title: Презентація на тему «La presse francaise»

text:
La presse francaise
Presses Francaise
Le Monde
Le Parisien
La Tribune
Les Echos
Le Figaro
France Soir
Le Monde
Le Monde est un journal quotidien français fondé par Hubert Beuve-Méry en 1944.
C'est un journal « du soir » qui paraît l'après-midi, daté du lendemain, le seul en France à conserver cette formule en 2012. Quotidien français de référence pendant plusieurs décennies, il est toujours le plus diffusé à l'étranger, avec une diffusion journalière hors France de 40 000 exemplaires.
Le Parisien
Le Parisien (ou Aujourd'hui en France pour l'édition nationale), intitulé Le Parisien libéré jusqu'en 1986, est un journal quotidien régional français détenu par le groupe Amaury. Le siège et l'imprimerie sont situés à Saint-Ouen (Seine-Saint-Denis).
Le Parisien constitue, avec son édition nationale Aujourd'hui en France, le premier quotidien national d'information générale en France avec une diffusion couplée d'environ 500 000 exemplaires. Grâce à ses dix éditions départementales, il est également le premier quotidien à Paris et en Île-de-France.
La Tribune
La Tribune est un quotidien économique et financier français, ancienne filiale de LVMH - Moët Hennessy Louis Vuitton jusqu'en novembre 2007 puis filiale de News Participations, une holding d'Alain Weill. Depuis mai 2010, Valérie Decamp, directrice générale, est propriétaire de 80 % des actions du journal. En France, son principal concurrent est le quotidien Les Échos.
Les Echos
Le Figaro
Le Figaro est un journal français fondé en 1826 sous le règne de Charles X. Il est à ce titre le plus ancien quotidien français encore publié. Il a été nommé d'après Figaro, le personnage de Beaumarchais, dont il met en exergue la réplique :
Sans la liberté de blâmer, il n'est point d'éloge flatteur. »
Il est édité par la Société du Figaro, une filiale de la Socpresse, dont le président est l'industriel et sénateur de l'Essonne, Serge Dassault.
Sa ligne éditoriale est de droite ou de centre-droit, selon le spectre politique français habituellement utilisé.
France Soir


Презентація на тему «Юрій Оліферович Збанацький»


title: Презентація на тему «Художні стилі. Класицизм»

text:
Презентація  на  тему:  « Художні стилі.    Класицизм »
                   Виконала
учениця 9-А класу
Кравчук Анастасія
Класицизм
Класици́зм — напрям в  європейському мистецтві, який уперше заявив про себе в  італійській культурі  XVI - го ст. Найбільшого розквиту досягає у Франції (XVII ст.). Певною мірою притаманний мистецтву усіх країн європи, у деяких зберігав свої позиції аж до першої чверті  XIX ст.
Витоки класицизму в літературі
Риси класицизму в літературі України
В Україні класицизм не зміг у силу несприятливих історичних обставин розвинутися як цілісна структурована система, переважно орієнтувався на низькі жанри (очевидно, під впливом низового бароко). Деякі тенденції класицизму знайшли свій вияв у трагікомедії «Володимир» Феофана Прокоповича, поезії Івана Некрашевича, шкільних «піїтиках» XVIII ст., поемі «Енеїда» Івана Котляревського, травестійній оді «Пісні Гараська» Петра Гулака-Артемівського, оповіданнях Григорія Квітки-Основ'яненка та ін.
Шедевром українського класицизму стає героїко  -  комічна поема Івана Котляревського «Енеїда» — твір бурлескний  і травестійний. Поширюється також травестійна ода (І. Котляревський, П. Гулак-Артемовський) і байка (П. Білецький-Носенко, П. Писаревський, С. Рудиковський). «Низькі»  класицистичні жанри превалюють і в драматургії («Москаль-чарівник» та «Наталка Полтавка» І. Котляревського, «Сватання на Гончарівці» та «Шельменко-денщик» Г. Квітки-Основ'яненка), а в доробку Г. Квітки-Основ'яненка розвивається нетипова для літератури класицизму проза. З «високих» жанрів на зламі XVIII — XIX століть була поширена ода (І. Фальковський, І. Максимович, І. Шатович), яка створювалася з приводу урочистих дат або візитів світських і церковних можновладців.
Класицизм в Україні, на відміну від інших національних літератур, народився та існував без боротьби з бароковою літературою. У другій половині XVIII століття, коли Україна стає російською провінцією і втрачає національні літературні й культурні центри (зокрема Київську Академію), бароко зникає саме собою. Український класицизм, незважаючи на свій не вельми різноманітний прояв, знаменує собою перехід до єдиної літературної мови. Вживання народної мови вимагали існуючі в літературі українського класицизму жанри — травестія, байка, комедія, народне оповідання.
Першою важливою спробою формулювання принципів класицизму була «Поетика» Ж. Шаплена (1638), але найпослідовнішим, найґрунтовнішим був теоретичний трактат «Мистецтво поетичне» Н.Буало (1634), написаний після того, як літературний класицизм у Франції сформувався. Застосувавши філософський метод Декарта до літератури, який полягав в узагальненні досвіду класицистів, Н.Буало встановив суворі рамки для кожного жанру, узаконив жанрову специфіку. Для класицизму був характерний раціоналізм, представники якого вважали, що краса та істина досягаються через розум, шляхом природи, яка мислилася як відкрита розумом сутність речей. З раціоналізмом пов'язана нормативність класицизму, яка регламентувала мистецтво та літературу, встановлювала вічні та непорушні правила й закони. Для драматургії — це закон «трьох єдностей» (дії, часу й місця).
У галузі мови класицизм становив вимоги ясності та чистоти, ідеалом була мова афористична, понятійна, яка відповідала б засадам теорії трьох стилів. Для класицизму характерний аристократизм, орієнтування на вимоги, смаки вищої суспільної верстви. Героями класицистичних творів були переважно люди аристократичного походження. Важливим складником теорії та практики класицизму була встановлена ієрархія жанрів, серед яких найважливішими вважалися античні: епопея, трагедія, дидактична поема, ода, байка, сатира.
Практиками класицизму були насамперед французькі письменники: поет Франсуа де Малерб, драматурги П'єр Корнель, Жан Расін, Жан-Батист Мольєр, романістка М. де Лафайєт, письменники-афористи Ф. де Ларошфуко, Ж. де Лабрюйєр, байкар Ж. Де Лафонтен, пізніше — просвітителі Вольтер, Ж.-Ж. Руссо та інші.
Класицизм у Франції XVII століття
Класицизм у Франції XVIII ст.
Відомо, що приватні замовники Франції були прихильниками стриманих варіантів бароко чи французького рококо. Але класицизм підживлював замовами і грошима королівський двір, що вбачав в ньому ідеальні умови схвалення абсолютизму. Саме королівський двір створив Школу образотворчих мистецтв, де переважав класицизм як офіційний державний стиль.
Показовою стала художня доля Жака-Луї Давида ( 1748 - 1825 ). Він — учень майстра рококо Ж. М. Вьєна. І його перші твори цілком в стилі рококо.
Подивимось на картину Давида ранішнього періоду «Смерть філософа Сенеки». Фігурки людей — маленькі, всі метушаться навколо помираючого, жести — занадто театральні, а колорит — як на обгортці цукерки. Забуваєш, що це розповідь про смерть.
Після одержання Римської премії і перебування у Римі виникає абсолютно інший митець, послідовник класицизму, його найкращий представник у мистецтві Франції 18 століття. Програмним твором цього періоду стала картина «Присяга Гораціїв ». Ніяких маленьких фігур, ніякої метушні, ніяких солоденько-цукеркових фарб. Брати клянуться перед військовим походом і йдуть на смерть. Смерті ще нема ( два брати з трьох загинуть ), а смерть вже відчувається в суворих фарбах і урочисто-пригніченому настрої твору.
Творчі періоди Давида умовно можна поділити на:
початковий ( в стилі рококо );
класицизм римського періоду;
революційний класицизм;
ампір.
Отже, Давид не одразу став представником класицизму. На відміну від його послідовників - Жерара, Герена, Гро, Ан-Луї Жироде де Русі-Тріозона та ін. Особливо цікаве співіснування класицизму Давида, найкращого представника некласицизму в мистецтві тієї доби, з творами відвертого прихильника рококо Жана-Оноре Фраґонара ( 1732-1806 ).
Жак - Луї́ Даві́д -  "Клятва Гораціїв", 1784  Музей Лувр, Париж
Класицизм в живопису Європи     ( відомі   представники )
Жак-Луї Давід ( 1748-1825 ) , Франція
П'єр Нарсіс Герен( 1774-1833 )
Антуан Жан Гро ( 1771-1835 )
Гільом Гільон Летьєр( 1760-1832 )
Жак Реаттю (1760-1833 )
П'єр Поль Прюдон (1758-1823 )
Ан-Луї Жироде де Русі-Тріозон ( 1767-1824 )
Бенджамін Вест( 1738–1820 )
Гевін Гамільтон ( 1723-1798 )
Лосенко  Антон  Павлович    ( 1737–1773 ), Російська Імперія
Помпео Батоні( 1708-1787 ), Італія
Класицизм в Російській імперії
Вже з 1760-хрр. в мистецтві Російської імперії почався поворот до класицизму. Він мав потужну підтримку від царського двору і імператриці Катерини Другої. В перехідних формах від стриманого бароко до класицизму працював запрошений до Петербурга архітектор Валлєн Деламот (1729-1800). В формах французького класицизму працювали і архітектори Баженов Василь Іванович і Старов І. Є., що навчалися у Парижі.
Відомі представники стилю класицизм у Москві -
Казаков Матвій Федорович
Бове Йосип Іванович
Франческо Кампорезі
Доменіко Жилярді
Биковський Михайло Дорімедонтович
Потужну лінію західноєвропейського класицизму підтримували і твори архітекторів Джакомо Кваренгі і Чарльза Камерона, що оселились в імперії. Виникають і свої майстри-архітектори класицизму — Львов М.О, Волков Ф.І., пізніше — Стасов В.П. (1769-1848) та ін.
У Києві чудовим зразком класицизму є Червоний корпус Київського університету, збудований у 1837-1843 рр. за проектом В.Беретті.
Найбільше поширення мав класицизм в сільських районах, де за проектами архітекторів класицизму будували панські садиби — від уславлений підмосковних до садиб в провінціях. Зразками чудових садиб в стилі класицизму під Петербургом були Сиворіци, Тайці і Пела, Мар'їно і Ропша, Павловськ і садиба Жерновка.
Зразками прекрасного класицизму в Україні стали садиби в Батурині, Сокиринцях, Качанівці на Чернігівщині, Вороновиці і Серебринцях на Вінничині, Микулинцях на Тернопільщині.
Класицизм в архітектурі  України
Кінець ХVІІ – поч.. ХІХ ст. характеризується в українській архітектурі значним зростанням обсягу будівництва, поширенням нового стилю – класицизму. Класицизм надавав усім містобудівельним заходам державного офіційного характеру. З другого боку в межах цього стилю якоюсь мірою виявились історично-прогресивні будівельно-архітектурні тенденції часу. Крім того, весь пластично-образний арсенал засобів класицизму ніс на собі відлиски античності й епохи Відродження, інтерес до яких знову посилився в епоху просвітительства. У своїх кращих зразках мистецтво класицизму несло важливі естетичні і виховні функції. Урочиста простота будинків, площ, вулиць зовні ніби підпорядковані, геометрії, несла в собі глибокі емоційні імпульси. Розвиток архітектури великою мірою зумовлюється прогресом будівельної техніки. В цей час поступового впроваджуються в будівництво металеві конструкції, проте, як і раніше поширене було дерев’яне будівництво.
В розвитку класицизму можна визначити три етапи: становлення стилю, зрілість і занепад.
Архітектура першого етапу відзначається переходом від барокко до класицизму, пошуками нових засобів художньої виразності, й новим підходом до ансамблевої забудови. За часів класицизму набуває значення відкритий характер композиції ансамблів площ, вулиць і окремих комплексів.
Основним досягненням другого етапу було створення великих ансамблів, а в архітектурі – застосування декоративного мистецтва для втілення значних художніх задумів.
На третьому етапі поширилося багатоповерхове будівництво, зростали промислові підприємства, учбові заклади. Занепад класицизму виявився також у відході від творчого розуміння й використання форм античності у пануванні канонів і штампів, у прояві електризму.
Кращі набутки зрілого класицизму знаходять підтримку, поширення у творчій практиці українських архітекторів та скульпторів.
Відомі зодчі першої половини ХІХ ст.. такі як Андрій Воронихін, Андріян Захаров, Олександр Брюллов, Василь Стасо, Вікентій Беретті доповнили основну формулу класицизму, положенням про цілісність і ансамблю та його синтез із давньою забудовою. Виняткову увагу вони приділяти єдності архітектурних споруд.
Червоний корпус Київського
 з боку саду.
Спасо-Преображенський кафедральний собор (Дніпропетровськ)

Миколаївська церква, с. Диканька, Полтавська обл.
Вознесенська церква (Ромни), Сумська обл.


