title: Презентація на тему «Хронологія Євромайдану 2013»

text:
ХронологіяЄвромайдану 2013
Як мирний мітинг із підтримки євроінтеграції переходить у повалення правлячого режиму.

День 1 – 21 листопада - Кабінет Міністрів України прийняв рішення про призупинення підписання Угоди про асоціацію між Україною та ЄС. Мустафа Найєм оголошує збір громадян на головному Майдані країни. Рівно 9 років тому на цьому ж місці вихід людей спричинив появу Помаранчевої революції.

День 2 – 22 листопада – Кількість мітингуючих із сотні переростає в тисячу. До акції протесту долучається Західна Україна. Петр Кокс та Олександр Квасневський призивають Януковича змінити своє рішення.

День 3 – 23 листопада – Нью-Йорк, Чикаго, Вашингтон, Торонто, Клівленд, Лондон, Брюсель, Відень, Париж, Лісабон, Талін – організовують акції підтримки за асоціацію України з ЄС.

День 4 – 24 листопада – «Єврохода» від пам’ятника Шевченка до Європейської площі. До підтримки євроінтеграційного процесу України долучається Варшава, Вроцлав, Краків, Берлін, Рим. На Михайлівській площі Партія регіонів зводить сцену, на Майдані опозиція встановлює палатки.
День 5 – 25 листопада – Перший наступ «Беркуту». Близько 6 години ранку силовий підрозділ оточує учасників Майдану. Приїздить техніка для встановлення новорічної ялинки. Протестуючі вчинили опір, захистивши  право мирного перебування.

День 6 – 26 листопада – До страйку долучаються студенти Києво-Могилянської академії та університету Шевченка. У Львові, Івано-Франківську, Ужгороді студенти вийшли на вулиці з закликами про євроінтеграцію.

День 7 – 27 листопада – Оголошено Всеукраїнський студентський страйк із закликами «Молодь нації за євроінтеграцію» близько 20 тис. студентів зібрались на Майдані Незалежності.

День 9 – 29 листопада – Президент провалив підписання асоціації з ЄС на саміті Східного партнерства у Вільнюсі. На Європейській площі Партія регіонів проводить мітинг за підтримку Януковича та його рішення про «захист національних інтересів України». На Майдані опозиція оголошує вимогу про імпічмент Президенту.

День 10 – 30 листопада – О 4 годині ранку 2 тис. беркутівців зачистили наметове містечко та нанесли тяжкі тілесні укодження мітингуючим. Частина людей, якій вдалось утекти від Беркуту, заховалась у Михайліському золотоверхому монастирі на Михайлівській площі.
 День 11 – 1 грудня – Окружний адміністративний суд Києва заборонив проводити мітинги до 7 січня 2014 року. Не дивлячись на заборону суду, біля парку Шевченка збирається колона людей і прямує до Майдану. Опозиція проводить «Нородне віче», де вирішує відправити Януковича та уряд Азарова у відставку.

День 12 – 2 грудня – Група активістів захоплює будівлю Київради, де «свободівці» огранізовують пункт обігріву, харчування та медичної допомоги. Протестні колони під крики «Банду – геть» йдуть до Адміністрації Президента та Кабінету Міністрів.

День 13 – 3 грудня – Мітингувальники йдуть блокувати Кабмін та Верховну Раду, однак будівлі посилено охороняються працівниками міліції.
День 14 – 4 грудня Студенти знову біля стін МОН України. Паралельно проходить захоплення МВС України.
День 15 – 5 грудня - Біля Генпрокуратури мітингувальники продовжують вимагати звільнення затриманих Євромайдану.
Володимир Ар’єв подав на розгляд Проект Постанови про заборону функціонування спецпідрозділу МВС України “Беркут”.
День 16 – 6 грудня – Опозиція знову зібрала Народне віче, де оголосила план дій: відставка уряду, покарання винних у побитті учасників Євромайдану, пікетування Межигір’я.
День 17 – 7 грудня – Беркут захопив телецентр на вул. Мельникова.
На сцені Майдану виступили депутати Європарламенту, а також кандидат в президенти Білорусії 2010 року Володимир Некляєв.

День 18 – 8 грудня – Опозиція вкотре проводить Народне віче.
На арені громадянського супротиву з’являються регіонали. Традиційне місце зборів – Маріїнський парк.
Подія дня – знесено з постаменту пам’ятник вождя пролетаріату – Леніна.

День 19 – 9 грудня - Станції метро «Хрещатик» та «Майдан Незалежності» заблоковані, привід – замінування. Беркут захоплює штаб «Батьківщини», офіс каналу «INTV», сайту «Censor.net» і газети «Вечірні вісті».
День 20 – 10 грудня – Барикади вулиць Банкової та Грушевського знесені. Автобуси міліції перекривають вулиці, які ведуть до Євромайдану.
День 21 – 11 грудня – Триває протистояння бойовиків та мирних громадян.
«Могилянці» ініціювали створення Всеукраїнського студентського кампусу на території Євромайдану.

День 22 – 12 грудня – Партія регіонів мобілізує учасників антимайдану в Маріїнському парку.
Абсурд дня – Микола Азаров вважає, що Майдан заважає підготовці до проведення Олімпіади-2022.

День 23 – 13 грудня - З усієї України приїздять мітингувальники в підтримку Президента. Місце проведення – Європейська площа. Ціна дня – 350 грн.
Круглий стіл за участі Президента та опозиції не призвів до консенсусу. Влада відмовляється задовільняти вимоги Майдану.

День 24 – 14 грудня – винних в розгоні Майдану знайдено – начальник ГУМВС України в м. Києві В. Коряк, Голова КМДА О.Попов, заступник Секретаря РНБО України В. Сівкович.  Голову КМДА та заступника Секретаря РНБО звільнено з посад.

День 25 – 15 грудня – Маріїнський парк зібрав близько 20 тисяч провладних активістів. По іншу сторону барикад проходить Народне віче.

День 26 – 16 грудня – Учасники Майдану влаштовують мітинг біля стін ЦВК.
День 27 – 17 грудня – Народне віче на Майдані.

День 28 – 18 грудня – КМДА скасувала проведення новорічних та різдвяних свят в центрі столиці, також скасовано зведення головної ялинки.
День 29 – 19 грудня – Верховна Рада прийняла Закон про усунення негативних наслідків та недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань.
День 30 – 20 грудня – Активісти Майдану вийшли до вул. Набережно-Хрещатицької, протестуючи проти перекриття доріг, якими має їхати кортеж Президента.

День 31 – 21 грудня – Ювілей Майдану
День 32 – 22 грудня – Шосте Народне віче опозиції з учасниками Майдану. Замість оголошення «плану наступу», яке очікували учасники від лідерів опозиції, Віче ухвалило резолюцію про створення загальнонаціональної організації Народне об’єднання «Майдан».

День 33 – 23 грудня – Оригінальних рішень в протистоянні Майдану Партії регіонів таки бракує. Провладні учасники створюють «Площу єднання», метою якої є активізація людей, які хочуть брати участь в держуправлінні.

Небесна сотня
Список загиблих учасників Євромайдану — це список загиблих учасників акцій протесту в Україні у грудні 2013 — лютому 2014 року, публічно названі «Небесною сотнею». До цього списку входять особи мирних протестувальників, які мали безпосередній стосунок до ідеї та акції Євромайдану.
21 лютого 2014 року офіційна влада України юридично визнала жертвами загиблих мітингувальників Євромайдану. Цього дня на Майдані відбулось прощання із загиблими повстанцями, під час прощання з загиблими лунала жалобна пісня «Гей, пливе кача…».
Експертна оцінка ситуації — МВС застосовувало зброю проти протестувальників незаконно.
Вшанування пам'яті
Рішенням Тернопільської міської ради від 23 січня 2014 року на честь осіб, які загинули під час сутичок демонстрантів із міліцією на вулиці Грушевського у Києві, а також через численні факти побиття мирних громадян, було перейменовано майдан Мистецтв на площу Героїв Євромайдану.
Рішеннями Вінницької міської ради з метою увіковічення пам'яті героїв Майдану перейменовано:
від 21 лютого 2014 року площу Радянську на площу Героїв Майдану;
від 27 лютого 2014 року площу Театральну на площу Майдан Небесної Сотні.
Рішенням Дніпропетровської міської ради від 22 лютого 2014 року перейменовано площу В. І. Леніна на площу Героїв Майдану.
У с. Свидівку Черкаській області депутати сільської ради перейменували вул. Леніна на вул. Героїв Небесної Сотні.
У Кіровограді площу Кірова перейменовано на площу Героїв Майдану, а вулицю Дзержинського на вулицю Віктора Чміленка.
26 лютого Луцька обласна рада надала площі і скверу в місті назви Героїв Майдану.
26 лютого Ніжинська міська рада перейменувала вулицю Леніна на вулицю Небесної сотні. Дозвіл для розміщення меморіального знаку міська влада не поспішала надавати, тому мешканці зібрали понад 500 підписів та встановили меморіальний знак.
На розі вулиць Соборної та Героїв Майдану з боку Хмельницького університету управління та права буде встановлено меморіальний комплекс на честь «Небесної сотні».
У музиці
Український композитор Валентин Сильвестров присвятив Сергієві Нігояну свій диптих «…І вам слава, сині гори» та «Со святими упокой…»;
Марія Бурмака присвятила пам'яті загиблих героїв пісню «Вiн iде по водi».
Маски сброшены, месиво-крошево.Тайна миров, глотает копоть Киев.Без лишних слов считает смерть улов.Маски сброшены, месиво-крошево.Война миров, глотает копоть КиевИ под прицелом души до боли нагие.
Посты и твиты сочатся желчью и гноем,Кто кого марионетит, давай запараноим.Ведь так проще, во всем виноваты жиды:Обама, Путин, Адольф, ну и лично ты.Твоё сегодня - вчерашний день в Лэнгли.Сэр Луис Сайфер всегда предпочитает Бентли.Биг Бен пробил пять, над Мавзолеем девять,На виске седая прядь - никому не верить!Вершат геополитику крипторептилоиды,Это бред подлить индейцу огненной воды.Бедняку по медняку дай на каждый глазЧтоб греть котлы даже в ад продают газ.Закровоточат стигматы, в скиту заплачет икона.Я хотел промолчать, ветхозаветный Иона.Варианты: на небо, под землю или на нары,Пока мы ждем продолжение, кто-то пишет сценарий.
Команданте Ярош! Красное черные крылья.Огненная ярость, зимняя герилья.Люто ветер вторит: страху-мараторий,Дозор несет высотно небесная сотня.Мало крови, мало, прольётся ещё.Жертвенная, алая, выставит счет!Мало крови, мало, прольётся ещё.Хлынут реки алые, выставят счет.
Російська реп-група 25/17 присвятила «Небесній Сотні» та подіям на Майдані свою пісню «Рахунок».
Білоруський рок-гурт Ляпіс Трубецкой присвятив «Небесній Сотні» та подіям на Майдані свою пісню «Воїни Світла».

Рубиновые части, солнца зариРубят злые страсти, сжигают внутри.Прыгай выше неба, брат и сестраЗолотые искры — брызги костра.Радуйся молоту в крепкой руке,Водопад, молодость — в быстрой реке.Бей барабан — пам, пам.Баррикады, друзья, шум гам.Воины света! Воины добра!Охраняют лето, бьются до утра.Воины добра! Воины света!Джа Растафарай бьются до рассвета.Плачет солдат, медаль на гимнастёрке.Сколько ребят в полыни на пригорке.За тучей — дракон, каменное сердце.Ночью — закон, руби, чтобы согреться.
Гайдамаки присвятили пам'яті загиблих майданівців пісню «Дерев'яні щити».
Дерев'яний щит захистить від куль,
 Кольоровий шолом для спорту,
Ти мріяв про справжню війну
У центрі міста на фронті.
Тут все, як на справжній війні,
 Справжня смерть, справжня кров,
Справжній бій.
Дерев'яні Щит поможе тобі,
Захистить від куль тебе ангел твій.
Дерев'яні щити Захистили не всіх,
Своїм тілом тебе Заступив кожен з них.
 Дерев'яні щити
Проти куль бойових.
На майдан твій батько пустив тебе,
Протест обіцяв бути мирним.
Але ти зустрів на майдані людей,
Готових віддати життя за вкраїну,
Що вірили у свої сили,
Зводили барикади,
Ти вирішив стати з ними
В обороні громади!
 А коли той день, якого усі чекали,
 Настав, він мусив настати,
Лишилися до кінця лиш ті,
Хто був готовий життя віддати.
Нас били, палили, кидали гранати,
 Стріляли снайпери по очах –
Ми винесли з бою своїх Героїв
На їх дерев'яних щитах!
У кінематографі
Документальний фільм «Небесна сотня» із серії «Зима, що нас змінила» (1+1 продакшн, Вавилон'13).
Пам'ятні медалі
31 березня 2014 року Національний банк випустив пам'ятну медаль «Небесна сотня на варті», авторами якої стали художник-скульптор — Анатолій Дем'яненко та скульптор — Володимир Атаманчук. На аверсі медалі зображено архангела Михаїла в оточенні українського орнаменту. На реверсі — герої подій українського Майдану на барикаді, один із яких тримає синьо-жовтий Державний Прапор України.


title: Презентація на тему «Галактики» (варіант 3)

text:
Галактики
Теорія
Галерея
Автор
Автор:
кадет 35 взводу
Завражний Дмитро Костянтинович

Галактики
Галерея
Автор
Походження назви
Теорія
	Гала́ктика (дав.-гр. Γαλαξίας — молочний) — гігантська, гравітаційно-зв'язана система із зірок і зоряних скупчень, міжзоряного газу і пилу, і темної матерії. Всі об'єкти в складі галактик беруть участь в русі відносно загального центру мас.

