title: Презентація на тему «Дизайн освещения»

text:
Дизайн освещения
Работу выполнил ученик 10-а класса
 Гиниятуллин Владислав
Таяние льдов и восход солнца
Чашечку кофе?..
Вязаные светильники
Надувные светильники
Небесные светила
Зеленая лампа
Светильники из картона
Бумажные «грезы»
 Подвесной светильник
Кувшинчик со светом
Молодой дизайнер из Норвегии предлагает хранить памятные безделушки... в стеклянных банках. Встроенный источник мягкого рассеянного света превращает каждую из них в необычный и очень милый светильник.
 День влюбленных: СВЕТлые подарки
 Светильник из песка
Настольная версия светильника
Светильники похожи на плоды пустынных растений, иссушенные палящим солнцем


title: Презентація на тему «French cuisine» (варіант 2)

text:
French cuisine was codified in the 20-th century and  become the modern haute cuisine. Knowledge of French cooking has contributed significantly to Western cuisines and its criteria are used widely in culinary education.
cuisine regionale (regional cuisine)

cuisine bourgeoise (prevailing French cuisine)

haute cuisine (fine cuisine, haute cuisine)
 Truffles are a group of valuable and highly sought-after, edible underground fungi. Found in close association with trees, truffes are highly prized as food. They have a smell similar to deep-fried sunflower seeds or walnuts.
Truffles
Bechamel sauce
 Bechamel sauce also known as white sauce, is made with a roux of butter and flour cooked in milk. It is one of the mother sauces of French cuisine and is used in many recipes of Italian and Bulgarian cuisine, for example lasagne.
Souffle
 A souffle is a lightly baked cake made with egg yolks and beaten egg whites combined with various other ingredients and served as a savory main dish or sweetened as a dessert.
 Fondue is a French dish of melted cheese served in a communal pot over a portable stove, and eaten by dipping long-stemmed forks with bread into the cheese.
Fondue
Croissant
  A croissant  is a buttery flaky  bread roll. Croissants are made of a layered yeast-leavened dough. The dough is layered with butter, rolled and folded several times in succession, then rolled into a sheet, in a technique called laminating.
Long loaf (Baguette)
 Baguette is a long thin loaf of French bread which is usually
made from basic lean dough. It varies according to its length
and crisp crust.
The baguettes are also used
for making sandwiches
and snacks.
Standard baguette has a diameter of about 5 or 6 cm
and the usual length of about 65 cm, although baguette can be up to one meter long!
Fruit juices
Mineral water
Very popular coffee


title: Презентація на тему «Лев Давидович Троцький»

text:
Лев Дави́дович Тро́цький (справжнє прізвище — Бронштейн) (*26 жовтня (7 листопада) 1879, с. Янівка, Російська імперія — †21 серпня 1940, Койокан, Мексика) — більшовицький політичний діяч Російської імперії, Російської республіки та СРСР, літератор. Один із організаторів збройних інтервенцій Росії в УНР у 1918–1919 роках.
Народжений в Україні як Лейба Давидович Бронштейн, був професійним революціонером і теоретиком-марксистом. У перші роки після революції 1917 року у Російській імперії був одним з найвпливовіших політиків в РСФРР і, потім, у СРСР, — спершу як Народний комісар закордонних справ, а потім як організатор і головнокомандувач Червоної армії та Воєнний народний комісар. Він був також одним із засновників Політбюро Російської Компартії. Теоретик перманентної революції.
Троцький у засланні в Іркутській губернії. 1900 рік
Троцький
 у 1917році
Внаслідок жорстокої боротьби за владу з групою Йосипа Сталіна у 1920-тих роках, Троцького було виключено із Комуністичної партії та депортовано із Радянського Союзу.
Протокол рішення про висилку Троцького за межі СРСР
1940 року, під час перебування у Мексиці, в вимушеному екзилі, він був за наказом Сталіна вбитий Рамоном Меркадером — агентом НКВД.

Ідеї Троцького є базою для комуністичних теорій, об'єднаних під назвою троцькізм, а також різноманітних радикальних рухів лівого спрямування.
Карикатура:  Троцький надуває мильні бульбашки соціалізму
Червоний пропагандистський 1918 року. Троцький вбиває "змію контрреволюції"
Радянський пропагандистський плакат
Плакат: Ленін і Троцький лікарі "хворої" Росії
Плакат: "Мир і свобода в совдепії"


title: Презентація на тему «Лирика»

text:
Лирика
Поэтические произведения
Теория
Лирика - Один из трех основных родов художественной литературы (наряду с эпосом и драмой), в котором действительность отражается путем передачи глубоких душевных переживаний, мыслей и чувств автора, обычно в стихотворной форме. Совокупность произведений такого рода поэзии.  Эмоциональные элементы в произведении, в творчестве какого-л. писателя.
 Род музыки с преобладанием эмоционально-субъективных элементов.
Состояние, настроение, при котором эмоциональные элементы преобладают над рассудочными; лиризм .
Лирика в Энциклопедическом словаре:
Лирика - (от греч. lyrikos - произносимый под звуки лиры) - род литературный(наряду с эпосом, драмой), предмет отображения которого – содержание внутренней жизни, собственное ""я"" поэта, а речевая форма – внутренний монолог, преимущественно в стихах. Охватывает множество стихотворных жанров, например: элегия, романс, газель, сонет, песня, стихотворение. Любое явление и событие жизни в лирике воспроизводятся в форме субъективного переживания. Высокие образцы лирической поэзии создали Анакреонт, Катулл, арабские поэты 6-8 вв. : Саади, Ф. Петрарка, Дж. Байрон; в России - А. С. Пушкин, А. А. Блок.

Лирика А.С. Пушкина
Рано начавшаяся литературная деятельность Пушкина с каждым годом совершенствовалась, пока не достигла конца его кратковременной жизни полной художественной зрелости.
В развитии поэтического творчества поэта разделяют три периода.
Первый период – подражательный (1815-1822)
Второй период – переходный (1822-1829)
Третий период – полной самобытности (1829-1837)
«Лирический герой — это объективизация авторского сознания, осмысление и оценка действительности под определенным углом и поэтому, хотя он не может быть полностью отождествлен с автором, но в известной мере является носителем его мировоззрения, выражает отношение автора к действительности», — это определение Н. Степанова («Лирика Пушкина»).


title: Презентація на тему «Субкультури» (варіант 1)

text:
Субкультури
підготували:
Котенко Роман
Богдан Олександр
11-В клас
Вступ
	Субкультýри — сукупність культурних зразків, тісно пов'язаних з домінантною культурою і у той же час відмінних від неї. У антропології  — група людей у межах більшого суспільства з відмінними стандартами та моделями поведінки.
Як розпізнати субкультуру?
Субкультурам притаманні суворі внутрішні заходи, спрямовані на забезпечення їхньої стійкості.
Субкультурам властивий структурований процес навчання, протягом якого кандидати вчаться, як стати членами.
Субкультурам притаманний дуже виразний ступінь автентичності, який творить настільки міцні суспільні межі, що групу можна назвати субкультурою. Майбутні члени мають показати досвідченим членам, що вони зрозуміли альтернативні правила, що вони — «свої».
Субкультури формуються навколо добровільних об'єднань.
Субкультури творять власні субінтерпретації норм загалу — вони або повністю відкидають їх на користь власних, або трішки їх змінюють, щоб надати сенсу способові життя своєї субкультури. Жодна субкультура як така не є відхиленням. Групі, що певним чином відходить від норми, притаманний активний процес залучення нових членів. Вони формуються навколо єдиного харизматичного символу чи літератури.
Види субкультурних груп
Субкультурні групи бувають двох типів:
Всеохопна інституція — це соціальний простір, у якому члени субкультури живуть і працюють із однодумцями — відрізані від загалу. Вони живуть замкнуто і відокремлено. Це — втеча від суспільства.
Діяльність у суспільстві — тип, протилежний до першого. Його члени не схвалюють правил загалу, але діють у його межах. Це — навернення суспільства. Протистояння.
	Інший погляд на відмінності серед субкультур виділяє такі два типи: естетична субкультура й опозиційна субкультура. Естетична субкультура просто відрізняється від культури загалу. Натомість опозиційні субкультури протистоять певним суспільним інститутам або звичаям.
Відмінності між субкультурами
Одні субкультури пов'язані з територією, а інші — ні.
Одні мають систему підготовки нових членів, інші ж — ні.
Одні займаються залученням нових членів, інші — ні.
Одні субкультури ієрархічні, інші ж — ні.
Одні вдаються до повстання, інші — до протистояння або ізоляції.
Причини формування субкультур
	Групи субкультур формуються через потребу втечі від загалу і намагаються знайти нове значення речей — вони постають з колективної і майже стихійної потреби по-новому визначити щось важливе для суспільства. Щоб вирішити суперечності в основній культурі, якщо вона вже не забезпечує наступне покоління дієвою ідеологією, субкультура набирає форми у власній музиці, моді та ритуалах, які здатні творити.
Теорії формування субкультур
Субкультуру визначають з марксистського погляду у контексті класу.
Субкультуру визначають з марксистського погляду, але без класової структури.
Субкультуру визначають як протистояння гегемонії — це субкультура на вищому рівні.
Пост-структуралісти визначають субкультуру як індивідуальне або групове протистояння. У 70-их роках пост-структуралісти розглядали вищий клас як такий, що горне до себе робітників, і тим мотивує їх разом із нижчим класом ставати заможнішими. З цього і виникла субкультура — щоб вирішити конфлікти між класами. Спільним тут є протистояння домінантній культурі. Якщо культура — це суспільне творіння, відтворення сенсу, значення та свідомости, то домінантна культура мусить бути найпоширенішою культурою — культурою, якій все до снаги.
Готи
	Го́ти (англ. Goths, від англ. Gothic у значенні варварський, грубий) — субкультура, що зародилася наприкінці 70-х років XX століття у Великобританії на основі панк-руху. Готична субкультура досить різноманітна і неоднорідна, однак для всіх її представників в тому чи іншому ступені характерні специфічний імідж і інтерес до готичної музики. Від початку будучи молодіжною, нині у світі субкультура представлена людьми віком від 14 до 45 років і старшими.
Хіпі
	Хі́пі — міжнародний молодіжний рух, виник у 1965 році у Сан-Франциско у контексті лібералізації і демократизації традиційного суспільства, один з найяскравіших проявів контркультури, мав пацифістське забарвлення, склав великий вплив на мистецтво, особливо рок-музику, з ним пов'язані такі поняття, як сексуальна революція, психоделічна революція. Занепав на початку 1970-их років, перетворившись на одну з субкультур. Був одним із символів епохи. Його учасники називали себе «Поколінням квітів, Дітьми квітів, Love Generation».
Панки
	Па́нки (від англ. punk — обезбашена молода людина; хтось екстремальний, незалежний) — молодіжна субкультура, покоління молодих людей на рок-естраді (середина 70-х рр. 20 ст.). Провідною інтонацією їхніх виступів став різкий протест проти будь-яких моральних і звичаєвих правил. Це відбилося насамперед на характері їх музики - панк-року (постійна зміна інтонації, надмірне використання ударних інструментів, переважання ритму над мелодією). Шокував глядачів і зовнішній вигляд виконавців у їх стилі завжди присутня неохайність і недбалість (різноколірний грим, лахміття старомодного одягу, обвішаного усіляким мотлохом).
Скінхеди
	Скінхе́ди, розм. скіни́ (англ. skinheads, від skin — шкіра і head — голова) — є членами субкультури, що виникла серед робочого класу, та молодих людей у Сполученому Королівстві в 1969 році, а потім поширились на інші частини світу. Названі на ім'я стрижені або наголо голені голови. Спочатку субкультура була заснована на цих елементах, а не політики і раси. Політичний спектр в бритоголових коливається від ультраправих, до вкрай лівих, хоча багато скінхедів є аполітичними.
Емо
	Емо (англ. emo: від англ. emotional — емоційний) — молодіжна субкультура, яка утворилась на базі прибічників однойменного музичного жанру. Найпоширеніша субкультура серед підлітків 13-17 років (хоча іноді трапляються й старші прихильники). Головне для представників цієї субкультури - емоції. І вони черпають їх звідусіль - із музики, книг, кіно. Часто в емо-музиці переважає крик («скрім»), плач, вереск.
-хуєсоси
ДЯКУЄМО ЗА УВАГУ!


title: Презентація на тему «Володимир Опанасович Караваєв»

text:
Володимир ОпанасовичКАРАВАЄВ

У славній плеяді видатних діячів медицини видне місце займає один із засновників вітчизняної хірургії, талановитий клініцист, великий вчений Володимир Опанасович Караваєв. Він присвятив усе життя медицині, ввібравши кращі риси лікаря. Його по праву вважають достойним учнем М.І. Пирогова. В.О. Караваєв не лише розвинув ідеї свого вчителя, але й зробив вагомий внесок у різні галузі медицини. Його новаторства і по сьогодні залишаються актуальними.