title: Презентація на тему «Михайлівський Золотоверхий монастир»

text:
Михайлівський Золотоверхий монастир
Він був споруджений в 1108-1113 роках внуком Ярослава Мудрого князем київським Святополком. Михайлівська церква була на той час єдиною і мала золотий купол, через це і дістала назву Златоверхої. Хоча раніше Михайлівська церква була невеликою за розмірами і дерев'яною. Святополк Ізяслович будує нову з цегли та каменю з вишуканими мозаїками та фресками, гарними іконами.
Деякі історики вважають, що Ізяслав Ярославович, чиє християнське ім'я було Дмитрій, збудував монстир Святого Дмитрія та церкву у Києві неподалік від Софієвського собору в другій половині 1050-их років, а через півстоліття його син Святополк II Ізяславович побудував  монастирську церкву (1108-1113 рр.), присвятивши її архангелу Михаїлу.
Михайлівський собор у ХІІ столітті. Реконструкція Андрія Реутова
Коли відбулась навала монголо-татар у 1240-их роках, монастир відчутно постраждав. Звичайно, золотих куполів не залишилось. В 1496 році монастир був відроджений і перейменований з Святого Дмитрія на Святого Михаїла. Постійні відбудови та розширення зробили монастир одним з найкращих та найбільших на той час. Замість одного у нього з'явилося сім куполів. З трьох сторін собор оточили добудови, а стіни укріпили контрфорсами.
Краєвид на Михайлівський Златоверхий монастир з Софієвської дзвінниці
У 18 столітті фасади храму були прикрашені ліпними прикрасами - облицюваннями і орнаментом - виконаними відомим київським архітектором Іваном Григоровичем-Барським. Славу Михайлівському Золотоверхому собору принесли його мозаїки і фрески. "Мерехтливим живописом" називають мозаїки Михайлівського собору - вони, немов маревом, обволікали весь простір храму своїм то затухаючим, то спалахуючим з новою силою сяйвом.
Надзвичайно витончені і яскраві, мозаїки Михайлівського собору були видатним твором староруського живопису і переконливо свідчили про те, що в Київській Русі того часу вже склалася національна школа образотворчого мистецтва, вільна від впливу Візантії.
Михайлівський Златоверхий монастир початок XX століття
Митрополит Іов Борецький зробив Михайлівський монастир резиденцією православної Київської митрополії. Як відомо Борецький був священником в Свято-Воскресінської церкви, а потім став першим ректором Київської братської школи (у 1615-1618 роках). У 1619 році він прийняв чернечий постриг під імям Іова та став ігуменом Михайлівського монастиря.
За часів Богдана Хмельницького позолоту на центральному куполі було відновлено. А в 1718 році гетьман Скоропадський встановив новий іконостас в головній церкві. Іван Мазепа офірував для мощей Святої Варвари срібні раку та панікадило. Військовий суддя Михаїл Вуяхевич, відомий пізніше як печерський архімандрит Мелетій, добудував до старої архангельської церкви невеликий прибудову, спеціально для мощей Святої Варвари.
За часів правління імператора Петра I  невисокі стіни монастиря було добудовано так, щоб вони зрівнялись із стінами головного храму. В 1713 році було збудовано кам'яну церкву в ім'я Іоанна Богослова, а у 1716-1719 роках  ігумен Варлаам Ленецький побудував кам'яну дзвіницю.

  Михайлівський собор початок XX століття
Після скасування монастирських володінь наказом імператриці Катерини ІІ у 1786 році монастир було зараховано першим класом і затверджено штат у 33 насельника. Монастир замість прибутку від колишніх володінь почав отримувати з казни щорічно суму на утримання монастиря у розмірі 2300 карбованців. В 1880 році Михайлівський монастир - осередок місцеперебування Київських вікаріїв.
 Дзвінниця
Після приходу більшовицької влади у 1922 році Михайлівський монастир було ліквідовано. Ті часи стали найгіршими в історії цього величного духовного комплекса.  Спочатку почали знімати фрески зі стін церкви потім зняли барокові бані та іконостас. 1935-1936 роках Михайлівський собор з дзвінницею та іншими спорудами були знесені у звязку з проектом створення на цьому місті урядового центру. Перед руйнацією собору та після його знищення професор І.В. Моргілевський дослідив архітектурно-будівельні особливості собору. Без цих документів відтворення зруйнованого собору було б неможливим.
Фрески, мозаїки були перевезені до музеїв Москви, Ленінграду, Новгорода. А мозаїчну фреску "Євхаристія" було перенесено до Софійського собору. Деякі смальтові розписи потрапили до Киево-Печерської Лаври. План  побудови Урядового центру так і не був здійснений. В роки Другої світової війни деякі фрески були вивезені до Німеччини, звідки вони потрапили до Ермітажу у Ленінграді. В Софійському соборі зберігалися: «Євхаристія», «Стефан і Фаддей» — фрагменти постатей святих; фрески — сцени з «Благовіщення», постать святого Захарії та ін. Мозаїка «Дмитро Солунський» і верхня частина фрескової постаті Самуїла — в Третьяковській галереї і Російському музеї в Санкт-Петербурзі.
Трапезна
Фрагмент іконостасу Михайлівського Золотоверхого собору
Відомо, що головний іконостас Миколаївського собору було поставлено в 1696 р. коштом київського міщанина Созонта Балики.
Скульптури на теріторії монастиря
На початку 90-их
 років почалося
 відновлення
монастиря.
 1995 році Президент
  Леонід Кучма видав
  указ на на відбудову
 Михайлівського
Златоверхого
 монастиря. Першою
 була відбудована дзвінниця в 1998 році.
У лютому 2001 року були повернуті з Ермітажу унікальні фрески XII століття. 2004 році було повернуто решту фресок з Ермітажу.

Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Бернард Шоу» (варіант 2)

text:
		Бернард Шоу ввійшов у літературу зрілою людиною. Його першими творами були газетні статті, критичні праці з питань музики, які він підписував псевдонімом Corno di Bassetto, а також театральні резенції, що виходили під ініціалами G. B. S. В літературі він дебютував п’ятьма романами, які не принесли йому успіху. Значною подією в історії театрального мистецтва всієї Європи було видання критичного нарису “Квінтесенція  ібсенізму”.  “Порушник спокою”, “Соціаліст” і “Марксист” Шоу включився в боротьбу за “нову драму”.

Основні твори
«Професія місіс Воррен»,
 «Пігмаліон» (1913),
 «Дім, де розбиваються серця» (1913—1917),
«Візочок з яблуками» та ін.

Загальні риси п’єс Бернарда Шоу:
П’єси написані  в живому, цікавому стилі.
Широке мислення героїв.
Дискусійність в п’єсах (герої сперечаються . висловлюють  думки).
Непередбаченість , парадоксальність, іронія п’єс.
Висока моральна цінність, насиченість п’єс Шоу.
 Персонажі у п’єсах англійського драматурга цілком залежні від авторської волі.
Персонажі

      Завдання драматурга, на думку Шоу, полягає у тому, щоб викривати реалістичну та “ідеалістичну” мораль, критикувати  й знищувати фальшиві цінності.
ІДЕАЛІСТИ – ті, які живуть неперевіреними, фальшивими ідеалами, і

“РЕАЛІСТИ”, які скептично споглядають на навколишній світ, скоряються критичному розумові,  добре розуміють хвороби і вади світу, але ці знання не вбивають їхнього прагнення до кращого облаштування  світу.
Завдання театру
Театр для Шоу – засіб виховання свідомості людей не розтлумаченням готових істин, а постановкою проблем. П’єса повинна мати “відкритий” фінал, спонукати читача до відповіді на поставленні запитання. Саме такий  фінал має “Ляльковий дім” Г.Ібсена.
“Дискусія”

Шоу фактично відмовився від традиційної структури п’єси: зав’язка – розвиток дії – розв’язка. Він запропонував інший варіант: зав’язка – розвиток дії -   дискусія, тобто весь перебіг подій повинен готувати фінальну розмову-суперечку, упродовж якої головна проблема п’єси не розв’язується, а, навпаки, ще більше загострюється.
Парадокс

		Надзвичайно велика роль у п’єсах Шоу відводиться парадоксу, як основному засобові постановки проблеми.  Парадокси Шоу не тільки словесні. Парадокс в основі ситуації, навколо якої розгортається дія п’єси. Шоу говорив, що його парадокси відбивають дійсність, що парадоксальні не його п’єси, а саме життя, а він лише розкриває людям на це очі.

Проблема   жанру Трагікомедія
Ще   один   засіб загострення  проблеми , який Шоу теж проголосив відкриттям Ібсена, - повне змішування комедії і трагедії. Сучасна п’єса може бути тільки трагікомедією, причому, як комедія, так і трагедія виконують зовсім інші завдання. Трагедія “більш не залякує”, не намагається підкорити емоції глядача жахливими чи катастрофічними подіями заради досягнення очищення. Комедія більше не повчає, розважаючи, не виправляє звичаї, сміючись, а обидві вони мають іншу мету – поставити глядача перед проблемою.
Висновок
		Творчість Шоу – розгорнута і всеосяжна панорама інтелектуального й політичного життя  Західної Європи та світу у першій половині ХХ ст.  З 1900р. і до 30-х років він був найвпливовішим драматургом Великобританії. Унаслідок його діяльності англійський театр , як і за часів Шекспіра, став одним із вирішальних чинників розвитку світового театрального мистецтва. Шоу був патріот своєї землі.


title: Презентація на тему «Вода» (варіант 9)

text:
Презентація на тему:
ВОДА
Вода, Н2O — хімічна речовина у вигляді прозорої безбарвної рідини без запаху і смаку. У природі існує у трьох агрегатних станах — твердому (лід), рідкому (вода) і газоподібному (водяна пара). Молекула води складається з одного атома Оксигену і двох атомів Гідрогену. Атоми Гідрогену розташовані в молекулі так, що напрямки до них утворюють кут 104,45o із вершиною в центрі атома Оксигену. При заміні атомів Гідрогену (протонів) на атоми дейтерію утворюється модифікація, яка називається важкою водою.Дейтерій - важкий водень. Модифікація - в біології, неспадкові зміни ознак організму , що виникають під впливом умов зовнішнього середовища, що змінилися.
Вода — одна із найголовніших речовин, потрібних для органічного життя. Рослини та тварини містять понад 60 % води за масою. На Землі водою покрито 70,9% поверхні. Вона здійснює у природі постійний кругообіг, випаровуючись з поверхні й повертаючись на неї у вигляді опадів. Вода має велике значення для економіки: сільського господарства й промисловості. Питна вода становить тільки 2,5% від загальної кількості. Нестача води може стати однією з найважчих проблем людства в найближчі десятиліття.
Вода належить до найпоширеніших речовин на Земній кулі. Водою вкрито близько 2/3 поверхні земної кулі (океани,моря, озера, річки). Значна її кількість у вигляді льоду і снігу вкриває високі гори і величезні простори Арктики і Антарктиди. Багато води в атмосфері — пара, туман і хмари. Значні кількості води містяться і в земній корі у вигляді підземних вод. У природі вода перебуває не тільки у вільному стані, а і в хімічно зв'язаному.Вода входить до складу багатьох гірських порід і всіх рослинних і тваринних організмів. На воду припадає близько 60% маси тварин і до 80% маси риб. У деяких рослинах вміст води іноді перевищує 90% їхньої маси.Більшість запасів води на Землі знаходяться в морях і океанах, прісна вода становить 2,5-3% від загального об'ємугідросфери.
Чиста вода — безбарвна прозора рідина, без запаху і смаку. За нормального атмосферного тиску при 0°С вона замерзає і перетворюється у лід, а при 100°С — кипить, перетворюючись у пару. У газоподібному стані вода існує і за нижчої температури, навіть нижче 0°С. Тому лід і сніг теж поступово випаровуються.У рідкому стані вода практично не стискається, при замерзанні розширюється на 1/11 від свого об'єму.
Вода як розчинник Вода — це полярний розчинник, в ній добре розчиняються полярні і заряджені сполуки, які ще називають гідрофільними. Речовини, що складаються із неполярних молекул, у воді не розчиняються, їх називають гідрёофобними. Гідрофобними, а отже і погано розчинними, зокрема є такі гази як кисень і вуглекислий газ. Тому багато живих організмів, в тому числі і людина, мають спеціальні транспортні білки, такі як гемоглобін та міоглобін, для перенесення кисню по тілу, а вуглекислий газ в крові перебуває у формі бікарбонату (HCO-3)
Чиста вода — прозора речовина. Проте поглинає електромагнітні хвилі в інфрачервоній та ультрафіолетовій областях спектру.Прозорість води залежить від товщини шару, через яку проходить світло, від кольоровості й мутності води, тобто від вмісту в ній різних барвистих завислих мінеральних і органічних речовин.Мірою прозорості служить висота стовпа води, за якої можна спостерігати білий диск-прозоромір певних розмірів, що його занурюють у воду, або розрізняти на білому папері стандартний шрифт певного розміру та типу. Результати виражаються в сантиметрах із зазначенням способу вимірювання. За ступенем прозорості води поділяють на: 1) прозорі; 2) слабко прозорі; 3) слабко каламутні; 4) каламутні; 5) сильно каламутні.
У природі вода відіграє надзвичайно важливу роль. Випаровуючись, вода переноситься на величезні віддалі і там випадає у вигляді дощу і снігу. Вологість повітря і кількість атмосферних опадів є найважливішими факторами, що регулюють клімат і погоду.Вода є також одним з найважливіших геологічних факторів, що змінює зовнішній вид земної поверхні, розмиваючи гори й утворюючи долини. Вона руйнує гірські породи не тільки механічно, а й хімічно, реагуючи з ними з утворенням інших речовин.
Шкідливою дією вод є: - наслідки повені, що призвели до затоплення і підтоплення земель та населених пунктів;- руйнування берегів, захисних  дамб та інших споруд;- заболочення, підтоплення і засолення земель, спричинені підвищенням рівня ґрунтових вод внаслідок ненормованої подачі води під час зрошення, витікання води з водопровідно-каналізаційних систем та перекриття потоків підземних вод при розміщенні великих промислових та інших споруд;- осушення земель, зумовлене забором підземних вод в кількості, що перевищує встановлені обсяги відбору води;- забруднення (засолення) земель в районах видобування корисних копалин, а також після закінчення експлуатації родовищ та їх консервації; - ерозія ґрунтів, утворення ярів, зсувів і селей.
Морська вода — вода морів і океанів. Переважна кількість морської води знаходиться в Світовому океані (1,37 млрд км³). Має гірко-солоний смак, через значний вміст солей (хлорид натрію). Середня солоність морської води 35 %. Така вода замерзає при −2 °C, чим більша солоність, тим нижча така температура замерзання.
Дистильована вода — очищена вода, практично не містить домішок (окрім летких) та сторонніх іонів. Отримують перегонкою в спеціальних апаратах — дистиляторах.
Дистильовану воду використовують для коригування щільності електроліта, безпечної експлуатації акумулятора, промивання системи охолодження, розведення концентратів охолоджуючих рідин і для інших побутових потреб. Наприклад, додавання до парової праски повністю виключає появу накипу, для коректування температури замерзання склоомиваючої рідини і при кольоровому фотодруці.