	Галактики — надзвичайно далекі об'єкти. Відстань до найближчих з них прийнято вимірювати в мегапарсеках, а до далеких — в одиницях червоного зміщення. Саме через віддаленість розрізнити на небі неозброєним оком можна всього лише три з них: туманність Андромеди (видно в північній півкулі), Велику і Малу Магелланові Хмари (видно в південній). Розрізнити зображення інших галактик до окремих зірок не вдавалося аж до початку XX століття. До початку 1990-их років налічувалося не більше 30 галактик, в яких вдалося побачити окремі зірки, і всі вони входили в Місцеву групу. Після запуску космічного телескопа «Хаббл» і введення в дію 10-метрових наземних телескопів число галактик, в яких вдалося розрізнити окремі зірки, значно зросло.

Походження назви

Теорія
	Галактики поділяють на:

	-сфероподібні еліптичні галактики;
	-дискові спіральні галактики;
	-галактики з перемичкою (баром);
	-карликові;
	-неправильні і т. д.
	Щодо числових характеристик, то, до прикладу, їх маса варіюється від 107 до 1012 мас Сонця, для порівняння — маса нашої галактики Чумацький Шлях дорівнює 2×1011 мас Сонця. Діаметр галактик — від 5 до 250 кілопарсек (16—800 тисяч світлових років), для порівняння — діаметр нашої галактики близько 100 000 світлових років. Найбільша відома на 2012 рік галактика IC 1101 має діаметр більше 600 кілопарсек.

	Однією з невирішених проблем будови галактик є темна матерія, що проявляє себе тільки в гравітаційній взаємодії. Вона може складати до 90% від загальної маси галактики, а може і повністю бути відсутньою, як у деяких карликових галактиках.
Походження назви
Теорія
	Слово «гала́ктика» (дав.-гр. γαλαξίας) походить від грецької назви нашої Галактики (κύκλος γαλαξίας означає «молочне кільце» — як опис спостережуваного явища на нічному небі). Коли астрономи припустили, що різні небесні об'єкти, що вважалися спіральними туманностями, можуть бути величезними скупченнями зірок, ці об'єкти стали називати «острівними всесвітами» або «зоряними островами». Але пізніше, коли стало зрозуміло, що ці об'єкти схожі на нашу Галактику, обидва терміни перестали використовуватися і були замінені на термін «галактика».

Галактики
Галерея
Автор

Спостереження
Теорія
Спостереження
Теорія
	Відстань від спостерігача до галактики як фізична характеристика не входить ні в один процес, що відбувається з галактикою. Необхідність в інформації про відстань до галактики виникає при ототожненні маловивчених подій, наприклад, гамма-сплесків; вивченні Всесвіту як цілого, вивченні еволюції самих галактик, визначенні маси галактик і їх розмірів тощо

	Усі більш-менш моделенезалежні способи визначення відстані до галактики можна розділити на два типи: вимір за об'єктом усередині галактики, відстань до якого на нехтовну малу величину відрізняється від відстані до самої галактики, і за червоним зсувом.

Відстані

Спостереження
Теорія

Відстані

Спостереження
Теорія

Відстані

Спостереження
Теорія
Основні спостережувані складові галактик включають:
	-Нормальні зірки різних мас і віків, частина яких розташована в скупченнях.
	-Компактні залишки зірок, що проеволюціюнували.
	-Холодне газопилове середовище.
	-Найбільш розріджений гарячий газ з температурою 105—106 К.

	Подвійні зірки в сусідніх галактиках не спостерігаються, але, судячи по околицях Сонця, кратних зірок повинно бути досить багато. Газопилова середа і зірки складаються з атомів, і їх сукупність називають баріонною матерією галактики. У небаріонну включається маса темної матерії і маса чорних дір.

Основні спостережувані складові галактик

Спостереження
Теорія

Швидкість обертання галактик

Спостереження
Теорія

Швидкість обертання галактик

	Для різних компонент галактики швидкість обертання оцінюється по-різному. Для газу — за доплерівським зміщенням емісійних ліній. Для зірок — за доплерівським зміщенням абсорбційних ліній зірок. Схема отримання швидкості обертання наступна.

	Безпосередньо одержувана зі спостережень швидкість — це сума швидкості руху галактики як цілого і швидкості внутрішнього руху. Зазвичай швидкість галактики в цілому (V0) ототожнюється зі швидкістю руху центральної області. Для далеких галактик ця швидкість обумовлена габблівським розширенням Всесвіту; власна швидкість нехтовно мала.
Спостереження
Теорія

Швидкість обертання галактик

	Швидкість, отримана після врахування швидкості руху галактики як цілого, це швидкість за променем зору (Vr), і щоб обчислити швидкість обертання галактики на данній відстані, необхідно врахувати ефекти проекції. Для цього необхідно знати кут нахилу осі галактики до променя зору i, а також кут φ між великою віссю галактики і прямою, що проходить через центр галактики і точку спостереження. Таким чином, щоб перейти від Vr до Vφ, необхідно знати п'ять параметрів: швидкість руху галактики V0, кути i та φ, дві координати центру галактики (щодо будь-якої точки зображення).
Спостереження
Теорія

Швидкість обертання галактик

Спостереження
Теорія

Маса і розмір

	Галактики не мають чітких меж. Не можна точно сказати, де закінчується галактика і починається міжгалактичний простір. Приміром, якщо в оптичному діапазоні галактика має один розмір, то визначений за радіоспостереженням міжзоряного газу радіус галактики може виявитися в десятки разів більшим. Від розміру залежить і вимірювана маса галактики. Зазвичай під розміром галактики розуміють фотометричний розмір ізофоти 25-ї зоряної величини з квадратною кутовою секундою в фільтрі B. Стандартне позначення такого розміру — D25.

	Маса дискових галактик оцінюється за кривою обертання в рамках певної моделі. Вибір оптимальної моделі галактики спирається як на форму кривої обертання, так і на загальні уявлення про структуру галактики. Для грубих оцінок маси еліптичних галактик необхідно знати дисперсію швидкостей зірок в залежності від відстані до центру та радіальний розподіл густини.
Спостереження
Теорія

Маса і розмір

	Маса холодного газу в галактиці визначається за інтенсивністю лінії H I. Якщо реєстрована густина потоку випромінювання від галактики або будь-якої її частини рівні Fν, то відповідна маса дорівнює:

де D — відстань у мегапарсеках, потік виражений у янських.

	Оцінка маси молекулярного газу досить складна, оскільки лінії H2 відсутні у спектрі холодного газу. Тому вихідними даними є інтенсивності спектральних ліній молекули CO (ICO). Коефіцієнт пропорційності між інтенсивністю випромінювання CO і його масою залежить від металічності газу. Але найбільша невизначеність пов'язана з малопрозорістю хмари: через неї основна частина світла, випромінювана внутрішніми областями, поглинається самою хмарою, таким чином, до спостерігача доходить світло лише від поверхні хмар.
Спостереження
Теорія

Спектр галактики

	Спектр галактик складається з випромінювання всіх складових її об'єктів. Спектр середньостатистичної галактики має два локальних максимуми. Основне джерело випромінювання — це зірки, максимум інтенсивності випромінювання більшості з яких знаходиться в оптичному діапазоні (перший максимум). Зазвичай в галактиці багато пилу, який поглинає випромінювання в оптичному діапазоні і перевипромінює його в інфрачервоному діапазоні. Звідси — другий максимум в інфрачервоній області.
Спостереження
Теорія
Спектр галактики

Спостереження
Теорія

Проблема темного гало

	Якщо вся маса галактик міститься в зірках, то, знаючи співвідношення маса-світність і припускаючи, що воно не сильно змінюється з радіусом, густину речовини в галактиці можна оцінити за яскравістю зоряного населення. Ближче до свого краю галактика тьмяніє, значить, і середня густина зірок падає, а тому зменшується і швидкість обертання зірок. Однак криві обертання галактик, що спостерігаються, свідчать про кардинально іншу картину: починаючи з якогось моменту швидкості обертання зірок аномально високі для густини, що отримується із залежності маса-світність. Пояснити високу швидкість зірок у краю диска можна, припустивши, що на великих відстанях від центру галактики основну роль грає маса, що проявляє себе виключно через гравітаційну взаємодію.
Спостереження
Теорія

Проблема темного гало
	Незалежним чином можна прийти до висновку про наявність прихованої маси, якщо оцінювати загальну масу виходячи з умови стійкості зоряного диска.

	Виміри швидкостей руху супутників масивних галактик змушують припускати, що розмір темного гало в декілька разів більший, ніж оптичний діаметр галактики.

	Присутність масивних темних гало було виявлено в галактиках всіх типів, але в різних пропорціях по відношенню до світної речовини.
Галактики
Галерея
Автор
Морфологія
Теорія
	Ядро — вкрай мала область в центрі галактики. Коли мова заходить про ядра галактик, то найчастіше говорять про активні ядра галактик, де процеси не можна пояснити властивостями сконцентрованих в них зірок.

	Диск — відносно тонкий шар, в якому сконцентровано більшість об'єктів галактики. Підрозділяється на газопиловий диск і зоряний диск.

	Полярне кільце — рідкісний компонент. У класичному випадку галактика з полярним кільцем має два диски, що обертаються в перпендикулярних площинах. Центри цих дисків збігаються. Причина виникнення полярних кілець не є повністю обґрунтована.
Галактики
Галерея
Автор
Процеси

Теорія
	Якщо середня відстань між галактиками не є значно більшою їх діаметру, то істотними стають приливні впливи галактик. Якщо відстань велика порівняно з розмірами галактик, але також великий і час прольоту двох галактик одна відносно одної, то більш масивна галактика може перетягнути міжгалактичний гарячий газ, що оточує сусідню галактику, тим самим позбавивши її джерела поповнення внутрішніх запасів міжзоряного газу, що бере участь при формуванні зірок.

	Якщо відстань є меншою, є можливість того, що більш масивний компонент разом з міжгалактичним газом перетягне на себе і темне гало галактики, залишивши її фактично без темної матерії. Особливо часто таке зустрічається при сильному розходженні в масах галактик. Також якщо відстань невелика, як невеликий і час взаємодії, то в галактиках виникне періодична зміна густини газу, що слугуватиме причиною масованої спалаху зореутворення і появи спіральних гілок.
Зіткнення
Процеси

Теорія
	Граничний випадок взаємодії — це злиття галактик. За сучасними уявленнями, спочатку зливаються темні гало галактик. Потім галактики починають наближатися одна до одної по спіралі. І тільки потім починають зливатися зоряні компоненти, викликаючи в навколишньому газі хвилі щільності і спалахи зореутворення.

	Орбітальний телескоп «Хаббл» у 2006 році сфотографував взаємодіючі галактики, дві з яких завдяки гравітаційному впливу розривають третю на частини (сузір'я Південної Риби, на відстані 100 мільйонів світлових років від Землі).

	Зіткнення галактик є досить поширеним явищем у Всесвіті. В результаті аналізу 21 902 галактик (повідомлення початку 2009 року) було з'ясовано, що практично всі вони в минулому стикалися з іншими галактиками. Також підтверджується припущення, що близько 2 мільярдів років тому відбулося зіткнення Чумацького Шляху з іншою галактикою.
Зіткнення
Процеси

Теорія
Галактичні ядра мають ознаки активності, якщо:
	-спектр електромагнітного випромінювання об'єкта значно ширший ніж спектр звичайних галактик; іноді охоплює діапазон від радіо- до жорсткого гамма-випромінювання;
	-спостерігається «змінність» — зміна «потужності» джерела випромінювання в точці спостереження (як правило, це відбувається з періодом від 10 хвилин в рентгенівському діапазоні до 10 років в оптичному і радіо діапазонах);
	-є особливості спектру випромінювання, за якими можна зробити висновок про велику швидкість переміщення гарячого газу;
	-є видимі морфологічні особливості, в тому числі викиди і «гарячі плями»;
	-є особливості спектру випромінювання та його поляризації, за якими можна припустити наявність магнітного поля.
Процеси в активних ядрах
Процеси
Теорія
	Галактики з активними ядрами поділяються на сейфертівські галактики, квазари, лацертиди, радіогалактики.

	За сучасними уявленнями, активність ядер галактик пояснюється присутністю в їх ядрах надмасивних чорних дір, на які відбувається акреція галактичного газу. Відмінність типів галактик з активними ядрами пояснюється відмінністю кута нахилу площини галактики відносно до спостерігача.
Процеси в активних ядрах

Галактики
Галерея
Автор
Чумацький Шлях

Теорія
Панорами
	Чумацький Шлях є великою спіральною галактикою з перемичкою діаметром близько 30 кілопарсек (або 100 000 світлових років) і товщиною 1000 світлових років (до 3000 в районі балджа). Сонце з Сонячною системою знаходяться всередині галактичного диску, наповненого пилом, що поглинає світло. Тому на небі ми бачимо смугу зірок, але клоччасту, що нагадує згустки молока. Через поглинання світла Чумацький Шлях як галактика вивчений не до кінця: не побудована крива обертання, до кінця не з'ясований морфологічний тип, невідоме число спіралей і т. д. Галактика містить близько 3×1011 зірок, а її загальна маса становить близько 3×1012 мас Сонця.

