. Райхерт-Тот.
В січні 2002 року театр одержав статус Національного академічного українського драматичного театру імені Марії Заньковецької.
Нині театр має досить великий репертуар, який постійно поновлюється новими виставами, серед працівників театру є багато Народних і Заслужених артистів України. Художній керівник театру — Федір Стригун.
Оркестр театру Заньковецької реалізовує проект «Відчинилося життя»[2] — інтегровані благодійні концерти за спільної участі оркестру, талановитих незрячих вокалістів з різних куточків України і відомих оперних та естрадних артистів. Протягом 2008–2012 років організовано 40 концертів проекту, до участі в яких залучено 87 незрячих виконавців з України, Польщі, Швеції, 18 зірок української опери та естради. Проект відкрив незрячим вокалістам шлях на «великий екран» — у телепроекти «Народна зірка» (Зера Кіраджиєва, 2009 р.), «Україна має талант» (Олена Ковтун, 2010 р.), «Голос країни» (Іван Ганзера, 2011 р.)". Проект «Відчинилося життя» став переможцем Першого Національного конкурсу «Благодійна Україна» у номінації «Інновації у благодійності»


title: Презентація на тему «Christmas food»

text:
Christmas food

Christmas is the most important religious holiday in Ukraine. It is celebrated on the night of the sixth to the seventh of January. On this day people glorify Jesus Christ, sing carols and prepare ukrainian Christmas dishes.

The most important part of the celebration of Christmas is a festive table. In Ukraine there are so many Christmas dishes, but the most important of them are kutya, stewed fruit, cake vinihret, cabbage soup, cabbage rolls, fried fish and vegetable stew. It is very important that all dishes were meatless.
Kutya is one of the main Christmas dishes. Prepare kutya at Christmas and Baptism. Kutya include wheat, barley or rice. Also add the poppy seeds, nuts, honey and other spices.
Uzvar - sweet decoction with dried fruit, prepared on the eve of religious holidays - Christmas and Baptism. Uzvar at Christmas is traditionally prepared for kutya. Uzvar was formerly one of the most traditional drinks. It was prepared in the summer with fresh berries and at autumn, winter and spring - with dried fruit like cherries, apples, pears, apricots.

Stuffed cabbage is also a very common dish in Ukraine. They are prepared at any time, but at Christmas it is very popular. This dish is prepared with fresh cabbage leaves and stuffed with meat, rice or buckwheat, corn or oat cereals, potatoes, beans, mushrooms, onions, carrots and spices.

Vinegret popular in Ukraine dish of various mixtures of raw and boiled vegetables: potatoes, beets, sauerkraut, salted cucumbers, carrots, beans, onions, spices. The main ingredient, without which there is no vinegret - beets. Served cold.
Varenyky - national Ukrainian dish. They include: boiled dough stuffed with mushrooms, potatoes, fruits and vegetables. The dish is served with sour cream or oil with fried onions. Varenyky with cherry, poppy seeds, apples and plums sprinkled with sugar or honey.

Cabbage soup - filling vegetable soup with sour cabbage. Cabbage differ from each set of products from which they are prepared. Cabbage soup cook for a vegetarian or mushroom broth or pork fat. Cabbage can be cooked in an ordinary fish broth. Cabbage soup served with sour cream and sprinkle with chopped parsley, dill.
Thanks for your attention


title: Презентація на тему «Ілля Юхимович Рєпін» (варіант 4)

text:
Ілля́ Юхи́мович Рє́пін
1844-1930
Біографія
Дитинство
Народився у Чугуєві (нині Харківської області), у родині військового поселянина-колоніста Юхима Рєпіна. Як був переконаний сам Ілля походив він з козацького роду, що носив зросійщене прізвище Ріпа. В дитинстві Ілля спізнав увесь тягар злиденного життя, соціальний стан військових поселян в Російській імперії був лише трохи ліпший над станом кріпаків. Протягом майже чотирьох років працював в іконописній артілі Бунакова, розписував та поновлював церкви на Слобожанщині, таким чином здобув елементарну художню освіту. На зароблені 100 рублів двадцятилітнім юнаком подався до єдиного в Російській імперії закладу де навчали художників — Петербурзької Академії Мистецтв.
ЮністьОсвітня мандрівка
Спершу, з 1863 року в Петербурзькій малювальній школі, у 1864-71 роках — у Петербурзькій Академії Мистецтв (учень І. М. Крамського), яку закінчив з золотою медаллю і відбув у освітню подорож до Італії та Франції.
За конкурсне полотно «Христос воскрешає дочку Іаіра» Рєпін отримав право на шестирічне перебування за кордоном як академічний пенсіонер, за державний рахунок.
Рєпін самовільно скоротив перебування за кордоном, де був у 1873—1876, хоча витратив час на вивчення музейних збірок та творів сучасних французьких майстрів. Більше того, дещо несподіваний у вчинках художник виставив деякі свої твори в Паризькому Салоні, незважаючи на заборону Петербурзької академії. Сам малював відносно мало. Для звіту передав у академію полотно казково-театрального характеру «Садко у підводному царстві» (1876). За пізнішими оцінками найцікавішими були етюди Монмартру та Веля.

1870-80-ті роки
Період був насичений подорожами по Росії та створенням
декількох відомих картин. Художник відвідав рідний
Чугуїв, де збирав матеріали до майбутніх картин. Серед
них — «Бурлаки на Волзі», «Дочка Віра в дитинстві»,
«Хресна хода в Курській губернії», «Царівна Софія».
 Саме в Чугуєві створене полотно «Протодиякон» зі
складним образом православного священика, що
 викликав суперечливі відгуки через суперечливість
самої особи. Значну історичну драму розв'язує й
Полотно «Цар Іван убиває свого сина» (1885).

                                                                                Ілля Рєпін, Віра Шевцова, 1869
В Академії. ЗрілістьФінський період
З 1893 — академік, професор Петербурзької Академії (до 1907); член товариства Передвижників (з 1878 року) і мистецької групи «Мир искусства» (з 1890 року). З ініціативи Великого князя Сергія Олександровича — Рєпін прийняв пропозицію працювати в Імператорській академії заради реформування навчального закладу. А майстерня художника була найпопулярнішою серед учнів того часу.
Після здобуття Фінляндією незалежності від Росії, Ілля Рєпін не захотів переїжджати до Москви і Петербургу, згодом більшовики також перекрили шлях і до України. 1919 року Рєпін подарував фінському Товариству художників 23 картини російських художників, які не підтримали більшовицького перевороту. Так було покладено початок знаменитій колекції «Атенеум». 1920 року Іллю Рєпіна прийняли до складу Товариства.
Сім'я
Художник був одружений двічі.           Ілля Рєпін, Автопортрет з Наталією Нордман, 1903
Шлюб з першою дружиною —
Вірою Олексіївною Шевцовою —
не задовольнив художника, і він
 розірвав його. руга дружина
художника — Наталія Нордман,
письменниця, померла від сухот
(туберкульозу).
Син Рєпіна Юрій став другорядним  художником, не залишивши відомого сліду в російському мистецтві. Одна
 з дочок була розумово відсталою.