Презентація на тему «Перлини готики» (варіант 2)


title: Презентація на тему «Гончарство» (варіант 1)

text:
Гончарство
Гончарство — виготовлення з опаленої гончарної глини різноманітних виробів, зокрема посуду, кахлів, іграшок тощо. Глина є пластичною під час формування і досить твердою після випалу . Має широкий спектр природних барв — від білої, кремової, охристої до червоної, коричневої і темно-сірої. Чарівного ефекту гончарним виробам надають керамічні фарби, виготовлені з кольорової глини (ангоби)(на рисунку), а також прозорі та декоративні поливи (глазурі).
Винахід гончарного круга (IV тис. до н. є.), спочатку ручного й повільнообертового, а у середньовіччі швидкісного, з ножним приводом, став переворотом у розвитку гончарного ремесла. Техніка точення на крузі давала змогу не лише збільшити випуск продукції, а й поліпшити її художній рівень.
 У гончарстві народні майстри користувалися кількома техніками декорування: ритування, глянсування, ріжкування, фляндрування, штампик і ліплення.
Ритування («уріз», продряпування, гравіювання) — це спосіб нанесення заглибленого жолобка дерев'яною паличкою або цвяхом на поверхню сирого черепка.
Глянсування, або лощення, роблять гладким предметом (переважно камінчиком) по сухому черепку лінії, смуги тощо.
При ріжкуванні ріжок наповнюється ангобом. У маленький отвір у його нижній частині вкладається гусяче перо або скляна трубочка, і цівка ангобу лягає на поверхню виробу. У сучасних техніках ріжок замінений на гумову грушу. Ріж кування майстри проводять прямі й хвилясті лінії, наносять цятки, розетки, листочки та інші орнаментальні елементи.
Фляндрування — це з'єднання за допомогою гострого предмета трьох або чотирьох стрічок ангобів, подібно до мармурових розводів, — чітких і зигзагоподібних.

Ритування
Фляндрування
Ліплення
Кінець
Лічний Руслан 22 група


title: Презентація на тему «Ukrainian inventors»

text:
Ukrainian inventors

Roman kroitor

Georgiy Antonovich Gamov

Turchinovich Anton
field kitchen
Ignatii Lukasiewicz and Jan zEH
kerosene lamp

Sergey Timchuk

edible packaging
The end


title: Презентація на тему «Музика Америки» (варіант 2)

text:
Музика Америки
Після скасування в 1863 рабства мільйони афроамериканців опинились один на один зі своїм неприкаяним життям. Розпач і біль виразилися в піснях, які одержали назву блюз, тобто смутні, сумні пісні.
Існували два різновиди блюзу:
«Класичний блюз» ̶ це оркестрові інтерпретації цієї народної музики. Велику  популярність він отримав завдяки таким професійним музикантам і співакам, як Вільям Хенді, Гертруда Ма Рейні і Бессі Сміт, Роберт Джонсон, Бі Бі Кінг.
«Традиційний», або «простодушний» був поширений у сільських районах США.
Блюз
Із 1930-х рр. блюз почав «електрифікуватися», почала використовуватись електрогітара, музиканти в містах  об’єднувалися в блюзові ансамблі. У Новому Орлеані й інших південних містах США виникають сотні оркестрів, що виконували танцювальну музику, побудовану на гармонійних і мелодійних принципах блюзу. Поступово сформувався стиль, що одержав назву ритм-н-блюз.
Д Ж А З
Стилі джазу
Новоорлеанський стиль (колективна імпровізація).
Диксиленд  (колективи білих музикантів).
Чиказький джазовий стиль (сольні імпровізації).
Свінг (пов’язаний із діяльністю великих оркестрів  ̶  біг-бендів).
Бі-боп (модерн).
Витоки джазу:
Спіричуелз – духовні пісні-молитви афроамериканців.
Блюз – сумні, ліричні пісні афроамериканців, що жили уздовж берегів ріки Міссісіпі. У блюзах туга поєднана з веселощами розпачу, безвір'я.
Регтайм – танцювальна мелодія, дуже ритмічна, з характерним синкопованим ритмом. Як говорять про них дослідники джазу: «Це спроби негрів зіграти польки й кадрилі на свій манер».
Інструменти джазу

Інструменти джазу
 Луї Армстронг 1901 ̶ 1971
Луї Армстронг – це історія джазу.
З нього почалася ера солістів-віртуозів.
«КОРОЛЬ ДЖАЗУ»
На прізвисько Satchmo, Pops

у 18 років – провідний кларнетист.
у 25 років – з’явилися перші грамзаписи.
1929 рік – переїхав до Нью-йорка, де 17 років був солістом великого оркестру. Багато гастролював.
1950 рік – почав співати.
Найпопулярніші твори:
	«Хелло, Доллі», «Let My People Go», «Wonderful world», «Колискова» Д. Гершвіна.
Значну роль відіграє аранжування творів, які виконуються оркестром до 20 виконавців.
Велику популярність здобули біг-бенди під керуванням Д. Еллінгтона, Б. Гудмена, Т. Дорсі та ін.
Біг-бенд
ДЮК ЕЛІНГТОН
(1899 ̶ 1974)
Інструменти біг-бенду
ДЖОРДЖ ГЕРШВІН
(1893 ̶ 1937)
В основу своєї музики поклав негритянську народну музику джазового характеру, поєднуючи її з прийомами європейської симфонічної музики.
СТВОРИВ НОВИЙ МУЗИЧНИЙ ЖАНР  ̶  СИМФОДЖАЗ.
Луї Армстронг
Дюк Еллінгтон
  Джордж Гершвін
ДЖАЗОВІ КОМПОЗИТОРИ
Бенні Гудмен
Елла Фіцджеральд
ДЖАЗОВІ ВИКОНАВЦІ
Махалія Джексон (спіричуелз)
Напрями джазу
Ранній джаз (хот-джаз (гарячий джаз)).
Холодний джаз (кул-джаз).
Світ-джаз (солодкий джаз).
Бі-боп (нервовий джаз).
Симфоджаз.
Із джазом пов’язане виникнення такого поняття, як масова культура.
він дав початок ритм-енд-блюзу, рок-н-ролу, який відкрив дорогу багатьом співакам, таким  як  елвіс Преслі та ін.
«Рок», «фанк», «соул», естрадна музика, музика кіно і телеБачення взяли багато  елементів джазу.
РОК-МУЗИКА
Рок є особливим субкультурним явищем; такі субкультури, як моди, хіпі, панки, металісти, готи, емо, нерозривно пов’язані з певними жанрами рок-музики.
Рок-музика має велику кількість напрямів: від легких жанрів, таких як танцювальний рок-н-рол, поп-рок, бритпоп,  до брутальних і агресивних жанрів  ̶  дет-металу і грайндкору. Зміст пісень варіюється від легкого і невимушеного до похмурого, глибокого й філософського.
ПОП-МУЗИКА
Основні риси поп-музики  ̶  простота, мелодійність, опора на вокал і ритм із меншою увагою до інструментальної частини. Поп-музика орієнтована на абстрактну аудиторію, вона космополітична, у ній традиції світової музики зведені до єдиного усередненого стереотипу.
У текстах пісень ідеться про прості переживання, засновані на особистих почуттях.
Музика проста й відіграє роль супроводу.
Найвищими нагородами в музичному шоу-бізнесі вважаються:

премія «Греммі» (Grammy  Awards), MTV (Європейське, Австралійське та ін.);
«Золотий глобус» (саундтреки до фільмів);
успішність артиста визначається кількістю проданих дисків.

Mадонна;
Mайкл Джексон;
Вітні Х’юстон (соул);
Мерая Кері (соул);
Крістіна Агілера;
Шакіра (R&B);
Роббі Вільямс;
Джордж Майкл;
Стінг;
Брітні Спірс.
Видатні виконавці:


Презентація на тему «Мерилін Монро» (варіант 2)


title: Презентація на тему «Музеї Парижу»

text:
 Музеї Парижу
Франція знаменита не тільки пам'ятниками архітектури, чудовими сирами, вишуканими винами, приємним кліматом, а ще і музеями, відвідування яких не залишить Вас байдужими. Перед Вами список найбільш відвідуваних музеїв.
Лувр
Версаль
Музей Середньовіччя
Музей Орсе
Музей Мармоттан-Моне
Музей історії Франції
Національний музей ренесансу
                       (Екуан)
Музей Ніссим-де-Камондо
Ліонський музей красних мистецтв
Музей романтичного життя
http://filmix.net/serialy/22659-dzhoui-joey-serial-2004-2006.html
 Лувр
Лувр (Musée du Louvre) - це не тільки архітектурний пам'ятник, як палац французьких королів, а й один з найвідоміших музеїв світу. У ньому зібрана багатюща колекція різноманітних експонатів. Тут можна знайти барельєфи з ассірійських палаців, єгипетську живопис і багато іншого.
Лувр - один з найстаріших музеїв з багатою історією колекціонування художніх і історичних реліквій Франції, починаючи з часів династії Капетингів і до наших днів. Вперше двері музею були відкриті для публіки 8 листопада 1793, під час Французької Революції. При Першої імперії іменувався музеєм Наполеона.
Відвідувачів на рік 8 800 000 (2011)
Директор Анрі Лойрет.

У музеї близько 300 000 експонатів, з яких тільки 35 000 виставляються в залах. Багато експонатів містяться в сховищах, оскільки не можуть бути показані відвідувачам більше трьох місяців поспіль з міркувань безпеки.
Експонати Лувру розбиті на наступні колекції:
•Стародавній Схід
•Стародавній Єгипет
•Стародавні Греція, Рим
•Мистецтво ісламу
•Скульптури
•Предмети мистецтва
•Образотворче мистецтво
•Графічне мистецтво
Мона Ліза , Леонардо да Вінчі
Венера Мілоська
Ніка Самофракийская
мати Уістлера
Артеміда
Версаль
Версаль - палацово-парковий ансамбль у Франції (фр. Parc et château de Versailles), колишня резиденція французьких королів у місті Версаль, який нині є передмістям Парижа; центр туризму світового значення.
Версаль споруджувався під керівництвом Людовика XIV з 1661 роки, Провідні архітектори - Луї Ліво і Жюль Ардуен-Мансар. Версаль, найбільший в Європі, відрізняється унікальною цілісністю задуму і гармонією архітектурних форм. З кінця XVII століття Версаль служив зразком для парадних заміських резиденцій європейських монархів і аристократії, однак прямих наслідувань йому не мається.
З 1666 по 1789 роки, до Великої французької революції, Версаль був офіційною королівською резиденцією. У 1801 році отримав статус музею і відкритий для публіки; У 1979 році Версальський палац і парк включені до списку всесвітньої культурної спадщини ЮНЕСКО.
З Версалем пов'язано безліч значимих подій французької та світової історії. Так, у XVIII столітті королівська резиденція стала місцем підписання багатьох міжнародних договорів, у тому числі договору, що завершив Війну за незалежність США (1783). У 1871 році, після поразки Франції у Франко-пруській війні, у Версалі, окупованому німецькими військами, було проголошено створення Німецької імперії. Тут же в 1919 році був підписаний мирний договір, який завершив Першу світову війну і поклав початок так званої Версальської системі - політичній системі післявоєнних міжнародних відносин.
Музей Середньовіччя
Це особняк Клюні.
В 1832 році тут розміщується приватний музей, викуплений (разом з будівлею) державою в 1843 році.
У музеї представлені:
•дерев'яні та кам'яні скульптури (XII-XIII століття)
•гобелени
•вітражі
•мініатюри
•вироби зі слонової кістки
Музей Орсе
Дата заснування -1986.
(фр. Musée d'Orsay) - музей образотворчих і прикладних мистецтв  Одне з найбільших у світі зібрань європейського живопису і скульптури періоду 1850-1910 р. Основу колекції складають роботи імпресіоністів і постімпресіоністів.
Виставка музею розташовується на п'яти рівнях, всі види мистецтва (живопис, скульптура, архітектура, меблі, кіно, фотографія, музика, художнє оформлення опери), представлені в хронологічному порядку.
Музей Мармоттан-Моне
Дата заснування -1934.
Це музей образотворчих мистецтв.
Музей містить найбільшу колекцію творів Моне у світі. Головною гордістю музею є величезна колекція полотен водяних лілій Клода Мане. Також тут є фотографії, листи, особисті речі художника. Всього у музеї зберігається 94 картини, 29 малюнків. Їх вартість становить понад 30 мільйонів доларів.