Народився Володимир Опанасович 8 липня 1811 р. у старовинному російському містечку В’ятка у сім’ї заможного, багатодітного купця.

у 16 років закінчив В’ятську гімназію
Став вільним слухачем на медичному факультеті Казанського університету.
У 1831 р. молодий лікар був нагороджений срібною медаллю і одержав диплом лікаря 1-го розряду.

У липні 1834 р. В.О. Караваєв від’їжджає до Німеччини.
Під час перебування у Берліні в клініці Грефе вперше відбулася зустріч молодих хірургів В.О. Караваєва і М.І. Пирогова, які на довго стануть світочами не лише російської та української, але й європейської хірургії.
Хоча М.І. Пирогов і В.О. Караваєв майже ровесники, але перший був уже досвідченим хірургом. Це, однак, не завадило їх дружбі: протягом року вони разом проводили заняття на трупах, вивчали підручники з хірургії і займалися накладанням пов’язок.

Караваєв, згадуючи цей період життя, пізніше написав: «З перших же днів нашого знайомства Микола Іванович порадив мені залишитися у цій спеціальності та не шукати іншої. Я прислухався до поради і тепер, через півстоліття, скажу, що його порада була вдалою. За це я завжди був йому вдячний, і збережу це почуття до кінця свого життя»

Цікаво знати: Караваєв був настільки митецьким хірургом, що навіть Пирогов приходив до нього на операції «полюбоваться  филигранным мастерством». Він оперував у багатьох хірургічних областях, особливо майстерно він видаляв катаракту, в основному безкоштовно. У відкриту їм амбулаторію на Подолі стікалися хворі з всіх кінців Росії. Невипадково тоді з'явилася приказка - «У Лаврі Богові помолитися і Караваєву поклонитися». Після смерті хірурга колишня вулиця Шулявська стала називатися Караваєвською (нині вулиця  Л.Толстого).

у 1836 р. М.І. Пирогов запропонував В.О. Караваєву місце в своїй клініці. Володимир Опанасович із захопленням працює хірургом, бере участь у експериментальних дослідженнях.
Його дисертація «De phlebitide traumatica» («Травматичне запалення вен»), написана згідно з вимогами того часу латинською мовою, за яку Караваєву у травні 1838 р. після публічного диспуту присвоїли ступінь доктора медицини.
Звичайно працювати з М.І. Пироговим було цікаво й корисно, але Володимир Опанасович мріяв про самостійну роботу і вакантне місце.

Караваєв знаходився на утриманні батька, оскільки ніде, у тому числі у військово-сухопутному госпіталі та Маріїнській лікарні для бідних, грошової винагороди за службу не отримував.
 Тому Володимир Опанасович хотів отримати місце у Кронштадський госпіталі , щоб не залежати матеріально від родини.

11 березня 1839 р. В.О. Караваєва було призначено у Кронштадський госпіталь ординатором. Його природний талант, наполеглива праця і рідкісна цілеспрямованість дали досить вагомі результати. За рік він виконав 113 операцій (у столичних клініках професори виконували по 15–30 операцій), розробив експерементальну методику пункції перикарда, успішно лікував цинготний випітний перикардит.
 У поданні медичного комітету, підписаного І.Т. Спасським, зокрема, зазначалося, що призначення В.О. Караваєва, який душею відданий своїй справі, професором Університету Св. Володимира можна вважати надзвичайно цінним надбанням цього навчального закладу.

В.О. Караваєв при викладанні дисципліни «Оперативна хірургія» поєднував опис техніки операцій з клінікою, патологією і терапією.
Багато уваги приділяв Володимир Опанасович також обладнанню кафедри. У навчальній кімнаті клініки поряд із столами для лабораторних занять і роботи студентів із мікроскопами стояло 5 шаф з інструментами, муляжами та різноманітними препаратами.

Варто відзначити також важливу подію в особистому житті Володимира Опанасовича. Влітку 1845 р. він одружився на доньці почесного громадянина Москви О.Д. Лухманова — Ганні Олександрівні Лухмановій. Його сімейне життя склалося благополучно, вони виростили та виховали 4 дітей: 2 синів та 2 дочок, дали їм хорошу освіту.

Переломним для В.О. Караваєва і всієї медичної науки виявився 1847 р., оскільки 18 лютого у клініці Київського університету була проведена друга в Росії операція з використанням ефірного наркозу (першу в Петербурзі виконав М.І. Пирогов лише на 4 дні раніше).

Цікавий той факт, що у 1844 р. Караваєва як одного з кращих очних хірургів Росії направили у Крим для виконання операції з приводу катаракти колишньому міністру царського уряду князю Голіцину; складна операція пройшла успішно. У 1950-х роках з цією ж метою його запрошували в Санкт-Петербург до самої імператриці.

Значний внесок зробив Караваєв і в отоларингологію. Він запропонував кілька способів операцій пластичного відновлення дефектів носа, описав оригінальний спосіб випрямлення спинки носа шматком шкіри з лоба, розробив метод накладання швів при пластиці твердого і м’якого піднебіння.
Караваєв — перший хірург, який запропонував у доантисептичний період спосіб ампутації з утворенням шкіряних та шкіряно-м’язових кусків зі зменшеною масою м’язів. Йому також належить пріоритет у застосуванні піднадкісткової резекції. У своїх працях від підкреслював, що надкісниця, по суті, є тим матеріалом, з якого генерується кісткова тканина.

Широке застосування отримав розроблений Караваєвим оригінальний і радикальний спосіб лікування випадіння прямої кишки, який за ефективністю і простотою був набагато кращим, ніж той, що застосовувався на той час. Ця проста, безкровна операція робиться і зараз, але, на жаль, мало хто згадує, що вперше вона була введена у практику саме В.О. Караваєвим.

Наприкінці лютого 1892 р. В.О. Караваєв захворів на грип, який ускладнився запаленням легень. Знову нагадав про себе ревматизм, який періодично загострювався з 1857 р.
В.О. Караваєв помер 3 березня 1892 р., похований з великими почестями на Байковому цвинтарі. Заупокійну літургію і поховання здійснив Петро Лебединцев, протоієрей кафедрального собору Св. Володимира, який три десятиліття назад, у 1862 р., в Києві відспівував тіло Т.Г. Шевченка.

Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Мірей Матьє. Життєвий і творчий шлях»

text:
Мірей Матьє. Життєвий і творчий шлях
Мірей Матьє народилася 22 липня 1946 року в Авіньйоні, в родині муляра, де була старшою з чотирнадцяти братів і сестер. Сім'я жила бідно, в холодному бараку; тільки після народження восьмої дитини вони отримали чотирикімнатну квартиру в муніципальному будинку.
У школі Мірей була круглою двієчницею, але пов'язано це було з відношенням до неї першої вчительки. Справа в тому, що дівчинка від народження була лівшею, а вчителька вимагала, щоб вона писала правою рукою; коли Мірей намагалася писати лівою, вчителька била її по руці лінійкою. У результаті Мірей стала запинатися при читанні, і вчителька вирішила пересадити її на останню парту. Після цього Мірей взагалі перестала слухати вчительку. Хоча в наступному класі у неї з'явилася інша вчителька, всі переживання сильно відбилися на Мірей, і в 13 років вона кинула школу і пішла працювати на фабрику з виготовлення конвертів.
Коли Мірей було 15 років, сім'я перебралася жити в кімнатної квартири, субсидувалася урядом, де була незнана досі розкіш - ванна кімната!«Це був найкращий день у моєму житті, - згадує Мірей, -я вперше прийняла ванну! Це було надзвичайне відчуття ».
Мірей з раннього дитинства любила співати і багато в чому була зобов'язана цим своєму батькові, прекрасному тенору.  Вона співала у церковному хорі, співала в дуеті зі своїм батьком, пристрасно любив оперу. У шістнадцятирічному віці вона взяла участь у міському конкурсі і зайняла друге місце. У 1965 році вона зуміла перемогти на цьому конкурсі, і мерія Авіньйона послала її в Париж для участі у телешоу «Гра фортуни» каналу «Теле-Діманш».
21 листопада 1966 Мірей Матьє вперше з'явилася перед французькими телеглядачами, виконавши пісню «Jezebel». Її виступ викликав фурор. Багатьом здавалося, що на сцені знову виступає Едіт Піаф, - так схожий був голос Мірей на голос співачки, що пішла з життя за три роки до цього виступу. А через день її батько і професійний продюсер Джонні Старк підписали контракт. C цього дня для Мірей почалася робота професійної співачки. Її навчали всього, що складає ремесло співака: вокалу, нотної грамоти, умінню триматися на сцені, правильно говорити, етикету і багато чому іншому, чому Мірей не могла навчитися в дитинстві.
Напередодні Різдва 1966 Мірей виступила на сцені найпрестижнішого концертного залу Франції - «Олімпія». На її прем'єрі були присутні багато зірок французької естради.
Мірей Матьє стає «послом французької пісні». Продавши понад 100 мільйонів платівок по всьому світу і маючи репертуар, що складається більш ніж із 1000 пісень французькою, німецькою, англійською, італійською, іспанською, провансальською, каталанською, японською, китайською, російською та фінською мовами, вона виступала перед найрізноманітнішою публікою майже у всіх країнах, і простий народ любить її так само, як і найшанованіші можновладці. Її вітали глави урядів, і відвідала вона усі чотири сторони світу. Мірей була першою західною виконавицею, яка дала концерти в Китаї.: «Місце, де вона найбільше почуває себе вдома», казав Джонні Старк, — «це сцена».
«У житті співака», — стверджує Мірей, — «не самі лише тріумфи й приємні спогади; є дні, коли ти мусиш виходити на сцену тоді, коли тобі цього найменше хочеться. І ти мусиш усміхатися, у той час як твоє серце — деінде через якусь неприємну подію, — ти мусиш просто тримати її в собі. Або втома, про яку ти мусиш забути, бо завіса всупереч усьому повинна піднятися. Дарма, що твоє серце у розпачі, коли тобі треба співати про радість; і не має значення, що ти до смерті лякаєшся, коли спалахує світло».
Її батько Роже, що помер у 1985-му, та її імпресаріо Джонні Старк, що пішов із цього світу в 1989-му, дуже пишалися б нею. Мірей продовжує співати ось уже понад 30 років, з допомогою своєї сестри Монік, яка ніколи її не покидає, своєї вірної помічниці Івонн та віри в Бога.
Підготувала
учениця 11 класу
Магаляс Аліна


title: Презентація на тему «Т-84У «Оплот»»

text:
Т-84У «Оплот»
Опис;
Т-84У «Оплот»;
Озброєння;
Броня;
Безпека;

Зміст
   Т-84У «Оплот» — український  основний бойовий танк, розроблений Харківським  конструкторським бюро з машинобудування імені О. О. Морозова.    У лютому 2000 р. основний бойовий танк Т-84 на підставі постанови Кабінету міністрів був прийнятий на озброєння армії України. Він отримавім'я «Оплот».
Загальне компонування основного бойового танка Оплот — традиційне (відділення управління знаходиться в носовій частині, бойове відділення — в центрі, а моторно-трансмісійне відділення — у кормовій частині машини).