Творчість
Найвідоміші твори
Бурлаки на Волзі» (1870–1873),
«Іван Грозний і син його Іван» (1881–1885),
«Царівна Софія» (1879),
«Засідання Держ. Ради» (1901–1903).
«Вечорниці» (1881),
«Гайдамака» (1902),
«Чорноморська вольниця» (1903),
«Гопак» (1930, не закінчений).
«Портрет І. С. Тургенєва»,
«Етюд академічної натурниці»,
«Солоха і дяк»

Релігійні композиції Іллі Рєпіна
          Портрети роботи Рєпіна
Смерть
Рєпін помер у своїй віллі «Пенати» в невеличкому фінському селищі Куоккала. За заповітом, тіло мали поховати в рідному Чугуєві, але через більшовицьку владу в східній Україні, вдова художника вирішила поховати чоловіка в парку недалеко від будинку і пагорба який він Ілля Рєпін називав Чугуєвою гіркою. На могилі (за заповітом художника) висадили дерево. Могила збережена.
Дякую за увагу !!!


title: Презентація на тему «Чарлі Чаплін» (варіант 1)

text:
Чарлі Чаплін
Ранні роки в Англії    (1889—1909)

Чарлі Чаплін народився 16 квітня 1889 року в Лондоні , в сім'ї артистів мюзик- холу. Його батьки - Чарльз Спенсер Чаплін -старший і Ханна Чаплін ( на сцені Лілі Герлі ) - були естрадними акторами. Мати виступала з піснями і танцями в різних театрах , у тому числі в антрепризі відомих композиторів , авторів популярних оперет - Джильберта і Салливена . Незадовго до весілля з Чапліном , Ханна народила Сідні Хілла , зведеного брата Чарлі , від якогось єврея на прізвище Хоукс . Пізніше Сідні було дано прізвище Чаплін , як у матері після заміжжя , брата і вітчима. Чарлі вперше виступив на сцені в 1894 році , у віці п'яти років , замінивши в програмі мюзик- холу свою матір , через проблеми з гортанню , і пізніше вона і зовсім втратила голос , необхідний для співочої роботи . Маленький Чарлі зірвав овації глядачів , які стали кидати на сцену монетки і купюри . Він ще сильніше підкорив публіку , ставши з дитячою безпосередністю збирати ці гроші прямо під час виступу , після чого повернувся на сцену і закінчив пісню з репертуару матері. На сцені Ханна більше не з'являлася.

В кінці 1898 Чаплін поступив в дитячу танцювальну групу «Вісім ланкаширских хлопців». Цікаво , що пізніше критики називали фільми Чапліна «фільм -балет ». На різдво 1900 « Ланкаширські хлопці» брали участь в пантомімі «Попелюшка» ; Чаплін у костюмі кішки вперше отримав можливість розсмішити глядачів. Навесні 1901 Чаплін йде з « Ланкаширських хлопців» . Чарлі рідко відвідував школу , працював продавцем газет , помічником лікаря , у друкарні і т. д. , але ніде довго не затримувався через малий вік . У 1903 році він (у віці 14 років) отримав постійну роботу в театрі і роль посильного Біллі у п'єсі « Шерлок Холмс ». У цей час Чаплін був практично неписьменним . Коли йому вручили текст ролі , він боявся , що його попросять прочитати вголос декілька абзаців . Роль йому допоміг вивчити брат Сідні . Протягом декількох років Чарлі також відіграє у вар'єте . З 16 років регулярно грав на скрипці по 4-16 годин на день , брав уроки у театрального диригента , або його знайомих.21 лютого 1908 отримує місце актора в театральному підприємстві Фреда Карно , яке постачало готові скетчі і пантоміми для цілого ряду мюзик- холів , і незабаром стає одним з ключових акторів у низці постановок (деякі з них він пізніше адаптував для екрану).
Перші роки в США (1910—1913)

Чаплін з трупою Карно був на гастролях у США з вересня 1910 по червень 1912 року. У 1912 році він на п'ять місяців повертається до Англії , а 2 жовтня знову разом з трупою Карно він приїхав в США , і цього разу прийняв рішення залишитися в цій країні. Чаплін ділив одну кімнату з Артуром Стенлі Джефферсоном , який пізніше прославиться під псевдонімом Стен Лорел . Під час одного з виступів Чапліна помітив кінопродюсер Мак Сеннет . Гра Чарлі сподобалася Макові , і він запросив артиста на роботу в свою студію « Кистоун » ( en : Keystone Studios ) . 23 вересня 1913 Чаплін уклав контракт з « Кистоун » з платнею в 150 доларів на тиждень. Спочатку молодому акторові було важко пристосуватися до нових для нього вимогам кінематографа. Після першого фільму Сеннетт навіть зізнавався , що рішення взяти в команду Чапліна було помилковим

Діяльність (1919—1939)

З часом Чаплін вирішив здобути творчу самостійність і в 1919 році заснував студію « Юнайтед Артистс » спільно з Мері Пікфорд , Дугласом Фербенкс іДевідом У. Гриффітом .У 1921 році Чаплін здійснив подорож до Європи на лайнері «Олімпік» , брате «Титаніка» . У Лондоні і Парижі при його появі збираються величезні натовпи . За три перші дні в Лондоні Чаплін отримав 73000 листів. У Берліні його ніхто не знав , в післявоєнній Німеччині фільми Чапліна не з'являлися . Другий візит до Європи Чаплін зробив в 1931 році - під час прем'єри фільму «Вогні великого міста» . Втретє Чаплін побував в Європі в 1936 році під час показу фільму «Нові часи». До 1922 року Чаплін не мав власного будинку - жив в орендованих будинках, готелях та клубі . У 1922 р. Чаплін побудував свій будинок у Беверлі - Хіллс. У будинку , крім 40 кімнат , були кінозал і орган. Славу Чапліну принесло німе кіно, і хоча звук з'явився у фільмах вже в 1927 році, Чарлі залишається вірним старій кінотехніці ще ціле десятиліття. Першою повністю звуковою картиною Чапліна став «Великий диктатор»— антигітлерівський фільм, знятий в 1940 році. Це був останній фільм, де використовується образ Бродяги-Чарлі.
Останні роки життя
У 1952 році Чаплін створює фільм «Вогні рампи» - розповідь про долю творчої людини і про творчість взагалі. 17 вересня 1952 Чаплін вирушив до Лондона на світову прем'єру «Вогнів рампи», і глава ФБР Едгар Гувер домігся від імміграційної влади заборони на зворотний в'їзд актора в країну. Чаплін оселився в Швейцаріі, в містечку Веве.
Останні роботи
У Швейцарії Чаплін пише музику до своїх старих німих фільмів, озвучує фільм «Золота лихоманка».
Актор був нагороджений Міжнародною премією Миру в 1954 році.
У своєму фільмі «Король в Нью-Йорку» (1957) Чаплін все ще сам грає головну роль.
У 1964 році Чаплін видає свої мемуари, які лягли в основу біографічного художнього фільму  «Чаплін» (1992). Останній фільм «Графиня з Гонконгу» Чаплін ставить за своїм сценарієм в 1967 році; головні ролі у фільмі виконали  Софі Лорен і Марлон Брандо.

               У 1972 році Чаплін удруге отримав почесного «Оскара». Для цього він приїхав на короткий час у США — йому дали лише обмежену візу. 4 березня 1975 року Чаплін був посвячений у лицарі королевою Єлизаветою II в званні лицаря-командора Ордену Британської імперії.

Актор помер 25 грудня 1977 року в своєму будинку у Веве.

Послідовники
Незважаючи на те , що німе кіно поступилося місце звуковому , акторська і режисерська техніка Чапліна зробила значний вплив на багатьох комічних акторів. Найбільш помітно це вплив простежується у творчості французького актора і режисера Жака Таті , який знімав звукові фільми , широко і з великим успіхом використовуючи прийоми німого кіно (наприклад , «Канікули пана Юло »). Образ Чарлі чітко простежується у творчості радянського клоуна Карандаша . Своєрідним послідовником Чапліна можна також вважати гонконзького актора і майстра бойових мистецтв Джекі Чана , який використовує відточену трюкову техніку для створення цілих каскадів комедійних ситуаціях. Також у цей час Довженко пише інший сценарій «Загублений Чаплін», про Чарлі Чапліна на безлюдному острові. Однак і цей сценарій не був втілений у фільм.