	Велику роль у вивченні Чумацького Шляху відіграють дослідження скупчень зірок — відносно невеликих гравітаційно зв'язаних об'єктів, що містять від сотень до сотень тисяч зірок. Їх гравітаційна зв'язаність, ймовірно, викликана єдністю походження. Тому, виходячи з теорії еволюції зірок і знаючи розташування зірок скупчення на діаграмі Герцшпрунга — Рассела, можна розрахувати вік скупчення. Скупчення поділяються на розсіяні і кулясті.

Теорія
	-Кулясті — старі зоряні скупчення, що мають кулясту форму, концентруються до центру Галактики. Окремі кулясті скупчення можуть мати вік понад 12 млрд років.
	-Розсіяні — відносно молоді скупчення, мають вік до 2 млрд років, в деяких ще йдуть процеси зореутворення. Найяскравіші зірки розсіяних скупчень — молоді зірки спектральних класів B або A, а в самих молодих скупченнях ще є блакитні надгіганти (клас O).
	Внаслідок своїх невеликих (щодо космологічних масштабів) розмірів, зоряні скупчення безпосередньо можуть спостерігатися лише в Галактиці і її найближчих сусідах.

	Ще один тип об'єктів, доступний для спостереження тільки в околицях Сонця, — подвійні зірки. Значимість подвійних зірок для дослідження різних процесів, що відбуваються в галактиці, пояснюється тим, що завдяки їм можливо визначити масу зірки, саме в них можна вивчити процеси акреції. Нові та наднові типу Ia — це теж результат взаємодії зірок в подвійних системах, званих тісними подвійними системами.
Чумацький Шлях
Панорами
Галактики
Галерея
Автор
Історія вивчення галактик
Теорія
	1610 року Галілео Галілей за допомогою телескопа виявив, що Чумацький Шлях складається з величезної кількості слабких зір. У трактаті 1755 року, заснованому на роботах Томаса Райта (англ. Thomas Wright), Іммануїл Кант припустив, що Чумацький Шлях може бути обертовим тілом, яке складається з величезної кількості зір, що утримуються гравітаційною взаємодією, подібно до Сонячної системи, але у більших масштабах. Якщо спостерігати таку Галактику зсередини, на нічному небі диск буде помітно як світлу смугу. Кант висловив припущення, що деякі з туманностей, видимих на нічному небі, також можуть бути окремими галактиками.
	До кінця XVIII століття Шарль Мессьє склав каталог, що містив 109 яскравих туманностей. Від часу публікації каталогу до 1924 року тривали суперечки про природу цих туманностей.

Теорія
	Вільям Гершель висловив припущення, що туманності можуть бути далекими зоряними системами, подібними до Чумацького Шляху. 1785 року він спробував визначити форму і розміри Чумацького Шляху і розташування в ньому Сонця, використовуючи метод «черпків» — підрахунку зір за різними напрямками. 1795 року, спостерігаючи планетарну туманність NGC 1514, він виразно побачив у її центрі одиночну зірку, оточену туманною речовиною. Існування справжніх туманностей, таким чином, не підлягало сумніву, і не було необхідності вважати, що всі туманні плями — далекі зоряні системи.
Історія вивчення галактик

Теорія
	До середини XIX століття Джон Гершель, син Вільяма Гершеля, відкрив ще 5000 туманних об'єктів. Побудований на їх основі розподіл став головним аргументом проти припущення, що вони є далекими «острівними всесвітами», подібними до нашої системи Чумацького Шляху. Було виявлено, що існує «зона уникнення» — ділянка, на якій немає (або майже немає) подібних туманностей. Ця зона розташована поблизу площини Чумацького Шляху і це явище було інтерпретовано як зв'язок туманностей із системою Чумацького Шляху. Поглинання світла, найсильніше у площині Галактики, було ще невідоме.
Історія вивчення галактик

Теорія
	Після побудови свого телескопа 1845 року Вільям Парсонс зміг побачити відмінності між еліптичними і спіральними туманностями. У деяких із цих туманностей він зміг виділити й окремі джерела світла.

	1865 року Вільям Хеггінс (англ. William Huggins) вперше отримав спектр туманностей. Характер емісійних ліній туманності Оріона ясно свідчив про її газовий склад, але спектр туманності Андромеди (M31 за каталогом Мессьє) був безперервним, як у зір. Хеггінс зробив висновок, що такий вигляд спектру M31 викликано високою щільністю і непрозорістю газової складової.
Історія вивчення галактик

Теорія
	На початку XX століття Весто Мелвін Слайфер (англ. Vesto Melvin Slipher) пояснив спектр туманності Андромеди відбиттям світла центральної зірки (зіркою він помилково вважав ядро галактики). Такий висновок було зроблено на підставі фотографій, отриманих Джеймсом Кілером на 36-дюймовому рефлекторі. Загалом було виявлено 120 000 слабких туманностей. Спектр (там, де його можна було отримати) був відбивним. Як відомо зараз, це були спектри відбивних туманностей (здебільшого — пилових) навколо Плеяд.
Історія вивчення галактик

Теорія
	1910 року Джордж Річі (англ. George Willis Ritchey) на 60-дюймовому телескопі обсерваторії Маунт-Вілсон отримав знімки, на яких було видно, що спіральні гілки великих туманностей всипані зіркоподібними об'єктами, але зображення багатьох з них були нерізкі, туманні. Це могли бути і компактні туманності, і зоряні скупчення, і декілька зображень зірок, що злилися разом.

	У 1912–1913 роках була відкрита залежність «період — світність» для цефеїд.
Історія вивчення галактик

Теорія
	1920 року відбулася «Велика суперечка» між Харлоу Шеплі і Гебером Кертісом. Сутність суперечки полягала у вимірі відстані до Магелланових Хмар за цефеїдами та оцінюванні розміру Чумацького Шляху. Застосовуючи вдосконалений варіант методу «черпків», Кертіс зробив висновок про існування порівняно невеликої (діаметром близько 15 кілопарсек) сплющеної галактики із Сонцем поблизу центру, а також про невелику відстань до Магелланових Хмар. Шеплі, ґрунтуючись на підрахунку кулястих скупчень, подав зовсім іншу картину — Сонце перебуває досить далеко від центру плоского диска діаметром близько 70 кілопарсек, відстань до Магелланових Хмар виходила приблизно такою ж. Підсумком суперечки став висновок про необхідність ще одного незалежного вимірювання.

	1924 року на 100-дюймовому телескопі Едвін Габбл знайшов у туманності Андромеди 36 цефеїд і виміряв відстань до них. Відстань виявилася величезною (хоча обчислена Хабблом величина була втричі меншою за сучасну). Це підтвердило, що туманність Андромеди — не частина Чумацького Шляху. Існування галактик було доведено, і «Велику суперечку» вирішено.
Історія вивчення галактик

Теорія
	Сучасна будова нашої Галактики з'ясувалася 1930 року, коли Роберт Джуліус Трюмплер (англ. Robert Julius Trumpler) виміряв ефект поглинання світла, вивчаючи розподіл розсіяних зоряних скупчень, що концентруються в площині Галактики.

	1936 року Габбл побудував класифікацію галактик, яка використовується і сьогодні та називається послідовністю Хаббла.

	1944 року Гендрік ван де Гулст (нід. Hendrik van de Hulst) передбачив існування радіовипромінювання міжзоряного атомарного водню із довжиною хвилі 21,2 см, яке було виявлено 1951 року. Це випромінювання, що не поглинається пилом, дозволило додатково вивчити Галактику завдяки доплерівському зсуву. Спостереження призвели до побудови моделі з перемичкою в центрі Галактики. Згодом розвиток радіотелескопів дозволив відстежувати рух водню і в інших галактиках. У 1970-х роках стало зрозуміло, що загальна видима маса галактик (що складається з маси зір і міжзоряного газу), не пояснює швидкості обертання газу. Це призвело до висновку про існування темної матерії.
Історія вивчення галактик

Теорія
	Нові спостереження, здійснені на початку 1990-х років на космічному телескопі «Габбл», довели, що темна матерія в нашій Галактиці не може складатися з одних лише слабких і малих зір. На ньому також було отримано зображення далекого космосу, що одержали назви Hubble Deep Field і Hubble Ultra Deep Field, що довели існування в нашому Всесвіті сотень мільярдів галактик.
Історія вивчення галактик
Галактики
Галерея
Автор
Використана література
Теорія
	-Засов А. В., Постнов К. А. Общая астрофизика. — Фрязино: Век 2, 2006. — С. 496. — 3000 прим. — ISBN 5-85099-169-7, УДК 52, ББК 22.6(Перевірено 27 січня 2012)
	-Ю. Н. Ефремов. «Постоянная Хаббла». Архів оригіналу за 2011-08-11.
	-James Binney. Galactic Astronomy. — Princeton University Press, 1998.
	-Terence Dickinson. The Universe and Beyond. — Fourth Edition. — Firefly Books Ltd., 2004.
	-Володимир Кажанов (2007-01-12). «Галактики — велетенські зоряні світи». Харьковский планетарий. Архів оригіналу за 2013-06-23. Процитовано 2010-09-28.
	-Галактики // Астрономічний енциклопедичний словник / За загальною редакцією І. А. Климишина та А. О. Корсунь. — Львів: ЛНУ—ГАО НАНУ, 2003. — С. 90-91. — ISBN 966-613-263-X, УДК 52(031)
Галактики
Теорія
Галерея
Автор
Слайд-шоу:
Галактики

Галерея

Галерея

Галерея

Галерея

Галерея

Галерея

Галерея

Галерея

Галерея

Галерея

Галерея

Галерея

Галерея

Галерея

Галерея

Галерея

Галерея

Галерея

Галерея

Галерея

Галерея

Галерея

Галерея

Галерея

Галерея

Галерея


title: Презентація на тему «Україна в роки незалежності»

text:
Україна в роки незалежності
Виконала:
учениця 11–а класу
КЗО ДСЗШ№147
ім. В. Чорновола
Іващенко Ірина

24 серпня 1991 Верховна Рада проголосила незалежність України, підтверджену всенародним референдумом 1 грудня 1991.

Незалежність України була визнана всіма колишніми радянськими республіками, світовим співтовариством. Держави, що не були колишніми республіками СРСР, почали визнавати незалежність України після описаного вище референдуму. Першою (2 грудня 1991) незалежність України визнала Польща. Того самого дня Прем'єр-міністр Канади Б. Малруні заявив, що Канада визнає Україну як незалежну державу; 3 грудня Україну визнала Угорщина; 4 грудня - Литва й Латвія; 5 грудня - Росія, Болгарія, Словенія. До кінця грудня 1991 р. Заяви про визнання незалежності України зробили уряди 68 держав світу, серед яких і США, ФРН, Великобританія, Швеція, Італія, Японія.
  Перший президент України

Час на посаді :
5 грудня 1991 — 19 липня 1994
     Першим всенародно обраним президентом став Леонід Макарович Кравчук, за якого віддали свої голоси 61,59 відсотка виборців, котрі брали участь у голосуванні.

 Другий президент України

                                     Час на посаді :
                         19 липня 1994 — 23 січня 2005

Відповідно до Указу Президента України Леоніда Кучми та статей 99 і 102 Конституції України протягом 2—16 вересня 1996 року в Україні була проведена грошова реформа. В обіг введено національну валюту України гривню та її соту частку — копійку.
Третій президент Укоаїни

Час на посаді :
23 січня 2005 — 25 лютого 2010

Помаранчева революція
Вибори Президента України 2004 р. стали переломними в історії держави. Кандидатом від влади став чинний Прем'єр-міністр України Віктор Янукович. Опозиційні сили згрупувалися навколо лідера «Нашої України» Віктора Ющенка, колишнього Прем'єр-міністра у 2000—2001 рр., прихильника реформ.У результаті голосування 31 жовтня 2004 р. голоси виборців розподілилися таким чином: Віктор Ющенко (39,26% голосів), Віктор Янукович (39,11%), Олександр Мороз (5,82%), Петро Симоненко (4,97%). Такий розподіл не виявив переможця, тому було призначено другий тур виборів — 21 листопада 2004 р. Після першого туру підтримати Ющенка закликали Олександр Мороз та Анатолій Кінах. Віктора Януковича підтримала Наталія Вітренко.

 Голосування другого туру відбулося зі значними порушеннями і фальсифікаціями. Оприлюднені ЦВК результати про перемогу В. Януковича разюче відрізнялися від даних екзит-полів, які засвідчували перемогу В. Ющенка. Обурені таким станом речей виборці відгукнулися на заклик опозиційного кандидата захистити свій вибір і вже ввечері 21 листопада зібралися на мітинг на центральній площі Києва — майдані Незалежності. З наступного дня мітинг переріс у масову мирну акцію протесту, яка тривала до 8 грудня 2004 р. і отримала назву «Помаранчева революція».Своїм рішенням від 3 грудня 2004 року Верховний Суд України визнав недійсними результати другого туру президентських виборів і призначив переголосування другого туру на 26 грудня 2004 р.Під час Помаранчевої революції Україна перебувала у центрі уваги світової преси. На переголосування до України приїхала рекордна кількість міжнародних спостерігачів — бл. 12 тисяч осіб. Переголосування 26 грудня 2004 р. дало такі результати: за Віктора Ющенка проголосувало 51,99% виборців за Віктора Януковича — 44,21%. Інавгурація нового Президента України Віктора Ющенка відбулась 23 січня 2005 року.
Четвертий президент України

                                     Час на посаді:
                      25 лютого 2010 – 22 лютого 2014

       1995 р.- Україна стала                    28 червня 1996 р. прийнято Конституцію
                 Членом Ради Європи                                України , яка закріпила здобутки суверенної
                                                                                України , підтвердила право людини на
                                                                                безпеку , здоров ’ я та самовизначення у
                                                                                власній країні .