Основний бойовий танк «Оплот» розроблений на базі Т-80УД, проте відрізняється від нього цілим рядом удосконалень, а саме:
нова зварно-катана башта;
вбудований динамічний захист нового покоління, що забезпечує підвищений захист в передньому секторі як від кумулятивних, так і від бронебійних снарядів;
тепловізійний приціл;
двигун потужністю 1200 к.с. замість 1000-сильного двигуна, встановленого на Т-80УД;
перехід на цифрову технологію в компонентах комплексу управління вогнем і суміжних з ним системах;
комплекс оптико-електронної протидії (оптико-електронним засобам ворога);
допоміжний агрегат живлення;
система розрахунку вигину каналу ствола;
система навігаційного забезпечення;
ширші бортові екрани, що забезпечують додатковий захист бортів корпусу і компонентів ходової частини від протитанкових засобів малого радіусу дії та піхоти супротивника.

Опис
Озброєння танка «Оплот» складається з 125-мм гармати, 7,62-мм спареного кулемета і 12,7-мм зенітного кулемета. У екіпажу танка також є автомати, гранати і сигнальний пістолет.
Основне озброєння — 125-мм гладкоствольна гармата КБА3, котра заряджається за допомогою автомата заряджання конвеєрного типу.
Боєкомплект до гармати становить 40 пострілів роздільного заряджання (снаряд і заряд);
Застосовувані боєприпаси: бронебійно-підкаліберні, кумулятивні, осколково-фугасні і ракети, керовані по лазерному променю;
Особливістю танка є наявність керованого озброєння, яке дозволяє вести вогонь з гармати керованими ракетами з лазерним наведенням і вражати цілі на відстанях до 5000 м. Ракети зберігаються в конвеєрі автомата заряджання так само, як і звичайні боєприпаси;
Вогонь зі спареного з гарматою кулемета можна вести з місця навідника або командира. Зенітний кулемет розміщений на командирському люку, має дистанційне керування і призначений для стрільби по повітряних і наземних цілях із закритими люками танка з місця командира.
Озброєння
На танк Оплот встановлено дизельний двигун 6ТД-2 потужністю 1200 к.с. Двигун сконструйований таким чином, що здатен ефективно працювати в будь-яких погодних умовах, у тому числі при високих температурах навколишнього середовища. Хоча 6ТД-2 є дизельним двигуном, він також може працювати на інших типах палива, в тому числі на бензині, гасі, паливі для дизельних двигунів або їх суміші в будь-якій пропорції.

Двигун оснащений пристроєм попереднього підігріву, що використовується при експлуатації танка в холодну погоду. Двигун також здатний ефективно працювати в умовах пустелі при температурах навколишнього середовища до 55 градусів Цельсія;

Місткість внутрішніх паливних баків становить 700 літрів. Ще 440 літрів палива перебувають у паливних баках, розташованих на надгусеничних полицях.

Вхідний пристрій двигуна забезпечує надходження у двигун повітря з найменш запиленої точки танка. Крім того, вхідний пристрій дозволяє танку долати водні перешкоди глибиною до 1,8 м без підготовки. Система дозволяє експлуатувати танк в жарких і запилених умовах в обсязі 1000-кілометрового пробігу без необхідності міняти фільтри, а також в умовах радіоактивного зараження.

Двигун
Основний бойовий танк Оплот має комбіновану систему захисту, що включає в себе пасивну броню, вбудований динамічний захист і низку інших пристроїв захисту танка, оптимізованих проти сучасних засобів ураження танків і значно знижують уразливість танка від всіх видів протитанкових засобів.
Броньовий захист танка «Оплот», що включає сучасну багатошарову броню і встановлений на вежі і корпусі комплект вмонтованого динамічного захисту другого покоління, забезпечує танку високий рівень живучості на полі бою.
 Пасивна броня являє собою свого роду «листковий пиріг», що складається з броньових листів та керамічних матеріалів, які чудово захищають від більшості нині існуючих засобів ураження за допомогою істотного збільшення стійкості до пробиття та ймовірності відколювання броні на внутрішній поверхні.
На передній частині корпусу та башти танка Оплот встановлено вбудований динамічний захист новітнього покоління типу «Ніж», який забезпечує захищеність як від кумулятивних, так і від бронебійно-підкаліберних боєприпасів. Вбудований динамічний захист настільки ефективний проти кумулятивних боєприпасів, що іноді при попаданні кумулятивного снаряду в танк екіпаж танка дізнається про це значно пізніше, вже після бою
Пасивна броня і вбудований динамічний захист в комплексі забезпечують чудовий захист від найсучасніших протитанкових засобів.

Броня
Живучість танка «Оплот» також підвищується за допомогою комплексу оптико-електронної протидії, що має назву «Варта» і включає в себе систему попередження про лазерне опромінення (вона попереджає про загрозу застосування засобів ураження, які наводяться за допомогою лазерного променя), освітлювачі постановки інфрачервоних перешкод і систему постановки димової / аерозольної завіси.
Система постановки димової завіси може функціювати як в складі вищезгаданого комплексу оптико-електронного заглушення «Варта», так і автономно. Система постановки димової завіси включає в себе 12 пускових установок димових гранат і пульту управління з кнопками пуску гранат. Гранати можуть вистрілювати або автоматично (у разі отримання сигналу від системи попередження про лазерному опроміненні супротивником), або в ручному режимі (з місця командира або навідника).
Система колективного захисту забезпечує захист екіпажу і внутрішнього обладнання танка від впливу ядерної зброї, радіоактивного пилу, отруйних та бактеріологічних речовин.

Безпека


title: Презентація на тему «Іздрик»

text:
Іздрик
Ю́рій Рома́нович І́здрик (16 серпня 1962, Калуш) — український прозаїк, поет, культуролог, автор концептуального журнального проекту «Четвер». Живе і працює у Калуші. Автор повісті «Острів Крк» (1994), поетичної збірки «Станіслав і 11 його визволителів» (1996), романів «Воццек» (1996, 1997), «Подвійний Леон» (2000) і «АМтм» (2004), збірки есеїв «Флешка» (2007), «Таке» (2009), «Underwor(l)d» (2011), «Іздрик. Ю» (2013), «Після прози» (2013), «AB OUT» (2014), низки повістей, оповідань, статей з культурології та літературознавства. Іздрик — один із творців станіславського феномену.
Юрко Іздрик народився в м. Калуш на Івано-Франківщині. Літератор зростав в інтелігентній родині, де шанували мистецтво та літературу. В школі вчився на відмінно, любив математику, грав у шкільному ансамблі. Тоді ж почав цікавитися літературою: читав В.Нестайка, С.Руданського, О.Купріна, Велику радянську енциклопедію. У 14 років написав перші вірші, щоправда російською мовою. Особливу роль у літературній творчості митця відіграв чотиритомник Хемінгуея, котрий став «першим підручником справжньої української літературної мови » і дав зрозуміти, «що всі речі, всі емоції, всі переживання, все взагалі можна передати своєю рідною мовою». Ю.Іздрик також закінчив музичну школу по класу віолончелі та фортепіано, самотужки опанував гру на гітарі та мандоліні.
По закінченні школи вступив на навчання у Львівський політехнічний інститут на механіко-технологічний факультет. У студентські роки вивчав історію мистецтва, відвідував публічні лекції з мистецтвознавства, грав у рок-гурті, брав участь у постановках самодіяльного студентського театру.
Закінчивши університет у 1984 р., Юрко Іздрик почав працювати інженером на Івано-Франківському заводі автоматизованих ливарних машин (1984–1986), згодом — у Калуському науково-дослідному інституті галургії (1986–1990).
Наприкінці 80-их років письменник активно включився у мистецьке життя: брав участь у численних офіційних та неофіційних мистецьких акціях, виставках, співпрацював з обласною комсомольською газетою. У 1989 р. розпочалася історія легендарного журналу — «Четвер». Перші два номери були самвидавними. У 1990 р. на одному з мистецьких заходів (під час підготовки бієнале «Імпреза», що відбулося в Івано-Франківську) Іздрик познайомився з Юрієм Андруховичем, що стало визначальним у житті автора. Юрко запропонував Андруховичу разом випускати «Четвер», на що той одразу ж погодився. Кілька років митці працювали над журналом разом. Дружні стосунки Ю.Андрухович та Ю.Іздрик підтримують до сьогодні.
Перші твори письменника з'явилися друком у самвидавних випусках журналів «Четвер» та «Відрижка» (Польща). В останньому надруковані перші вірші. У «Четверзі» були опубліковані цикл оповідань «Остання війна» та поетичний цикл «Десять віршів про Батьківщину». Після появи перших творів дехто з критиків вважав, що «Іздрик — це фікція, псевдонім Андруховича». Це й не дивно, адже у деяких творах Іздрика, Андруховича, а також Прохаська перегукуються певні сюжети, герої та навіть фрази, що й об'єднує та вирізняє творців «станіславського феномену» своєю оригінальністю. З часом Юрко Іздрик заявив себе як неординарний митець і ні про який плагіат вже мова не йшла.
Після літературного дебюту митець ненадовго перериває письменницьку творчість. Окрім редакції «Четверга», Іздрик починає активно займатися малярством (1990–1994). Про це свідчить участь у численних художніх виставках: «Провінційний додаток № 2» (1991), «Пасаж-1» (1992), «s-об'єкт» (1993), бієнале «Імпреза» (1993), «Дні сучасного мистецтва у Львові» (1994), «Повернення в Калуш» (1994) та ін. Поміж цим займається художнім оформленням книжок (збірка Ю.Андруховича «Екзотичні птахи і рослини») і журналів. Проводить персональні виставки — «Kchenkitsch» (1990, Ів.-Франківськ), «Колекція» (1993, Ів.-Франківськ, Львів, Чернігів), «Іздрик: живопис, графіка, трансильванія». Власне, ті чотири роки новонавернений художник заробляє на життя своїми малюнками: роботи користувалися популярністю й зараз знаходяться в приватних колекціях та галереях України, Польщі, Німеччини, Австрії, Іспанії, США, Таїланду. Втім, Ю.Іздрик поступово повертається до письменницької діяльності. Деякий час захоплюється театром, пише інсценівки «Цвіркун на запічку» (за Діккенсом), «Над прірвою у житі» (за Селінджером).
У 1994 році митець остаточно повертається до літературної творчості та діяльності. Автор «вийшов з підпілля», й у журналі «Сучасність» з'явилася перша «легітимна» публікація повісті «Острів Крк» (1994). Критика позитивно оцінила цей твір, і згодом він з'явився у польському перекладі на шпальтах журналу «Literatura na świecie» та окремою книгою у 1998 р. під назвою «Острів Крк та інші історії».
У перервах між написанням книг Ю.Іздрик співпрацює з газетою «День», продовжує редагувати «Четвер», займається музикою (проводить фортепіанний концерт № 1 («Імпреза-93»), фортепіанний концерт № 2 (персональна виставка в Івано-Франківському художньому музеї), створює музичні цикли на вірші Анни Кирпан та Юрія Андруховича.
Справжнім злетом у літературній творчості Юрка Іздрика став роман «Воццек» (1998), у якому автор по-справжньому розкрив своє обдарування.
У 2000 р. світ побачив наступний роман «Подвійний Леон». Окрім роботи над виданнями, Іздрик продовжував працювати над редакцією «Четверга». У 2004 р. з'являється принципово новий роман у новелах «АМтм». У 2008 р. з'явився останній 30-ий номер журналу «Четвер», видавництво якого поки що призупинено. У 2009 р. видається збірка есеїв та шкіців «Флешка 2GB» та «ТАКЕ», за яку автор отримав нагороду «Книга року Бі-Бі-Сі 2009». У 2011 р. письменник представив книгу «Underwor(l)d» («Підземелля»)- поезії, есе та колажі. 2013 у Львові друком вийшла поетична збірка «Іздрик. Ю», тексти якої публікувалися раніше у блозі автора «Мертвий щоденник».
Тривале метання поміж музикою, візуальним мистецтвом і літературою на сьогоднішній день вирішується на користь першого, хоча Ю.Іздрик продовжує писати вірші та працює над виданням вуличного журналу «Просто неба». Вже другий рік поспіль Ю.Іздрик займається спільним музичним проектом з поетом та музикантом Григорієм Семенчуком «DrumТИатр».
Письменник добре знаний як і представник «станіславського феномену» Станіславський феномен- своєрідного мистецького угрупування літераторів Івано-Франківської обл., — творці якого найповніше втілили український варіант постмодернізму у своїй творчості. За нетривіальним визначенням самого Іздрика, для «франківського феномена» притаманне прагнення ввібрати в себе всю культуру останніх ста років, двері до якої, ще недавно зачинені (хоч і не щільно), раптом широко відчинилися.
З'явившись на літературній сцені, роман «Воццек» справив фурор — викликав захоплення читачів та схвальну критику літераторів. Читачі настільки захопились «книгою про сни у снах» (В.Габор), що перший тираж книги, виданий в Івано-Франківську, був розпроданий за тиждень. У червні 2013 по дорозі до Львова на концерт-презентацію книги Іздрик потрапив в аварію. Переживши неабиякий стрес, Юрко потрапив-таки на презентацію й видав зі сцени такий шквал емоцій, що, якби не рана на голові поета, ніхто б і не подумав, що цього ж дня він побував у епіцентрі серйозної аварії.