Музей історії Франції
Заснований 1867 року.
Музей ілюструє історію Франції оригінальними документами, що зберігаються в Державному Архіві Франції.
Колекція музею поділяється на 5 серій:
•Залізна шафа
•Музей французьких документів
•Музей іноземних документів
•Докази й конфісковані документи
•Історичні реліквії
   Національний музей ренесансу
                       (Екуан)
 — національний музей Франції, створений для висвітлення періоду французького відродження в культур і мистецтві країни. Засновано1962, відкритий 1977 р. Ініціатива створення нового музейного закладу належить міністру Франції Андре Мальро.
Парадний портрал південного крила замку Екуан з копіями скульптур Мікеланджело

Мікеланджело. «Раб, що рве пута»
Музей Ніссим-де-Камондо
Містить багату колекцію предметів XVIII століття, так і само є будівлею, що показує життя багатої французької буржуазії початку XX століття.
Ліонський музей красних мистецтв
— художній музей в Ліоні. Засновано в 1801. Розташований в колишньому монастирі бенедиктинців. Колекція музею представлена в 70 галереях. Фонди музею включають твори художнього й декоративно-вжиткового мистецтва та монети різноманітних епох, від часів Давнього Єгипту до сьогодення.
Музей романтичного життя
побудований в 1830 році,


title: Презентація на тему «Бездомні тварини»

text:
 Бездомные животные
Кто такие бездомные животные?
Как известно в нашей стране не актуальный этот вопрос, иногда в газетах или по телеканалам редко говорят на эту тему. Помните, как перед  Euro 2012 начали стерилизовать  собак,  до сегодняшнего  дня мы видим собак, на ушках которых клипсы. Это было очень хорошая помощь, для животных. Но, увы, это было один раз, за период моей жизни. Помню 2007 год, ужасный отстрел собак в Запорожье и в других городах. В Киеве постоянные митинги, но ничего не помогала. Пока не создали закон «О защите животных от жестокого обращения», запретивший убивать собак и кошек прямо на улицах.
         Закон приняли, но на каждый закон есть свой нарушитель это таков принцип.

Так кто же они такие, из-за которых многие  плачут, и которым многие помогают? Кто же такие животные?  Представьте себя в теле бездомного животного.  Холод, голод  впрочем, самовыживание. Если человек может сказать: я хочу есть, у меня что-то болит, а животное, к сожалению, не умеет говорить!

В нашем городе есть ОЗЖ, которые помогают запорожским бездомным животным. Их называют волонтерами, ведь они не зарабатывают на этом деньги, чисто с человеческих побуждений. Как известно в нашем городе нет приюта для «бомжей» животных.  Есть два известных ОЗЖ в Запорожье. «Дай лапу друг» и «Молодежное ОЗЖ».
Общественная организация“Дай лапу, Друг!”
г.Запорожье
Наши реквизиты:
ЗОО “Дай лапу друг”
код за ЕДРПОУ 36878940
Запорожское РУ КБ “Приватбанк”
код банка 313399, р/с 26000060318478
назначение платежа:
благотворительный взнос

Помогая животным, мы помогаем себе!

Те, кому нужна наша  помощь !

ЛЮДИ СБИЛИ ЕГО И БРОСИЛИ УМИРАТЬ...СПАСИТЕ ЖИЗНЬ БЕДНОГО МАЛЬЧИКА!

Макс
Бари
Оберегай, не убивай, охраняй,  понимай, ведь ты человек, а я собака!

Над презентацией работала :
Волох Анастасия
11 – Б класс
2013 г.


title: Презентація на тему «Музика» (варіант 2)

text:
Музика
Підготувала
учениця 10-Б класу
Зуб Марія
                    Зміст

          -історія розвитку
          -популярна музика
          -муз. інструменти укр.народу
     Історія розвитку
Відносно походження музичного мистецтва в 19-20 століттях були висунені різні гіпотези, згідно з якими витоками мистецтва були інтонації збудженого мовлення (Г.Спенсер), спів птахів та тварин (Ч.Дарвін), ритми роботи первісних людей (К.Бюхер), їх звукові сигнали (К.Штумпф), магічні заклинання (Ж.Комбар'є). В сучасній науці, що спирається на археологічні та етнографічні дані вважається, що музика розвивалася і поступово виділилася із первісного синкретичного прамистецтва, що містило в собі зародки танцю, поезії та інших видів мистецтва.
     Популярна музика
Інструментальні ресурси поп-музики обмежені, як правило, електрогітарами та ударними інструментами з епізодичним застосуванням саксофонів та інших, зокрема екзотичних інструментів. Для сучасної поп-музики велике значення відіграє електронна апаратура.
Вокальний стиль поп-музики характеризується мелодійною та емоційною манерою виконання, застосуванням «відкритого» звука, наближенням до мовлення співом, неприродною теситурою, з широким використанням екстатичних вигуків, стогонів, завивань та інших ефектів.
Сучасні форми поп-музики поширені в усьому світі, проте складність її оцінювання як культурного явища зумовлена неоднозначністю естетичної оцінки та соціальної ролі.
Музичні інструменти українського народу
Музичні інструменти України - це яскрава сторінка історії українського народу. Вони виявляють багатство його душі, творчу вдачу, свідчать про високу матеріальну і духовну культуру. Українські народні музичні інструменти є одним з яскравих підтверджень наспівного, мелодійного характеру української музики, її багатоголосся
Дерев яні духові
-Гобої

-Кларнети

-Фаготи
         Мідні духові
-Труби

-Тромбони

-Туба
Ударні
-Бубон

-Литаври

-Тарілки

-Дзвіночки
Струнні
-Скрипка

-Віолончелі

-Альти


Презентація на тему «Провідні музеї світу»


title: Презентація на тему «Правова держава в Україні: складності та перші досягнення»

text:
Правова держава в Україні: складності та перші досягнення.
Правова́ держа́ва — форма організації державної влади, за якої верховенство в усіх сферах життя належить правовому закону. У правовій державі всі — і державні органи, і громадяни — однаковою мірою відповідальні перед законом. В ній реалізуються всі права людини; здійснюється розподіл влади на законодавчу, виконавчу, судову.

Концепція правової держави, визнана зараз ідеальною моделлю належного політичного устрою, є певним узагальненням різних традицій. У юридичній доктрині та практиці різних країн склалися власні, хоча й подібні в ключових ідеях, концепції правової держави

До основних ознак, за якими котрусь державу можна було б визначити як правову, належать:
• закріплення у конституції та інших законах основних прав людини;
• панування у суспільному та державному житті законів, які виражають волю більшості або всього населення країни;
• врегулювання відносин між особою та державою на підставі загальнодозвільного принципу: “особі дозволено робити все, що прямо не заборонено законом”;


title: Презентація на тему «Моя будущая профессия» (варіант 2)

text:
Моя будущая профессия-
ВРАЧ- ХИРУРГ
История
«Скальпель, ножницы...» - наверняка, многие знают эту фразу. Идёт операция. Люди в белых халатах стоят за операционным столом, но процессом руководит только один человек. Это хирург. Мало кто любит посещать больницы и поликлиники, особенно, если на приём необходимо идти к хирургу. Ещё бы! Ведь хирург, объясняясь популярным языком, занимается переломами, вывихами, ушибами и операциями. Основы хирургии зародились ещё в Древней Греции и Риме. Сам Гиппократ разработал труды, где объяснил лечение переломов и вывихов. А благодаря трудам арабского учёного Авиценны появились способы лечения травм и опасных ран.

С появлением огнестрельного оружия и многочисленных войн понадобились специалисты в области хирургии. Именно тогда эта наука приобрела особое значение. Произошло открытие наркоза, появился метод антисептического оперирования и лечения ран, операции на желудке и кишечнике. Сегодня развитие хирургии продолжается. Появилось новейшее медицинское оборудование, позволяющее делать операции на сердце, лёгких, мозге и сосудах. Это большое достижение человечества, основу которого заложили труды Амбруаза Паре, Дж. Симпсона, В. К. Рентгена, Э. Бергмана, Н.И.Пирогова.

Популярность и престижность на рынке труда
    Профессия хирурга является достаточно популярной среди студентов медицинских факультетов, но она же является и наиболее сложной, ответственной. Дипломированный хирург может работать в различных областях
К сожалению, технический прогресс не в состоянии избавить человечество от болезней, поэтому заботливым рукам хирургов приходится выполнять каждый день по нескольку сложных и простых операций. А новые достижения в пластической хирургии привлекают внимание многочисленных модников и модниц: одних не устраивает форма их носа, других — размер груди. Поэтому можно смело предположить, что в ближайшее время спрос на профессиональные услуги квалифицированных хирургов будет только расти.

Направления в хирургии
Колопроктологическая
Стоматологическая
Эндокринная
Кардиологическая
Акушерско-геникологическая
Педиатрическая

Области  хирургии
Сбор анамнеза ( история болезни)
Работа с медицинскими картами
Выявление причин заболеваний
Различные исследования для подтверждения диагноза
Предоперационная подготовка пациента
Осуществление плановых и экстренных операций
Реабилитационно-профилактические мероприятия
Длительное  наблюдение за пациентом
Разработка и внедрение новых методов диагностики и лечения заболеваний

Требования к                                индивидуальным     особенностям человека
Мой тип темперамента- холерик, меланхолик, значит, я могу стать хирургом. Самооценка немного  завышена. Умственное развитие в научно-культурном направлении. Для меня подходят гуманитарные и естественные науки. По этим данным я могу сказать, что из меня получиться не плохой врач
 способности             личные качества
 способность анализировать, сопоставлять факты, логически мыслить (склонность к рациональному логичному анализу);
высокий уровень развития произвольного внимания (способность обнаружить даже незначительные проявления симптомов заболевания);
хорошее развитие мнемических способностей
ручная ловкость при проведении различных лечебных процедур (тонкая моторная координация, точность движений

любознательность, интеллектуальность, оригинальность, креативность;
уверенность в себе;
терпеливость и выдержанность;
самостоятельность, самомотивация, ориентированность на задачу, погруженность в работу;
безоценочное отношение к людям;
ответственность
Медицинские  противопоказания
Хирург должен быть здоровым, как физически, так и психологически, уверенным в себе, твердо знать свое дело, не бояться крови.

Главное – это возможность помочь людям. В работе хирурга нередки внеплановые выходы на работу и в субботу, и в воскресенье. Огромная ответственность за человеческую жизнь, к тому же это физически тяжелый труд. Операция длится несколько часов, нужно не только стоять, но еще и дело делать, и делать хорошо. Ночные дежурства - это тоже непросто. Очень нервная работа.
 Образование: Высшее медицинское образование + постдипломное образование.

Куда можно поступить

Белоцерковский национальный аграрный университет (БГАУ)
Буковинский государственный медицинский университет (БГМУ)
Винницкий национальный медицинский университет им. М.И. Пирогова (ВНМУ)
Днепропетровская государственная медицинская академия (ДГМА)
Днепропетровский государственный аграрный университет (ДГАУ)
Днепропетровский национальный университет имени Олеся Гончара (ДНУ)
Донецкий национальный медицинский университет им. М. Горького (ДонНМУ)
Житомирский национальный агроэкологический университет
Запорожский государственный медицинский университет (ЗГМУ)
Ивано-Франковский национальный медицинский университет (ІФГМУ)
Спасибо за внимание.


title: Презентація на тему «Лондонська Національна галерея» (варіант 3)

text:
Презентація на тему:
«Лондонська Національна галерея»
Виконали
учні 10 класу
Драчук Микола,
Найко Олексій
Established in 1824. Address Trafalgar Square, London WC2, England, United Kingdom.
Лондонська Національна галерея — музей в Лондоні, що містить понад 2300 полотен західноєвропейського живопису XIII — початку XX століття. Один з найвизначніших художніх музеїв Великобританії. Картини в галереї експонуються за хронологічним принципом.