2000 р. — Україна — непостійний член Ради Безпеки ООН

Із 2008 р. замість вступних іспитів до ВНЗ запроваджено зовнішнє незалежне тестування , яке надає рівні можливості для здобуття вищої освіти .
       Державна символіка

                                                                                4 вересня 1991 р. над куполом будинку
                                                                                Верховної Ради замайорів національний
                                                                                синьо-жовтий український прапор.

    19 лютого 1992 р. Верховна Рада
затвердила тризуб як малий герб України .

   Державна символіка
15 січня 1992 р . державним гімном України стала музика композитора М.Вербицького на слова П. Чубинського « Ще не вмерла Україна …».


title: Презентація на тему «Здобуття Україною незалежності» (варіант 2)

text:
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level


title: Презентація на тему «Українська культура повоєнного часу»

text:
Українська культура повоєнного часу
Загальний огляд
Українська культура повоєнного часу — період, що охоплює близько 15 років , із середини 1940-х до кінця 1950-х років. Його можна поділити на два історичних відрізки, що істотно різняться. Перший характеризується напруженням сил народу у відбудові зруйнованогоокупантами народного господарства і впровадженням політики морально-політичних репресій, другий — лібералізацією суспільного життя після смерті Й. Сталіна в березні 1953 p., коли було зроблено спробу змінити модель радянської системи.
Освітата наука
Першочерговою справою в повоєнний період стала робота закладів освіти, науки і культури як невід'ємної складової нормалізації
У повоєнні роки розширилась мережа науково-дослідних установ, збільшилась чисельність наукових кадрів. У березні 1944 р. повернулася з евакуації Академія наук України. Вже у вересні 1944 р. у її складі було 24 науково-дослідних інститути, в яких працювало 50 академіків і 63 члени-кореспонденти. А в середині 50-х років у складі АН України були 81 академік та 100 членів-кореспондентів. У повоєнні роки було внесено зміни в організацію наукових досліджень.   Українські вчені брали активну участь у підготовці до запуску першого штучного супутника Землі в жовтні 1957 p., польоту в космос першої у світі людини — Ю. Гагаріна. Генеральним конструктором космічних кораблів у 1956 р. став український вчений С. Корольов. Широке визнання як конструктор турбореактивних двигунів здобув академік А. Люлька. Одним з творців танка Т-34 був генерал-лейтенант М. Духов. Певних результатів було досягнуто літературознавцями, мовознавцями, етнографами, мистецтвознавцями, економістами, філософами, правознавцями. Робота останніх зосереджувалась у створеному в 1946 р. Інституті філософії та секторі держави і права. Літературознавці досліджували творчість українських класиків та письменників сучасної України. Науковці зібрали рукописи Т. Шевченка, Марка Вовчка, М. Коцюбинського. Особливо пильну увагу партійне керівництво приділяло вивченню вітчизняної історії, зокрема 29 серпня 1947 р. ЦК КП(б)У прийняв постанову «Про політичні помилки і незадовільну роботу Інституту історії України Академії наук УРСР». У ній було піддано критиці практично весь науковий доробок інституту, зокрема «Короткий курс історії України» за редакцією С. Білоусова, однотомний «Нарис історії України» за редакцією К. Гуслистого, перший том чотиритомної «Історії України» за редакцією М. Петровського. Історики звинувачувались у націоналістичних збоченнях, відродженні «реакційних вигадок» В. Антоновича і М. Грушевського.
Діячі науки
Література
Постійного контролю зазнавали діячі літератури і мистецтва.
ЦК КП(б)У прийняв низку постанов: «Про спотворення та помилки у висвітленні історії літератури в книзі „Нариси історії української літератури“», «Про журнал сатири і гумору „Перець“», «Про журнал „Вітчизна“», «Про репертуар драматичних і оперних театрів УРСР і заходи до його поліпшення», «Про політичні помилки та незадовільну роботу Інституту історії України Академії наук УРСР», «Про перевірку виконання Спілкою письменників України постанови ЦК ВКП(б) про журнали „Звезда“ і „Ленинград“» та ін.
Великої втрати зазнала українська культура в результаті вилучення з бібліотек у 1954 р. 111 назв книг, які вийшли у 1925–1953 pp. Під заборону потрапили книги багатьох політичних діячів і письменників (М. Скрипника, П. Любченка, С. Єфремова, О. Олеся, В. Еллана-Блакитного, М. Зерова, Л. Квітки, І. Микитенка, Д. Гофштейна та ін.)
Обходячи політичні утиски, українські літератори доносили до читача високі ідеї гуманізму, почуття патріотизму, любові до своєї Батьківщини.
Так, у ці роки прийшли до широкого загалу поеми А. Малишка «Прометей», О. Гончара «Прапороносці». М. Рильський створює «Ленінградські нариси», М. Бажан — «В дні війни», П. Воронько — «Весняний грім», М. Стельмах — «Шляхи світання», В. Некрасов — «В окопах Сталінграда», Ю. Яновський — роман «Жива вода», П. Панч — роман «Гомоніла Україна», в якому змалював події з української історії 1639–1648 pp., та ін. Плідно працювали О. Довженко, В. Сосюра, А. Малишко, Л. Первомайський, П. Тичина, М. Рильський, О. Копиленко, М. Стельмах.
Діячі літератури

Театр
Після визволення України повертаються з евакуації і відновлюють роботу театри, створюються нові колективи, зокрема 18 у західних областях. На кінець 40-х років в Україні діяло 96 театрів. Стало помітним підвищення художнього рівня театрального мистецтва, особливо в постановці спектаклів «Милана» Г. Майбороди в Київському академічному театрі опери та балету ім. Т. Шевченка, «Дума про Британку» Ю. Яновського в Київському драматичному театрі ім. І. Франка, «Даруйте коханим тюльпани» О. Сандлера в Одеському музично-драматичному театрі.
Значною подією в мистецькому житті республіки стало проведення в березні—травні 1958 р. фестивалю «Перша українська театральна весна», участь в якому взяли майже всі театри, активно включившись у творче змагання за право показу глядачам найкращого доробку. Високу оцінку дістали спектаклі «Веселка» М. Зарудного Вінницького обласного музично-драматичного театру ім. М. Садовського, «Мій друг» М. Погодіна Харківського академічного театру ім. Т. Шевченка, опера «Лісова пісня» В. Кирейка Львівського театру опери та балету ім. І. Франка. Ці спектаклі одержали дипломи лауреатів фестивалю.

Діячі театру
Музика
У повоєнний час композитори звернулись до великої музичної форми, що характеризується розширенням тематики і жанрів, поглибленням образної сфери, підвищенням майстерності. На початку 60-х років Б. Лятошинський закінчив Третю симфонію, поему «Гражина» за повістю А. Міцкевича. Тепло зустріли слухачі Другу симфонію і сюїту «Король Лір» Г. Майбороди, ораторію «Жовтень» К. Данькевича, сюїту «Пам'яті Лесі Українки» та «Партизанські картини» А. Штогаренка, «Прикарпатську симфонію» С. Людкевича та ін. В оперному мистецтві слід відзначити опери «Богдан Хмельницький» К. Данькевича (лібрето О. Корнійчука і В. Василевської), «Милана» Г. Майбороди (лібрето А. Турчинської), «Украдене щастя» Ю. Мейтуса, «Довбуш» С. Людкевича, оперу-інтерпретацію драми-феєрії Лесі Українки «Лісова пісня» В. Кирейка. Виходять на сцену балети «Маруся Богуславка» А. Свєчникова, «Ростислава» Г. Жуковського, «Хустка Довбуша» А. Кос-Анатольського та ін.
Музику до оперет пишуть О. Рябов, В. Рождественський, О. Сан-длер, Я. Цегляр, А. Кос-Анатольський, С. Жданов, В. Лукашов.
Розвивається пісенна творчість. Популярними стають пісні П. Май-бороди, А. Філіпенка, А. Кос-Анатольського, Л. Ревуцького, П. Ко-зицького, М. Дремлюги, А. Штогаренка, І. Шамо. Доробок українських композиторів сприяв подальшому розвитку всіх музичних жанрів.

Діячі музики
Кіно
Великі завдання на завершальному етапі війни постали перед працівниками українського кіномистецтва. У червні 1944 р. повернулася з евакуації й одразу розгорнула свою діяльність Київська студія художніх фільмів. Відбудовчі роботи розпочалися на Одеській студії художніх фільмів. Творчим успіхом кінематографістів був вихід на екрани фільмів «Нескорені» за повістю «Батьки і діти» Б. Горбатова — про боротьбу шахтарів Донбасу проти фашистських окупантів, «Зігмунд Колосовський», «В далекому плаванні» за мотивами «Морських оповідань» К. Станюковича, «Украдене щастя», «Доля Марини», «Командир корабля» та ін.
Розгорнула роботу Українська студія хронікальних фільмів, яка повернулася до Києва влітку 1944 р. Кіностудіями України 1951 р. було випущено лише 9 фільмів, а в 1956 р. на Київській, Одеській та Ялтинській кіностудіях щорічно знімалося 4—7 фільмів. Позитивну оцінку глядачів дістали «Тривожна молодість» режисерів О. Алова і В. Наумова, «Весна на Зарічній вулиці» Ф. Миронера та М. Хуцієва. Найкращою стрічкою в 1956 р. став фільм І. Савченка «Тарас Шевченко». Схвально було зустрінуто екранізацію творів літератури. Так, А. Бучма та О. Швачко зняли фільм «Земля» за повістю О. Кобилянської, М. Донськой — «Мати» за романом М. Горького, В. Івченко — «Назар Стодоля» за п'єсою Т. Шевченка та ін.
Переломною у розвитку українського кіномистецтва стала хрущовська «відлига», яка дала можливість митцям певною мірою відійти від ідеологічних штампів. Наприкінці 50-х років в Україні щороку виходило на екрани 16—20 кінокартин. Почали працювати студії хронікально-документальних і науково-популярних фільмів. Діячі українського кіно створили низку фільмів, які здобули широку популярність. Серед них «Надзвичайна подія» режисера В. Івченка, «Партизанська іскра» О. Маслюкова та М. Маєвського, «Григорій Сковорода» І. Кавалерідзе та ін.

Діячі кіно
Дякую за увагу !!!


title: Презентація на тему «Гравюра козацької доби»

text:
Гравюра козацької доби
 Зображення євангеліста луки з львівського апостола 1574
Козацький табір
Богдан Хмельницький
Руїни Десятинної церкви
Лицар та смерть
Запорізька січ
Московія
Петро Сагайдачний
Літо
Володимир Стецюк
Скіфи
Бердиш


title: Презентація на тему «Будова української хати»

text:
Будова української хати
Основним типом традиційного житла всюди в Україні є хата. Це затишна, найчастіше білена зовні і всередині, будівля під солом’яним дахом.
Цей загальний тип української хати є найбільш визначальною етнографічною ознакою українського народу.
Від нього відрізняються хати північної частини і Карпатських гір. Там вони дерев’яні, мають відкриті стіни.

Хата. С. Васлововці Заставнівського р-ну ,Чернівецької обл.
(кінець XIX ст.)
Вигляд української хати, з одного боку, підкреслював естетичні смаки селянина, його характер, індивідуальність, з іншого — унікальність, неповторність того місця на землі, де цей будинок розташований.
Народне житло цікаве і оригінальне не тільки за формою, але й щодо внутрішнього змісту. Кожний предмет у ньому, крім утилітарного призначення, має ще й свій духовний образ. Завдяки цьому хата для селянина була всім: храмом, і рідним краєм, і батьківщиною, і матір’ю.
Характерною рисою народного житла була простота плану хати. За зовнішнім окресленням він має переважно форму витягнутого прямокутника.
В Україні застосовували два типи конструкції стін: зрубний (в українському Поліссі та Карпатах) і каркасний (у лісостеповій смузі).
Конструкційною основою зрубних будівель є стіни з горизонтально викладених колод, брусів, півкругляків, з’єднаних на кутах врубками. Кожний ряд називається “вінцем”.
Вінці зрубів завжди були майже однакової товщини, крім підвалин, для яких використовувалося грубе дерево, переважно дуб.
Зрубні будівлі зводилися з окремих квадратних коробок — клітей.
Стіни каркасних будівель складалися зі стовпців (стояків, сох), які закопували в землю або вставляли в нижній зрубний вінець (підвалини). Стовпи розміщували по кутах будівлі й проміжках стіни на віддалі, яка залежала від заповнювача каркасу. Щоб конструкція споруди була і міцнішою, на кутах робили розкоси. Заповнювали каркасі дошками, півкругляками (пленицями), хмизом, очеретом, а також глиносолом’яними вальками.
Дах покривали переважно соломою, зв’язаною у сніпки («кулики», «китиці», «плескачі»), а на Лівобережжі — розстеленою соломою (внатруску).
Незалежно від матеріалу з якого була збудована хата, вона завжди була зовні, й зсередини побілена.
У народному житлі завжди багато уваги приділяли художньому оздобленню.