title: Презентація на тему «Музичне мистецтво незалежної України»

text:
Музичне мистецтво незалежної України. Сучасні співаки та музичні групи. Участь в конкурсах та фестивалях
Підготувала учениця 2-го курсу фізико-математичного класуДоля Вікторія
Сучасна українська класична музика
  Емблема фестивалю "Київмузикфест"
Леся Дичко — найвідоміший хоровий композитор в Україні.
Народна артистка україни Ніна Матвієнко
Оперний співак Володимир Гришко
Українська рок-музика
Океан Ельзи (або скорочено — О. Е.)
Рок-н-ролл з етнікою
Оле́г Ю́рійович Скри́пка (* 24 травня 1964) — український музикант, вокаліст, композитор, лідер гурту «Воплі Відоплясова».
Воплі Відоплясова
Фестивалі й конкурси
Руслана
Alyosha
  «Червона рута»— регулярний (що два роки) український молодіжний музичний фестиваль.
«Таврійські ігри»
Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Правила техніки безпеки при поводженні з електричним струмом»

text:
Правила техніки безпеки при поводженні з електричним струмом
Безпека для малих та дорослих
Переважна кількість побутових електроприладів є переносними, і при цьому часто виникає пошкодження їх ізоляції. Також буває, що електричний дріт обірвався чи оголився. У таких випадках ні в якому разі не торкайся оголених місць, бо це може призвести до травми.
Не залишайте без нагляду увімкненими в розетку електроприлади.
Забороняється тягнути за електричний шнур руками, тому що він може обірватися і вразити електричним струмом.
Не можна заповнювати водою ввімкнені в електромережу чайники, кавоварки, каструлі.Не торкайся мокрими руками та не витирай вологою ганчіркою електричні кабелі, штепсельні розетки, вимикачі, інші електроприлади, ввімкнені в електромережу.Не можна підвішувати речі на кабелі.Не можна бавитись із штепсельними розетками – це загрожує твоєму життю.Коли ідеш з дому – всі електроприлади мають бути вимкнені. Використання електричних приладів не за призначенням або невміле користування ними, може призвести до пожежі!Але якщо вже так сталося, що електричне обладнання загорілося, то перш за все потрібно:вимкнути електрорубильник. (А ти знаєш, де знаходиться електрорубильник твого помешкання? Якщо ні, тоді негайно попроси своїх батьків показати тобі його і навчити, як ним користуватися!) Якщо знеструмити електромережу неможливо, то слід пам’ятати: не можна застосовувати для гасіння воду та пінні вогнегасники, можна лише порошкові;
Якщо електроприлад зайнявся, спробуй діяти за такою схемою:обмотай руку сухою ганчіркою, висмикни вилку з розетки;накрий палаючий предмет ковдрою;повідом дорослих про пожежу.
Під час прогулянки ЗАБОРОНЯЄТЬСЯ:підходити до оголених дротів і чіпати їх руками;розводити багаття, запускати повітряних зміїв під лініями електропередач;гратись поблизу підстанцій.
Якщо не забувати ці прості правила, то можна уникнути багатьох неприємностей.Пам’ятай, несправності в електромережі й електричних приладах може усунути лише спеціаліст-електрик!
Презентацію підготували учні 9 класу


Презентація на тему «Класицизм» (варіант 4)


Презентація на тему «В’язання гачком» (варіант 2)


Презентація на тему «Індійський танець» (варіант 1)


title: Презентація на тему «Проект геному людини» (варіант 1)

text:
Проект геному людини
Виконала учениця 11-Б класу, Палієнко Яна
Прое́кт гено́му люди́ни (англ. Human Genome Project, HGP) — міжнародний проект наукових досліджень геному людини, мета якого полягає у визначенні послідовностей ДНК та локалізація генів та їх функцій.
Загальна характеристика проекту
Його мета — зрозуміти генетичний склад людини, визначивши нуклеотидну послідовність, що складає геном людини, та ідентифікувати фізіологічну роль 20 — 25 тисяч генів, що її складають.

Проект також досліджує послідовність геномів кількох інших модельних організмів, таких як Escherichia coli, плодової мухи, хатньої миші та інших, що можуть пролити світло на функціонування людських генів.
Основні цілі:
Визначити всі, приблизно 20500 генів ДНК людини
Визначення послідовності 3000000000 хімічних пар основ, які складають ДНК людини,
Зберігати данц інформацію в базах даних,
Покращити інструменти для аналізу даних ,
Передачі відповідних технологій в приватний сектор, і вирішення етичних, правових та соціальних питань (ЭЛСИ), які можуть виникнути в звязку з проектом.

Встановлення повної генетичної карти людських генів — важливий крок в розвитку медицини та інших аспектів охорони здоров'я.

«Геном» будь-якого даного індивідуума (за винятком однояйцевих близнюків і клонованих органзмів) унікальний в деяких ділянках. Дослідження «людського геному», таким чином, залучає дослідження багатьох варіацій кожного гену.

Поки що проект не досліджує варіації генетичного складу клітин різних тканин організму, на додаток, деякі ділянки гетерохроматину (близько 8% загальної довжини геному) ще залишаються несеквенсованими, як через складнощі секвенсування, так і через невелику кількість активних генів в цих ділянках.
Історія

Проект почався в 1990 році спочатку очолений нобелівським лауреатом Джеймсом Ватсоном.

Перший робочий проект геному був опублікований в 2000 році і завершений в 2003 році, подальший аналіз генів та секвенсування окремих ділянок ДНК все ще продовжується.

Більшість робіт з секвенсування ДНК та аналізу отриманих даних проводиться в університетах і дослідницьких центрах США і, в меншій мірі, Великої Британії.

Паралельний проект, розпочатий приватною компанією Селера Джіномікс (англ. Celera Genomics), був розпочатий дещо пізніше та проводиться паралельно міжнародному академічному проекту.

Дякую з Увагу)


title: Презентація на тему «Незвичайні субкультури»

text:
Незвичайні субкультури
Виконали
Субкультури, як такі
Людське суспільство постійно змінюється. На нас впливають історичні події та різноманітні культурні явища. Навіть усталене суспільство зі своєю культурою не може встояти від потужного зовнішнього впливу. Але сьогодні, серед грунтовних культур є невеликі острівці, субкультури. Вони протистоять всім загальноприйнятим нормам. Деякі люди намагаються створити свій культурний шар і так самовиразитися.Одні носять дивний одяг, інші химерним чином прикрашають свої автомобілі. Хтось має незвичайне хобі чи займається дивним видом мистецтва. Часом люди заради своїх принципів готові навіть переступити закон. Але не можна заперечувати, що саме культура, нехай і у вигляді її субчастей, творить людину. Сьогодні мова піде про найбільш незвичайні субкультури.
Токійські рокабіллі
Часом здається дивним, що деякі субкультури з минулого ніби розчинилися в роках і просто безслідно зникли. Це відноситься до Грізер і рокабіллі, щосили проявили себе в 1950-е.  З часом ця американська субкультура зникла. Втім, рокабіллі все ще існують в далекій Японії. У Токіо є парк, де збираються представники цього жанру. Вони носять байкерські куртки, високі зачіски і слухають рок-н-рол. Їх супроводжують леді – Грізер, які одягаються у яскраві сукні та закочені джинси, які були модними у 50 – х роках.
Гуачеро
 Серед мексиканців є незвичайна мода - носити особливі черевики з довгими вузькими носами. Таке взуття у багатьох асоціюється з блазнями і середньовіччям. Але в місті Матеуала існує своя субкультура, гуачеро. Її прихильники носять черевики з довгими вузькими носками. А з'явилася субкультура завдяки популярній тут племінний музиці. Спершу люди приходили на танці у взутті із звичайними шкарпетками, але поступово жителі стали змагатися один з одним і намагатися перевершити один одного хоча б в довжині носка. Для цього взуття робили все довше і довше, поки це остаточно не втратило здорового глузду.
Модифікатори велосипедів
Ця субкультура стала популярною після відеокліпу «Scraper Biker» групи «Trunk Boiz». Цей ролик на YouTube став дуже популярним, адже він відмінно продемонстрував новий термін. У світі є чимало субкультур, які присвячують себе зміні та поліпшенню і легкових, і вантажних автомобілів. В даному ж сенсі йдеться про персоналізацію і моддінг велосипедів. Поліпшені апарати зазвичай виготовляють в Окленді, область затоки Сан-Франциско. Ці велосипеди відразу впадають в очі, будучи розфарбованими фарбами з балончика і обклеєні купою фольги.
Декотора
Всі давно вже знають про особливу пристрасть японців до автомобілів.Проявляється вона в різних іпостасях - починаючи з дріфту і закінчуючи тюнінгом спортивних автомобілів. Японці щосили експлуатують можливості свого транспорту. Але в цій країні є група фанатів машин, які з легкістю затьмарюють всі подвиги інших модифікаторів. Назва Декотора перекладається, як вантажівки, прикрашені освітленням. Японці перетворюють цілі вантажівки у витвори мистецтва. А використовується для цього сліпуче неонове освітлення, яке створює особливий ефект.
Любителі ліфтів
Над тим, чим в нашому житті є ліфти, ми особливо не замислюємося.Адже це просто транспорт, який доставляє нас з одного поверху на інший. Однак виявляється, що таке практичне ставлення до ліфтів далеко не у всіх. Є особлива субкультура, яка буквально схиблена на любові до ліфтів. Шанувальники такого транспорту постійно їздять то вгору, то вниз, записуючи свої поїздки для обміну своїм досвідом. Виявляється, однодумці збираються в Інтернеті і спілкуються з такими ж фанатиками з усього світу. Ці люди навіть примудряються ділитися своїм досвідом і обговорювати свої поїздки. А отримала така субкультура світове поширення завдяки сучасним інформаційним системам.
Сапери
 Якщо запитати у модника, які світові центри гламуру він знає, то мова піде про Париж, Мілан, Нью-Йорку, Токіо, Лос-Анджелес. І лише самі спокушені назвуть Кіншасу і Браззавіль. І хоча два цих міста розташовуються в екзотичному Конго, тут щосили процвітає незвичайна модна субкультура. Сапери не є фахівцями з вибухівки, а місцевими чепурунами. У Конго на вулицях можна зустріти стильних чоловіків в дизайнерських двобортних костюмах, які носять відмінне взуття, користуються шовковими хустками і курять недешеві сигари.
Дякуємо за увагу!


title: Презентація на тему «Засоби Масової Інформації» (варіант 9)

text:
Засоби масової інформації (ЗМІ).Види та функції
	Засоби масової інформації — це інститути та форми публічного і відкритого поширення інформації для широкого кола користувачів, що здійснюється за допомогою технічних засобів.
	ЗМІ становлять складну систему, виділяють два головні їх типи: друковані (преса) та електронні (радіомовлення, телебачення, кінопродукція, аудіопродукція).
	Відмітні ознаки ЗМІ — це публічність, тобто необмежене коло користувачів, наявність спеціальних технічних приладів, апаратури; непостійний кількісний склад аудиторії, змінюється залежно від виявленого інтересу до тієї чи іншої передачі, повідомленням або статті.
	Власне журналістика прямо пов’язана з використанням розвинених технічних засобів комунікації — преси, радіо і телебачення.
	Преса (газети, тижневики, журнали, альманахи, книжки) дістала особливе місце в системі ЗМІ. Продукція, що вийшла з-під друкарського верстата, несе інформацію у вигляді надрукованого буквеного тексту, фотографій, малюнків, плакатів, схем, графіків та інших зображально-графічних форм, які читач-глядач сприймає без допомоги яких-небудь додаткових засобів . Друковані видання легко мати «при собі» і звертатися до «вилучення» інформації у зручний час, не заважаючи оточуючим, і за обставин, що не дозволяють або заважають слухати радіо чи дивитися телепередачі.
	ЗМІ виконує величезну кількість функцій в абсолютно різних сферах:
Комунікативна — функція спілкування, налагодження контакту.