Жінки в житті Чапліна

Хеті Келлі
Хеті Келлі — танцівниця, перше кохання Чапліна. Вони познайомилися у Лондоні, коли Чапліну було 19 років, а Хеті 14. Після п'яти побачень вони розлучилися. Пізніше Хеті Келлі вийшла заміж, а Чаплін кілька разів зустрічався з її братом. Хеті Келлі померла в 1918 році під час епідемії «іспанки». Чаплін дізнався про це тільки в 1921 році.
Една Первіенс

Первіенс і Чаплін познайомилися у 1915 році в Лос-Анджелесі під час зйомок другого фільму Чапліна для студії Ессеней. Една Первіенс підтримувала романтичні стосунки з Чапліном під час їхної спільної роботи в студіях Essanay і Mutual films в 1916–1918 рр. У 1918 році вона почала зустрічатися з актором Томмі Мейганом з компанії «Парамаунт». Первіенс залишалася головною актрисою у фільмах Чапліна до 1923 року. Чаплін щонеділі платив їй зарплатню до самої її смерті в 1958 році.
Мілдред Харріс
Мілдред Харріс (Mildred Harris, 1901–1944) — перша дружина Чапліна. Весілля відбулося 23 жовтня 1918 р. Чапліну було 29 років, Харріс — 16. Чаплін одружувався з Харріс через її вагітність. Пізніше вагітність виявилося помилковою. 7 липня 1919 року у них народився син — Норман Спенсер Чаплін. Дитина прожила всього три дні.
У 1920 році під час монтажу фільму «Малюк» почалася процедура розлучення. Адвокати Харріс намагалися заарештувати фільм. Чаплін був вимушений вивезти близько 140 000 метрів плівки (більше 2000 дублів) в інший штат. Фільм монтувався у готельному номері в Солт-Лейк-Сіті.
Розлучення супроводжувалося взаємними звинуваченнями. Пізніше Чаплін в автобіографії написав про цей шлюб таке:

Мілдред була не злою, але вона була безнадійно зоологічна. Я ніколи не міг дістатися до її душі — вона була у неї забита якимсь рожевим ганчір'ям і всякою нісенітницею.
Літа Грей
Літа Грей (Lita Grey, 1908–1995) — друга дружина Чапліна. Весілля відбулося 26 листопада 1924 року. Знімалася у фільмах «Золота лихоманка», «Святковий клас», «Малюк». У них було двоє синів: Чарлз Чаплін (молодший) (1925–1968) і Сідней Ерл Чаплін (1926). Розвелися в 1928 р. під час зйомок фільму «Цирк». Чаплін виплатив Літі $825 000 — рекордну для того часу суму, що стало причиною розслідування податкових органів. Біограф Чапліна Джойс Мільтон писав, що відносини Чапліна і Літи Грей стали основою роману Набокова «Лоліта».
Полетт Годдар
Актриса Полетт Годдар (1910–1990) і Чаплін були в близьких відносинах з 1932 по 1940 рр. Велику частину цього часу Полетт прожила в будинку Чапліна. Знімалася в головних ролях у фільмах «Нові часи» і «Великий диктатор». Після розриву відносин в 1940 р. вони заявили, що таємно поєдналися шлюбом в 1936 р. Наприкінці життя Полетт також переїхала до Швейцарії. Її чоловіком став письменник Еріх Марія Ремарк.
Уна О’Ніл
Уна О'ніл (13 травня 1926 — 27 вересня 1991) — дочка Юджина О'Ніла. Четверта дружина Чапліна, була на 36 років від нього молодша. Познайомилися, коли Чаплін шукав актрису для екранізації п'єси «Примара і дійсність». Фільм не був знятий. Уна заявила, що не бажає кар'єри актриси, а хоче присвятити себе сім'ї. Весілля відбулося 16 червня 1943 року під час процесу про визнання батьківства дитини Джоан Беррі. Після шлюбу з Чапліном батько Уни припинив з нею всякі контакти.
У 1952 році Чаплін перед від'їздом із США видав Уні довіреність на розпорядження своїм банківським рахунком. Після того, як Чапліну закрили в'їзд в США, Уна вивезла майно Чапліна із США. Пізніше вона відмовилася від громадянства США.
 О’Ніл і Чаплін мали трьох синів(Крістофер, Юджин і Майкл) і пятьох дочок (Джеральдина, Джозефіна, Джоанна, Вікторія, Анна-Еміль). Останню дитинуУна родила, коли великому коміку було 72роки.
Цікаві факти
Чаплін на чотири дні старше Гітлера , спародіювали їм в « Великому диктатора ».У Чапліна були блакитні очі.Чаплін був лівшею , і навіть на скрипці грав з лівої руки.
Першим автомобілем Чапліна був розкішний швидкісний Locomobile вартістю 4900 $ виробництва компанії Locomobile .
Улюбленим видом спорту Чапліна був бокс. З Вірджинією Черрілл ( виконавицею головної ролі у фільмі «Вогні великого міста») Чаплін познайомився на стадіонево час боксерського бою. А у фільмі «Чемпіон» Чаплін виконує роль боксера.
Улюбленим танцем Чапліна було танго. У фільмі «Вогні великого міста» він « поєднав » бій на рингу з танго.
Чаплін на своїх фільмах заробив близько 10,5 млн доларів.
Чаплін продав всі свої акції в 1928 році , грунтуючись на даних про безробіття - до настання Великої депресії.
Під час зйомок фільмів Чапліна стався лише один нещасний випадок. Травму отримав сам Чаплін на зйомках фільму «Тиха вулиця» .
Чаплін одного разу інкогніто брав участь у конкурсі двійників Бродяги . За однією версією він зайняв у конкурсі друге місце , за іншою версією - третє , за третьою версією - п'яте.
Улюбленим коміком Чапліна в останні роки його життя був британець Бенні Хілл. Коли Хілл в 1991 році відвідав родину Чапліна , йому показали велику колекцію відео з шоу Бенні Хілла , зібрану Чапліном .У 20 -х роках персонаж Чапліна ( «маленька людина» ) був відомий в Європі під ім'ям « Шарло ».
Пам*ять
На честь Чарлі Чапліна радянським астрономом Людмилою Георгіївною Карачкіною названо астероїд 3623 Chaplin.
В швейцарському місті Веве, де Чарлі Чаплін провів останні роки свого життя стоїть статуя із його зображенням. Також є репродукція на Лейстер-сквер у Лондоні.
У музеї мадам Тюссо є муляж великого актора.
Пам'ятник Чарлі Чапліну споруджено також у Вільяментіку, Коннектікут.

«Реабілітація» і смерть
У 1972 році Чаплін удруге отримав почесного «Оскара». Для цього він приїхав на короткий час у США - йому видали лише обмежену візу. 4 березня 1975 годаЧаплін був посвячений у лицарі королевою Єлизаветою II .Артист помер у сні 25 грудня 1977 в своєму будинку в Веве і похований на місцевому цвинтарі. На згадку про Чарлі Чапліна на березі Женевського озера встановлено пам'ятник. 1 березня 1978 труну з тілом Чапліна був викопаний і викрадений з метою отримання викупу . Поліція заарештувала злочинців , і тіло актора було перепоховано 17 мая1978 року під 6 футами ( 1,8 м) бетону , щоб у майбутньому запобігти подібні спроби.Чаплін був одружений чотири рази , у нього було 12 дітей. Деякі з них також пробували себе у якості акторів , зокрема широку популярність як актриса отримала Джералдіна Чаплін.

Фільмографія
Повнометражні фільми
1914 Перерваний роман Тіллі Tillie's Punctured Romance For the Love of Tillie / Marie's Millions / Tillie's Big Romance / Tillie's Nightmare актор; перша повнометражна кінокомедія в історії
1921 Малюк The Kid продюсер, режисер, сценарист, актор, монтажер
1923 Парижанка A Woman of Paris продюсер, режисер, сценарист, актор (камео), монтажер
1925 Золота лихоманка The Gold Rush продюсер, режисер, сценарист, актор, монтажер
 1926 Жінка біля моря A Woman of the Sea продюсер
 1928 Цирк The Circus продюсер, режисер, сценарист, актор, монтажер 1928 Люди мистецтва Show People камео
1931 Вогні великого міста City Lights City Lights: A Comedy Romance in Pantomime продюсер, режисер, сценарист, актор, монтажер, композитор
 1936 Нові часи Modern Times The Masses продюсер, режисер, сценарист, актор, композитор
1940 Великий диктатор The Great Dictator The Dictator продюсер, режисер, сценарист, актор, композитор
 1947 Місьє Верду Monsieur Verdoux A Comedy of Murders / The Ladykiller продюсер, режисер, сценарист, актор, композитор
 1947 Вогні рампи Limelight продюсер, режисер, сценарист, актор, композитор
1957 Король в Нью-Йорку A King in New York продюсер, режисер, сценарист, актор, композитор
 1967 Графиня з Гонконгу A Countess From Hong Kong продюсер, режисер, сценарист, актор (камео), композитор Чаплін часто, виконуючи епізодичні ролі (камео) в своїх фільмах, не був вказаний в титрах і з'являвся інкогніто, але його завжди можна було впізнати.