London National Gallery - Museum in London, which contains more than 2,300 paintings of Western European painting XIII - beginning of XX century. One of the greatest art museums in the UK. Pictures in the gallery are exhibited in chronological order.
У кінці 18 століття на континенті виникли великі мистецькі збірки у вигляді королівських (палацових) колекцій — в Мадриді, Парижі, Дрездені, Петербурзі. Поступово вони ставали дедалі відкритішими для прихильників мистецтв і набували популярності. Перетворення у Франції королівської збірки на перший в Європі публічний музей (27 вересня 1792 року, ще за часів революції) відкрило епоху створення публічних музеїв.
In the late 18th century on the continent have great art collections in the form of royal (palace) collections - in Madrid, Paris, Dresden, St. Petersburg. Gradually they became more and more open to supporters of arts and acquired popularity. Convert France royal collection at Europe's first public museum (September 27, 1792, during the Revolution) opened the era of the creation of public museums.
Gallery

Паоло Учелло: Битва при Сан Романо
Paolo Uccello: The Battle of San Romano
Сандро Ботічеллі: Венера і Марс Sandro Botticelli: Venus and Mars
Леонардо да Вінчі: Мадонна в скелях
Leonardo da Vinci Madonna in the rock

Рафаель: Мадонна Альдобрандіні
Raphael: Madonna Aldobrandini
Джованні Больтраффіо «Чоловік у профіль» Giovanni Boltraffio "Man in Profile"

Ганс Гольбайн молодший: Амбасадори
Hans Holbayn Jr.: ambassador

Тіціан: Вакх і Аріадна
Titian: Bacchus and Ariadne
Паоло Веронезе: Невірність
Paolo Veronese: Infidelity
Веласкес: Венера і Амур
Velazquez: Venus and Cupid
Ян ван Ейк: Портрет подружжя Арнольфіні
Jan van Eyck: Arnolfini Portrait spouses
Клод Моне: Ставок з водяними лілеями
Claude Monet: Pond with water lilies
Вінсент ван Гог: Соняшники
Vincent van Gogh: Sunflowers
Рембрандт: Свято Валтасара
Rembrandt: Feast of Belshazzar
The End


title: Презентація на тему «Технологія виготовлення канзаші»

text:
Технологія виготовлення канзаші (роза)
Підготували:
Учениці 11-А класу
Арутюнова  Дайана
Капко Марія
Тіщенко поліна
Щербина Єлизавета

Для роботи нам потрібно:1.Стрічка білого кольору 5 см2.Два види зеленої стрічки 5 см і 2,5 см3.Клей (термо- пістолет)4.Паяльник5.Пінцет6.Дріт для стебла7.Тонкий дріт8.Ножниці9. Запальничка10.Лінійка11.Свічка
Для початку треба вирізати квадрати із білої стрічки розміром 5х5 см. Скласти квадрат навпіл ,потім кутки загорнути в середину.
2.Підрізаймо низ і опалімо.
3.Вийшло  25 заготовок ,але нам знадобиться 23.
4. Починаємо робити серединку. Одину  пелюстку скручуємо з крапелькою клею. Далі до неї з одного боку приклеюємо другий пелюстку. До протилежної сторони приклеюємо третю.
5. Далі по спіралі починаю приклеювати інші пелюстки. Кожен наступний ряд пелюсток приклеїти трохи вище, щоб троянда була плотнішою.
6. Готова троянда. Щоб зробити її більш вигнутою, покладіть її в долоню (чашечкою) і натисніть на зворотну сторону. Далі потрібно вирізати з щільного картону кружок під основу троянду і відкласти її в сторону.
7. Із зеленої стрічки (шириною 5 см) потрібно вирізати листочки під бутон. Треба відзначити з кожного боку стрічки по 1 см і провести зигзагоподібні лінії по лінійці. Всі вирізала паяльником (вийшла подвійна порція листочків).
8. Тепер приклеюємо листочки до троянди. Потрібно приклеюїти  край щоб закривався картонною заготівкою, яку ми вирізали раніше .
9. Далі робимо листочки. Беремо зелену стрічку (5 см), складаємо її лицьовою стороною всередину (розмір довільний) і обрізаємо. Вийшов складений прямокутник (лицьовою стороною всередину). Тепер в місці складки потрібно провести близько білю вогню (не опалюючи, інакше все склеїться). Вийшла стійка складочка посередині.
10. Далі робимо прожилки на листочку. Лицьовой стороною всередину складаємо листик по діагоналі, перпендикулярно середині і проводимо біля вогню (не опалюючи). Вийшла складочка.
11. Продовжуємо з іншого боку. Потім вирізаємо листочок потрібної нам форми і опалюємо краї. Всього нам потрібно 6 листочків (можна зробити два великих і чотири маленькі).
12. Беремо тонку дріт і нарізаємо 6 відрізків довільної довжини.
13. Потрібно приклеїти дріт до листочка. Треба засунути кінчик дроту в носик термо-пістолета і приклеїти до серединки аркуша (якщо частина дротів не приклеїлася, її можна підклеїти). Приклеюємо всі листочки до дроту. Далі потрібно з'єднати листки в гілочками. Для цього повертаємо три листка і плоскогубцями закрутити міцніше. Вийшло дві гілочки)
14. Приступимо до стебла. В вирізаній підставі для троянди робимо дві дірочки під розмір дроту. Звертаємо дріт гачком і протягуємо її в картон. З'єднуємо кінчик з основою.
15. З ватного диска вирізаємо невеликий кружок (розміром як основа). Протягуємо дріт у ватку і приклеюємо її краї до картону. Потім вирізаємо з 5см стрічки квадрат і протягуємо в нього дріт з ваткою.
16. Приклеюємо край стрічки до картону. Заокруглюємо край стрічки і опалюємо запальничкою.
17. Починаємо обертати стебло стрічкою. Беремо зелену стрічку (2,5 см) і по діагоналі обрізаємо її край. Приклеюємо край до дроту (щоб міцніше трималася). Починаємо діагонально намотувати стрічку на дріт.
18. Тепер потрібно приєднати гілочку. Щоб нічого не розпалося , в місці, де повинні бути листки, на стебло капаєм клей і закріплюємо стрічку .Прикручуємо гілочку до стебла і закріплюємо крапелькою клею. Акуратно обмотуємо гілку стрічкою (всі закріплюємо клеєм). Так само прикріплюємо і другу гілочку.
19. У кінці стебла намотаємо стрічкою рівно (а не по діагоналі) і закріплюємо клеєм. На кінчик дроту капаємо краплю клею.
20. Сховаємо початок стрічки під прямокутником того ж кольору.
21. Ми майже закінчили! Листочки біля основи троянди потрібно трохи підклеїти до пелюсток (щоб вони не стирчали вниз). На крапельку клею садимо наші листики.
22. Приклеїти троянду до стебла.
23. Заливаємо троянду клеєм і приклеюємо її до стебла.


title: Презентація на тему «Анна Павлова»

text:
АННА ПАВЛОВА
Анна Павлівна (Матвіївна) Павлова (31 січня (12 лютого) 1881, Санкт-Петербург — 23 січня 1931, Гаага) — російська артистка балету, одна з найвидатніших балерин XX століття.
Після закінчення Ваганівського училища, в 1899 році була прийнята в трупу Маріїнського театру.
Танцювала партії в класичних балетах «Лускунчик», «Коник-Горбунок», «Жизель», «Раймонда», «Баядерка».
В 1906 році стала провідною танцівницею трупи.
Великий вплив на її виконавську манеру зробила спільна робота з балетмейстерами А. Горянським і особливо М. Фокіним.
Анна Павлова виконувала головні ролі в балетах М. Фокіна «Шопеніана», «Павільйон Арміди», «Єгипетські ночі» і ін.
В 1907 році на благодійному вечорі в Маріїнськім театрі Анна Павлова вперше виконала поставлену для неї М. Фокіним хореографічну мініатюру «Лебідь» (пізніше Умираючий лебідь), що стала згодом одним із символів російського балету XX століття.

В 1910 році перейшла на так назване положення «гастролерки», створила власну трупу. Разом із цією трупою гастролювала в багатьох країнах світу. Спеціально для трупи А. Павлової М. Фокіним були поставлені кілька балетів. Серед них — «Сім дочок гірського короля».

Останній виступ балерини в Маріїнському театрі відбувся в 1913 році, а в Росії — в 1914 році, після чого вона влаштувалася в Англії і в Росію більше не поверталася.
В 1921–1925 роках Анна Павлова гастролювала по США, Індії.
Під час австралійського турне Анна Павлова справила на публіку таке враження, що її ім'ям назвали дуже популярне тістечко, що стало національним символом Австралії.


title: Презентація на тему «Взаємозв’язки економічних процесів та явищ»

text:
ВЗАЄМОЗВ’ЯЗКИ ЕКОНОМІЧНИХ ПРОЦЕСІВ І ЯВИЩ
Основна проблема економіки. Роль економічної науки.

Мета діяльності людей -  створення умов і благ для задоволення своїх потреб
 ПРОБЛЕМА ВИБОРУ

Уся система економічних відносин зумовлена відносинами власності
Суб’єкти економічних відносин
Основні принципи економіки.

Обмеженість виробничих ресурсів. Виробництво та продукт економічної діяльності.
ЕКОНОМІЧНІ РЕСУРСИ
У  ПРОЦЕСІ ВИРОБНИЦТВА  СТВОРЮЄТЬСЯ СУСПІЛЬНИЙ ПРОДУКТ  (ЕКОНОМІЧНЕ БЛАГО), ЯКИЙ ПРОХОДИТЬ  НАСТУПНІ СТАДІЇ :
ЕКОНОМІЧНІ БЛАГА
Зміст економічного кругообігу
Суб’єкти економічного кругообігу
Домашні господарства:
 як власники виробничих ресурсів (природних, капітальних, трудових) продають їх фірмам;
як споживачі – купують у фірм товари і послуги.
Фірма – це підприємство (виробниче, торговельне, сфери
      послуг) будь-якої форми власності, володіючи
      фінансовими ресурсами, купує виробничі ресурси.
Держава виконує регулюючу функцію:
регулювання соціально-економічних процесів;
забезпечення зовнішньої та внутрішньої безпеки;
розвиток соціальної інфраструктури;
забезпечення соціальних гарантій;
розробка стимулів для охорони навколишнього середовища.
КУГООБІГ В ЕКОНОМІЦІ
Держава
Домашні господарства
Фірми
ВЛАСНІСТЬ – це відносини між суб’єктами                        стосовно привласнення економічних                      благ, володіння,  розпорядження та                       користування ними.
Суспільна власність:  суб’єктами виступає все                          суспільство або  колектив, який нею спільно                          володіє, використовує й розпоряджається.
Корпоративна власність -  це власність групи осіб
                           (акціонерів), котрі як приватні власники
                           частки  капіталу отримують право на
                           дохід   у вигляді  дивідентів на акції.
Кооперативна власність -  це форма колективної,
                             суспільної власності, що базується на
                             пайових внесках членів кооперативу.


title: Презентація на тему «Уланова Галина Сергіївна»

text:
Уланова Галина Сергіївна
Уланова Галина Сергіївна
	Уланова Галина Сергіївна (26 грудня 1909 (8 січня 1910), Санкт-Петербург — 21 березня 1998, Москва) — російська балерина, одна з найславетніших балерин за всю історію балету.
	Пік кар'єри і світової слави Галини Уланової припав на 1940-і-1950-і роки, народна артистка СРСР (1951), двічі Герой Соціалістичної Праці (1974, 1980), лауреат Ленінської (1957) і чотирьох Сталінських премій (1941; 1946; 1947; 1950).
	Учениця Агрипіни Ваганової. У 1928—1944 артистка Маріїнського (Кіровського) театру в Ленінграді, з 1944 по 1960 — Великого театру в Москві. Знамениті її ролі в «Жизелі» Адана, «Попелюшці» та «Ромео і Джульєтті» Прокоф'єва (дует з Костянтином Сергеєвим).
	Єдиній балерині, їй за життя були встановлені пам'ятники в Санкт-Петербурзі (1984, скульптор Михайло Анікушин) та Стокгольмі (1984, скульптор Олена Янсон-Манізер). У Голландії виведений сорт тюльпанів «Уланова».
Біографія
	Уланова народилася в родині артистів балету Маріїнського театру. Батько Сергій Уланов згодом став балетним режисером; мати Марія Романова була педагогом хореографічного училища. До кар'єри балерини в дитинстві не прагнула.
	У віці 9 років прийнята у Петроградське хореографічне училище, де основними її педагогами стали її мати — Марія Романова (у неї дочка вчилася перші шість років), а потім Агрипіна Ваганова.
	1928 року Уланова закінчила Ленінградське хореографічне училище. Після випускної вистави 16 травня 1928 її прийняли в трупу Ленінградського театру опери та балету (пізніше Ленінградський державний театр опери та балету ім С. М. Кірова, нині Маріїнський театр). Перші виступи Галини Уланове на сцені Маріїнського театру одразу ж привернули до неї увагу критиків. 1929 році у віці 19 років Уланова станцювала свою першу провідну партію — Одетту-Оділлію в «Лебединому озері». У Кіровському театрі Уланова пропрацювала до 1944 року.