Організаторська — у ній найбільш наочно проявляється роль журналістики як «четвертої влади» в суспільстві.
Ідеологічна (соціально-орієнтаційна), пов’язана з прагненням здійснювати глибокий вплив на світоглядні основи та ціннісні орієнтації аудиторії, на самосвідомість людей, їх ідеали та прагнення, включаючи мотивацію поведінкових актів.
Культурно-освітня, яка полягає в тому, щоб, будучи одним з інститутів культури суспільства й беручи участь у пропаганді та поширенні в житті суспільства високих культурних цінностей, виховувати людей на зразках загальносвітової культури, тим самим сприяючи всебічному розвитку людини.
Рекламно-довідкова, пов’язана із задоволенням утилітарних запитів у зв’язку зі світом захоплень різних верств аудиторії (сад, город, туризм, колекціонування, шахи і т. д. і т. п.).
Рекреативна (розваги, зняття напруги, отримання задоволення).
	Генеральним суб’єктом по відношенню до журналістики є суспільство. На задоволення потреб усього суспільства спрямовані функції інтеграції пізнання, що виконує журналістика. Окремі соціальні структури як суб’єкти своїми потребами в завоюванні й утриманні влади визначають такі функції журналістики, як пропаганда, агітація, організація. Особистість визначає функції орієнтації, морально-психологічного задоволення.
	Для такого специфічного виду соціальних суб’єктів, як журналісти, журналістика виконує службово-професійну і творчу функції.
	Однак викликає сумнів власне розподіл суб’єктів, оскільки журналіст може виконувати не тільки творчу і професійні функції, але також використовувати пресу у своїх власних інтересах.


title: Презентація на тему «Great Britain and Ukraine»

text:
Tourism
Great Britain and Ukraine
in
Universities
 Oxford University
Cambridge University
   University
      Kyiv-Mohyla Academy
  Ostrog Academy
 Palaces and Castles
Windsor Castle
Buckingham Palace
 Palaces and Castles
Hotinskaya fortress
Dubno castle
  Museums
Museum Madame Tussaud’s
Contemporary British Museum
  Museums
Ivano-Frankivsk Museum of Art
  Entertaining


title: Презентація на тему «Трансгуманізм»

text:
Трансгуманізм
Трансгумані́зм-
(від лат. trans — крізь, через, за; лат. humanitas — людяність, лат. humanus — людяний, лат. homo — людина)
 Раціональний, заснований на осмисленні досягнень та перспектив науки, світогляд, який визнає можливість і бажаність фундаментальних змін у становищі людини за допомогою передових технологій з метою ліквідувати страждання, старіння і смерть, а також значно посилити фізичні, розумові і психологічні можливості людини.
 Також трансгуманізм -це міжнародний інтелектуальний та культурний рух в підтримку використання науки і технологій для вдосконалення людських розумових та фізичних можливостей.
Цей рух розглядає аспекти людського існування як інвалідність, страждання, хвороби, старіння та недобровільна смерть необов'язковими та небажаними. Трансгуманісти покладаються на біотехнології та інші передові технології для розв'язання таких проблем. Також трансгуманізм на рівні із перевагами пов'язаний із низкою небезпек, які можна очікувати від майбутнього.
Один із варіантів лого трансгуманізму
Значення слова “трансгуманізм” змінювалося від часу до часу, починаючи з 14-го століття.

Вперше саме слово «transhumane» використовував Данте Аліг'єрі у своїй «Божественній комедії» (1312 р.).
Сучасне значення цього терміну сформував ірано-американський футуролог Ферейдун М. Есфендіарі.
Він назвав трансгуманістами людей, що мали особливий світогляд і стиль життя, спрямований на самовдосконалення. Це ті люди, які використовують сучасні досягнення науки і техніки для переходу до «постлюдини» — суті, котрий володіє принципово новими здібностями
Головною метою трансгуманізму є нескінченне вдосконалення людини, засноване на новітніх відкриттях науково-технічного прогресу. Для досягнення цієї мети трансгуманізм пропонує
всіляко підтримувати технічний прогрес;
вивчати досягнення науки і техніки, вчасно запобігати небезпеки і моральні проблеми, які можуть супроводжувати впровадження цих досягнень;
розширювати свободу кожної окремо взятої людини, використовуючи науково-технічні досягнення;
як можна більш віддалити, а в ідеалі — скасувати старіння і смерть людини, дати йому право самому вирішувати, коли вмирати і вмирати чи взагалі;
протистояти вченням та організаціям, що мають цілі, протилежні ідеям трансгуманізму — енвайронменталізм у фанатичної формі (відмова від технічного розвитку, «повернення до природи»), релігійний фундаменталізм, традиціоналізм, та інші форми ідеологій антимодернізму і антипрогресивізму.

Трансгуманісти використовують та винаходять технології, які можуть бути використані не просто як компенсуючі або заповнюють недоліки функцій інвалідів та хворих людей, але також можуть підвищити здібності і можливості людини на новий, недосяжний раніше рівень.
Реально існуючі технології:
Кріоніка- наука, що вивчає збереження організмів при низьких температурах
Вирощування органів
Пластична хірургія
Та інші
Очікувані технології:
Генна інженерія людини
Нейрокомп'ютерний інтерфейс
Завантаження свідомості
Екзокортекс
Ізольований мозок

Критика
У світі існують багато критиків трансгуманізму, які вважають, що ці ідеї  входять у суперечність з їх бажаними цілями: наприклад, безсмертя породить безліч проблем, що розглядаються в антиутопіях, таких як перенаселення планети, низький соціальний рівень, обмеження свобод.
Самі ж трансгуманісти вважають, що всі ці проблеми можуть бути врегульовані адекватним соціальним управлінням, зокрема, суворим обмеженням народжуваності, а також експансією людства в космос.
Дякую за увагу!
Презентацію підготував
 учень 11-А класу
Українського колежу
ім. В.О. Сухомлинського
м. Києва
Клименко Євген


title: Презентація на тему «Українська письменниця Докія Гуменна»

text:
Українська письменниця Докія Гуменна
 »Докія Гуменна – це жива легенда...Якби в інших народів була така письменниця, з неї зробили би національну героїню: писали монографії, знімали кіно- та телефільми, вручали державні нагороди...»
Докія Кузьмівна Гуменна народилася в селянській родині 23.02 (07. 03 ) 1904 р. в с.Жашків Таращанського повіту на Київщині.
Докія навчалася у міській початковій школі, потім у середній педагогічній школі.Вищу освіту здобула в Києвському інституті народної освіти (ІНО) на літературному факультеті, де викладали професори О.Грушевський, О.Оглоблін, М.Зеров, П.Филипович.
О.Грушевський
М.Зеров
О.Оглоблін
П.Филипович
Видавати свої твори Докія Гуменна почала за підтримки Сергія Пилипенка.
Перше оповідання "В степу" було надруковане в журналі "Сільсько-господарський пролетар", згодом її твори друкувалися в інших журналах, ("Глобус", "Життя і революція", "Червоний шлях", "Літературний журнал"). 1924 року вступила до письменницької організації "Плуг".
Відвідавши кілька колгоспів, Докія Гуменна написала ряд репортажів "Листи з степової України", “Ех, Кубань, ти Кубань хлібородная”, “Кампанія” , в яких описувала занепад українського побуту, культури та моралі.
У березні 1932 року її виключили з “Плугу”, заборонили друкуватися, що означало літературну смерть для письменниці: втрачаючи можливість друкуватися, вона була приречена на мовчання.
Вона залишає Харків і виїздить до Туркменії, де протягом кількох місяців вивчає східні мови і збирає чимало матеріалу про історію і давню культуру місцевого населення.
У 1933 році Докія Гуменна повертається в Україну, до Києва.
Вона змушена була працювати діловодом, секретарем, стенографісткою в різних установах міста. Обдарована сильною волею й жагою до життя, до праці, Д.Гуменна за таких складних умов не зламалася. Вона писала без надії на публікацію.
У 1940 році була надрукована повість “Вірус” і нарис “З історії сивої давнини”.
Невідомо, як би склалася подальша доля Д.Гуменної, але почалася Друга Світова війна. Письменниця залишається в Києві, налагоджує стосунки з членами Спілки українських письменників.
Невдовзі фашисти розігнали Спілку письменників України та її чільних представників (подружжя Теліг, Ірлявського, Рогача) розстріляли в Бабиному Яру під Києвом. Оскільки Докія Гуменна на людях майже не з’являлася, в Києві подейкували, що вона замордована гестапо.
Письменниця пильно приглядалася до життя українського народу під час німецької-фашистської окупації, занотовувала факти, характери, ситуації – все, чим дихало тодішнє життя і що лягло в основу роману “Діти чумацького шляху”, над яким вона почала працювати, і задуманного роману-хроніки “Хрещений Яр”.
Книгу "Епізод з життя Європи Критської" письменниця написала у 1944 році.

Тим часом наближається фронт, і Докія Гуменна їде далі на Захід, де потрапляє до збірного табору для “переміщених осіб” у Зальцбурзі. В Австрії письменниця працювала в редакції журналу “Керма”, на сторінках якого були вміщені окремі її твори:
новела “Прекрасна аномалія”,
водевіль “Премудрі розумники”,
оповідання “Наталка будує нову Європу”
збірка оповідань “Куркульська вілія”.
У 1948 році Докія Гуменна опинилась у Мюнхені, де у видавництві “Українська трибуна” вийшли чотири томи роману-хроніки “Діти Чумацького шляху ”.
Гуменна Д. Діти Чумацького шляху : роман у 4 кн. Кн.1/Д. Гуменна – Нью-Йорк, 1948. – 141с.
Гуменна Д. Діти Чумацького шляху : У 4 кн. Кн. 3 / Д. Гуменна. – Нью-Йорк, 1951. – 248 с.
Гуменна Д. Діти Чумацького шляху: У 4 кн. Кн 4 /Д.Гуменна. – Нью-Йорк, 1951. – 141с.
З 1950 року письменниця живе і працює в Америці. Незважаючи на цензуру починає працювати: втілювати задуми, друкуватися. Її твори публікуються на сторінках журналів і газет
“Київ”
“Нові дні”
“Наше життя”
“Український прометей”
“Свобода”
“Українські вісті”
“Новий шлях”
За кордоном Докія Гумена, написала і видала власним коштом 20 книжок:
Гуменна Д. Велике цабе [Текст]. – Нью-Йорк, 1964. – 328с.
Гуменна Д. Золотий плуг [Текст]. – Нью-Йорк, 1968. – 292с.
Гуменна Д. Родинний альбом [Текст]. – Нью-Йорк, 1971. – 351с.
Гуменна Д. Дар Евдотеї [Текст]. – Нью-Йорк, 1990. – 346с.
Літературну спадщину Докії Гуменної поділяють на твори про прадавню Україну, про сучасну Україну, а також казкові твори – всі вони являють собою справжнє мереживо думок, вигадок, міфологічних подій, історій, фантазій.
У багатьох своїх творах Гуменна низько уклоняється літнім жінкам:
“Жінки! У цій словесній творчості вони виступають, як берегині від хвороб, стихійного лиха, від посухи і граду. З допомогою слова-договору мали вони владу над дощем... Жінки – охоронниці. На наших очах відбувається те саме. У сьогоднішній Україні жінки похилого віку перебрали на себе функцію охорону освячених вірою традицій і ревно їх бережуть. Не раз чуємо: “А-а, тепер там до церкви ходять самі старі баби!” Еге ж, старі баби, не зважаючи на півстоліття антирелігійної пропаганди. На зміну одному поколінню старих бабів з’являються нові старі баби. Вони заповнюють церкви, христять дітей, святять паски, мак і квіти, а в Спасівку – яблука. Все, як має бути. Встаньмо і низенько вклонімося непереможному племені старих бабів!” (Гуменна Д. Минуле пливе в прийдешнє . – Нью-Йорк, 1978. – С.291-292).
Поряд з літературною діяльністю Докія Гуменна продовжувала активне громадське життя. Вона брала безпосередню участь у створенні Об’єднання українських письменників “Слово”.
Померла письменниця 4 квітня 1996 р. у Нью-Йорку, похована у містечку Бавнд Брук.
Єдиний закон, котрим Докія Кузьмівна Гуменна керувалася у житті – це правда життя і любов до свого народу.