Дякую за увагу!
Презентацію виконала
Учениця групи №1
Панькевич Соломія


Презентація на тему «Декупаж»


Презентація на тему «Ecological Problems» (варіант 4)


title: Презентація на тему «Відповідальність за окремі види злочинів»

text:
Відповідальність за окремі види злочинів
Злочини  скоєні проти держави:
Злочини скоєні проти життя та здоров’я особи:
Злочини скоєні проти волі,честі й гідності особи:
Злочини скоєні проти власності:
Злочини скоєні проти громадського порядку і моральності:
Пам’ятайте:”незнання закону не звільняє від відповідальності”


title: Презентація на тему «Готична архітектура» (варіант 1)

text:
Готична архітектура
Підготувала:
учениця 11-А класу
Вепрук Анастасія
Готична архітектура — період розвитку західноєвропейської архітектури з XII по XVI століття. Готична архітектура замінила архітектуру романської доби і в свою чергу поступилася архітектурі доби відродження.
Видовжені пропорції;
Складна каркасна система опор і ребристість склепінь;
Стрільчата арка;
Напівкруглі арки;
Ажурні різнокольорові вітражі;
Легкість и ажурність образу.

Характерні риси готичної архітектури:
Незважаючи на епідемію Чорної смерті - чотирнадцяте століття вважають століттям тріумфального розповсюдження готики по країнам Європи. Виникає «інтернаціональна готика».
Собор святого Віта, Прага
Кафедральний собор, Сантьяґо-де-Компостела (Іспанія)
Готика у Франції
Реймський собор
Собор Паризької Богоматері
Готика зародилась в Північній частині Франції в середині ХІІ ст. і досягла розквіту в першій половині ХІІІ ст.
Саме в південній Франції збереглося багато будівель Стародавнього Риму, технічні засоби архітектури якого наслідувались і використовувались. І саме тут ченці були носіями математичних і будівельних знань.
Катедральний собор міста Лан (Ланський собор)
Церква Сен Уен, м. Руан
Кафедральний собор Івана Хрестителя в Ліоні

Готика у Франції
Сомерсет, Кафедральний собор
Місто Йорк, собор, південно-західний фасад.
На відміну від французької, англійська готика не пов'язана тісно з конструкцією, зберігала прямокутні, видовжені об'єми.
Еволюцію англійської готики ведуть за змінами декору. Звідси і назви періодів -
раннєанглійська готика (кінець 12 ст. — сер. 13)
геометрично-криволінійна (сер. 13 — сер. 14 ст.)
перпендикулярна (сер. 14 ст. — 16 ст.).
Готика Англії
Ульмський собор
Німецька готика складалася під впливом готики Франції, але мала регіональні особливості.
Недобудовані романські споруди добудовують в новому стилі або додають до них лише готичні деталі та елементи, не змінюючи конструктивну базу споруд.
 Кельнський собор
Німецька готика
Виникає ціла низка споруд романсько-готичних, перехідного стилю, не позбавлених виразності, монументальності і досить відмінних від готичних споруд Франції, Іспанії, Британії.
Брюссельський собор
Авіньон, готична резиденція папи римського
Міланський собор
Собор Богоматері, Кутна Гора (Чехія)
Готика України
Латинський катедральний костел, м. Львів
Один з найцікавіших періодів історії архітектури України — кінець XIV – 1-а пол. XV століття.
Серед культових споруд переважали католицькі костели.
Вирішальну роль у формуванні нового стилю відіграв Латинський кафедральний собор у Львові — пам'ятка архітектури національного значення.
Готика України
Східні кордони розповсюдження готичної архітектури на землях України досягли міст Києва та Чернігова. В Києві — це перш за все Петропавлівська церква (Поділ).
Готика України
Зневажливе ставлення до католицизму з боку православних ієрархів було перенесене і на готичні споруди Києва та Чернігова. Їх перебудовували під канонічні потреби православних споруд або безжально знищували в 18 столітті чи в підрадянський період.
Готична архітектура повернеться на землі України в 19 — на початку 20 ст. у вигляді неоготики .
Палац Даховських
Церква святого Миколая (Київ)
Воронцовський палац
Одеська кірха


title: Презентація на тему «Національний спортивний комплекс «Олімпійський»»

text:
Національний спортивний комплекс «Олімпійський»

Національний спортивний комплекс «Олімпі́йський» — універсальна спортивна споруда у Києві, головна спортивна арена України, один з найбільших стадіонів Європи.
Арена має статус стадіону категорії «еліт» і її місткість складає 70 050 місць. Разом зі стадіоном «Арена Львів» та київським Палацом спорту НСК «Олімпійський» входить до Державного концерну «Спортивні арени України».

Днем створення стадіону вважають 12 серпня 1923 року , коли на «Червоному стадіоні ім. Л. Троїцького» були проведені перші змагання першої Олімпіади Київщини. Проект стадіону був розроблений Л. І. Пільвінським. Він був на той час найкращою в місті футбольною ареною.
У 1935 році був оголошений конкурс на підняття стадіону на більш високий рівень, переможцем якого став проект архітектора Михайла Гречини «Український республіканський стадіон». Друге урочисте відкриття реконструйованого стадіону відбулося 12 липня 1942 року, він отримав нову назву - Республіканський стадіон ім. М.С. Хрущова.
Друга генеральна реконструкція стадіону була проведена у 1966 - 1968 роках. Тоді він став найбільшим за місткістю стадіоном у Радянському Союзі і Європі, маючи ≈ 100 000 місць.
У 1978—1980 роках стадіон реконструйовано задля підготовки до Олімпійських ігор 1980 року.
У 2008—2011 роках відбулась реконструкція стадіону з метою підготовки до проведення Чемпіонату Європи з футболу 2012 року. Процес тривав 38 місяців: з серпня 2008 по жовтень 2011. Загалом, реконструкція головної арени України обійшлась у 4 млрд. 600 млн. гривень.

Стадіон після реконструкції був офіційно відкритий Президентом України Віктором Януковичем 8 жовтня 2011 року. Урочиста церемонія відкриття почалася з дійства «Історія України в танцях» з номерами «Свято поселенців», «Вогнеглав», «Урожай», «Ярмарок» та «Нечиста сила».

Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Розвиток сприймання і спостережливості у дітей»

text:
Розвиток сприймання і спостережливості у дітей
Роботу підготувала студентка
32ПО(а) групи
 Бодарєва Таїсія

Сприймання – це відображення у свідомості людини предметів і явищ у сукупності їхніх якостей та частин, що діють у певний момент на органи чуття.
Ігри!


title: Презентація на тему «Архітектурна спадщина Владислава Городецького у Києві»

text:
Архітектурна
спадщина
Владислава
Городецького
у Києві

Владислав Владиславович
Городецький
(1863-1930)

Мета роботи
Визначити місце зодчого В.Городецького у формуванні архітектурного обличчя міста Києва.
Дослідити історію побудови, особливості, засоби виразності визначних  споруд архітектора у столиці України.
Предмет дослідження
     Життя і архітектурна спадщина  Владислава Городецького у Києві, в першу чергу витворів, які збереглися до нашого часу.

В роботі використанні  дослідження Д.Малакова, А.Анісімова А.,Ю.С. Асеєва , Б.Л.Єрофалова – Пилипчака,  А.Е .Ясиєвича   та інших.

Будинок Л. Бендерського на  вул. В. Васильківській, 25
Будинок меблевого фабриканта на І.І.Кімаера
Театр Соловцова
Готель «Континенталь
  Караїмська кенаса (1902)

Римо-католицький костел Святого Миколая (1899)
Збудовано у рафінованих формах готики.
Нагадує величні готичні собори західноєвропейських міст.

Будинок з химерами
               (1902— 1903)
Побудований в стилі модерн

Вулиця архітектора Городецького

Зовні будинок являє собою незабутнє видовище. Фасад багато прикрашений фігурами реальних істот гіпертрофованих розмірів.
дівчата верхи на рибах (їх часто приймають за русалок),  що розкинули свої тенета,
дельфіни,
морські гади,
крокодили,
величезні жаби,
голови носорогів,
антилоп;
стрімко біжать по струнким колонам ящірки,
орли,хижо розпростерши крила;
слони, хоботи яких служать водостоками при дощі.