Біографія (частина 2)
	У 1944—1960 роках Уланова була провідною балериною Великого театру, де також блищала в «Лебединому озері», «Ромео і Джульєтті» (1947), «Бахчисарайському фонтані» (1944) та інших балетах. Вершиною трагедійного танцю Уланової стала роль Жизелі (особливо в сцені божевілля). Перші гастролі Великого театру у 1956 році в Лондоні, де Уланова танцювала Жизель і Джульєтту і мала тріумфальний успіх, рівного якому, за свідченням зарубіжних авторитетів, вони не бачили з часів Анни Павлової.
Біографія (частина 3)
	У 1960 році, в останній раз станцювавши «Шопеніану», вона закінчила кар'єру прими-балерини. Свою сценічну діяльність балерина офіційно припинила в 1962 році. З 1960 року і до кінця свого життя Уланова працювала у 	Великому театрі балетмейстером-репетитором. Серед її учнів — ціла плеяда зірок: Катерина Максимова, Володимир Васильєв, Ніна Тимофєєва, Людмила Семеняка, Ніна Семизорова, Алла Міхальченко, Надія Грачова.
	Померла Галина Уланова 21 березня 1998 в Москві і похована на Новодівичому кладовищі.
Біографія (частина 4)
Приватне життя
	Галина Уланова тричі була одружена, і всі троє її обранців — люди мистецтва: режисер Юрій Завадський, актор і режисер Іван Берсенєв, художник Вадим Риндін.
	У неї не було будь-якого хобі, побічних від професії занять. Була дуже суворою до себе. Рано вранці — цілу годину фізична зарядка, в яку були включені і балетні па. Навіть на схилі років її вага залишався такою же, що і в артистичні роки — 49 кг. Вона завжди була елегантною, відрізнялася легкою, витонченою ходою.
Нагороди Галини
Сталінська премія першого ступеня (1941); за видатні досягнення в галузі балетного мистецтва
Сталінська премія першого ступеня (1946); за виконання заголовної партія в балетному виставі «Попелюшка» С. С. Прокоф 'єва
Сталінська премія першого ступеня (1947); за виконання головної партії в балетному спектаклі «Ромео і Джульєтта» С. С. Прокоф 'єва
Сталінська премія другого ступеня (1950); за виконання партії Тао-Хоа в балетному виставі «Червоний мак» Р. М. Глієра
Ленінська премія (1957)
Народна артистка СРСР (1951)
Двічі Герой Соціалістичної Праці (1974; 1980)
Нагороди Галини (продовження)
	Премія «Золота маска» в номінації «За честь і гідність» (1995). Нагороджена міжнародними нагородами: премія Анни Павлової Паризької Академії танцю (1958), премія Оскара Парселл «Життя заради танцю» (1988, Мілан), Командорські орден за заслуги в галузі мистецтва та літератури (Франція, 1992). Почесний член Американської Академії мистецтв і наук.
	У 1953 році на кіностудії «Ленфільм» був знятий фільм «Майстри російського балету». У фільм увійшли фрагменти балетів Бориса Асаф'єва «Бахчисарайський фонтан» і «Полум'я Парижа», а також балету «Лебедине озеро» П. І. Чайковського. Галина Уланова виконала в цьому фільмі одну з головних партій.
	На честь балерини названо астероїд 5421 Уланова[3].
Фотогалерея
Спасибо за внимание


title: Презентація на тему «Лионель Андрес Мессі»

text:
Лионе́ль Андре́с Ме́ссі
Аргентинський футболіст. Нападник збірної Аргентини та іспанської «Барселони»
Чотириразовий володар титулу найкращого футболіста світу 2009-2012рр., зокрема: найкращий футболіст Європи 2009 за версією France Football та найкращий футболіст світу 2009 за версією ФІФА, найкращий футболіст світу, володар об'єднаного призу від France Football та ФІФА 2010, 2011 та 2012 років.  Триразовий володар Золотого бутса УЄФА (2010, 2012, 2013).
Мессі деколи називають «новим Марадоною» за його технічну гру та високу результативність. Один з найобдарованіших і найталановитіших атакувальних півзахисників сучасності. В 2012 журнал «Тайм» вніс його до списку «100 найвпливовіших осіб світу»
Ліонель Мессі почав грати у футбол у дуже ранньому віці за клуб свого міста, «Ньюеллз Олд Бойз». Тоді його зріст становив тільки 140 см, 17 вересня 2000 року він разом з батьком вперше прибув до Барселони і протягом 2 тижнів чекав на зустріч зі спортивним директором ФК «Барселона» Карлесом Рексачем, проте їх зустріч була щасливою — вражений грою юного футболіста Рексач умовив керівництво Барселони заплатити за переїзд сім'ї Лео до Барселони.Так у віці 14 років він переїхав з батьками до столиці Каталонії і опинився в молодіжній команді «Барселони». Ліонель Мессі швидко знайшов свою гру і часто почав з'являтися в стартовому складі юнацької команди, в середньому забиваючи гол за гру (всього 35 мячів за перший сезон).
16 жовтня 2004 року 17-річний аргентинець дебютував у дорослій команді в матчі проти «Еспаньола», ставши третім наймолодшим гравцем, що грав за «Барселону». Потім вперше зіграв у єврокубках — «Барселона» послала на останню гру групового етапу Ліги чемпіонів доДонецька запасний склад і Мессі провів проти «Шахтаря» усі 90 хв. Коли він забив свій перший гол у чемпіонаті в основному складі 1 травня 2005 року в матчі проти «Альбасете», йому не було й вісімнадцяти років. Цей гол зробив його наймолодшим гравцем команди, що забивав в офіційних матчах.
Найкращий бомбардир „Барселони“ за історію — 253 м'ячі (попередній рекорд — Сезар Родріґес — 232 м'ячі)Найкращий бомбардир сезону в світі (клуб) — 73 м'ячі (попередній рекорд Герд Мюллер — 67 м'ячів.Найкращий бомбардир сезону в світі (клуб+збірна) — 82 м'ячі (попередній рекорд Ференц Деак — 78 м'ячів Найкращий бомбардир чемпіонатів Іспанії — 50 м'ячів (попередній рекорд — Кріштіану Роналду — 40 м'ячів )
Найкращий бомбардир Кубка європейських чемпіонів — 14 м'ячів (повторення рекорду Жозе Альтафіні)Найкращий бомбардир Ліги Чемпіонів  — 14 м'ячів (попередній рекорд Рууд ван Ністелрой — 12 м'ячів Вчетверте поспіль найкращий бомбардир Ліги Чемпіонів (попередній рекорд тричі поспіль): Герд Мюллер   і Жан-П'єр Папен5 м'ячів Ліги Чемпіонівв одному матчі


title: Презентація на тему «Пряма і непряма мова» (варіант 2)

text:
Пряма і непряма мова

У процесі спілкування у мовців виникає потреба передавати чи відтворювати висловлювання інших.
Існує декілька способів передачі чужого мовлення
Пряма мова;
Непряма мова;
Цитата;
Способи передачі чужого мовлення
Пряма мова –  це чуже мовлення, передане дослівно, з усіма граматичними, інтонаційними та стилістичними особливостями. Пряма мова може складатися з одного слова, одного речення і з кількох речень. Пряма мова супроводжується реченням, що вказує на те, хто є мовцем та адресатом, за яких обставин вона висловлена. Таке речення називається словами автора. Слова автора можуть стояти перед прямою мовою, у середині прямої мови, після неї, а також включати в себе пряму мову. Пряма мова і слова автора поєднуються за змістом та інтонаційно, тобто без допомоги сполучників. Інтонація слів автора завжди розповідна, а інтонація прямої мови може бути розповідною, питальною, спонукальною, окличною та неокличною

Способи передачі чужого мовлення
Непряма мова – це чуже мовлення, що передається не дослівно, а зі збереженням лише основного змісту висловлювання (Дівчина замилувалася квітами і сказала, що вони чудові). У непрямій мові втрачається лексична, інтонаційна та стилістична своєрідність чужого мовлення. До непрямої мови належать як непрямі розповідні речення, так і непрямі питання й спонукання, але знак оклику чи знак питання в кінці таких речень не ставиться
Способи передачі чужого мовлення
Цитата – дослівно наведений зі збереженням усіх граматичних та стилістичних особливостей уривок із чужого висловлювання, що використовується мовцем для підтвердження чи пояснення власних думок. Тому в цитаті не можна нічого змінювати, навіть розділових знаків. Цитата на письмі береться в лапки (Видатний український письменник Гр. Тютюнник був переконаний, що «кожен письменник обирає собі тему найближчу, найріднішу….»)

Пряма мова
Чужа мова, передана дослівно від імені того, кому вона належить, називається прямою мовою (П, п).

Слова, що вказують, кому належить пряма мова і як вона висловлена, називаються словами автора (А, а).

Пряма мова ПІСЛЯ  слів автора
У липневий вечір якось біля школи
 ти мені сказала: “Пахнуть матіоли”.
(Д.Луценко.)
А: “П “.
Он чутливо спить очеретина і шепоче
 світу: “Не буди!” (П.Перебийніс.)
А:“П! “
Я спитав колись у батька: “Ви скажіть мені,
на щирість, що найтяжче ранить серце?”
І почув: “Несправедливість”. (М.Нагнибіда.)
А: “П ? “
Пряма мова ПЕРЕД словами автора

«Гарна музика»,— шепнула
Заслухано Дарка (І. Вільде).
“П “, - а.
“Дивись, коханий мій, дивись! В моїх
очах – весна!” – казала так мені
 колись красуня чарівна.
 (М.Вороний.)
 “П !“ - а.
«А куди ви їдете, люди добрі?» —
осмілився спитати Павлусь
 (А. Чайковський)
“П ?“ - а.
Пряма мова В СЕРЕДИНІ слів автора

Я сказала: ”Я згодна, тату”, -
 і поцілувала йому руку
(В.Підмогильний)
А: “П “, - а
…мені сказала: “ Здрастуй! ” –
крізь туман (Л.Костенко)
А: “П !“ - а
Дід бурчав: ” Тепер би того
 дощу…” – і сердився
 невідомо на кого.
А: “П ?“ - а
Пряма мова РОЗРИВАЄТЬСЯсловами автора. П – одне речення

“ Хіба що… - майже пошепки промовила
 вона,- я сама спробую ”.
“П…-а, - п”.
«Рано ти,— каже батько,— закінчив
науку» (Остап Вишня).
“П,- а, - п”.
«Ні, - зринула мисль, - у такий спосіб
пожежі не згасити, треба трактором
перетнути дорогу стихії!» (В.Скуратівський)
“П, -а, - п!”.
“За що ж, - хто-небудь попитає, -
Зозуля Півня вихваляє?” (Л.Глібов.)
“П, -а,- п?”.
Пряма мова РОЗРИВАЄТЬСЯ словами автора. П – кілька речень

«Ходять тут усякі... — бурмоче дід. —
Недавно двоє пройшло» (О. Донченко).
“П…-а. - П”.
«Зажди! — просить хлопчина.— Не
тікай від мене, візьми мене із собою,
 перевези!» (Б. Лепкий).
“П!(?)-а.-П”.
“Та ні, я того не кажу, - відповідав
Зінько. – Знаю, що земля це ваша ”
“П, -а. - П”.
«Пізно, Володько,— і додала тим
самим легким смішком: — Ех ти,
сторож!» (І. Сенченко).
“П!(?)-а:-П”.


title: Презентація на тему «Mafia restaurant»

text:
MAFIA
– my favourite restaurant
Situation
MAFIA is situated in the centre of Kyiv (in the downtown). It’s an expensive restaurant, so I went there with my friends.
My favourite dish
My favourite dish in
MAFIA is the “Meter
Pizza” – a long and
very delicious Italian
pizza. We ordered it
for 150 hrn.
The design
The inside design of MAFIA is in Italian style. There are a lot of baroque decorations (columns etc.)
Music
In MAFIA you can listen to good Italian music. An example of such music you can listen to in my presentation.
Staff
The staff in restaurant
is friendly and glad to
see any visitor. Their
smile and tolerance
will impress you for a
long time.
Invitation
I want to invite you to MAFIA – my favourite restaurant.


Презентація на тему «Валерій Шевчук» (варіант 2)


title: Презентація на тему «Interesting facts about Earth»

text:
Interesting facts about Earth

The hottest temperature ever recorded on Earth’s surface was  57.8 degrees in El Azizia, Libya recorded in 1922.

Only 3% water of the earth is fresh, rest 97% salted. Of that 3%, over 2% is frozen in ice sheets and glaciers. Means less than 1% fresh water is found in lakes, rivers and underground.

One of Interesting Facts About Earth is it doesn’t take 24 hours to rotate on its axis. It’s actually 23 hours, 56 minutes and 4 seconds.

Each winter there are about 1 septillion snow crystals that drop from the sky.

The earth is smoother than a bowling ball.

100 tons of small meteorites enter the atmosphere every day.

There are 8.6 million
lightning strikes per day.