Презентація на тему «Вимоги до тексту документа»


title: Презентація на тему «Пізнавальний туризм»

text:
Пізнавальний туризм
     Під пізнавальним туризмом прийнято розуміти подорожі з метою відвідування і огляду будь-чим привабливих місць, історичних, культурних, природних і ін. Пізнавальний туризм включає види рекреаційної діяльності, яка збагачує людину цікавою інформацією: відвідування музеїв, театрів, виставок, огляд історично-культурних і архітектурних пам'ятників, унікальних і мальовничих природних об'єктів, ознайомлення з новими районами.
Історичні
Літературні -
  знайомство з живописом, балетом, оперою, з місцями діяльності відомих літературних персонажі в і творів

Різновиди пізнавального туризму
   Екскурсія як форма пізнання і вид дозвілля виконує функції розширення кругозору й інтелекту. Однієї з різновидів пізнавальних поїздок є автомобільний туризм. Порівняно з подорожами на іншими видами транспортних засобів, поїздки на автомашинах і автобусах надають туристам набагато більшу пізнавальну можливість.

   Пізнавальний туризм має значний вплив на розвиток духовного і культурного рівня людини. Оскільки кожний вид туризму передбачає виїзд людини за межі постійного місця проживання, то пізнавальний аспект, в певній мірі, характерний для всіх видів туризму.
   Програма будується залежно від тематики туру, але завжди з перевагою тематично-пізнавальних і культурних заходів. Такі тури, як правило, короткотермінові. Важливим моментом таких турів є бажаність проведення екскурсій на рідній мові туристів, оскільки переклад викривляє сприймання теми і погіршує якість екскурсії.

Пізнавальний туризм
(до історико-культурних цінностей)


title: Презентація на тему «Искусство Высокого возрождения. Рафаэль Санти»

text:
Презентация на тему: Искусство Высокого возрождения.Рафаэль Санти
Подготовила:
Ученица 8-А класса
Гимназии имени Н.Трублаини
Г.Ровенёк
Григор Татьяна
План презентации
1.Рафаэль Санти
2.Картины художника
3.Обучение
4.Форнарина
5.Другие работы художника
6.Три грации
7.Мадонна с младенцем и Иоанном крестителем
8.Триумф Галатеи
9.Эпитафия
10.Диспута
11.Выводы
12.Литература
Рафаэль Санти
(итал. Raffaello Santi, Raffaello Sanzio, Rafael, Raffael da Urbino, Raffaello Santi, Rafaelo; 28 марта 1483 — 6 апреля 1520) — итальянский живописец, график и архитектор, представитель флорентийской школы. Сын живописца Джованни Санти. Один из крупнейших представителей искусства Высокого Возрождения.
Кртины художника
Для его картин характерна подчеркнутая сбалансированность и гармоничность целого, уравновешенность композиции, размеренность ритма и деликатное использование возможностей цвета. Безупречное владение линией и умение обобщать и выделять главное сделало Рафаэля одним из самых выдающихся рисовальщиков всех времен.
Обучение
Рафаэль прошёл первоначальную художественную выучку в Умбрии у своего отца Джованни Санти, но уже в юном возрасте оказался в мастерской выдающегося художника
Пьетро Перуджино. Сначала Рафаэль опирался на опыт Перуджино, позднее поочередно - на находки Леонардо, Фра Бартоломео, Микеланджело
Форнарина
Возлюбленная и натурщица — полулегендарная дочь булочника римлянка Форнарина.

Другие работы художника
Три грации
  Грации, в римской мифологии (в   древнегреческой - хариты) благодетельные богини, олицетворяющие радостное, доброе и вечно юное начало жизни, дочери Юпитера, нимф и богинь.Имена граций (харит), их происхождение и число в разных мифах различны.В древние времена богинь изображали в ниспадающих мягкими складками хитонах, а позднее - обнаженными, чтобы ничто не скрывало их прелестей.

Мадонна с Младенцем и святым Иоанном Крестителем
Диспута
Триумф Галатеи
Эпитафия

После смерти Рафаэля, его современник Бембо написал следующую эпитафию: «Здесь лежит Рафаэль, кем опасалась Природа стать побеждённой навек и умереть вместе с ним…»
Выводы
Рафаэль прожил всего 37 лет, но успел создать так много и оставил такие непревзойденные шедевры, что его самого называют Божественным, а период, когда он жил и работал,- эпохой Рафаэля.
Любимым образом мастера была Мадонна- воплощение материнской верности и любви.
Некоторым из своих персонажей Рафаэль придал черты своих современников.
Литература
 www.liveinternet.ru/ users/2010239/post62940960/
Википедия
www.plastilin.net/pict/pazli/09656.jpg
www.museum-online.ru/.../Raffael_Santi
www.starat.narod.ru/pictures/rafael/main


title: Презентація на тему «Психологічна робота з молодими батьками»

text:
Психологічна робота з молодими батьками
Вступ
Сім'я в усі часи постійно перебувала в центрі уваги передової суспільної думки, прогресивних політичних діячів і вчених, починаючи від стародавніх філософів і закінчуючи сучасними  реформаторами. І це не випадково. Сім'я являє собою систему соціального функціонування людини, один з інститутів суспільства. Вона знаходиться в русі, змінюється не тільки під впливом соціально-політичних умов, а й у силу внутрішніх процесів свого розвитку.
Основні несприятливі соціально-психологічні фактори, що впливають на стабільність міжособистісних взаємин у молодій сім'ї
На положення молодої сім'ї впливає соціальна напруженість, яка властива нашому суспільству, і кризові явища в економіці, зачепили всі сім'ї, в тому числі і молоді. Домогтися згоди і взаєморозуміння в сімей ного життя досить складно, і особливо важко це зробити в один з найвідповідальніших періодів подружжя-початковий період, коли молодята стикаються з першими, сімейно-побутовими проблемами.
Серед найбільш поширених соціально-психологічних проблем молодої сім'ї можна виділити наступні:
1)несприятливе  матеріальне
становище;
2) житлова невлаштованість;
3) проблема дітонародження і здоров'я
4) проблема адаптації молодого подружжя умовами сімейного життя.
Важливим є питання про ведення домашнього господарства в період становлення сім'ї, коли молодому подружжю доводиться самостійно вирішувати питання задоволення особистих і сімейних потреб.
У масштабах будинку, як і в масштабах країни, потрібно планування, облік, контроль, ощадливість: раціональне використання коштів і часу, організація правильного і економного харчування, благоустрій житла, розумне використання предметів домашнього вжитку, одягу взуття і т.д. Тому молодим людям дуже важливо ще до вступу в шлюб опанувати елементарними вміннями планування та контролювання сімейного бюджету, що представляє собою баланс доходів і витрат, основами сімейної фінансової культури.
Природно, що без попередніх накопичень, батьківської допомоги або кредиту молодій сім'ї важко починати спільне життя, тим більше, що молодята ще не отримали професію або ж випробовують труднощі з працевлаштуванням (що, стало поширеним явищем в наші дні). Найбільш поширеною формою підтримки сімейного бюджету молодят є фінансова допомога батьків.
 Освіта повноцінної сім'ї-досить складний процес, і навряд чи зустрітиться такий шлюб, який не відчував би кризи в перші роки свого існування. Мабуть, найскладнішим моментом у налагодженні сімейного життя є психологічна адаптація подружжя до умов спільного проживання і індивідуально-особистісним особливостям один одного, формування сімейних відносин, зближення звичок, уявлень, цінностей молодого подружжя та інших членів сім'ї.
  Нормально функціонуюча сім'я-це сім'я, яка відповідально та диференційовано виконує свої функції, внаслідок чого задовольняється потреба в рості і змінах як сім'ї в цілому, так і кожного її члена.
Психологічне консультування молодих сімей
Практичним психологам доводиться зустрічатися з найрізноманітнішими проблемами сімейних взаємин. Досить велике місце займають серед них проблеми женихів і наречених, проблеми молодят, роздуми подружжя, які готуються стати батьками. У період становлення сімейних взаємин, якому передують радощі і труднощі вибору, перший досвід інтимності, молоді люди звертаються за допомогою до психологів.
Сімейне консультування ставить своєю метою вивчення разом з консультантом запиту або проблеми члена (членів) сім'ї для зміни рольової взаємодії в сім'ї та забезпечення можливості особистісного зростання.
Різноманіття прийомів і методів сімейного консультування зумовлене різними теоретичними концепціями, серед яких провідними в даний час є когнітивно-поведінкова психотерапія.
У консультуванні та психотерапії існує ряд подібних понять:
-подружня терапія (консультування);
-сімейна консультація;
-сімейна терапія.
Під першою розуміють форму психотерапії (консультування), яка орієнтована на подружню пару та її проблеми. З другим поняттям справа складніша. Одні автори вважають, що це теж саме, що й сімейна терапія, інші розглядають сімейні консультації як одну з форм подружньої терапії, оскільки мова йде про більш простих, поверхневих і короткочасних психотерапевтичних впливах, в основному в кризових ситуаціях. Сімейна терапія на відміну від подружньої терапії поширюється на всю сім'ю в цілому, включаючи дітей, причомуувага звертається в основному на відносини між батьками і дітьми.
Сімейне консультування ставить своєю метою вивчення разом з консультантом запиту або проблеми члена (членів) сім'ї для зміни рольової взаємодії в сім'ї та забезпечення можливості особистісного зростання.
Різноманіття прийомів і методів сімейного консультування зумовлене різними теоретичними концепціями, серед яких провідними в даний час є когнітивно-поведінкова психотерапія.
Звичайно ж, не слід нехтувати, дотриманням простих правил спілкування-уважно слухати і не перебивати іншого, намагатися не підвищувати голос, не використовувати слів і виразів, які можуть бути не правильно зрозумілі співрозмовником або ж чим то образити і зачепити його. Існують і більш складні правила, дотримання яких може багато в чому сприяти вирішенню навіть самих складних проблем.
При цьому необхідно пам'ятати, що, чим більше говорять один з одним про те, що їм подобатися, тим більше вони стають близькі і повні взаємної довіри.

Висновки


title: Презентація на тему «Марокко» (варіант 3)

text:
Марокко
Площа: 446 550 км²
Столиця: Рабат
Населення: 33 241 259
Загальна характеристика
Королівство Марокко — країна на півночі Африки, яка межує з Іспанією,  Алжиром, та  Західною Сахарою. Марокканський берег омивається Атлантичним океаном, та через Гібралтарську протоку переходить до Середземного моря. Кордони сучасного Марокко в деякій їх частині понині залишаються спірними. Грошова одиниця. — дирхам.

Рельєф країни середньо- і високогірний На півдні і півд.-сході розташовані піщані і кам'янисті пустелі Сахари. Клімат Марокко субтропічний, на півночі — середземноморський. Ріки, крім нижньої течії Себу, не судноплавні.
Клімат і рельєф
Марокко — аграрна країна з розвинутою гірничодобувною та обробною промисловістю. Транспорт: автомобільний, морський, залізничний, повітряний. У Марокко є 17 морських портів. Найважливіший аеропорт знаходиться в Касабланці. Основні вантажі перевозяться морським транспортом. Це — фосфати і нафтопродукти. Марокко є третім у світі за виробітком фосфатів, та зміна цін на них на світовому ринку значно впливає на економіку Марокко в цілому.
У 2015 році, Маррокко стане першою Африканською країною, що має високошвидкісний залізничний траспорт.
Економіка
Марокко — країна з багатою культурою та цивілізацією, що лишалися практично в первозданному вигляді протягом тривалого часу.
Марокко — багатонаціональна країна, що на протязі своєї багатовікової історії приймала багато етнічних груп. Тут розповсюджені такі вірування: язичництво, юдаїзм, християнство та іслам.
В Марокко розвинений кінематограф. Ще в 1944 році було запроваджено Мароканський кінематографічний центр..
Традиційна архітектура Марокко представлена невеличкими житловими будинками, так званими Дарами, що характеризуються в першу чергу відсутністю вікон та будь-якого орнаменту. Складаються з товстих високих стін, що охороняють її мешканців від грабіжників, звірів та подібних небезпек.
Культура


title: Презентація на тему «Ікебана» (варіант 3)

text:
Ковтун Д
Ікебана

2

«В икэбане не человек дает жизнь цветам – в цветах оживает человек.»