23 травня 2013 року
виповнюється 150 років
від дня Народження
 Городецького


title: Презентація на тему «Ванільки»

text:
Ванільки****)
Ванільки – це субкультура юних, вразливих, романтичних та ніжних дівчаток, вихованих переважно соціальною мережею «контактік», які самі себе вважають «неординарними інтелектуалками та естетами». Любительки кави, дощу, сидіння на підвіконнику з теплою ковдрою, ванільних цигарок та думок «а ньом».

Зачіска!!!!!
 Фото для ванільок – це не просто так. Це ціла культура.


Презентація на тему «Кіно ХХ століття»


title: Презентація на тему «Пінопласт»

text:
Пінопласт

Пінопла́сти — газонаповнені пластмаси з пористою структурою, які складаються з комірок, що не сполучаються, отримані з синтетичних смол; характеризуються низькою щільністю та високими тепло- і звукоізоляційними характеристиками.

Пінопласти бувають:

поліуретанові,
полівінілхлоридові,
поліетиленові,
карбамід-формальдегідні,
полістиролівфенольні,
формальдегідні.
Виготовлення
Отримують пінопласт методом спінювання гранул полістиролу — термопластичний полімер. Після спінювання вони обробляються розігрітою водяною парою, після цього уся процедура повторюється.
Циклічні процеси спінювання дозволяють значною мірою зменшити густину гранул полістиролу, що веде до зменшення їх ваги. Після вторинного спінювання пінопласт потребує сушки. Сушка полягає у видаленні залишкової вологи з поверхні пінополістиролу (всередину вода не потрапляє — пінопласт водонепроникний матеріал).
Сушка відбувається на відкритому повітрі — саме на цьому етапі повітря заповнює пори матеріалу і він набуває закінченої форми. Розмір гранул може варіюватися від 5 до 15 міліметрів.

Висушений пінополістирол потребує формування. Оброблений матеріал пресується за допомогою спеціальних верстатів і піддається третинній обробці гарячою парою. В результаті формування він виглядає як блок білого кольору певної товщини. Блок нарізається на потрібні форми. Пінопласт може бути нарізаний не лише відповідно до типових параметрів, але і відповідно до індивідуальних розмірів, що вимагаються для конкретного будівництва.
Нарізка пінополістиролу робиться на верстатах з горизонтальним і вертикальним типом нарізки. При різанні його структура не ушкоджується, формування проходить швидко. Єдина технологічна умова: температура в цеху, де йде нарізка, не повинна опускатися нижче 18 °C, інакше пінопласт зламається (розкришиться).
Ще одна особливість виробництва: і сама технологія, і сировина коштують відносно дешево, що дозволяє значно знижувати вартість кінцевого продукту. Можна з упевненістю сказати, що пінопласт не лише безпечний і надійний утеплювач, він також є одним з найдешевших.
Низька ціна матеріалу у поєднанні з його функціональністю роблять його особливо популярним в цивільному будівництві.
Властивості
Пінопласт має високу стійкість до різних речовин, включаючи морську воду, сольові розчини, ангідрид, луж, розведені і слабкі кислоти, мила, солі, добрива, бітум, силіконові масла, спирти, склеювальні, водорозчинні фарби. Інертний по відношенню до неорганічних будівельних матеріалів — бетону, вапна, цементу, гіпсу, піску тощо, але частково розкладається під дією органічних розчинників, смол, бітумних розчинів.

Пінопласт не розчиняється і не набухає у воді, практично не вбирає вологу, довговічний і стійкий до гниття. Він не засвоюється тваринними і мікроорганізмами, тому не використовується ними як корм і не створює живильного середовища для грибків і бактерій.
• Пінопласти володіють високими теплоізоляційними властивостями за умови, що температура експлуатації (конкретного виду пінопласту) не перевищує температури його деструкції (руйнування, втрати структури);• Пінопласти надзвичайно легкі матеріали, завдяки чому вони досить зручні в монтажі, укладанні і кріпленні;• Пінопласти, дозволені до застосування в будівництві і для упаковки, не є токсичними матеріалами, деякі його види (наприклад, пінополістирол) припустимі для контакту з харчовими продуктами, що дозволяє широко використовувати його в якості упаковки продуктів харчування і для одноразового посуду (проте слід інформувати споживача про небезпеку його нагрівання);

Без спеціальних домішок пінопласти легко спалахують від полум'я або іскри. Прагнучи знизити горючість пінопластів, в них вводять негорючі і вогнегасні домішки, таким чином з'явився самозгасний тип пінопластів. Такий пінопласт подібний до глиби вугілля — його ніяк не підпалити від сірника або іскри, але в багатті він горить дуже добре.

Пінополістирол при горінні виділяє такі самі гази, як і при спалюванні деревини (CO — чадний газ, CO2 — вуглекислий газ).

Пінополістирол легко руйнується під впливом багатьох технічних рідин (бензолу, дихлоретану, ацетону) та їх парів[3], що слід враховувати в тому числі при виборі лакофарбових матеріалів у будівництві.В нижчих спиртах, низькомолекулярних аліфатичних вуглеводнях, простих ефірах, фенолах і воді пінополістирол нерозчинний.

Пінопласт не схильний до дії мікроорганізмів, не створює сприятливого середовища для розвитку водоростей і грибів.
Застосування
Пінопласт застосовують у вигляді спінених гранул, блоків і плит, а також роздроблених відходів пінопласту.
Пінопласт (в основному пінополістирол) застосовується для теплоізоляції існуючих споруд і використовується як утеплювач при будівництві котеджів, будівель, промислових об'єктів. Вологостійкі якості пінопласту роблять його незамінним для утеплення підземних частин будівлі, фундаментів, стін підвалів, цокольних поверхів, де застосування інших видів теплоізоляції неприпустимо унаслідок капілярного підняття ґрунтових вод. Застосування пінопласту оберігає гідроізоляцію від шкідливої дії довкілля.
При обробних роботах використовуються декоративні елементи, зроблені з формованого пінополістиролу, — стельові плитки, розетки, плінтуси, молдінги. Також пенополістірольний пінопласт застосовують в холодильному устаткуванні, суднобудуванні, для зведення плавучих пристаней, понтонів; виробництві упаковки побутових товарів, харчових продуктів.


title: Презентація на тему «Марки автомобілів»

text:
Марки автомобілів
Японія
Зроби свій вибір.
Вибери найкраще авто!
Honda S2000
 Легковий задньопривідний передньомоторний автомобіль з кузовом родстер з рівною розвісовкою на задню і передню осі.
• Виробник – Honda
• Роки виробництва 0 1999-2009
• Стиль кузова – родстер
• Вага – 1260-1320 кг
• Найвища швидкість 20 км/год