Antarctica has as much ice
as the Atlantic Ocean
 has water.

Only 8-12 humans are killed per year by sharks, but 100 million sharks are killed per year by humans to harvest their fins.

90% of all volcanic activity occurs in the ocean.

The continents move about 2 cm every year.
200,000 people are born every day.
2 people die every second.

The international space station was the most expensive object ever constructed. ($150 billion!)

99% of the earth’s gold lies in the core.


title: Презентація на тему «Highland games»

text:
Highland games
Brief information
Highland games are events held throughout the year in Scotland and other countries.
Certain aspects of the games are so well known as to have become emblematic of Scotland.
The games also include entertainment and exhibits related to other aspects of Scottish and Gaelic culture.

Opening ceremonies of 2004 Canmore Highland games
History
It is reported in numerous books and Highland games programs
Some have seen this apocryphal event to be the origin of today's modern Highland games.
The modern Highland games are largely a Victorian invention, developed after the Highland Clearances.
Events
Highland games revolved around athletic and sports competitions.
 Though other activities were always a part of the festivities
The athletic competitions are at least an integral part of the events and one — the caber toss — has come to almost symbolize the Highland games.

A caber being thrown at the 2000 New Hampshire Highland Games
Weight throw
Weight throw, also known as the weight for distance event.
The weights are made of metal and have a handle attached either directly or by means of a chain.
The implement is thrown using one hand only, but otherwise using any technique.
The longest throw wins.
Music
The most memorable of all the events at the games is the massing of the pipe bands.
Normally held in conjunction with the opening and closing ceremonies of the games.
Massed bands at the 2005 Pacific Northwest Highland Games
Highland Pipeband Competition Circle [Prince Charles Pipe Band 2008]
Dance
The Cowal Highland Gathering hosts the annual World Highland Dancing Championship. This event gathers the best competitive dancers from around the world who compete for the SOBHD sanctioned World Championship title.
Assembling for the parade of clans at the 2005 Tacoma Highland Games


title: Презентація на тему «Ілля Рєпін» (варіант 1)

text:
Ілля Рєпін
Підготувала
Учениця 11-А класу
Кравчук Анастасія

Ілля Юхимович Рєпін народився 24 липня (5 серпня) 1844 р. у слободі Осинівка міста Чугуєва на Харківщині. Його батько — Юхим Васильович Рєпін (1804—1894) служив рядовим солдатом Чугуївського уланського полку. Його мати - Тетяна Степанівна Бочарова, вона була жінкою грамотною і начитаною. Юхим Васильович був непитущим, і сім'я була дружною. У Іллі були брати Іван, Василь та старша сестра Устя. Рєпіни були досить заможні. Бабуся художника тримала постоялий двір. Юхим Васильович вів вигідну торгівлю кіньми. За рисаками їздили на Дон, на Кавказ, у Воронезьку губернію і через Молдавію переправляли їх у Туреччину.
Дитинство Іллі було цілком щасливим. Його першими "художніми творами" були зображення улюблених коней — виліплені або вирізані з паперу. Двоюрідний брат Трохим Чапигін (Тронька) навчив Іллю малювати аквареллю, розфарбувавши для прикладу чорно-білу картинку в букварі. Батьки, помітивши пристрасть хлопчика до малювання, віддали його в корпус топографів, “у найбажаніше місце навчання, де малюють аквареллю і креслять тушшю."   Проте невдовзі корпус був розформований, і топографи виїхали. Ілля Рєпін пішов учитися іконопису в майстерню Бунакових. Чугуївські іконописці користувалися заслуженою популярністю. Крім ікон і розписів церков, вони виконували і світські замовлення, насамперед портрети. Всього цього навчався і Рєпін. На початку 1860-х рр. у Юхима Васильовича сталося нещастя — через якусь епідемію загинули всі дорогі коні. Рєпіни опинилися на межі банкрутства. Тетяна Василівна почала шити на замовлення шуби, а 17-літній Ілля мав дбати про себе сам. На той час він вважався уже досвідченим іконописцем і користувався популярністю, працюючи разом з іншими майстрами в сільських церквах. Проте Ілля Рєпін не збирається зупинятися на досягнутому і мріє про петербурзьку Академію мистецтв.
Переїхавши до Петербурга в 1863 році, Рєпін навчався в художній школі Товариства заохочення мистецтв і в Академії мистецтв (1864-1871). Жив в Італії і Франції (1873-1876). У 1877 році Рєпін повернувся до Чугуєва, а потім жив в Москві і в Петербурзі, а з 1900 - в Куоккалі, в своєму маєтку «Пенати». Був одним з найактивніших членів «Товариства передвижників». Релігійні картини, написані з академічних програм (“ Іов і його друзі ” , 1869;  “ Воскресіння дочки Яіра", 1871; обидві картини - в Російському музеї, Петербург), виявляють дивний дар психологічної концентрації. Сенсацією стала картина Рєпіна "Бурлаки на Волзі" (1870-1873); там же на базі численних етюдів, в основному написаних під час подорожі по Волзі, молодий Ілля Рєпін створив картину, вражаючу і яскравою виразністю натури, і грізною силою протесту, зріючою в цих ізгоях суспільства. Пафос і протест у картинах живописця Рєпіна то нерозривно з'єднувалися, як у урочисто-саркастичній "Хресний хід в Курській губернії" (1883), поділялися на два паралельні потоки: так, поряд з «революційним циклом» про трагічному розладі суспільства ("Відмова від сповіді", 1879-1885; "Не чекали", 1884; "Арешт пропагандиста", 1880-1892; всі роботи - у Третьяковській галереї, 17 жовтня 1905 року, 1907, Російський музей).Рєпін захоплено пише і мальовничі образи парадного фасаду імперії (" Прийом волосних старшин Олександром III у дворі Петровського палацу в Москві", 1885; "Урочисте засідання Державної Ради 7 травня 1901 на честь столітнього ювілею з дня його установи", 1901-1903, Російський музей) . Старіючи, художник продовжує дивувати публіку. Апогею імпресіоністично-мальовничій свободи - і в той же час психологізму - досягає живопис Рєпіна в портретних етюдах для Державної Ради. У загадковій картині "Який простір!" (1903, Російський музей) з молодою парою, радісною на обледенілому березі Невського затоки, - Рєпін висловлює своє ставлення до нового покоління в характерній для нього манері  «любові - ворожнечі». Після жовтневого перевороту 1917 року художник виявляється відокремленим від Росії у своїх «пенатах», коли Фінляндія знаходить незалежність. У 1922-1925 роках Рєпін пише чи не найкращу зі своїх релігійних картин - пройняту безпросвітним трагізмом Голгофу (Художній музей, Прінстон, США ). Незважаючи на запрошення на самому високому рівні, він так і не переїхав на батьківщину, хоча і підтримував зв'язки з друзями, які там живуть (зокрема, з Корнієм Івановичем Чуковським).Ілля Юхимович Рєпін помер у своїх «Пенатах» 29 вересня 1930 року.
«Протодиякон» 1877 рік. Полотно, олія, Третьяковська Галерея, Москва, Росія.У 1876 році Рєпін повернувся з Франції до Росії. Першу зиму Рєпіни проводять в батьківському домі, в Чугуєві. У Чугуєві, поряд з іншими видатними картинами, він пише картину «Протодиякон». Тут Рєпін виступає як пристрасний сатирик. Іван Уланов, чугуєвський протодиякон, виглядає монументальною карикатурою на «Зевса» Івана Радова. Він теж написаний на золотому тлі, теж не мружиться від західного променя, що упирається в його багрову фізіономію. На голові чорно-оксамитова скуфія, права рука притискає до череву складень, підвішений на срібному ланцюзі, ліва - тримає тростину. Олійно блищить товстий червоний ніс, сипле дихання з ароматами вчорашнього бенкету виривається з напіврозкритого рота. «Диякон заслужений, - розповідає Рєпін Крамському про свою модель, - все місто Чугуїв може засвідчити цілковиту подібність з оригіналом, настільки потішаються городяни, і манера, і очі, словом - весь тут, говорили вони, до чималого задоволення батька Івана Уланова. Це екстракт наших дияконів, цих левів духовенства, у яких ні на одну йоту не покладається нічого духовного - весь він плоть і кров, банькуватий , але урочистий і сильний, як сам обряд в більшості випадків. Мені здається, у нас диякони є єдиний відгомін язичницького жерця, слов'янського ще, і це мені завжди бачилося в моєму люб'язному дияконі - як самому типовому, найстрашнішому з усіх дияконів». Лист Крамському відіслано Іллею Юхимовичем в грудні 1878 року. Страшний розмах пензля, яка благодатна широчінь! «Протодиякон» - примітний етап у мистецтві Рєпіна, свого роду "карб". По-перше, цю річ відкине офіційна комісія, що збирає експонати для Міжнародної художньої виставки в Парижі, бо побачить у ній викриття церкви і духовенства, образу релігії. По-друге, «Протодиякон» відзначений початком багаторічної роботи Іллі Юхимовича над його прославленим Хресний ходом в Курській губернії, картиною, де буде дана вся Росія.
«Літній пейзаж»  (Віра Олексіївна Рєпіна на містку в Абрамцеві)  1879рік. Полотно, олія. Державний музей образотворчих мистецтв ім. О.С.Пушкіна - Відділ особистих колекцій.


title: Презентація на тему «Канзаші»

text:
Канзаші
Канзаши (яп., в транскрипції ромадзі - kanzashi) - прикраси для волосся, використовувані в традиційних китайських і японських зачісках.Приблизно 400 років тому в Японії змінився стиль жіночої зачіски: жінки перестали причісувати волосся в традиційній формі, а довгі прямі волосся стали укладати в вигадливі і химерні форми - nihongami. Для укладання волосся використовували різні предмети - шпильки, палички, гребені.

Саме тоді проста гребінець-гребінь перетворюється в витончений незвичайної краси аксесуар, який стає справжнім витвором мистецтва. Японські kushi (гребені) і kanzashi (шпильки) стали виразом жіночого характеру, соціального положення і сімейного статусу. Дивлячись на жіночу зачіску, можна було сказати, до якого соціального класу належить жінка, чи була вона у шлюбі або самотня, її вік і, навіть скільки у неї дітей.

Таким чином, для прикраси волосся стали грати дуже важливу роль у гардеробі японської жінки. Часто витрати на прикраса волосся перевищували вартість найдорожчого розшитого шовкового кімоно. До початку сучасної епохи декоративні гребені і шпильки, відомих під загальною назвою kanzashi, були важливою частиною японської моди та соціальної культури.
Кандзаши в даний час.
В даний час канзаши найчастіше носять нареченої і ті, хто одягає кімоно, або люди, пов'язані з кімоно з родом своєї діяльності - такі як гейші, таю і юдзо або знавці японських традицій, на японської чайної церемонії та під час створення ікебани. Однак, з деяких пір спостерігається відродження традицій канзаши серед молодих японських жінок, які бажають додати витонченості і елегантності своїм зачісок.
Навчання
Технологію виготовлення канзаші можна освоїти чи не за день – орієнтуючись на зразки і схеми з Інтернету.Відразу варто підкреслити – цією технікою просто опанувати, але вона зовсім не терпить недбалості. Особливої уваги вимагає обпалення країв лепесков – кромка повинна бути рівною, тканину треба подплава, а не обвуглити. Втім, ті, хто умееют працювати акуратно, швидко наб′ють руку і навчаться робити красиві канзаші. Якщо цього не дано – краще вибрати інший вид гендмейду, більш вільний у виконанні.
Витрати та дохід
Для виготовлення канзаші немає потреби у великому арсеналі інструментів або матеріалів. Потрібні: стрічки або тканина для лепесков, клейовий пістолет або клей типу «Супер Момент» зі зручним дозатором, голка з щільною ниткою для зшивання квітів, матеріали для декору – намистини, паєтки, блискітки. Окремо доведеться закупити також основи для прикрас – обручі та налобні пов′язки, заколки та шпильки, швензи для сережок та шпильки для брошок.
Загалом, базовий набір для початку роботи в техніці канзаші може обійтися з суму близько 100 гривень. Набивши руку у виготовленні шовкових квітів, можна поступово докуповувати матеріали та інструменти – особливо при бажанні продавати готові вироби.
Прикраси-канзаші можуть користуватися стабільним попитом, який особливо не залежить від сезону або віянь моди. При великій продутівності роботи та вдалої розкрутки такого хендмейд-бізнесу його можна зробити постійним джерелом доходу.Створюючи прикраси-канзаші, варто в першу чергу орієнтуватися на дитячу моду – адже, що б там не було, завжди знайдуться дівчинки, які люблять прикрашати себе гарними квітами.
Изготовления канзаши
Мне понадобилося: атласные (или другие) ленты, шириной 4-5см. ножницы зажигалка (свеча) пинцет (я не пользуюсь), бусины, стразы, бисер и т.д. для серединок и украшения изделий разные заколки, невидимки, шпильки и ободки клей
кладываем по диагонали
складываем треугольник посередине
ещё раз
кончики обрезаем и опаляем зажигалкой, скрепляя срез лепестка
обрезаем кончик снизу и так же опаляем
Так же собирала на нитку и стягиваем вместе. В Японии используют рисовый клей, при помощи которого, склеивают лепестки и садят их на основу. Мы же используем зажигалку, нитки и клей (или любой другой, который подходит).
Виконала: Бондар Дарина Л-23
Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Лятошинський Борис Миколайович» (варіант 2)