title: Презентація на тему «Декабристський рух в Україні» (варіант 1)

text:
Декабристський рух в Україні

Декабристський рух в Україні — це діяльність таємних організацій декабристів в Україні: Союзу благоденства, Південного товариства і Товариства об'єднаних слов'ян та події, пов'язані з повстанням Чернігівського полку.Україна поряд із Санкт-Петербургом стала основною територією поширення декабристського руху. Ядром декабристського руху в Україні стало Правобережжя. Тут була розквартирована друга армія, офіцери якої служили в Західній Європі під час наполеонівських воєн.У найактивніших формах діяльність декабристів здійснювалась на території нинішніх Полтавської, Вінницької, Київської, Черкаської і Житомирської областей.
На початку XIX ст. в Російський імперії оживився суспільно-політичний рух, одним з різновидів якого були масонські ложі: у Києві („З’єднані слов’яни”) та в Полтаві („Любов до істини”), а також декабристський рух. Вже незабаром після утворення Союзу спасіння діяльність декабристів перекинулася на південь Російської імперії. Провідний радянський декабристовед академік М. В. Нечкіна зазначає, що в ньому широко була представлена Україна.
Діяльність декабристів
Таємні товариства

Найпереконливішим підтвердженням зв'язку декабристського руху з Україною є не проживання або служба окремих декабристів, а діяльність декабристських організацій. В Україні, де були розквартировані російські війська, перебувало на службі багато опозиційно налаштованих офіцерів — членів таємних товариств. В 1818 році після прибуття на службу до Києва генерала М. Орлова місто стає центром ділових зустрічей членів Союзу благоденства. У Тульчині існувала філія московського Союзу благоденства. Після ліквідації Союзу благоденства в 1821 році більшість його членів не припинила політичної діяльності. У березні 1821 року Тульчинська управа ухвалила рішення про створення нової організації, яка була названа Південним товариством. Головою останнього було обрано полковника Павла Пестеля. Членами товариства стали офіцери полків, що перебували в Україні.
Північне товариство організаційно оформилося пізніше, наприкінці 1821 року. Крім тульчинської управи було засновано ще дві: Кам'янську — на чолі з В. Давидовиим та Волконским і Васильківську, яку очолював підполковник Муравйов-Апостол Сергій Іванович. Час від часу відбувалися конспіративні наради товариств. Для цього використовували Київський контрактовий ярмарок. В Кам'янці регулярно скликалися осінні наради декабристів. З трьох таємних товариств, що виникли на початку 20-х років 19 століття, коли рух декабристів перебував в найзрілішої стадії свого розвитку, в Україні існували і проводили революційну діяльність два таємних товариства — Південне товариство і Товариство об'єднаних слов'ян, засноване в 1823 році у Новограді-Волинському братами Борисовими. Із п'яти страчених лідерів троє належали до числа керівників Південного товариства. Головою Південного товариства Пестелем була розроблена «Русская правда» — видатний програмний документ руху.
«Київські контракти»
Важливою формою діяльності Південного товариства стали з'їзди його керівників, які проводилися щорічно (декабристи називали їх «київські контракти»). Декабристи збиралися на початку року, з метою конспірації з'їзди приурочувалися до ярмарку. Перший з'їзд проходив в січні 1822 року в Києві в будинку Давидова. У його роботі брали участь Пестель, Юшневський, Волконський, Давидов, С. Муравйов-Апостол. На з'їзді вирішувалися організаційні питання, завершилося організаційне оформлення Південного товариства. Директорами товариства були обрані Пестель і Юшневський. Була підтверджена кінцева мета боротьби – встановлення в Росії республіки і знищення кріпосного права, причому йшлося про наділення селян землею. На думку учасників з'їзду революція повинна відбутися за допомогою військ. Пестель наполягав на знищенні царської сім'ї.

Другий з'їзд відбувся в січні 1823 року. На з'їзді були присутні минулорічні учасники і М. Бестужев-Рюмін. Основне питання з'їзду — обговорення і прийняття «Руської правди», яка була прийнята одноголосно і стала офіційним документом Південного товариства. Муравйов-Апостол поставив на з'їзді питання про повстання, пропонуючи почати виступ на півдні Росії. Другий з'їзд прийняв рішення про створення на додаток до Тульчинської двох управ: Васильківської на чолі з Муравйовим-Апостолом і Бестужевим-Рюміним і Каменської на чолі з Волконським і Давидовим. Розглядалося питання і про польське Патріотичне товариство. Бестужеву-Рюміну було доручено налагодити зв'язки з польським товариством.

Третій з'їзд відбувся в січні 1824 року. На ньому обговорювалися два важливих питання: про поїздку Пестеля до Петербурга для переговорів з керівниками Північного товариства та про хід переговорів з польським Патріотичним товариством про спільні дії. До планів Південного товариства входило повернення Польщі державної незалежності. Після від'їзду Пестеля до Петербурга, з'їзд продовжив роботу і розглянув Бобруйський план, за яким передбачалося розпочати збройний виступ під час огляду військ в Бобруйській фортеці. Ініціатори плану Муравйов-Апостол (командир Чернігівського полку) і Бестужев-Рюмін (Полтавський полк) пропонували в Бобруйську заарештувати царя і цим розпочати виступ. Їх підтримав командир Алексопольского полку Повало-Швейковський. План не знайшов підтримки у Пестеля та інших керівників Південного товариства , з'їзд дав йому негативну оцінку в силу поганої підготовленості плану.

На початку 1825 року відбувся четвертий з'їзд. На ньому були присутні 12 осіб. Головне питання - обговорення нового плану повстання, запропонованого Муравйовим-Апостолом і Бестужевим-Рюміним про початок збройного виступу під час огляду військ в Білій Церкві. План передбачав арешт царя, офіцери піднімають повстання в полках, які рухаються на Київ, а звідти на Москву і Петербург, щоб захопити владу в столицях. Невдала спроба об'єднатися з Північним суспільством призвела Пестеля до висновку, що починати повстання ще рано. Присутні на з'їзді підтримали його. Виступ відклали до 1826 року.
Специфіка
Декабристський рух в Україні мав певні специфічні риси, які відрізняли його від руху в Росії. Найвиразніше це проявлялось у діяльності Товариства об'єднаних слов'ян, в його панславістських ідеях. Програма товариства ставила за мету не лише знищення самодержавства і кріпацтва, а й утворення федерації слов’янських демократичних республік. Висунута ними ідея федеративної слов’янської держави знайшла своє продовження у політичних програмах наступних діячів національно-визвольного руху, зокрема в Кирило-Мефодіївському братстві.
Повстання Чернігівського полку 1826
Внутрішньополітичною ситуацією, пов’язаною зі смертю Олександра І, вирішило скористатися Північне товариство. 14 грудня 1825 року воно підняло повстання в Петербурзі. Відсутність серйозної підготовки, чіткого розуміння мети повстання з боку солдат і населення – все це призвело до його поразки. Почалися арешти. Південне товариство не змогло вчасно підтримати повстання в Петербурзі, оскільки ще 13 грудня було заарештовано Пестеля, а посланець із Петербурга зі звісткою про повстання прибув до України запізно. Однак навіть за цієї ситуації 29 грудня 1825 року Васильківська управа на чолі з С. Муравйовим-Апостолом підняла повстання в Чернігівському полку. Протягом шести днів на Київщині відбувалося повстання Чернігівського полку.
Увічнення пам'яті декабристів в Україні
В Києві на честь декабристів названі вулиці:вулиця Павла Пестеля;вулиця Декабристів;вулиця Рилєєва;Олександра Бестужева.
У Києві меморіальні дошки на будинках на честь декабристів встановлено на вулиці Грушевського будинок № 14, вулиці Гусовського 8/10.

Меморіальна дошка в Київі на будинку по вул. Гусовського 8/10 з надписом: "На цьому місці знаходився будинок, де в 1822 — 1825 рр. відбувалися таємні з'їзди Південного товариства декабристів. Тут була прийнята «Руська Правда»".
У Тульчині, в будинку, де жив                                      П. Пестель (вулиця Пестеля, 24), в 1975 році відкрито музей. В саду перед входом в нього встановили бюст Павла Пестеля. Розділ про діяльність декабристів в Україні є і в Тульчинському історико-краєзнавчому музеї, який знаходиться в будівлі колишнього Офіцерського зібрання 2-ї армії, тут постійно бували Пестель та інші декабристи.

Тульчинський історико-краєзнавчий музей,колишній будинок Офіцерського зібрання (18ст.)
На честь 150-ї річниці повстання декабристів в 1975 році в Кам'янці Черкаської області в Парку Декабристів відкритий пам'ятник декабристам, скульптори Вронський Макар Кіндратович і Чепелик Володимир Андрійович, архітектор Гнєздилов Василь Георгійович. У цьому ж році пам'ятник декабристам відкритий у Василькові, скульптор Вронський Макар Кіндратович, архітектор Гнєздилов Василь Георгійович.

Пам'ятник декабристам. Парк Декабристів, м.Кам'янка (Черкаська область).
У Білій Церкві, у парку «Олександрія», встановлена меморіальна дошка на честь того, що тут бували керівники Південного товариства П. І. Пестель, С. І. Муравйов-Апостол і М. П. Бестужев-Рюмін. В Умані, по вулиці Коломенської, стоїть будинок, в якому свого часу жив С. Г. Волконський. Перед будинком - стела.
Про діяльність декабристів на Волині нагадує вулиця Декабристів в с. Ліщині Житомирської області. На ній зберігся старовинний будинок, де збиралися на свої таємні сходки офіцери. У Новограді-Волинському та Любарі встановлені пам'ятні знаки.
Презентация была подготовлена ученицей 9-Б класса средней школы №21 Данильченко Владиславой


title: Презентація на тему «В.І. Вернадський»

text:
В. і. Вернадський

Виконала: Студентка І курсу
Коледжу КНУТД
Тарасюк Марія
Група Б9-4
Володимир Іванович Вернадський—перший президент Української академії наук, філософ, природознавець, мислитель
"Я вірю у велике майбуття і України, і Української академії наук…"
                                В.І. Вернадський

 2
2

Невозмутимый строй во всем,
Созвучье полное в природе,-
Лишь в нашей призрачной свободе
Разлад мы с нею сознаем.
Откуда, как разлад возник?
И отчего же в общем хоре
Душа не то поет, что море,
И ропщет мыслящий тростник?
		           Ф.І.Тютчев,
11 травня 1865 р.
ВОЛОДИМИР ІВАНОВИЧ ВЕРНАДСЬКИЙ
"Людина творчо мисляча може не реалізуватися, може не зробити всього того, що вона повинна була зробити, але в кінцевому підсумку – не це головне! Головне для суспільства – сам факт існування творчої особистості!"
В.І.Вернадський
3
     Геніальний  вчений-природознавець  і  мислитель,         видатний філософ, засновник генетичної мінералогії,   біогеохімії,  радіогеології, вчення про наукознавство,    біосферу  і ноосферу
     Організатор  і  перший президент  Української   академії  наук (1918-1921), Державного радієвого інституту (1922), Лабораторії живої речовини (1927, нині Інституту геохімії і аналітичної хімії ім. В.І.Вернадського РАН), Комісії з вивчення важкої води (1934), Міжнародної комісії з визначення віку пород радіоактивними методами (1937), Метеоритного комітету  і  Комісії  по  ізотопах (1938) та багато ін.
     Доктор мінералогії і геогнозії (1897), професор (1898), академік Петербурзької академії наук (1909, від 1917 – Російської академії наук), академік Української академії наук (1918), лауреат Сталінської премії 1-го ступеня (1943)
     Засновник першої наукової бібліотеки в Україні (нині названої його ім’ям)
     Дійсний член  Наукового  товариства  імені  Шевченка  та ряду інших  академій (Паризької, Чеської)
Володимир Іванович Вернадський
1863-1945

4
   "Ми живемо на переломі історії людства. Ніколи ще ідеї і відчуття єдиного  цілого, причинні  зв'язки всіх явищ не мали тієї глибини, гостроти і ясності, якої вони досягли зараз, в 20-му столітті".
В.І. Вернадський
Учення Вернадського – це його заповіт нащадкам. Воно звернене сьогодні до кожного з нас!
5
Будинок на Мільйонній вулиці (нині вулиця Халтуріна) в Петербурзі,
в якому
 народився В.І.Вернадський
В.І. Вернадський із сестрами Катею і Олею
В.І.Вернадський в чотирилітньому віці
В.І.Вернадський, 1875 р.
Вернадські в Павловську
БІОГРАФІЯ В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
Дитинство Володимира Вернадського
6
П.Х. Константинович –
дід В.І.Вернадського
по материнській лінії,
бригадний генерал
Іван Васильович Вернадський - батько В.І.Вернадского, 1850-і р.
Микола Вернадський - брат В.І.Вернадского по батькові
Ганна Петрівна Вернадська, вроджена Константинович – мати В.І.Вернадського
Іван Васильович Вернадський - батько В.І.Вернадского, 1860 р.
БІОГРАФІЯ В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
Родина Володимира Вернадського
7
Будинок 1-ї чоловічої гімназії в Харкові, де навчався В.І.Вернадський
Дитячі роки (1868–1875) В.І.Вернадського пройшли   в  Україні — в Полтаві і в Харкові

Хлопчиною бував у Києві,  жив у будинку в Липках,     де мешкала й померла його бабуся — В.Константинович

