title: Презентація на тему «Конституція України - Розділ II»

text:
Презентація на тему : «Конституція України - Розділ II»
Учениці 10-А класу
Мельник Анастасії

Права, свободи та обов'язки людини і громадянина
 Стаття 21. Усі люди є вільні і  рівні  у  своїй  гідності  та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Стаття 22. Права і свободи людини і  громадянина,  закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не  можуть  бути скасовані. При прийнятті нових  законів  або  внесенні  змін  до  чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав  і свобод. Стаття 23. Кожна людина має право на вільний  розвиток  своєї особистості, якщо при цьому не порушуються права і  свободи  інших людей, та має обов'язки перед суспільством, в якому забезпечується вільний і всебічний розвиток її особистості.

Стаття  24.  Громадяни  мають  рівні  конституційні  права  і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси,  кольору шкіри,  політичних,  релігійних  та  інших   переконань,    статі, етнічного  та  соціального  походження,  майнового  стану,   місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Рівність  прав  жінки  і  чоловіка  забезпечується:  наданням жінкам рівних з чоловіками можливостей у  громадсько-політичній  і культурній діяльності, у здобутті освіти і професійній підготовці, у праці  та винагороді за неї;  спеціальними заходами щодо охорони праці і здоров'я жінок,  встановленням пенсійних пільг; створенням умов, які дають жінкам можливість поєднувати працю з материнством; правовим захистом, матеріальною і моральною підтримкою материнства і дитинства,  включаючи  надання  оплачуваних  відпусток  та інших пільг вагітним жінкам і матерям. Стаття 25.  Громадянин  України  не  може  бути   позбавлений громадянства і права змінити громадянство. Громадянин України не може бути вигнаний за межі України  або виданий іншій державі. Україна гарантує піклування та захист своїм  громадянам,  які перебувають за її межами. Стаття 26. Іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими  правами і свободами, а також несуть такі самі обов'язки,  як  і  громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією,  законами  чи міжнародними договорами України. Іноземцям  та  особам  без  громадянства  може  бути   надано притулок у порядку, встановленому законом.

Стаття 27. Кожна людина має невід'ємне право на життя. Ніхто не може бути  свавільно  позбавлений  життя.  Обов'язок держави - захищати життя людини. Кожен має право захищати  своє  життя  і  здоров'я,
життя  і здоров'я інших людей від протиправних посягань. Стаття 28.  Кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто  не  може  бути   підданий    катуванню,    жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність,  поводженню  чи покаранню. Жодна людина без  її  вільної  згоди  не  може  бути  піддана медичним, науковим чи іншим дослідам.

Стаття 29. Кожна людина має  право  на  свободу  та  особисту недоторканність.
Ніхто не може бути заарештований  або  триматися  під  вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
У разі нагальної необхідності  запобігти  злочинові  чи  його перепинити уповноважені на те законом  органи  можуть  застосувати тримання  особи  під  вартою  як  тимчасовий  запобіжний    захід, обґрунтованість якого  протягом  сімдесяти  двох  годин  має  бути перевірена судом.  Затримана  особа  негайно  звільняється,   якщо протягом сімдесяти двох годин з моменту затримання їй  не  вручено вмотивованого рішення суду про тримання під вартою.
Кожному заарештованому чи затриманому  має  бути  невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання, роз'яснено його права та надано можливість з моменту затримання захищати  себе  особисто та користуватися правовою допомогою захисника.
Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в  суді своє затримання.
Про арешт або затримання людини має бути негайно  повідомлено
родичів заарештованого чи затриманого.

Стаття 30. Кожному  гарантується  недоторканність  житла.
Не допускається проникнення до житла чи до  іншого  володіння особи,  проведення  в  них  огляду  чи   обшуку   інакше   як   за вмотивованим рішенням суду.
У  невідкладних  випадках,  пов'язаних  із  врятуванням життя людей та  майна  чи  з  безпосереднім  переслідуванням  осіб,  які підозрюються у  вчиненні  злочину,  можливий  інший,  встановлений законом, порядок проникнення  до  житла  чи  до  іншого  володіння особи, проведення в них огляду і обшуку.

Стаття  31.  Кожному  гарантується    таємниця    листування, телефонних розмов, телеграфної та  іншої  кореспонденції.  Винятки можуть  бути  встановлені  лише  судом  у  випадках,  передбачених законом, з метою запобігти злочинові чи з'ясувати істину  під  час розслідування кримінальної справи, якщо іншими способами  одержати інформацію неможливо.

Стаття 32. Ніхто не може зазнавати втручання в його  особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Не  допускається  збирання,  зберігання,   використання    та поширення конфіденційної інформації про особу без її  згоди,  крім випадків, визначених законом,  і  лише  в  інтересах  національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
Кожний громадянин має право знайомитися в  органах  державної влади, органах місцевого самоврядування, установах і  організаціях з відомостями про себе, які не є  державною  або  іншою  захищеною законом таємницею.
Кожному  гарантується  судовий  захист  права   спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів  своєї  сім'ї  та  права вимагати  вилучення  будь-якої  інформації,  а  також  право    на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої  збиранням, зберіганням,   використанням  та  поширенням  такої  недостовірної інформації.

Стаття 33. Кожному, хто на законних  підставах  перебуває  на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право  вільно  залишати  територію  України,  за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Громадянин  України  не  може  бути   позбавлений   права   в будь-який час повернутися в Україну.