Honda Jazz
Honda Jazz— це компактні хетчбеки, що виробляються концерном Honda з 1984 року.
Існують такі покоління Honda Jazz:
Honda Jazz I (1984-1986)
Honda Jazz II (2002–2008)
Honda Jazz III (2008-наш час)
Honda Freed
Honda Freed — 7/8-місний і компактний, вироблюваний японською компанією Honda з 2008 року. У модельному ряду автомобіль замінив Honda Mobilio. Freed заснований на платформі Honda Fit, який, у свою чергу, заснований на платформі «Honda Global Small Car». Всього доступна 3 версії автомобіля: 7-місцева (3 ряди сидінь), 8-місцева (спереду з'являється третє центральне місце) і 5-місцева (2 ряди сидінь). Крім того, існує версія для інвалідів, в якої переднє або заднє пасажирські крісла
Mazda CX-5
Mazda Cx-5 — компактний кросовер автомобільної компанії Mazda. Перший серійний автомобіль Mazda, дизайн кузова якого створений згідно ідеології KODO — Дух руху.
Масовий варіант моделі
показали на автошоу у
 Франфурте у вересні 2011
року. Mazda Cx-5 буде доступний у
варіантах з виключно переднім і з дополнітено заднім приводом, що підключається за допомогою електромагнітної муфти. Двигуни: турбодізельний робочим об'ємом 2,2 л. у двох варіантах
Mazda6
Mazda 6 — автомобіль японської компанії Mazda. Випускається з 2002 року. У Японії продається під назвою Mazda Atenza. Mazda 6 першого покоління стала першим представником нового модельного ряду Mazda. За нею послідували Mazda 2 в грудні 2002, Rx-8 в серпні 2003, Mazda 3 в січні 2004, Mazda 5 влітку 2005.
Suzuki XL-7
Suzuki Xl-7 — среднеразмерний кросовер, що випускається японською компанією Suzuki з 1998 року. У 2007 році було представлено друге покоління цього автомобіля. Цифра 7 в назві автомобіля говорить про кількість пасажирів, яких автомобіль може перевозити одночасно. На європейському ринку модель доки не представлена.
Infiniti FX
Infiniti FX - середньорозмірний престижний кросовер, що випускається з 2002 року Nissan під брендом Infiniti. Побудований на платформі FM, як і задньопривідне спорт-купе Nissan 370Z. З 2008 року випускається друге покоління. Infiniti FX не продається в Японії.
Toyota eCom
Toyota eCom - компактний електромобіль японської компанії Toyota. Вперше був представлений на Токійському автосалоні в 1997 році. Автомобіль створений в рамках проекту з розробки екологічно чистих автомобілів за нормами ZEV.
Toyota iQ
Toyota iQ - 4-х місний автомобіль міського типу. У назву iQ, i походить від individuality (індивідуальність), innovation (інновація) і intelligence (інтелект), в Q вкладений сенс quality (якість), cubic (кубічний), cue (сигнал, щоб змінити свій стиль).
Mitsubishi Eclipse
Mitsubishi Eclipse - чотиримісний (2 2) спортивний автомобіль з кузовом купе. Випускається з 1989 року, тільки в леворульних варіанті. Названий на честь англійської гоночної коні XVIII століття, яка виграла 26 забігів. Станом на 2009 рік Екліпс офіційно доступний в США, Канаді, Мексиці, Саудівській Аравії, Кувейті, ОАЕ, Китаї, Південній Кореї, Філіппінах та Бразилії.
Nissan 350Z
Nissan 350Z - спортивний автомобіль, що випускається корпорацією Nissan Motor Co. 350Z - п'яте покоління автомобілів Nissan серії Z, починаючи з Datsun 240Z 1969 року.


title: Презентація на тему «Зовнішнє незалежне оцінювання» (варіант 1)

text:
Зовнішнє незалежне оцінювання
Презентація на тему:
Виконала: учениця 11 класу
Лісничанської ЗОШ
Громович Уляна
 це іспити для вступу до вищих навчальних закладів в Україні.
ЗНО — це комплекс тестів. ЗНО спрямовано на визначення рівня знань випускників середніх навчальних закладів при їхньому вступі до вищих навчальних закладів.
Мета зовнішнього незалежного оцінювання: підвищення рівня освіти населення України та забезпечення реалізації конституційних прав громадян на рівний доступ до якісної освіти, здійснення контролю за дотриманням Державного стандарту базової і повної середньої освіти й аналізу стану системи освіти, прогнозування її розвитку.
Результати зовнішнього незалежного оцінювання зараховуються як результати державної підсумкової атестації і як результати вступних іспитів до вищих навчальних закладів.

Зовнішнє незалежне оцінювання - це
Які я бачу позитивні сторони ЗНО?
Створення умов рівного доступу до освіти для всіх;
Об’єктивність;
Долання корупції на локальному рівні, але поява глобальної корупції;
Наближення до європейських стандартів.
Які я бачу негативні сторони ЗНО?
Загромадженість  інформацією;
Недоцільність результатів;
Помилкові результати;
Завдання поза програмою;

Що необхідно зробити для того, щоб успішно скласти ЗНО?
Готуватись до ЗНО слід системно. Виділіть конкретний час протягом дня для підготовки.
Під час занять слід вимкнути музику, попросити оточуючих Вас не відволікати. Треба зосередитись тільки на вивченні матеріалу.
Під час занять робіть перерви, провітрюйте приміщення.
Працюйте над тестовими завданнями із секундоміром
Робіть конспекти. Не потрібно заучувати напам’ять певні тексти, вчіться робити короткі записи, нотатки, регулярно їх переглядайте.
Повторюйте вивчений матеріал.
Перед складанням тестів ЗНО слід відпочити. Вже після обіду важливо припинити готуватися, здійснити прогулянку на свіжому повітрі, прийняти душ. З вечора слід підготувати одяг, документи, перевірити чи пишуть ручки, олівці, годинник. Не забудьте завести будильник.
Перш за все слід заспокоїтись і не нервувати. Ви готувались не один день, тому все буде добре, все вийде!


title: Презентація на тему «The effect of fast food on the human body»

text:
Now some of the harmful foods are fast foods. Many people use them every day. They do not think that it affects their health very negative way. Fast food has fast food, which abounds in various cafes. Unfortunately, this food is a "product of" modern times. Many people can not pay attention to correct and healthy diet, because they are incredibly loaded.
If you often eat fast food, you may have the most serious stomach problems (indigestion, various disorders, gastritis, etc.). Fast food is very high in calories, so it gives fans of hamburgers, cheeseburgers and French fries to obesity.
In the brains of people with irreparable changes occur when they eat fast food very often. Content fast food contributes to poor functioning of the hippocampus. Recall that the hippocampus is responsible for spatial reasoning.
The worst thing is that people know the danger of fast foods, but they continue to use it. Children are particularly at risk. Frequent consumption of fast food disrupts the digestive system, and as a result the child may lag behind in development.
A high intake of saturated fats and simple carbohydrates associated with disturbances in the functioning of the hippocampus, which plays a central role in learning and memory. Since adolescence is a critical period for brain development, the excessive consumption of fast food at this time the most dangerous to the mental faculties.
These rats were eating fast food every day
Bon appetit!
It is better to eat fruits and vegetables. They only contain vitamins.


title: Презентація на тему «Види презентацій»

text:
Види презентацій
Підготувала: Герасименко Аліна
Торгові презентації використовуються торговими агентами під час укладання угоди. Вони дають змогу за короткий час подати всю інформацію про товар, значно заощадивши час. Такі прпезентації дають змогу роз’яснити основні положення і переваги, які здобуває покупець. У торгових презентаціях можуть використовуватись всі види презентацій
Маркетингові презентації використовуються при підготовці умов для майбутніх торгових презентацій. Їх застосовують для широкої аудиторії (проводяться на виставках-ярмарках або в офісі покупця), для навчання агентів з продажу. У маркетингових презентаціях можуть використовуватись всі види презентацій.
Навчальні презентації призначені для допомоги викладачу забезпечити зручне і наочне подання навчального матеріалу.
Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Микола Гумільов»

text:
Микола Гумільов
«Работать,гнуть, бороться!
И легкий сон мечты
Вольётся
В нетленные черты.»

російський поет Срібного століття, творець школи акмеїзму, перекладач, літературний критик, мандрівник, офіцер.
Микола Степанович Гумільов народився 3 квітня (за старим стилем) 1886 року в Кронштадті, де його батько працював військовим лікарем. Незабаром його батько вийшов у відставку, і сім'я переїхала в Царське Село. Вірші та розповіді Гумільов почав писати дуже рано, а вперше в пресі його вірш з'явилося в газеті "Тіфліський листок" в Тбілісі, де родина оселилася в 1900 році. Через три роки Гумільов повертається в Царське Село і надходить в 7-й клас Миколаївської гімназії, директором якої був чудовий поет і педагог І. Ф. Анненский, що зробив великий вплив на свого учня.

Микола Гумільов вчився в Царськосель-ській гімназії. Де з 12 років почав писати вірші
Гумільов у  7-му класі

Навчався Гумільов недуже добре і закінчив гімназію у двадцять років, в 1906 році. Роком pаніше у гімназиста вийшла пеpша книжка віршів - "Шлях конквістадоpов".

Коли,директор гімназії в якій навчався М. Гумільов, поет pосійського символізму - Інокентій Федорович Анненський помер, Гумільов присвятив йому вірш "Семіpаміда", що увійшов  в книгу "Перли" (1910). До другої річниці смеpті Анненського він написав ще один вірш надрукований в жуpналі "Аполлон" (1912, # 9).Це був його перший наставник.