                                   Софу Тэсигахара

Ікебана (яп. 生け花, 活け花, いけばな, «живі квіти») традиційне мистецтво аранжування квітів у Японії.

Одного разу , після особливо жорстокої грози, що знищила багато квітучих садів , ченці воззвали до милосердя Будди , поклавши до підніжжя його статуї зламані квіти і гілки дерев. Ченці благали Будду воскресити те, що знищила негода . І незабаром сади оговталися від руйнувань , дерева знову стали плодоносити , розпустилися квіти. З тих пір в буддистських храмах стали спеціально встановлювати ефектні асиметричні композиції , які отримали назву ікебана , що перекладається як « пожвавлення квітів».

У сучасній Японії існує 5 основних стилів аранжування:
• Рикка (Rikka) класична і сучасна,
• нагеіре (Nageire)
• сейка (Seika) або сека (Shōka), класична і сучасна
• морибана (Moribana)
• дзіюка, вільний стиль (Jiyūka).

Рикка (Рикка, що стоять, споруджені квіти) - самий древній стиль ікебани, що виник під час становлення в Японії буддизму, тобто в VI столітті. Великі композиції в стилі Рикка ставили у підстав статуй Будди, а створювали їх буддійські священики.

Тябана ( " квіти до чаю " )

Є рослини , які вважаються неприйнятними для використання в Тябана - їх називають Кінк ( kinka , букв. «Заборонені квіти »). До Кінка відносять квіти з немилозвучними назвами , неприємним або сильним запахом , квіти , поява яких не пов'язане з певним сезоном , а також квіти з тривалим періодом цвітіння.
 Нагеіре ( Nageire ) , " кинуті квіти"

Сека ( Shōka ) , або сейка ( Seika )

У сека Сефу тай (сека традиційного напрямку) три основні лінії - сін, сое і тай - позначають незмінне триєдність Неба, Людини і Землі і висловлюють постійна зміна та оновлення життя. Краса стилю полягає в його простоті, а створювався він, щоб підкреслити неповторність кожної рослини.
Морибана (квіти, нагромаджені в мисках )

Вільний стиль ( дзюігата , дзіюка , школа Согецу та ін )

«Цветы красивы,
Но красива не всякая композиция.
Цветок в композиции перестает быть цветком.
Цветок в композиции превращается в человека.
Именно поэтому все в Икэбана так увлекательно и трудно.
Сложится ли естественный образ?..
Сложится ли искусственный образ?..
Сложится ли божественный образ?..
Цветок в композиции превращается в человека.
Икэбана создается из цветов,
но без человека она невозможна.»
                                                            Софу Тэсигахара


title: Презентація на тему «Життя - це рок»

text:
pок  музика , як  стиль життя
Рок - один з найпопулярніших стилів у музиці.
Історія розвитку РОКу
Найвідоміші представники
Зміст:
Рок це не просто музичний напрям, це молодіжна культура, засіб спілкування молоді, дзеркало суспільства. Він із самого початку створювався як спосіб самовираження молоді, бунт і протест, заперечення і перегляд моральних і матеріальних цінностей світу.
Протягом усієї своєї історії, рок показує нерозв'язну вічну дилему батьків і дітей. Як засіб самовираження молодого покоління, рок в очах старшого покоління виглядає лише як дитячу розвагу, часом небезпечне і згубний. Хоча рок існує досить давно, на ньому зросли сьогоднішнє доросле покоління, але все ж перед ним сьогодні постають такі ж проблеми, як і спочатку його шляху: нерозуміння і заперечення. Ця обставина добре показує спіралі розвитку: як би ми не розвивалися, ми проходимо етапи, які вже залишилися в історії.
Безумовно, розвиток року тісно пов'язано з технічним, економічним, політичним і соціальним розвитком. Не по волі випадку законодавцями року стали найбільш розвинуті країни. Саме технічний розвиток дає поштовхи розвитку року, апаратура постійно змінюється і ускладнюється, гітара 40-х років схожа на сьогоднішню гітару лише мабуть тільки формою, а звучання взагалі змінилося в корені (яких тільки ефектів не приєднується сьогодні до гітари, зовсім змінюючи її звук; до всього ще з'явилася музика, повністю виконувати електронною апаратурою)..
Зміст:
Перейти далі
Розвиток техніки і призвело до того, що зараз майже в кожній сім'ї є радіоприймач і магнітофон, що збільшує вплив музики на суспільство. Економічний розвиток піднімає рівень розвитку громадян, а отже піднімає їх освіченість і у них з'являється більше вільного часу, який можна присвятити музиці, також це покращує і умови праці і забезпечення роботою музикантів. Яскравий приклад тому - бразильська група "Sepultura", будучи на батьківщині і не маючи хорошої апаратури, їх музика була малоцікава, але як тільки вони переїхали в США вони відразу ж набули статусу супергрупи.
Рок - плідна грунт для розгляду з точки зору філософії, у ньому виявляються всі закони філософії. У тому що рок це протест молоді і появу нової музики, шляхом заперечення старої, виявляється закон заперечення, що показує розвиток рок-музики. У появі нового стилю шляхом злиття інших стилів - закон відображення, що лежить в основі розвитку свідомості. У суперечливості рока (протистояння поп-року і важкої музики) проявляється закон єдності і боротьби протилежностей.
Коріння року можна шукати в далекій древності: і в народній музиці, і в джазі, і в блюзі, але по справжньому рок став тим самим, що ми розуміємо зараз, лише в 50-х роках.
Зміст:
Найвідоміші представники:
Nickelback
Guns`n Roses
Nirvana
Skillet
Green Day

Зміст:
Nickelback
канадський рок-гурт, що грає в стилі пост-гранж, альтернатива та хеві-метал. Гурт був створений в 1996 році. Назву Nickelback запропонував Майк Крюгер, який в цей час працював продавцем в мережі кафетеріїв Starbucks, де найбільш вживаною його фразою було «Here's your nickel back» .Гурт досяг вершин комерційного успіху: тільки у США було продано майже 15 мільйонів альбомів, без урахування 2 мільйонів альбомів в Канаді і близько 25 мільйонів по всьому світу.
Склад гурту:
Чед Крюгер (вокал, гітара)
Райан Пайк (гітара, бек-вокал)
Майкл Крюгер (бас-гітара)
Деніел Адайр (ударні)
Найвідоміші представники:
Nirvana
американський грандж-гурт 90-х років, один з піонерів напрямку грандж. Був сформований вокалістом/гітаристом Куртом Кобейном і басистом Крісом Новоселічем в Абердині, Вашингтон, у 1987 році. Гурт перепробував багато барабанщиків, найвидатніший — Дейв Грол, який приєднався до гурту в 1990 році.З першим синглом Smells Like Teen Spirit з другого альбому гурту Nevermind (1991) Nirvana увійшла в течію, відкривши широкому загалу новий субжанр альтернативного року під назвою грандж.
Класичний склад
Курт Кобейн — вокал, гітара (1987–1994) Кріс Новоселіч — бас-гітара (1987–1994) Дейв Грол — ударні, бек-вокал (1990–1994)
Найвідоміші представники:
Green day
американський панк-рок гурт, заснований 1987 року. Склад: Біллі Джо Армстронг (вокал, гітара), Майк Дернт (бас гітара, вокал), і Тре Кул (ударні, перкусії). Музику Green Day часто порівнюють із першими вейв-панк гуртами, такими як: Ramones, The Clash, Sex Pistols. У більшості їх пісень присутні гітара-дисторшн, швидкі й скажені ударні і досить високий бас. Більшість їх пісень швидкі й тривають менше 4 хвилин. Тексти Армстронга зазвичай описуть відчуження, істерію, дівчат , виростання і ефекти наркотиків.,
 Учасники гурту
Біллі Джо Армстронг – вокал, соло-гітара й ритм-гітара Майк Дернт – бас, бек-вокал
Тре Кул – ударні, перкусії, бек-вокал
Найвідоміші представники:


title: Презентація на тему «Альтернативні джерела енергії» (варіант 6)

text:
Альтернативные источники энергии
учениц 10-Б класса
Жилавской Екатерины
Нетеплюк Дарьи
План
Электроснабжение
Ветряки
Солнечные батареи
Мини-ГЭС
Гибридные электростанции
Теплоснабжение
Тепловой насос
Солнечный коллектор
Термовихревая установка
Вывод
Электроснабжение
Ветряки
Средние и крупные ветрогенераторы - зачастую объединены в группы и установлены на специально подобранных площадках с постоянно дующим свежим ветром . Ветроэнергетика — отрасль энергетики, специализирующаяся на преобразовании кинетической энергии воздушных масс в атмосфере в электрическую, механическую, тепловую или в любую другую форму энергии, удобную для использования в народном хозяйстве.
Солнечные батареи
Солнечная батарея производит непосредственно электричество.  Крупные солнечные установки, использующие высококонцентрированное солнечное излучение в качестве энергии для приведения в действие тепловых и др. машин (паровой, газотурбинной, термоэлектрической и др.), называются Гелиоэлектростанции (ГЕЭС).  Мощность модулей солнечной батареи может достигать 10-300Вт.
Мини-ГЭС
Использование энергии небольших водотоков с помощью малых гидроэлектростанций (микро-ГЭС) – одно из наиболее эффективных направлений развития альтернативной энергетики.
Преимущества микро- и мини-ГЭС:
    отсутствует нарушение природного ландшафта и окружающей среды в процессе строительства и на этапе эксплуатации;
    отсутствует отрицательное влияние на качество воды: она не теряет первоначальных природных свойств и может использоваться для водоснабжения населения;
    практически отсутствует зависимость от погодных условий;
    обеспечивается подача потребителю дешевой электроэнергии в любое время года;
    отсутствуют проблемы, характерные крупной гидроэнергетике
Гибридные электростанции
 За счет своей гибридной конструкции мощность и солнечных панелей и ветрогенератора может быть снижена, по сравнению с суммарной мощностью установки, ориентированной на один источник энергии.
Теплоснабжение
Тепловой насос
Принцип работы – «холодильник наоборот». Работает на электроэнергии. Выдаваемая тепловая мощность в 3-5 раз больше затрачиваемой электрической. Тепловой насос может полностью покрыть потребности здания в тепле, обеспечить пассивное кондиционирование, одновременно выполняя функции энергосберегающей системы вентиляции. Затраты электроэнергии по сравнению с другими традиционными системами отопления/кондиционирования будут снижены минимум в 2 раза.
Солнечный коллектор
Работает от «солнца». Предназначен для отопления дома и ГВС. По сравнению с другими системами отопления идеально экономит электроэнергию – всегда поддерживает относительно комфортную температуру в здании, даже когда в доме никого нет.
В среднем, солнечный коллектор обеспечивает до 70% потребностей здания в горячей воде и 30% потребностей в отоплении. Именно настолько сокращаются затраты на отопление и ГВС.
Термовихревая установка
У вихревого термогенератора потребление электрической энергии до 2 раз ниже, чем у традиционных электрокотлов, работающих напрямую в контуре отопления. Через термогенератор с целью подогрева может прокачиваться любая жидкость, в том числе химически активная.
Термогенераторы могут устанавливаться в качестве основных и резервных систем отопления и горячего водоснабжения в индивидуальных домах, многоквартирных домах, общественных зданиях (школы, детские сады, администрации, больницы и т.д.), промышленных предприятиях.
Вывод
Исходя из этого материла, можно предположить, что многое  можно заменить альтернативными источниками энергии. Это будет положительно сказываться не только на человеке, но и на природе.


title: Презентація на тему «Оратор Тісій»

text:
Оратор Тісій

Тісій – представник старшої софістики, давньогрецький ритор V століття до н.е.
Точні дати народження і смерті Тісія невідомі, проте до 465 року до н.е. він був уже  досвідченим ритором, оскільки відомо, що після повергнення тиранії на Сицилії він випустив підручник по риториці.
Тісій народився на Сицилії. Жив у Сіракузах, Фуріях та Афінах. Учень Коракса, послідовник Емпедокла, персонаж діалогу Платона «Федр».
Тісій та виникнення риторики
Тісій і Коракс визначали риторики як «ремесло переконання». Кораск і тісій вважаються засновниками грецької (а отже, і всієї античної) риторики. Свої докази Тісій будував на основі «вірогідності», проповідував необхідність для промов простої правдоподібності замість істини; встановив техніку поділу промови на частини. Платон критикував Тісія і Горгія, замінюючих в промовах істину вірогідністю.
Тісія вважали людиною, яка зробила риторику мистецтвом, яке можна вивчати  самостійно і якому можна навчати інших. Він був вчитилем Горгія, Лісія та Ісократа.