У 1873 році Володимир вступив до першого класу Харківської гімназії,  де  провчився три роки
БІОГРАФІЯ В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
8
Володимир Галактіонович Короленко
Євграф Максимович Короленко
Микола Іванович Гулак
Григорій Федорович Квітка-Основ'яненко
БІОГРАФІЯ В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
Родина Володимира Вернадського
9
   "Страшенно притісняють українців. Драгоманову навіть в Австрії не дозволили видавати газету українською мовою. У Росії зовсім заборонено друкувати книги моєю рідною мовою. На канікулах я з усією ретельністю візьмуся за неї. В Києві, коли в якомусь домі побачать портрет Шевченка, то його відбирають".
					     В.І. Вернадський,
					     29 березня 1978 р.
БІОГРАФІЯ В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
10
Московський університет, в якому навчався В.І.Вернадський
В.І.Вернадський, 1878 р.
Петербурзький університет, в якому  продовжив навчання В.І.Вернадський
БІОГРАФІЯ В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
11
В.В.Докучаєв
(засновник грунтознавства)
Д.І.Менделєєв (творець періодичної системи хімічних елементів)
БІОГРАФІЯ В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
"Вже при самому початку свого зародження науковий світогляд поставив одним із своїх завдань оволодіти силами природи для користі людства".
В.І. Вернадський
Студенти А.Краснов, В.Вернадський, Є.Ремезов після здачі іспиту Д.І. Менделєєву
12
В.І.Вернадський, 1886 р.
Наталія Єгорівна Старицька - дружина В.І.Вернадського, 1886 р.
Георгій і Ніна Вернадські – діти В.І.Вернадського
В 1886 році Володимир Вернадський одружується з Наталією Єгорівною Старицькою (1841-1942), з якою познайомився у 1885 році.
1887 року у Вернадських народився син Георгій (1887-1973). Пізніше став професором російської історії Єльського університету в США.
1898 року у Вернадських народжується донька Ніна (1898-1985). Згодом вона стане лікарем-психіатром.
Обидва померли в еміграції в США.
БІОГРАФІЯ В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
13
В.І.Вернадський в рік 25-річчя подружнього життя
Наталія Єгорівна
БІОГРАФІЯ В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
В.І.Вернадський з дочкою Ніною. Полтава, 1910-ті р.
14
В Шишаках, 1913 р. (зліва направо): Георгій Вернадський, Павло Єгорович Старицький, Наталія Єгорівна Вернадська, Ніна, Володимир Іванович Вернадський
БІОГРАФІЯ В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
15
БІОГРАФІЯ В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
В.І.Вернадський з дружиною та дочкою.
Петроград, 1921 р.
В.І.Вернадський з дочкою та онукою
16
БІОГРАФІЯ В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
Н.Є. І В.І.Вернадські 1940 р.
Родина В. І. Вернадського (зліва направо): Георгій Вернадський (стоїть), Ніна Вернадська, Наталія Вернадська, Володимир Вернадський, Ніна Вернадська-Толль
Володимир Вернадський з Ніною Володимирівною Вернадською-Толль, 1930-і роки
17
В.І.Вернадський в Мюнхені, 1888 р.
В.І. Вернадський, 1890 р.
В.І. Вернадський, 1890 р.

НАУКОВА ДІЯЛЬНІСТЬ В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
Володимир Вернадський їде на два роки у закордонне відрядження (Італія, Німеччина, Франція, Англія, Швейцарія).
Він працює в хімічних і кристалографічних лабораторіях, здійснює геологічні експедиції, знайомиться з новітньою науковою і філософською літературою, бере участь в Лондонському геологічному конгресі, стає членом-кореспондентом Британської асоціації наук.
18
В.В.Докучаєв
Сметатичний поперечний розріз річкової долини
Геолого-геоморфологічний розріз похованої річкової долини

НАУКОВА ДІЯЛЬНІСТЬ В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
Полтавське губернське земство
Полтавська губернія з поділом на повіти і стани у 1860-х роках.
19
М.П.Драгоманов
Пам'ятна плоча М.П.Драгоманова

НАУКОВА ДІЯЛЬНІСТЬ В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
Велика дружба зв'язувала Володимира Вернадського з Михайлом Драгомановим - українським публіцистом, істориком, літературознавцем, економістом, філософом і громадським діячем, борцем проти царизму, політемігрантом.
Вернадський називав Драгоманова "великою людиною, істориком побуту і народних мас", а його праці кваліфікував як видатні.

20
Робоче місце В.І.Вернадського в Мінералогічному кабінеті Московського університету
В.І. Вернадський на початку 1900-х р.
В.І.Вернадський зі своїми асистентами. Зліва направо: В.В.Карандєєв, Г.І.Касперовіч, А.Е.Ферсман, П.К.Алексат

Після захисту докторської дисертації у 1897 році Вернадський стає професором Московського  університету.
НАУКОВА ДІЯЛЬНІСТЬ В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
21
В.І.Вернадський працював в МГУ
НАУКОВА ДІЯЛЬНІСТЬ В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
Більше 20 років, з 1890 по 1911 рік Вернадський викладав в Московському університеті, де складалися його наукові інтереси.
В.І.Вернадський – професор Московського університету
22

“…зусиллями народу буде покладено кінець пануванню насильників”.
В.І.Вернадський

НАУКОВА ДІЯЛЬНІСТЬ В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
В.І. Вернадський, 1905 р.
В.І. Вернадський серед членів Державної Ради
В.І. Вернадський, 1905 р.
23

НАУКОВА ДІЯЛЬНІСТЬ В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
Резерфорд (Rutherford) Ернест,1871-1937 рр., англійський фізик
Джеймс Д’юар (James Dewar), 1842-1923 рр., шотландский фізик і хімік
Джозеф Джон Томсон,
1856-1940 рр., англійський фізик
Релей , Рейлі (Rayleigh) Джон Уїльям,
1842-1919 рр., англійський фізик
24

НАУКОВА ДІЯЛЬНІСТЬ В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
Перша радіологічна лабораторія,
створена В.І.Вернадським у 1909 р.
"Перед нами відкрилися джерела енергії, перед якими по силі і значенню блідне сила пара, сила електрики, сила вибухових хімічних процесів. З надією і побоюванням вдивляємося ми в нового союзника".

 В.І.Вернадський

25

НАУКОВА ДІЯЛЬНІСТЬ В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
В.І.Вернадський з селянами, Тамбовська губернія, 1910 р.
26

НАУКОВА ДІЯЛЬНІСТЬ В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
В.І.Вернадський в експедиції, 1910-і р.
В.І.Вернадський, 1910 р.
В.І.Вернадський, 1910 р.
У 1910 році Вернадський першим у світі зрозумів, що відкритий подружжям Кюрі радій дозволить перетворювати радіоактивні елементи і створювати такі, розпад яких призведе до появи гігантської енергії.
27

НАУКОВА ДІЯЛЬНІСТЬ В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
   "Смерть неминуча, раз є зростання. Якщо збільшуються одні особини, наприклад, людина, домашні тварини і рослини, повинні зменшуватися інші, тобто загальна кількість живої речовини залишається постійною, постійною протягом всього, доступного нашому вивченню, геологічного часу. Це дійсно справжній Закон ощадливості природи. Хімічний елемент не випускається з чіпких обіймів біосфери. Незліченно використовується він в лабіринтах живого, переходить з організму в організм. Але як?“

В.І. Вернадський
28

НАУКОВА ДІЯЛЬНІСТЬ В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
Біогеохімія - розділ геохімії; вивчає хімічний склад живої речовини та геохімічні процеси, що протікають в біосфері Землі за участі живих організмів; включає також органічну геохімію.
В.І.Вернадський  є  її  засновником.  Під  його
керівництвом була  створена перша біогеохімічна лабораторія (нині Інститут геохімії та аналітичної
хімії ім. В.І.Вернадського РАН).
Все, що існує в морських глибинах, на поверхні землі і прилеглих до неї шарах атмосфери, абсолютно всі породи, відкладення та мінерали – все, так чи інакше, пов’язане з життєдіяльністю живої речовини. Сліди життя виявляються в найдавніших шарах земної оболонки. Але й сама жива речовина прямо залежить від накопиченого неживого багатства. Весь цей кругообіг є єдине ціле і будь-яке порушення в будь-якій ланці загрожує непоправними втратами.

29

Біосфе́ра (дав.-гр. βιος  – життя та σφαῖρα  – куля)  – природна підсистема географічної оболонки, що є собою глобальну планетарну екосистему (населена живими організмами).  Маса  біосфери  – близько  0,05% маси Землі.
В. І. Вернадський розробив детально вчення про біосферу. У його  наукових  працях  термін  «біосфера»
вперше  з'явився у  1911  році.
У   1926  році  він  видав  книгу  «Біосфера»,
в   якій   виклав   вчення   про   біосферу    як
Особливу Сферу  Землі,  що  включає  сферу
поширення  живої речовини.  З тих пір книга
витримала 5 видань.
НАУКОВА ДІЯЛЬНІСТЬ В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
Книга В.І.Вернадського «Біосфера»
30

Украина, родная моя сторона,Века ты уже погибаешь ... Но борешься, бьешься, бедняжка, одна,И в этой борьбе изнываешь ... В минуту погибели крайней твоей Детей твоих дух пробуждался,Старались свободу найти от цепейИ ум их тобой восхищался.Но дела вести до конца не моглиИ вновь начинались раздоры ...Врагам твоим снова они помоглиИ вновь появлялись кондоры.Кондоры - враги разрывали тебя,И дети врагами являлись,Не многие, верно до гроба любя,Течению волн покорялись.Но в этих немногих вся сила твоя -Они втихомолку старались, И в годину бедствий, родная моя,Враги твои вновь изгонялись ... Опять начались раздоры, борьба, Враги твои снова являлись. Такая, родная, Твоя уж судьба ...Судьбе мы всегда покорялись.

НАУКОВА ДІЯЛЬНІСТЬ В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
Украина, родная моя сторона
В.І. Вернадський,
18 жовтня 1880 р.
31

В.І.Вернадський – перший президент Національної академії наук України
НАУКОВА ДІЯЛЬНІСТЬ В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
Національна академія наук України
"Я вірю у велике майбуття і України, і Української академії наук…".
В.І.Вернадський
32

"Важливо створити сильний центр наукових досліджень українського народу, його історії, його мови, природи України. Звичайно, треба вести ці дослідження в найширшому загальнолюдському масштабі. Треба якнайшвидше створювати кафедри і лабораторії, інститути, які спочатку, можливо, й будуть зайняті росіянами. Але становище скоро зміниться, бо посади в академії виборні. Дуже скоро заявлять про себе місцеві сили“.					    В.І.Вернадський

НАУКОВА ДІЯЛЬНІСТЬ В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
Миха́йло Сергі́йович Груше́вський (1866-1934 рр.) – професор історії, організатор української науки, політичний діяч і публіцист, голова Центральної Ради (1917–1918), дійсний член Чеської АН (1914), ВУАН (1923) та АН СРСР (1929),
автор понад 2000 наукових праць
33

НАУКОВА ДІЯЛЬНІСТЬ В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
Інститут загальної та неорганічної хімії ім. В.І.Вернадського
Національної Академії наук України
34

НАУКОВА ДІЯЛЬНІСТЬ В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
35

НАУКОВА ДІЯЛЬНІСТЬ В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
36

НАУКОВА ДІЯЛЬНІСТЬ В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
Бюст В.І.Вернадського роботи З.М.Вілленського. Мармур. 1953.Станція метро "Проспект Вернадського", Москва
Бюст В.І.Вернадського в Національній бібліотеці України
37

НАУКОВА ДІЯЛЬНІСТЬ В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
Таврійський національний університет
ім. В.І.Вернадського в Сімферополі
38

"Все є скрізь, але в різних кількостях. І в піщинці і в космічному тілі містяться всі хімічні елементи. А це дозволяє порівнювати і великі тіла і малі. І дає вченим створити якусь загальну картину Світобудови".
В.І.Вернадський
НАУКОВА ДІЯЛЬНІСТЬ В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
Хімічна мінералогія
39

"Я ясно усвідомлюю значення цієї роботи і неминучий переворот у житті людства при вирішенні проблем атомної енергії та її практичного використання. Це не усвідомлюється ще громадською думкою".
В.І.Вернадський
НАУКОВА ДІЯЛЬНІСТЬ В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
Радієвий інститут ім. В.Г.Хлопіна, заснований в 1922 р.
академіком В.І.Вернадським
Робочий стіл В.І.Вернадського
в Радієвому інституті
40

"Вперше в історії вчення про радіоактивність наша країна стоїть на рівні століття".
В.І.Вернадський, 1939 р.
НАУКОВА ДІЯЛЬНІСТЬ В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
Марія Кюрі
(1867 - 1934). Париж
Париж, 1922 р.
41

НАУКОВА ДІЯЛЬНІСТЬ В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
Париж, 1922 р.
Мінерал кюріт
25 квітня 2013 року                   ІІТЗН НАПН України
42

25 квітня 2013 року                   ІІТЗН НАПН України
НАУКОВА ДІЯЛЬНІСТЬ В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
В.І.Вернадський.
Париж, 1923 р.
В.І.Вернадський на зборах Академії наук. Ленінград, кінець 1920-х р.
43

"Людина – таке ж породження біосфери як і все інше, але головне в людині – її розум. А розум – це вже космічне явище, він не обмежений рамками природи, він вільний від пут матерії".
 В.І.Вернадський
НАУКОВА ДІЯЛЬНІСТЬ В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
Ноосфера в минулому і майбутньому
Його звали Володимир Вернадський, він ввів термін "ноосфера"
44

"Чим могутніше стає людство, тим сильніше його вплив на планету. Цей вплив вже можна порівняти з геологічними процесами, що відбуваються в надрах, тільки протікають вони незрівнянно швидше".
В.І.Вернадський
НАУКОВА ДІЯЛЬНІСТЬ В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
45

Всі свої головні роботи Вернадський написав у 20-30-ті роки, коли життя в країні Рад день від дня ставало все краще, все оптимістичніше.
НАУКОВА ДІЯЛЬНІСТЬ В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
В.І.Вернадський, 1934 р.
В.І.Вернадський на відпочинку в Петергофі, 1931 р.
46