text:
Лятошинський  Борис  Миколайович
Підготувала:
Уршеджук Юліана
Бори́с Ми́колайович Лятоши́нський (22 грудня 1894, Житомир —
15 квітня 1968, Київ) — український композитор, диригент і педагог, вважається одним з основоположників модерного напрямку в українській музиці. Неодноразовий член журі міжнародних і всесоюзних конкурсів та активний працівник у керівних органах Спілки композиторів України і в Київській консерваторії, Лятошинський виховав нову плеяду композиторів таких як
І.Шамо, В.Сильвестров,І.Карабиць, Є.Станкович.
БІОГРАФІЯ
Житомирська гімназія № 2, в якій навчався Борис Лятошинський
Народився у Житомирі в сім'ї інтелігентів: його батько Микола Леонтійович був вчителем історії, крім педагогічної роботи займався науковою діяльністю у галузі історичних наук, а як директор різних гімназій, вів громадсько-освітню роботу в Житомирі, Немирові, Златополі. Мати добре грала на фортепіано й співала.
З ранніх років виявив велику музичну обдарованість, вчився грати на скрипці і фортепіано. В 14 років написав кілька музичних творів, серед яких — для фортепіано, фортепіанний квартет. Перші твори молодого композитора з успіхом виконувалися в Житомирі. Відвідував житомирську гімназію, закінчив її у 1913.
Б. Лятошинський (ліворуч) та Р. Глієр
У 1913 році Борис Лятошинський переїхав до Києва, та вступив до юридичного факультету Київського університету. Водночас готувався до вступу в тільки-но відкриту консерваторію, приватно навчаючись музиці у професора Київської консерваторії Р. Глієра.
В 1914 році відбулося знайомство з майбутньою дружиною Маргаритою Царевич. Закінчив у 1918 юридичний факультет, у 1919 року - Київську консерваторію у класі композиції Р. Глієра. Із вдячністю згадував роки навчання у Р. Глієра, у його спогадах читаємо: «Він вимагав тільки одного: щоб ми були щирі у своїх музичних висловлюваннях, щоб у них незмінно відчувалась правдивість думки і почуття, щоб ми неухильно підвищували свій професіоналізм»Творчі зв'язки з Глієром Лятошинський підтримував, з часом вони переросли у щиру людську дружбу.
Нагороджений званнями Заслуженого діяча мистецтв УРСР (1945), народного артиста УРСР (1968), державними преміями СРСР (1946, 1952) та УРСР ім. Т. Г. Шевченка (1971)
1920-ті роки
   З 1920 року Б. Лятошинський викладає музично-теоретичні дисципліни на виконавських факультетах Київської консерваторії, а з 1922 року — веде клас композиції.
    20-ті роки стали для Лятошинського періодом творчої зрілості. У 20-х років він глибоко цікавився новою музикою, стежачи за здобутками як російських композиторів, так і західних. З 1922 по 1925 роки Борис Лятошинський очолював Асоціацію сучасної музики при Музичному товаристві імені М. Д. Леонтовича. У той період композитор звертався переважно до камерних жанрів. Він написав струнний квартет № 2, Тріо для фортепіано, скрипки і віолончелі, дві сонати для фортепіано, цикл фортепіанних п'єс «Відображення» і низку романсів на вірші Г. Гейне, К. Бальмонта, П. Шеллі, І. Буніна, М. Метерлінка та ін.
    Друга половина 20-х років була не менш інтенсивною. Композитор написав Струнний квартет, № 3, Сонату для скрипки й фортепіано, Баладу для фортепіано; («Увертюра на чотири українські народні теми», опера «Золотий обруч» за повістю І. Франка «Захар Беркут»). «Увертюра» для симфонічного оркестру відзначена першою премією на республіканському конкурсі разом із Симфонією № 2 Л. Ревуцького.
1930-ті роки
   30-ті роки — важливий етап у творчій біографії Лятошинського. Композитор знову звернувся до великих оркестрових форм, створив сюїту з своєї музики до кінофільмів (1931—1932) та Симфонію № 2 (1936).
   У цей час композитор писав також романси на вірші О. Пушкіна, І. Франка, Л. Первомайського, зробив десять обробок українських народних пісень для голосу з фортепіано, створив дві кантати («Урочиста кантата» і «Заповіт») і оперу «Щорс».
    Поряд з написанням власних творів Лятошинський редагував і оркестрував оперу «Енеїда» М. Лисенка, оркестрував балет «Комедіанти» і оперу «Шах Сенем» Глієра, а у 1937 році блискуче оркеструє оперу «Тарас Бульба» Лисенка. У 30-ті роки Борис Миколайович також пише музику для кінофільмів.
     1935 року Борису Миколайовичу було присвоєно звання професора.
     У 1939 році Лятошинського обирають головою правління Спілки композиторів України. Цю посаду він обіймав до початку війни.
1940-ві роки
  У квітні 1941 року в Київській філармонії відбувся великий авторський концерт Лятошинського, який пройшов з великим успіхом. Автор сам продиригував свою Симфонію № 2, танці з опери «Золотий обруч» і сюїту з опери «Щорс» для хору й оркестру.
   З початком війни Лятошинського було евакуйовано до Саратова, де вже знаходилась Московська консерваторія, де він продовжив викладацьку роботу. Тоді ж у Саратові організувалася радіостанція «Тарас Шевченко», яка вела свої передачі для партизанського підпілля України. В них постійно брав участь Лятошинський разом із своєю дружиною Маргаритою Царевич.
   Центральним твором Лятошинського першої половини 40-х роких став Український квінтет. За цей твір Б. Лятошинському було присуджено Державну премію. На початку 1945-го у зв'язку з 50-річчям композиторові присвоїли звання заслуженого діяча мистецтв УРСР, він був також нагороджений медаллю «За доблесний труд у Великій Вітчизняній війні 1941—1945 рр.».
Повоєнні роки
   Влітку 1944 року Лятошинський повернувся на Україну і відразу ж включився у музичне життя Києва. З 1944 і до самої смерті (1968) він жив у будинку письменників Роліт, де встановлено меморіальну дошку композиторові. Лятошинського призначають художнім керівником Української філармонії, він працює музичним консультантом у Радіокомітеті, викладає у Київській консерваторії.
    Кінець 40-х — 50-ті роки стали наступним плідним етапом у мистецькій діяльності Лятошинського. В цей період він написав ряд хорових і оркестрових творів, романсів, музику до кінофільмів. Серед найзначніших творів — Симфонія № 3, симфонічна балада «Гражина», «Поема возз'єднання», поема «На берегах Вісли», Концерт для фортепіано з оркестром. Ваговим вкладом в українську хорову творчість повоєнних років стали хори Б. Лятошинського на вірші Т. Шевченка і О. Пушкіна.
    Серед останніх творів Б.Лятошинського — симфонії № 4 і № 5, «Слов'янська сюїта» та «Лірична поема».

Меморіальна дошка Б. Лятошинському на будинку письменників Роліт у Києві
Помер 15 квітня 1968 року, похований на Байковому цвинтарі в Києві (надгробок — бронза; скульптор О. О. Банников, архітектор А. П. Сницарєв; встановлений у 1971 році)
Пам'ятник Б. М. Лятошинському в Житомирі
Композиції, симфонії


title: Презентація на тему «Антоніо Гауді» (варіант 2)

text:
Антоніо Гауді
Підготувала учениця 2 курсу фізико-математичного класу Доля  Вікторія
Анто́ні Ґауді́-і-Курне́т (повне прізвище та ім'я — Анто́ні-Пла́сід-Ґільє́м Ґауді́-і-Курне́т,)
25 червня 1852, Реус — 10 червня 1926, Барселона
                       Життя
Антоні Ґауді народився в невеличкому місті Реуспоблизу Таррагони(Каталонія)
Палац Ґуель (1885—1889 р.р.)
Фасад Палацу Ґуеля
Інтерьєр Палацу Ґуеля
Будинок Калбет (1899—1904 р.р.)
Будинок Бальо (1905—1907 р.р.)
Будинок Бальо, фасад
Інтер'єр
Будинок Міла (1905—1907 р.р.)
Внутрішнє подвір'я
Храм Святого Сімейства (1884—1926 р.р. [2026 р.?])
Храм Святого Сімейства у Барселоні
Остаточний вигляд Храму Святого Сімейства (проект)


title: Презентація на тему «Основні структурні елементи екомережі»

text:
Основні структурні елементи екомережі
Екологі́чна мере́жа (Екомережа) — єдина територіальна система, яка включає ділянки природних ландшафтів, що підлягають особливій охороні, і території та об'єкти природно-заповідного фонду, курортні і лікувально-оздоровчі, рекреаційні, водозахисні, полезахисні території та об'єкти інших типів, що визначаються законодавством України, і є частиною структурних територіальних елементів екологічної мережі — природних регіонів, екологічних коридорів,буферних зон.
Мета і задачі
Екомережа утворюється з метою поліпшення умов для формування та відновлення довкілля, підвищення природно-ресурсного потенціалу території України, збереження ландшафтного та біорізноманіття, місць оселення та зростання цінних видів тваринного і рослинного світу, генетичного фонду, шляхів міграції тварин через поєднання територій та об'єктів природно-заповідного фонду, а також інших територій, які мають особливу цінність для охорони навколишнього природного середовища і відповідно до законів та міжнародних зобов'язань України підлягають особливій охороні.

Структурні елементи екомережі
До складових структурних елементів екомережі включаються:а) території та об'єкти природно-заповідного фонду;б) землі водного фонду, водно-болотні угіддя, водоохоронні зони;в) землі лісового фонду;г) полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, які не віднесені до земель лісового фонду;ґ) землі оздоровчого призначення з їх природними ресурсами;д) землі рекреаційного призначення, які використовуються для організації масового відпочинку населення і туризму та проведення спортивних заходів;є) інші природні території та об'єкти (ділянки степової рослинності, пасовища, сіножаті, кам'яні розсипи, піски, солончаки, земельні ділянки, в межах яких є природні об'єкти, що мають особливу природну цінність);є) земельні ділянки, на яких зростають природні рослинні угруповання, занесені до Зеленої книги України;ж) території, які є місцями перебування чи зростання видів тваринного і рослинного світу, занесених до Червоної книги України;з) частково землі сільськогосподарського призначення екстенсивного використання — пасовища, луки, сіножаті тощо;й) радіоактивно забруднені землі, що не використовуються та підлягають окремій охороні як природні регіони з окремим статусом.

Екологічна мережа України
Перелік сполучних територій екомережі включає території, що забезпечують зв'язки між ключовими територіями та цілісність екомережі. Це 3 широтних природних коридори, що забезпечують природні зв'язки зонального характеру:
1)Поліський (лісовий) екокоридор, що охоплює основні болотні масиви, регіони головного водозбору Дніпра з притоками та частково - водозборів Західного Бугу, Південного Бугу, Дністра, Сіверського Дінця; на цій території порівняно багато незмінних ландшафтів.
2)Галицько-Слобожанський (лісостеповий) екокоридор, до якого потрапляють ділянки басейнів усіх рік першої величини, зони Карпатської та Подільської ендемічності, пралісові ділянки - букові та смерекові - в Карпатах, діброви Поділля та Слобожанщини, сосняки Слобожанщини, грабовіліси Розточчя, степові ділянки Опілля, Придніпров'я, реліктові крейдові ценози Сіверського Дінця, рефугіуми реліктових угруповань в Карпатах, на Опілля, Поділлі.
3)Південноукраїнський (степовий) екокоридор, до якого потрапляють клаптики степових ділянок, літоральні та аквальні екосистеми, петрофітні та плавневі ценози, ендеми та релікти Прибужжя, Приазов'я, степового Криму.

Дякую за увагу


Презентація на тему «Віденська музична школа»


Презентація на тему «Микола Вінграновський» (варіант 2)


Презентація на тему «Поняття нації» (варіант 3)


title: Презентація на тему «Цікаві факти з життя Ейнштейна»

text:
Ви знаєте теорію відносності?
Арифметика
Одного разу, зайшовши в берлінський трамвай,   Ейнштейн за звичкою заглибився в читання. Потім, не дивлячись на кондуктора, вийняв з кишені заздалегідь відраховані на квиток гроші.- Тут не вистачає, - сказав кондуктор.- Не може бути, - відповів учений, не відриваючись від книжки - А я вам кажу - не вистачає.Ейнштейн ще раз хитнув головою, мовляв, такого не може бути. Кондуктор обурився:- Тоді вважайте, ось - 15 пфенігів. Так що не вистачає ще п'яти.Ейнштейн помацав рукою в кишені і дійсно знайшов потрібну монету. Йому стало ніяково, але кондуктор, посміхаючись, сказав:- Нічого, дідусю, просто треба вивчити арифметику.

Дякую за увагу!


Презентація на тему «Потреби споживача й закономірності його економічної поведінки»