Дpугим - заочним -
наставником Гумільова
був Валеpій Якович
Бpюсов. він зустрів pецензією (не занадто
похвальною) пеpший,
учнівський збірник віршів поета і не залишив
увагою наступні
його книги. зав'язалася
пеpеписка.

Микола Гумільов - не тільки поет, але й один з найбільших дослідників Африки. Він здійснив кілька експедицій по північно - східній Африці і привіз до Музею антропології та етнографії імені Петра Великого багатющу колекцію.
Між поїздками
Навесті 1910 року Гумільов  зустрічає Єлізавету Дмітрієву, у них зав'язується роман. Гумільов навіть пропонує поетесі війта за нього заміж. Але Дмітрієва воліє Гумільову іншого поета і  Його колегу по редакції "Аполлона" - Максіміліана Волошина. Восени, коли скандально викривається  Особистість Черубіной де Габріак - Літературної містіфікації Волошина і  Дмітрієвої, Гумільов дозволяє собі невтішно Висловитися про Поетесу, за що отримує виклик на дуель від Макса Волошина. Дуель відбулася 22 листопада 1909 року і новина про неї потрапила в багатостоличні журнали і газети. Обидва поета залишилися живі: Гумільов промахнувся (або стріляв у повітря), пістолет Волошина дав осічку.

У 1910 році вийшла збірка "Перли", в який як одна з частин були включені "Романтичні квіти". До складу "Жемчугов" входить поема "Капітани", одне з найвідоміших творів Миколи Гумільова. Збірник отримав хвалебні відгуки В. Брюсова, В. Іванова, І. Анненського та інших критиків, хоча її називали "ще учнівської книгою"

АННА і МИКОЛА познайомилися в Різдвяний святвечір-24 грудня 1903 Тоді 14-річна Аня Горенко була стрункою дівчиною з величезними сірими очима, різко виділяється на тлі блідого обличчя і прямого чорного волосся. Побачивши її точений профіль, гарний 17-річний юнак зрозумів, що відтепер і назавжди ця дівчинка стане його музою, його Прекрасною Дамою, заради якої він буде жити, писати вірші і здійснювати подвиги.

У той час палкий юнак щосили намагався наслідувати свого кумира Оскара Уайльда. Носив циліндр, завивали волосся і навіть злегка підфарбовував губи. Однак, для того щоб завершити образ трагічного, загадкового, злегка надломленого персонажа, Гумільову не вистачало однієї деталі. Всі подібні герої неодмінно були поглинені фатальною пристрастю, мучились від нерозділеного або забороненого кохання - загалом, були вкрай нещасливі в особистому житті. На роль прекрасної, але жорстокої коханої Аня Горенко підходила ідеально. Однак Ганна була закохана в іншого. Володимир Голенищев-Кутузов - репетитор з Петербурга - був головним персонажем її дівочих мрій.
25 квітня 1910 року в Миколаївській церкві села Микільська Слобідка Гумільов обвінчався з Анною Андріївною Горенко (Ахматової).

У 1911 році при найактивнішій участі       М. Гумільова був заснований «Цех поетів», в який, крім Гумільова, входили Анна Ахматова, Осип Мандельштам, Володимир Нарбут, Сергій Городецький, Кузьміна-Караваєва, Зенкевич та ін

У 1915 році Микола Гумільов воював на Західній Україні (Волинь). Тут він пройшов найтяжчі воєнні випробовування, отримав Георгіївський хрест, яким дуже пишався. На це Анна Ахматова відгукнулася дещо скептично:

«Долітають рідко вести До нашого ганку. Подарували білий хрестик Твоєму батькові.»

Так вона писала маленькому синові Льву.

У квітні 1916 року, поет прибув у гусарський полк, що стояв біля Двінська. У травні Гумільов знову був евакуйований до Петрограда. Описана в "Записках кавалериста" нічна стрибка в спеку коштувала йому запалення легенів. Коли лікування майже закінчилося, Гумільов без попиту вийшов на мороз, в результаті чого хвороба знову загострилася.
В 1916 вийшла збірка віршів "Сагайдак", в який увійшли вірші на військову тему.

Гумільов у воєнний період
Другий шлюб
Розрив з Анною Ахматовою був неминучий.Вона пішла до іншного , а Гумільов назло жінці сказав:
−Хорошо, конечно. Я тоже хотел Вам сказать, Анна, я женюсь.
− Кто она?
− Анна Николаевна Энгельгардт.

«Я назвал первое имя, которое пришло мне в голову – имя хорошенькой Анечки Энгельгардт. Когда я пришел к ней сделать предложение, она чуть не упала в обморок от радости и неожиданности» − очень редко из таких мотивов вырастает счастливый брак.

Прибувши до Парижа, проходив службу в якості ад'ютанта при комісарові Тимчасового уряду, де подружився з художниками М. Ф. Ларіоновим і Н. С. Гончарової.

У Парижі поет закохався в наполовину росіянку-наполовину француженку Олену Кароловну дю Буше, дочку відомого хірурга. Присвятив їй віршований збірник "До Синьої зорі", вершину любовної лірики поета.

Насправді ж у Гумільова було 5 неофіційних шлюбів. Дві  дитини. І самотність довжиною в життя. Літературознавці сперечаються і міркують  кого із всіх жінок та коханок Гумільова можна вважати його єдиною «вдовою».

Ирину Одоевцеву часто называли «невенчанной женой». Ларису Рейснер – губительной силой. Марию Кузьмину-Караваеву – «тихой ласковой музой». Елену Дюбуше, за которой поэт ухаживал в Париже в 1917 году, – «синей звездой». Многих называли по-разному. И только Анна Ахматова была его вдовой.

3 серпня 1921 Микола був заарештований за підозрою в участі у змові «Петроградської бойової організації В. Н. Таганцева». Кілька днів Михайло Лозинський і Микола Оцуп намагалися виручити друга, але, незважаючи на це, незабаром поет був розстріляний.

Основні теми лірики Гумільова - любов, мистецтво, смерть, також присутні військові та «географічні» вірші. На відміну від більшості поетів, практично відсутня політична і патріотична лірика.

В Гумилёве было много хорошего. Он обладал отличным литературным вкусом, несколько поверхностным, но в известном смысле непогрешимым. К стихам подходил формально, но в этой области был и зорок, и тонок. В механику стиха он проникал, как мало кто.
                             Ходасевич, «Некрополе»


Презентація на тему «Вишивання» (варіант 2)


Презентація на тему «Відомі люди Одеси»


title: Презентація на тему «Києво-Печерський патерик»

text:
Києво-Печерський патерик

		Патерик складений в XIII столітті на основі листування єпископа Володимиро-Суздальського Симона (помер 1226) і ченця Печерського монастиря Полікарпа. У «Патерик» включено лист Симона, з якого відомо, що Полікарп один час був ігуменом Косьмодем'янского монастиря в Києві. Він звернувся до єпископа Симона (також постриженика Києво-Печерського монастиря) за підтримкою, тому що хотів за допомогою київської княгині Верхуслави та її брата — великого князя — Юрія Всеволодовича також стати єпископом. Але Симон докорив Полікарпа за честолюбство і суєтність помислів і навів у приклад перших ченців Києво-Печерського монастиря, про діяння яких розповів у дев'ятьох докладених до послання «словах». Вважається, що вони були написані Симоном раніше і тільки додані до листа. Ні лист Полікарпа, ні його відповідь на лист Симона не відомі, але, мабуть, він взяв до уваги поради Воладимирського єпископа. Таким чином, до записів Симона Полікарп приєднав свої власні записи монастирських переказів. Усього ним записано 11 оповідань про перших ченців.