НАУКОВА ДІЯЛЬНІСТЬ В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
47
НАУКОВА ДІЯЛЬНІСТЬ В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
48

НАУКОВА ДІЯЛЬНІСТЬ В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
Атомні бомбардування Хіросіми і Нагасакі,
6 і 9 серпня 1945 р.
49

НАУКОВА ДІЯЛЬНІСТЬ В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
Чорнобильська катастрофа,
26 квітня 1986 р.
50

НАУКОВА ДІЯЛЬНІСТЬ В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
Обнінська АЕС, Москва, 26 червня 1954 р.
АЕС " Фессенхайм", Франція
АЕС "Фукусіма", ЯпоніяФранція
51

"Є один факт розвитку Землі – це посилення свідомості!“
В.І.Вернадський
НАУКОВА ДІЯЛЬНІСТЬ В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
52

НАУКОВА ДІЯЛЬНІСТЬ В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
В.І.Вернадський у президії Міжнародного Геологічного Конгресу. Москва, 1937 р.
В.І.Вернадський. Москва, 1941 р.
Як скоро і де вперше запрацює ядерний реактор? В Америці? Німеччині або в Росії?
53

НАУКОВА ДІЯЛЬНІСТЬ В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
Ігор Васильович Курчатов,
1902-1960 рр.,
російський фізик
Петро Леонідович Капіца,
1894-1984 рр., радянський фізик
Абрам Федорович Іоффе,
1880-1960 рр., російський та радянський фізик
54

НАУКОВА ДІЯЛЬНІСТЬ В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
В.І.Вернадський. Борове, 1939 р.
В.І.Вернадський. Борове, 1942 р.
55

  "Готовлюсь   к   уходу   из   жизни.  Никакого  страха. Распадение на атомы и молекулы. Если что может оставаться - то переход в другое живое – какие-нибудь не единичные формы "переселения душ", но распадение на отдельные атомы или даже изотопы".
В.І.Вернадський
НАУКОВА ДІЯЛЬНІСТЬ В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
56
    Діяльність  Вернадського  справила величезний вплив                на розвиток наук про Землю, на становлення і зростання
АН СРСР, на світогляд багатьох людей
     Член Державної ради (1906, 1907-1911, 1915-1917)
    У 1915-1930 роках голова Комісії з вивчення природних виробничих сил Росії, був одним із творців плану ГОЕЛРО. Комісія внесла величезний внесок у геологічне вивчення Радянського Союзу і створення його незалежної мінерально-сировинної бази
    З 1912 року академік Російської академії наук (пізніше Академія наук СРСР). Один із засновників і перший президент (27 жовтня 1918) Української академії наук
    З 1920 по 1921 рік ректор Таврійського університету в Сімферополі
    З 1922 по 1939 рік директор організованого ним Радієвого інституту. У період з 1922 по 1926 рік працював за кордоном у Празі і Парижі. Однією з основних причин роботи у Франції було дослідження в лабораторіях Кюрі Парізі – речовини, помилково прийнятої за новий радіоактивний елемент
В.І.ВЕРНАДСЬКИЙ – ОРГАНІЗАТОР НАУКИ

57
    У 1927 році організував в Академії наук СРСР Відділ живої речовини. Проте термін «жива речовина»  він вживав у значенні, відмінному  від  робіт  О.Б.Лепешинської –  як  сукупність  живих організмів біосфери
    Вернадським опубліковано понад 400 наукових праць
    Заснував нову науку – біогеохімію і зробив величезний внесок у геохімію. З 1927 року до самої смерті обіймав посаду директора Біогеохімічної лабораторії при Академії наук СРСР. Був учителем цілої плеяди радянських геохіміків
    З філософської спадщини Вернадського найбільшу популярність одержало вчення про ноосферу; він вважається одним з основних мислителів напрямку, відомого як російський космізм
    У 1943 році «за багаторічні видатні роботи в галузі науки і техніки» до 80-річчя Вернадський був удостоєний Сталінської премії I ступеня

В.І.ВЕРНАДСЬКИЙ – ОРГАНІЗАТОР НАУКИ

58

НАУКОВА СПАДЩИНА В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
З 416 опублікованих за життя праць В.І.Вернадського 100 присвячено мінералогії, 70 – біохімії, 50 – геохімії, 43 – історії наук, 37 – організаційним питанням, 29 – кристалографії, 21 – радіогеології, 14 – ґрунтознавству, останнє – різним проблемам науки, історії і т.д.
Перу Володимира Вернадського, крім наукових, належать і філософські твори.
59

Матриця зростання дослідницьких інтересів В.І. Вернадського

Ґрунтознавство. Кристалографія
↓
Генетична мінералогія
↓
Радіогеологія. Радіохімія
↓
Геохімія
↓
Геохімічна роль живих організмів
↓
Геохімічні функції діяльності людини
↓
Поняття живої речовини як сукупності
тваринних і рослинних організмів планети
↓
Вчення про живу речовину
↓
НАУКОВА СПАДЩИНА В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
60

Матриця зростання дослідницьких інтересів В.І. Вернадського
↓
 Біогеохімія
↓
Концепція людства як фактора планетарного масштабу
↓
Концепція біосфери
↓
Вчення про час у природознавстві
↓
Проблема життя і розуму у Всесвіті
↓
Вчення про ноосферу
↓
Проблема виходу людини в Космос
↓
Гіпотеза поширення ноосфери в Космосі
НАУКОВА СПАДЩИНА В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
61

НАУКОВА СПАДЩИНА В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
Матриця послідовних переходів:
Історія науки. Науковий світогляд. Наукова картина світу →
Історія наукових установ → Соціологія науки → Епістемологія науки → Роль емпіричних узагальнень у науці → Поняття природного тіла → Вчення про природні продуктивні сили
62
В.І

НАУКОВА СПАДЩИНА В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
63

НАУКОВА СПАДЩИНА В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
64

НАУКОВА СПАДЩИНА В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
Основні праці В.І.Вернадського
Основы кристаллографии. Ч 1. Моск. универс. 1904
Минералогия. Ч. 1 и 2. Моск. универс. 1910
Биосфера. Ленинград.1926
История минералов земной коры. В 2-х т. 1933
Очерки геохимии. 1934
Биогеохимические очерки. М. 1940
Собрание сочинений в 5-ти томах. М. 1954-1960
Химическое строение биосферы Земли и ее окружения. М. Наука. 1965
Размышления натуралиста. М. Наука. 1977
Живое вещество. М. Наука. 1978
Проблемы биогеохимии. Труды биогеохимической лаборатории. М. Наука. 1980
Страницы автобиографии В.И.Вернадского. М. Наука. 1981
Избранные труды по истории науки. М. Наука. 1981
Труды по всеобщей истории науки. М. Наука. 1988
Философские мысли натуралиста. М. Наука. 1988
Биосфера и ноосфера. М. Наука. 1989
Научная мысль как планетное явление. М. Наука. 1991
Труды по биогеохимии и геохимии почв. М. Наука. 1992
Труды по геохимии. М. Наука. 1994
Публицистические статьи. М. Наука. 1995
Труды по радиогеологии. М. Наука. 1997
Статьи об ученых и их творчестве. М. Наука. 1997
65

НАУКОВА СПАДЩИНА В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
Наукові праці В.І.Вернадського по радіогеології
Задача дня в области радия
Радиевые институты
Радиоактивные руды в земной коре
Об исследовании радиоактивных минералов
О необходимости исследования радиоактивных минералов Российской империи
О радиоактивности химических элементов в земной коре
Менделеевит – новый радиоактивный минерал
О концентрации радия живыми организмами
О концентрации радия растительными организмами
К вопросу о радиоактивности нефтяных буровых вод
Об исследовании на радий нефтяных месторождений Союза (совместно с В.Г.Хлопиным)
Радиоактивность и новые проблемы геологии
Торий или мезоторий в морской воде?
Проблемы радиогеологии
О некоторых очередных проблемах радиогеологии
О значении радиогеологии для современной геологии
О необходимости выделения и сохранения чистых тяжелых изотопов природных радиоактивных процессов
66

Вчення  В.І.Вернадського  про  ноосферу сформувалося вже в кінці його життя.
У працях  Вернадського  вказаний  ряд конкретних умов, необхідних для становлення і існування ноосфери:
заселення людиною всієї планети
різке перетворення засобів зв'язку і обміну між різними країнами
посилення зв'язків,  у тому числі політичних, між всіма  державами Землі
переважання геологічної ролі людини над іншими геологічними процесами, що протікають в біосфері
розширення кордонів біосфери і вихід у Космос
відкриття нових джерел енергії
рівність людей всіх рас і релігій
збільшення ролі народних мас у вирішенні питань зовнішньої і внутрішньої політики
свобода наукової думки і наукового шукання від тиску релігійних, філософських і політичних побудов і створення в суспільному і державному устрої умов, сприятливих для вільної наукової думки
підйом добробуту трудящих, створення реальної можливості не допустити недоїдання і голоду, убогості і ослабити вплив хвороб
розумне перетворення первинної природи Землі з метою зробити її здатною задовольнити всі матеріальні, естетичні і духовні потреби чисельно зростаючого населення
виключення воєн з життя суспільства
НАУКОВА СПАДЩИНА В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
67
                              Вчення про біосферу і ноосферу
                              У структурі біосфери Вернадський виділяв сім
                              видів  речовини:
                              - жива;
      - біогенна (виникла з живого або піддалася переробці);
      - косна (абіотична, утворена поза життям);
      - біокосна (що виникла на стику живої і неживої; до
         біокосної, за Вернадським, відноситься ґрунт);
      - речовина в стадії радіоактивного розпаду;
      - розсіяні атоми;
      - речовина космічного походження
    На думку Вернадського, основні передумови
створення  ноосфери зводяться до такого:
      1. Людство стало єдиним цілим;
      2. Перетворення засобів зв'язку та обміну;
      3. Відкриття нових джерел енергії;
      4. Піднесення добробуту трудящих;
      5. Рівність усіх людей;
      6. Виключення війн з життя суспільства
НАУКОВА СПАДЩИНА В.І.ВЕРНАДСЬКОГО

68

НАУКОВА СПАДЩИНА В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
69

ВШАНУВАННЯ ПАМ’ЯТІ  В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
В.І Вернадський широко відомий як у нашій країні, так і за кордоном. Його ім'ям названі:
державний геологічний музей В.І.Вернадського (Москва)
всеросійський народний університет біосферних знань (Москва)
центральна наукова бібліотека АН України
Інститут геохімії та аналітичної хімії РАН (Москва)
музей біосфери в Петербурзькому відділенні історії природознавства     і техніки РАН
студентський соціологічний центр  "Ноосфера“  (МГТУ ім. Н.Е. Баумана)
кратер на зворотному боці Місяця
пік в басейні р. Підкаменна Тунгуска
гора на о. Парамушир (Курильські острови)
підлідні гори в Східній Антарктиді
підводний вулкан в Атлантичному океані
мінерал Вернад
діатомова водорість
рудник в районі озера Байкал
станція метро "Проспект Вернадського" в Москві
70

ВШАНУВАННЯ ПАМ’ЯТІ  В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
В.І Вернадський широко відомий як у нашій країні, так і за кордоном.Його ім'ям названі:
станція Вернадівка Казанської залізниці
село Вернадівка поблизу Сімферополя
науково-дослідне судно Академії Наук України
"Академік Вернадський"
українська наукова станція в Антарктиді,
пароплав Камського річкового пароплавства "Геолог Вернадський"
проспект у м. Москві
бульвар у м. Києві
неурядовий екологічний фонд, котрий улаштував у 1997 р. медаль ім. В.І.Вернадського "За внесок у стійкий розвиток“
За видатні наукові роботи в галузі мінералогії, геохімії та космохімії Академією Наук Росії і Академією Наук України присуджуються премії ім. В.І.Вернадського
Академією наук Росії заснована золота медаль
При Президії Академії Наук Росії існує Комісія з розробки творчої спадщини академіка В.І.Вернадського, яка видає свій "Бюлетень"
71

ВШАНУВАННЯ ПАМ’ЯТІ  В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
Кабінет-музей В.І.Вернадського
72

ВШАНУВАННЯ ПАМ’ЯТІ  В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
Кабінет-музей В.І.Вернадського
73

ВШАНУВАННЯ ПАМ’ЯТІ  В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
Незабаром після смерті В.І.Вернадського керівництво АН СРСР прийняло рішення про організацію кабінету-музею В.І.Вернадського. Оскільки будинок Вернадських на Старому Арбаті підлягав знищенню, для кабінету-музею відвели місце в будівлі Лабораторії геохімічних проблем, яка будувалася (в 1947 р. перетворена в Інститут геохімії і аналітичної хімії ім. В.І.Вернадського Академії наук).
Кабінет-музей В.І.Вернадського
74

ВШАНУВАННЯ ПАМ’ЯТІ  В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
Інститут геохімії і аналітичної хімії
ім. В.І.Вернадського, м. Москва
75

ВШАНУВАННЯ ПАМ’ЯТІ  В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
Вернадит – мінерал, з групи псиломелан – вада, ймовірно, близький H2MnO3 + H2O. Аморфен. Агрегати: суцільні маси, натічні виділення, корки. Чорний, блиск смоляний. Твердість по Моосу – від 2 до 6. Питома вага 3-3,3. Продукт зміни силікатів і карбонатів марганцю в зонах окислення
Вернадскіт (англ. Vernadskite) – різновид антлеріта. Продукт взаємодії кислих фумарол з долерофанітом на Везувії. Описаний як агрегат блідо-зелених кристалів, що асоціюють з долерофанітом, англезітом і коніхальцитом.