Спільні роботи Тісія та Кораска
Разом зі своїм вчителем Кораском після 465 року до н.е. Тісій створив збірку «загальних місь» («топосів») – хрестоматію готових зразків для заучування, щоб вставляти їх в промову, і перший посібник риторики – теоретичне керівництво, яке давало рекомендації відносно самої структури ораторських виступів; воно не містило прикладів, але давало рекомендації відносно структури ораторських виступів. Найможливіше, зразки були підготовлені Кораском, а теоретичний матеріал – Тісієм.
Новизна в ораторському мистецтві
Це перше  узагальненням ораторського досвіду підкорило ораторську мову обов’язковим для всякого художнього твору вимогам цілісності та закінченості думки. Вона(промова) повинна була мати початок і кінець, і головна її частина розділялась на два розділи : розповідь, в якій викладались події, і суперечка, де пропонувались докази власної думки і заперечення протилежної. Оратор весь час шукав нові засоби емоційної експресії і черпав їх перш за все з епічної поезії, яку добре знав кожен грек. Поетичними по своєму походженню були такі прийоми, як повтор загальних місць (топосів) або етопея(програвання характеру) – опис типу, що виділяє лише загальні, характерні для цілої категорії людей риси і пропускає все особисте, індивідуальне. Софістична педагогіка перетворила ці природньо створені тенденції в нормативні правила і тим самим підняла виразні можливості ораторської прози.Відомо, що Тісій відкрив одну з перших шкіл вивчення красномовства.
Тісій у свідченнях античних авторів:
Свідчення цицерона:
«… Сицилійці Коракс і Тісій (а сицилійці – народ винахідливий та досвідчений в суперечках) вперше склали теорію і правила суддійського красномовства саме тоді, коли з Силіції були вигнані тирани, і в судах  після довгої перерви відновились приватні процеси. А до цього ніхто зазвичай не користувався ні методом, ні теорією і лише старались розповідати все точно і по порядку. Роздуми на найвідоміші теми, які тепер  називаються «загальними місцями», вперше склав і написав Протагор; те ж саме зробив і Горгій, склавши похвалу і осудження на одні й ті ж предмети, так як головним в ораторі він вважав вміння підняти будь-яку річ похвалою і знову оскаржити її»
Античний анекдот про Тісія та його колег
Навчившись красномовству у Кораска, Тісій вирішив не платити за навчання. Коракс подав позов на колишнього учня до суду. «Скажи мені, Коракс, - захищаючись, спитав Тісій, - знавцем чого я є?» - «Знавчем мистецтва переконання», - відповів коракс. «Але якщо ти навчив мене цьому мистецтву, я переконаю тебе нічого з мене не взяти, а якщо не навчив, то мені немає за що платити». Коракс відповів наступним чином: «Якщо, навчившись від мене мистецтву переконання, ти переконуєш мене нічого з тебе не брати, то ти повинен заплатити за навчання, оскільки вмієш переконувати, а якщо ти не переконуєш, то ти повинен все одно принести гроші, тому що я не переконаний не брати з тебе оплати». Судді слухали, хитали голова і нарешті вирішили : «Негідне яйце негідної ворони».


title: Презентація на тему «Myra Bradwell»

text:
Myra Bradwell
Підготувала учениця 11-У класуЧупилка Тетяна
Myra Bradwell
Myra Colby Bradwell (February 12, 1831 – February 14, 1894) was a publisher and political activist. She attempted to become the first woman to be admitted to the Illinois bar, but was barred by the Illinois Supreme Court and the U.S. Supreme Court. The Illinois Supreme Court finally granted her a law license in Illinois in 1890.
Life
Myra Colby was born on February 12, 1831 in Manchester, Vermont. She attended schools in Kenosha, Wisconsin, and later enrolled in Elgin Female Seminary in Illinois. She completed her formal education by age 24. She became a school teacher after she graduated .In 1852, Myra Colby married James B. Bradwell and she became Myra Colby Bradwell. James Bradwell was the head of a private school and Myra Bradwell became a teacher in that school. In 1855 they moved to Chicago, where James Bradwell was admitted to the Chicago Bar. He became a successful lawyer, judge, and in 1873 he was elected to the General Assembly.
James Bradwell and Myra Bradwell started her formal law training when her husband was accepted to the Illinois Bar. There she apprenticed as a lawyer in her husband's office. There were some complications that came up during her rise to becoming a lawyer. She had four children, and two of them died at an early age. She raised funds to help aid the wounded soldiers during the American Civil War. She was also a member of the Northwestern Sanitary Commission. In 1868, she founded the Chicago Legal News, and with her husband's legal help, she was able to serve as both editor and business manager of the paper. It was the most widely circulated legal newspaper in the United States (Mezey).
She also became an active member in the women's suffrage movement, serving as Secretary of the Illinois Women Suffrage Association. Bradwell made no further proceedings to gain her license. In 1890, the Illinois Supreme Court acted on its own motion and approved her original application. In 1892, she received her license to practice before the United States Supreme Court.
Myra Bradwell died of cancer on February 14, 1894, just four years after she was admitted to the bar. Her daughter, Bessie Bradwell Helmer, continued what her mother started. Bessie Bradwell became a lawyer, as did Thomas Bradwell, her son.

Thank you for your attention!


title: Презентація на тему «Презентація на тему:ФАО»

text:
Виконала учениця 42-Е групиШманай Тетяна
Презентація на тему:”ФАО”
    ФАО – міжнародна продовольча і сільськогосподарська організація під патронатом ООН.

   Девіз організації: ”допомагаємо побудувати світ без голоду ”

Дата створення :16 жовтня 1945 році під час конференції в Квебеку.
Штаб-квартира: Рим, Італія.
Генеральний директор :Жак Діуф
Офіційні мови: Англійська, іспанська, російська, французька, китайська, арабська

   Завдання ФАО: зменшення гостроти проблеми бідності і голоду в світі шляхом сприяння розвитку сільського господарства, поліпшенню харчування і рішення проблеми продовольчої безпеки - доступності всім і завжди харчування, необхідного для активного і здорового життя.

Методи виконання:
збирання і вивчення даних з питань харчування
створення благодійного фонду разом зі Всесвітньою продовольчою радою
 створення представництв у 78 країнах світу і допомога на місцях
 розробка спільними силами ефективних систем використовування природних ресурсів
розробка міжнародних стандартів якості сільськогосподарських товарів

  ФАО і Україна:
  Україна стала членом ФАО в 2003 році.

    Проекти технічної допомоги ФАО ООН:

1. «Розбудова Української лабораторії якості й безпеки харчової і сільськогосподарської продукції», 2004-2007 рр.
2. «Формування стратегії та підвищення рівня обслуговування агро-інформаційнoї системи», 2006-2007 рр.
3. «Створення депозитарної бібліотеки Продовольчої та сільськогосподарської організації ООН на базі наукової бібліотеки НУБіП України», 2006 р.
4. «AGORA - Доступ до глобальних онлайн досліджень сільського господарства у Східній Європі, на Кавказі та у Центральній Азії», 2007-2008 рр.
5. “Місія оцінки задач та потреб пов'язаних з науковим та аналітичним супроводом контролю харчової безпеки продуктів”, 2009-2010 рр.


title: Презентація на тему «Культура Греції» (варіант 1)

text:
Культура Греції
Культу́ра Гре́ції розвивалася впродовж тисяч років, починаючи від егейської культури, продовжуючи особливо бурхливо розвиватись у класичну добу, а пізніше через вплив на Стародавній Рим та еллінізований Схід виразилась у культурі Візантійської імперії. Доба османського панування істотно вплинула на сучасну грецьку культуру, однак історики провідну роль у пожвавленні грецької національної культури віддають Грецькій війні за незалежність 1821—1829 років.
Давньогрецька цивілізація була першою в Європі, її часто називають «колискою» європейської культури. Цю метафору, деякі дослідники вважають не цілком вдалою. Людина виростає, виходить з колиски - і забуває про неї: вона вже не знадобиться. Вважають, що більш вмістний інший образ: антична Греція - фундамент європейської цивілізації. Вся подальша історія Європи грунтувалася і грунтується на цьому могутньому фундаменті і немислима без нього.
Архітектура

Ріст міст, в першу чергу, відбився на розвитку монументальної архітектури. Храм, в якому встановлювались статуї богів, став основним типом громадських споруд. Він панував у міській забудові, розташовуючись на центральній площі міста, де відбувались народні зібрання з різних приводів, в тому числі релігійні урочистості. Навколо давньогрецького храму зосереджувалось все життя грецького полісу та його громадян. Саме тому архітектурі храму приділяли значну увагу. Вже в 7 столітті до н. е. давньогрецькі архітектори розробили систему співвідношень між несучими та тими, що несуть, елементами споруди.
Ця система співвідношень, яка лягла в основу архітектури всього західного світу, отримала назву ордерної системи. Храми греки будували із блоків вапняку або мармуру, не з'єднуючи їх жодним скріплюючим розчином. Окремі архітектурні деталі, а також деталі скульптурного оздоблення храмів фарбувались у яскраві кольори. Основний принцип грецької античної поліхромії полягав в тому, що всі великі частини будівлі, всі широкі площини залишали нерозфарбованими, тобто нижня частина храму залишалась білою.
Живопис
Епоха античної Греції була самої блискучою епохою в історії розвитку образотворчого мистецтва стародавнього світу. Значення грецького образотворчого мистецтва надзвичайно велике. Тут був закладений метод наукового розуміння мистецтва. Грецькі художники-педагоги закликали своїх учнів і послідовників вивчати природу, спостерігати її красу, вказували, в чому вона полягає. На їхню думку, краса полягає в правильній пропорційної відповідності окремих частин, досконалим зразком якої є людська фігура. Вони говорили, що пропорційна закономірність людського тіла у своїй єдності створює гармонію краси. Головний принцип софістів був такий: «Людина - мірило всіх речей». Ця філософія лягла в основу мистецтва Стародавньої Греції. Великі зодчі, встановлюючи пропорції колони і капітелі, виходили з пропорційної закономірності частин людського тіла. Цей метод розрахунку пропорцій архітектурних деталей, в основі якого лежить естетичне начало, надалі в епоху Відродження стали застосовувати і художники епохи Відродження.
Вазопис
Донині не збереглись пам'ятки грецького архаїчного монументального живопису, проте до нас дійшла безліч розписних ваз. Знайомство греків з культурою Стародавнього сходу та власна міфологія сприяли багатству сюжетних та орнаментальних композицій, якими прикрашались керамічні посудини. Часто зустрічаються фігури сфінксів, грифонів, сирен, батальних сцен грецьких героїв із гомерівського епосу. В орнаментах використовувались єгипетські та середньоазійські мотиви — стилізовані листя пальм та лотоса. Розпис на вазах 7 століття до н. е. виконані темно-коричневим лаком по світлій, жовтуватій глині. Фігури подаються не простим силуетом, вазописець ретельно промальовує риси обличчя, мускулатуру, деталі одягу.


Презентація на тему «Товариство Чорногора»