		Наприкінці XI — поч. XV ст. виникли дві нові редакції — Арсеніївська і Феодосіївська. Арсеніївська редакція виключила всю епістолярну частину і деякі «слова», зате додала «Житіє Феодосія Печерського»  «Похвалу Теодосію», «Сказання про початок Печерського монастиря» з Повісті временних літ. Феодосіївська редакція доповнила основний текст «словом» про охрещення княгині Ольги і князя Володимира, учительними «словами», житіями руських і візантійських святих.
		У 1460—1462 рр. клірошанин Печерського монастиря  Касіян створює дві нові редакції П., основані безпосередньо на Найдавнішій. Усі редакції відрізняються принципами добору матеріалу і системою компонування творів (тематична, за авторськими циклами або хронологічна).

		Літературними зразками для Симона і Полікарпа служили перекладні патерики: Синайський, Скитський, Єгипетський. Але основними джерелами Патерика були монастирські перекази і печерський «літописець», на який посилається Полікарп. Оповідання, написані ним, відрізняються більшою жвавістю, безпосередністю в порівнянні з творами Симона. Володимирський єпископ більше орієнтувався на книжні зразки, у Полікарпа сильніше фольклорна основа. Його тексти відрізняються чіткою сюжетною побудовою і цікавістю. П. уважніший до людської особистості як такий. Особливе місце в Полікарпа займають оповідання про викриття ченцями князівських неправд і про допомогу несправедливо скривдженим. Літописи підтверджують, що Києво-Печерський монастир нерідко перебував в опозиції до київського князя.
		Вміст
		Початкова історія монастиря представлена «Словом про створення церкви Печерської» Симона. Його джерелами були незбережене «Житіє Антонія», у меншому ступені «Житіє Теодосія» Нестора, «Літописець Ростовський», на який він безпосередньо посилається в посланні до Полікарпа. Історія побудови церкви з'являється в розповіді Симона як ланцюг чудес, створених Богородицею. Одне з головних діючих осіб розповіді — варяг Шимон, що ніби-то прийшов на Русь при Ярославі Мудрому. Привезені ним вінець і золотий пояс з розп'яття, зробленого за наказом його батька Африкана, стають святинями монастирського Успенського собору, а пояс є ще і мірою довжини, що використовують при закладенні храму.


title: Презентація на тему «Романтизм» (варіант 4)

text:
Романти́зм
Виконала
Учениця 9-А класу
Зарубіна Тетяна
Харків-2013
Харківська гімназія №55
Ідеологія
Характерними ознаками романтизму є заперечення раціоналізму, відмова від суворої нормативності в художній творчості, культ почуттів людини. Його ідеологія спирається на культ індивідуалізму, на підкреслену, загострену увагу людської особистості, до психологічних проблем її внутрішнього "Я". У центрі зображення романтиків винятковий характер у виняткових обставинах.

Романтизм в архітектурі

Романтизм в архітектурі

Романтизм в архітектурі

Романтизм в архітектурі

Романтизм в архітектурі

Романтизм в архітектурі

Романтизм в архітектурі

Живопис

Живопис

Живопис

Живопис

Живопис

Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Історія грошей» (варіант 2)

text:
Історія грошей
Історія створення грошей
В економічній теорії виділяють дві основні концепції походження грошей:
Раціоналістична — гроші виникли як наслідок певної раціональної угоди між людьми через необхідність виділення спеціального інструменту для обслуговування сфери товарного обігу.
Еволюційна — гроші виділяють із загальної товарної маси, оскільки вони найпридатніші для виконання функціональної ролі грошового товару. Той чи інший товар стає грішми лише в межах певної особливої суспільної форми, товарного виробництва й обігу.

Найдавнішими монетами відкарбованими на українських землях були емісії грецьких колоній заснованих на північному узбережжі Чорного моря Випускались вони впродовж 6 ст. до н. е. Однак ареал їх розповсюдження є незначним. Одночасно поширювались і монети карбовані на монетних дворах материкової Греції Значно частіше зустрічається на українських землях монетна продукція стародавнього Риму. Насамперед, це срібні денарії імператорської епохи, особливо часів панування імператорів . Ці монети перебували в обігу до 5 ст. Знахідки пізнішого часу є рідкими.
У 6-7 ст. на землях України з'явилася невелика кількість візантійських монет — срібних та бронзових, рідше золотих.
З найдавніших часів грішми були різні товари: хутра звірів, металеві сокири, мушлі каурі тощо. Однак завдяки своїм фізичним властивостям найбільш вживаним загальним еквівалентом вартості дуже швидко стають благородні метали: золото та срібло. Згодом вони набирають форми монет.
У своїй «Історії»Геродот вказує, що першими використовувати металеві монети почали лідійці. Сучасні вчені вважають, що перші монети були з електрума і чеканились  Швидке розповсюдження монет пов'язано із зручністю їх зберігання, дроблення і об'єднання, відносною великою вартістю при невеликій вазі та обсягу, що є дуже зручним при обмінних операціях.
Паперові гроші або банкноти були вперше використані в Китаї за часів династії Сун. Ці банкноти, відомі як «jiaozi», еволюціонували з векселів, що були у використанні з сьомого сторіччя. Тим не менш, вони не витісняють традиційних грошей, і були у використанні поряд з монетами. В Європі банкноти були вперше випущені Банком Стокгольма в 1661 році.
І яких тільки не існувало "грошей" як одиниць обміну! У племен Азії, Африки і Океанії цю роль виконували черепашки каурі. У Грецьких колоніях Північного Причорномор'я, а також у Ольвії предметом торгівлі та вивозу була риба, пшениця й інші злаки. Тисячоліттями засобом обміну в Китаї слугували стандартні відрізи шовку. На Алясці, як і в Росії за часів Петра І, роль грошей відігравало цінне хутро.
Найбільшими і найоригінальнішими вважаються гроші з острова Яп архіпелагу Каролінських островів у західній частині Тихого океану
Каролінських островів у західній частині Тихого океану. Вони й досі перебувають в обігу, хоч їх не можна ні носити, ні сховати в кишеню. Це диск з вапняку з отвором у середині, в який можна просунути палицю для перекочування. Великі монети мають діаметр 3,5 метра і важать 5 тонн.
Після встановлення на українських землях більшовицького режиму, а згодом і включення їх до складу СРСР тут були поширені знаки радянського зразка. На західноукраїнських землях у міжвоєнний період використовувались гроші держав, до складу яких вони входили: у Галичині польська марка, а з 1924 — злотий, що дорівнював 100 грошів, на Закарпатті — чехословацька крона, яка ділилася на 100 геллерів, а на Буковині — румунська лея, що складалася з 100 бані.
Законом Української Народної Республіки  грошовою одиницею стала гривня, яка дорівнювала 1/2 карбованця і ділилася на 100 шагів. В обігу перебували грошові знаки вартістю 10, 25, 50, 100, 250, 1000 карбованців, а також 2, 5, 100, 500, 1000 і 2000 гривень. Гривні всіх номіналів, крім 5 гривень були надруковані у Берліні, 5 гривень випускались у Станіславі . Карбованцеві купюри друкувались у Києві, Кам'янці Подільському та в деяких інших містах. Поліграфічний рівень їх виконання значно гірший і у зв'язку з цим їх часто підробляли. Розмінна монета — шаги, випускались у вигляді поштових марок, номінальною вартістю 10, 20, 30, 40 та 50 шагів.
Монети древньої Русі — дірхеми, куни, ногати, гривні
100 гривень Української Народної Республіки, 1918
Срібляник Ярослава Мудрого(1019—1054).Лицьова — св. Георгій, зворотна —тризубець.
Після відновлення державної незалежності України 1991 р. взято курс на запровадження в обіг власної грошової одиниці — гривні, яку було введено у вересні 1996.
Виготовлення, зберігання, придбання, перевезення, пересилання, ввезення в Україну з метою збуту, а також збут підробленої національної валюти України у виді банкнот чи металевої монети, іноземної валюти є кримінально караним.
5 жовтня 2011 року з нагоди 20-ї річниці створення Національного банку України ведено в обіг пам'ятні банкноти номіналом 50 гривень зразка 2004 року (2011 року випуску). На лицьовому боці банкнот спеціальною фарбою, що змінює колір із золотистого на зелений в залежності від кута зору, надруковано напис «НБУ 20 років». Всього видрукувано 1000 банкнот; вони є законним платіжним засобом на території України і функціонують в обігу разом з банкнотами номіналом 50 гривень зразка 2004 року попередніх років випуску.
Дякуємо за увагу