Вернадит
Вернадскит
76

ВШАНУВАННЯ ПАМ’ЯТІ  В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
Медалі ім. В.І.Вернадського
Золота медаль
ім. В.І.Вернадського
77

ВШАНУВАННЯ ПАМ’ЯТІ  В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
Пам’ятні медалі ім. В.І.Вернадського
Медаль ім. В.І.Вернадського
"За внесок у стійкий розвиток".Заснована фондом
ім. В.І.Вернадського у 1997 р.
78

ВШАНУВАННЯ ПАМ’ЯТІ  В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
Зірка В.І.Вернадського ll ст. “За заслуги в науці”
79

ВШАНУВАННЯ ПАМ’ЯТІ  В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
Українська антарктична станція
«Академік Вернадський»
Антарктична станція «Академік Вернадський» на поштовій марці України, 2009 р.
У 1964 році іменем ученого названо гірський хребет у східній частині Антарктиди. Довжина його понад 400 км, висота 1600 м. У 1996 році заснована українська антарктична станція Академік Вернадський
80

ВШАНУВАННЯ ПАМ’ЯТІ  В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
Бульвар академіка Вернадського, м. Київ
81
ВШАНУВАННЯ ПАМ’ЯТІ  В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
Проспект Вернадського,
м. Москва
82

ВШАНУВАННЯ ПАМ’ЯТІ  В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
Міжнародний конкурс юнацьких дослідних робіт
ім. В.І.Вернадского
Поштова марка СРСР, 1963 рік
83

ВШАНУВАННЯ ПАМ’ЯТІ  В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
Ювілейна монета, випущена до 10-ліття передачі станції «Фарадей» Україні і перейменування в «Академік Вернадський»
Пам'ятна монета Росії, 1993 р.
Пам'ятна монета України, 2003 р.
Пам'ятна монета Росії, 2013 р.
84

ВШАНУВАННЯ ПАМ’ЯТІ  В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
Ювілейна монета 2003 р. номіналом 2 гривні, присвячена академіку В.І.Вернадському
Ювілейна монета 1993 р. номіналом  1 рубль, присвячена 130-річчю академіка В.І.Вернадського
85

ВШАНУВАННЯ ПАМ’ЯТІ  В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
Головний пояс астероїдів (білий колір), греки, троянці (зелений колір) та хільди (помаранчевий колір)
2809 Вернадський (2809 Vernadskij) — астероїд головного поясу, відкритий 31 серпня 1978 року
Легендарний науково-дослідний корабель АН УРСР "Академік Вернадський"
25 квітня 2013 року           ІІТЗН НАПН України
86

ВШАНУВАННЯ ПАМ’ЯТІ  В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
Портрет В.І.Вернадського роботи К.С.Зарудної-Кавос. Полотно, масло. Селище Шишаки, Україна. 1913. Пушкінський будинок, С.-Петербург
Портрет В.І.Вернадського роботи І.Е.Грабаря. Санаторій Вузьке. Полотно, масло. 1934. Кабінет-музей В.І.Вернадського, Москва
87

ВШАНУВАННЯ ПАМ’ЯТІ  В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
Портрет В.І.Вернадського роботи К.С.Зернової. Полотно, масло. Пос. Боровоє, Казахстан. 1943. Кабінет-музей В.І.Вернадського, Москва
Портрет В.І.Вернадського роботи А.Е.Єлецького. Полотно, масло. 1949. Конференц-зал Інституту геохімії і аналітичної хімії ім. В.І.Вернадського РАН, Москва
88

ВШАНУВАННЯ ПАМ’ЯТІ  В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
У Тамбовській області увічнили пам'ять В.І.Вернадського
Бюст В.І.Вернадського роботи З.М.Вілленського. Мармур. Музей землезнавства МГУ, Москва
89

ВШАНУВАННЯ ПАМ’ЯТІ  В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
Музей-садиба В.І.Вернадського в
с. Вернадівка
90

ВШАНУВАННЯ ПАМ’ЯТІ  В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
Музей-садиба В.І.Вернадського в с. Вернадівка
Ботанічний сад ТНУ
ім. В.І.Вернадського, Сімферополь
91

ВШАНУВАННЯ ПАМ’ЯТІ  В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
Садиба Вернадівка, Тамбовська обл.
92

ВШАНУВАННЯ ПАМ’ЯТІ  В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
Неурядовий екологічний фонд імені В.І.Вернадського
Садиба імені
В.І.Вернадського
Вернадівська ЗОШ
93

ВШАНУВАННЯ ПАМ’ЯТІ  В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
Геологічний музей
ім. В.І.Вернадського, Москва
94

ВШАНУВАННЯ ПАМ’ЯТІ  В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
95

ВШАНУВАННЯ ПАМ’ЯТІ  В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
96

ВШАНУВАННЯ ПАМ’ЯТІ  В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
97

ВШАНУВАННЯ ПАМ’ЯТІ  В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
98

ВШАНУВАННЯ ПАМ’ЯТІ  В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
99

ВШАНУВАННЯ ПАМ’ЯТІ  В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
На Полтавщинi вiдновлять садибу академiка В.І.Вернадського
Пам'ятник В.І.Вернадському. Відкрито в 1981 р. на честь першого президента АН
Пам'ятник В.І.Вернадському в Кременчуці
100

ВШАНУВАННЯ ПАМ’ЯТІ  В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
Пам'ятник на могилі В.І.Вернадського роботи З.М.Вілленського. Мрамор.1953. Новодівочий цвинтар, Москва
101

 Рабіндранат Тагор
(переклад Б.Пастернака):

Прекрасен материи тайный состав И участь земного тлена: Распавшись на части и тайною став, Смешаться со всей Вселенной. Я счастлив и рад, что от жизни былой Останется главная истина в силе: Я вечностью стану, я стану землей. Земной драгоценною жизнью.
ВШАНУВАННЯ ПАМ’ЯТІ  В.І.ВЕРНАДСЬКОГО
102


title: Презентація на тему «Трипільська культура» (варіант 6)

text:
Трипільська культура
ТРИПІЛЬСЬКА КУЛЬТУРА (IV-III тис. до н. е.)
Назва походить від села Трипілля біля Києва, де київський археолог В. Хвойка провів свої знамениті розкопки. Періоди розвитку:
       - Раннє Трипілля;
       - Середня доба;
       - Пізнє Трипілля;
Набула вищого рівня розвитку в добу неоліту.
Розвиток цієї культури тривав понад дві тисячі років і охоплював не лише новокам'яну, але й бронзову та залізну епохи.
Трипільська культура мала широку географію, трипільці заселяли на той час Придніпров'я, особливо густо був заселений правий берег Дніпра, а також Придністров'я. Вторгнення войовничих кочових племен зі Сходу знищило трипільську цивілізацію, дещо загальмувало розвиток її культури.
Окремі елементи культури, а іноді й цілі її пласти були успадковані іншими народами, що проживали в Україні. Вони були збережені, переосмислені й розвинуті в культурі цих народів.

ВІКЕНТІЙ ХВОЙКА (у 1899 р. відкрив і дослідив трипільську культуру)
Трипільські жінки і чоловіки
Характерні особливості трипільської культури
По-перше, трипільці вели господарство колективно, основним джерелом їх існування було хліборобство і скотарство, не цурались вони мисливства й рибальства.
По-друге, поселення зводились на відкритих місцях, без оборонних споруд. Вони мали форму кола, середина залишалась порожньою й використовувалась як загін для худоби. Хати будувались каркасні, до 140 кв. м площею. Стіни розписувались яскравим орнаментом. Житло було поділене на окремі кімнати, які призначались для різних членів родини. Хату опалювали зведеною з глини піччю. У ній могло проживати до 20 осіб, а поселення, за підрахунками етнографів, налічувало понад 500 чоловік.
По-третє, трипільці жили великими родами, які очолювались жінками. Дослідження засвідчують, що суспільним устроєм у них був матріархат.

По-четверте, поряд з високою культурою землеробства і скотарства у трипільців на той час існував великий інтерес до мистецтва. Значного поширення набуло виготовлення різних керамічних виробів побутового призначення, зокрема, горшків, мисок, глечиків, декоративної кераміки для прикраси житла. Ці вироби мали яскравий декоративний розпис і привабливий естетичний вигляд. Їхній художній рівень на той час був дуже високий.
По-п'яте, трипільці мали досить розвинуті релігійні вірування та поховальні обряди. В їхніх житлах знайдено жертовники, що мали форму рівнокінечного хреста. Цей хрест розмальовувався вохрою і був прикрашений концентричними колами. Він знаходився на підвищенні, а біля нього розташовувались антропоморфні фігурки. Хрестовидні підвищення слугували місцями жертвоприношень богам, яким поклонялись трипільці.

Археологічні пам’ятки(глечики і жіночі статуетки)

Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Художня культура Київської Русі» (варіант 3)

text:
Художня культура Київської Русі
Мистецтво книжкової мініатюри
Найдавніші мініатюри, що дійшли до нас з часів Русі, включені до «Остромирового Євангелія». Тут на окремих аркушах уміщено три мініатюри із зображенням євангелістів Іоанна, Марка і Луки. Художникові вдалося створити яскраві психологічні образи, що свідчить про його неординарний хист. Усі лінії виконані золотом, а тло зафарбоване яскравими фарбами.
Остромирове Євангеліє
Ізборнік


title: Презентація на тему «Андрій Шептицький» (варіант 2)

text:
Андрей Шептицький – духовний будівничий української нації.
Якщо християнські різні Церкви в Україні мають сповнити завдання: дати українському народові єдність, мусять позбутися того духа розколу і ненависти, який спричинює, що українець українцеві ворог. Усі, скільки нас є, мусимо зробити все, що можемо, щоб помиритися і в собі самих побороти духа розколу і ворожнечі супроти братів.

 Андрей Шептицький

Мета:
Ознайомити учнів з постаттю митрополита Андрея Шептицького;
Розглянути його вклад в розбудову української нації,її державності;
Розглянути та проаналізувати його духовний вклад в розвиток духовності нації;

Біографія
Митрополит Андрей Шептицький народився 29 липня 1865 року в селі Прилбичі Яворівського повіту на Львівщині у сім’ї графа Івана Шептицького. Рід Шептицьких походив від однієї з найстаріших боярських родин, якій ще 1284 року галицько-волинський князь Лев Данилович дав грамоту на право земельного володіння. У ХVІ столітті Шептицькі активно підтримували Берестейську унію. Маючи великий вплив на галицьке боярство і обіймаючи державні посади, Сенько та Федір Шептицькі домагалися привілеїв для Української церкви. Дехто з їх роду став фундатором українських монастирів. З кінця ХVІІ і протягом усього ХVІІІ століття з роду Шептицьких вийшла ціла плеяда високих діячів Української греко-католицької та Римо-католицької церков. Так, Варлам Шептицький був єпископом, Никифор – архімандритом, Анатасій та Лев – спочатку єпископами, пізніше – митрополитами. Всі вони залишили яскравий слід в історії українського греко-католицизму. Ще дід митрополита Андрея Петро був вірним Української церкви. В середині ХIХ століття за певних суспільно-політичних обставин український рід Шептицьких полонізувався, перейшов до римо-католицизму
Дитинство
Дитинство та юність

Роман Шептицький народився у с. Прилбичі (тепер Яворівського району Львівської області). Майбутній Галицький Митрополит походив зі стародавнього русинського (українського) роду графів, який у XIX столітті зазнав полонізації, а члени родини стали франкомовними римо-католиками. Шляхетний рід отримав прізвище «Шептицький» від родового маєтку — села Шептиці (Шептич). При хрещенні отримав імена Роман, Александр, Марія. Його тато — граф Ян (Іван) Шептицький, мати — графиня Софія Фредро[1]. Бабуся - Зофія з Яблоновських гербу Гжимала, дружина фундатора будівництва теперішнього Національного академічного українського драматичного театру імені Марії Заньковецької Станіслава Скарбека.[2]
Подружжя Шептицьких мало семеро синів. Перший син Стефан помер у віці 2-х років, Єжи (Юрій) помер у віці 17-ти років. Третім сином Шептицьких став Роман, відомий як Андрей Шептицький. Четвертий — Казимир — успішний адвокат, який у віці 43 років полишив світську кар'єру і став монахом студитом і відомий як Климентій Шептицький. П'ятий — Александр. Шостий — Станіслав Генерального штабу і військовий аташе Австро-Угорщини в Римі перед Першою світовою війною, потім став генералом польської армії. Сьомий у 1939, під час першого російсько-більшовицького вторгнення, був замордований більшовиками в Прилбичах разом із дружиною[1].
Про ранні роки життя Митрополита відомо з книги-спогадів його матері Софії Шептицької. Зокрема вона зазначає, що в дитинстві Роман вирізнявся сумирною вдачею, любов'ю до молитви, до якої вмів пробудити любов серед оточення.

Навчання
Майбутній митрополит закінчив Краківську гімназію, студіював право в Ягеллонському університеті, теологію та філософію – у Вроцлаві, вдосконалював правничі знання у Мюнхені та Відні. Андрей Шептицький – доктор права (1888 р.), доктор філософії (1892 р.) і доктор богослов’я (1892 р.), видатний ієрарх, мислитель і богослов Вселенської і Греко-католицької церкви, один з найвизначніших діячів української історії і культури ХХ століття. Нині тільки увиразнюється усвідомлення ролі митрополита в історії нашого народу

Андрей Шептицький постає в нашій уяві як символ нескоренного духу нації, її працелюбності, толерантності, незламності, мудрості.