Стаття 34. Кожному гарантується  право  на  свободу  думки  і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати  і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на  свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене  законом  в  інтересах національної безпеки, територіальної цілісності  або  громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для  охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав  інших   людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної  конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя. Стаття  35.  Кожен  має  право  на  свободу   світогляду    і віросповідання. Це  право  включає  свободу  сповідувати  будь-яку релігію  або  не  сповідувати  ніякої,  безперешкодно  відправляти одноособово чи колективно релігійні  культи  і  ритуальні  обряди, вести релігійну діяльність. Здійснення цього права може  бути  обмежене  законом  лише  в інтересах охорони громадського  порядку,  здоров'я  і  моральності населення або захисту прав і свобод інших людей. Церква і релігійні організації  в  Україні  відокремлені  від держави, а школа - від церкви. Жодна релігія не може бути  визнана державою як обов'язкова. Ніхто не може бути  увільнений  від  своїх  обов'язків  перед державою  або  відмовитися  від  виконання  законів  за   мотивами релігійних переконань. У разі якщо виконання військового обов'язку суперечить релігійним переконанням  громадянина,  виконання  цього обов'язку має бути замінене альтернативною (невійськовою) службою.
Стаття  36.  Громадяни  України  мають  право   на    свободу об'єднання  у  політичні  партії  та  громадські  організації  для здійснення  і  захисту  своїх  прав  і  свобод   та    задоволення політичних,  економічних,  соціальних,   культурних    та    інших інтересів, за винятком обмежень, встановлених законом в  інтересах національної безпеки та  громадського  порядку,  охорони  здоров'я населення або захисту прав і свобод інших людей.
Політичні партії в Україні сприяють  формуванню  і  вираженню політичної  волі  громадян,  беруть  участь  у  виборах.   Членами політичних партій можуть бути лише  громадяни  України.  Обмеження щодо членства у політичних партіях  встановлюються  виключно  цією Конституцією і законами України.
Громадяни мають право на участь у професійних спілках з метою захисту своїх трудових і соціально-економічних прав та  інтересів. Професійні спілки  є  громадськими  організаціями,  що  об'єднують громадян, пов'язаних спільними інтересами за родом їх  професійної діяльності. Професійні спілки утворюються без попереднього дозволу на основі вільного вибору їх членів. Усі професійні  спілки  мають рівні  права.  Обмеження  щодо  членства  у  професійних   спілках встановлюються виключно цією Конституцією і законами України.
Ніхто не може бути примушений до вступу в будь-яке об'єднання громадян чи обмежений у правах за належність  чи  неналежність  до політичних партій або громадських організацій.

Усі об'єднання громадян рівні перед законом.

Стаття  37.  Утворення  і  діяльність  політичних  партій  та громадських організацій, програмні цілі або дії яких спрямовані на ліквідацію  незалежності  України,  зміну  конституційного    ладу насильницьким  шляхом,  порушення  суверенітету  і  територіальної цілісності    держави,  підрив  її  безпеки,  незаконне захоплення державної влади, пропаганду  війни,  насильства,  на  розпалювання міжетнічної, расової, релігійної ворожнечі, посягання на  права  і свободи людини, здоров'я населення, забороняються.
Політичні партії та громадські  організації  не  можуть  мати воєнізованих формувань.
Не  допускається  створення  і   діяльність    організаційних структур політичних партій в органах виконавчої та судової влади і виконавчих   органах    місцевого    самоврядування,    військових формуваннях, а також  на  державних  підприємствах,  у  навчальних закладах та інших державних установах і організаціях.
Заборона діяльності об'єднань громадян  здійснюється  лише  в судовому порядку.
Стаття 38. Громадяни мають право брати  участь  в  управлінні державними справами, у всеукраїнському та  місцевих  референдумах, вільно обирати і бути  обраними  до  органів  державної  влади  та органів місцевого самоврядування.(  Офіційне  тлумачення  положення частини першої статті 38 див. в Рішенні  Конституційного  Суду  N  7-рп/99    від 06.07.99 ) Громадяни користуються рівним  правом  доступу  до  державної служби, а також до служби в органах місцевого самоврядування. Стаття 39. Громадяни мають право збиратися мирно, без зброї і проводити збори, мітинги, походи і  демонстрації,  про  проведення яких завчасно  сповіщаються  органи  виконавчої  влади  чи  органи місцевого самоврядування.{  Офіційне  тлумачення  положення частини першої статті 39 див. в Рішенні  Конституційного  Суду  N  4-рп/2001   від 19.04.2001 } Обмеження щодо реалізації цього  права  може  встановлюватися судом відповідно до закону і лише в інтересах національної безпеки та громадського порядку -  з  метою  запобігання  заворушенням  чи злочинам, для охорони здоров'я населення або захисту прав і свобод інших людей. Стаття  40.  Усі  мають  право  направляти  індивідуальні  чи колективні письмові звернення або особисто звертатися  до  органів державної влади, органів місцевого самоврядування та  посадових  і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення  і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Стаття  41.  Кожен  має  право  володіти,  користуватися    і розпоряджатися    своєю    власністю,    результатами        своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку,  визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб  можуть  користуватися об'єктами права державної та комунальної власності  відповідно  до закону. Ніхто  не  може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності  може бути  застосоване   лише   як   виняток   з   мотивів   суспільної необхідності, на підставі і в порядку,  встановлених  законом,  та за  умови  попереднього  і  повного  відшкодування  їх   вартості. Примусове   відчуження   таких   об'єктів   з   наступним   повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного  чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за  рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Використання  власності  не  може  завдавати  шкоди   правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства,  погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Стаття 42. Кожен має право на підприємницьку діяльність,  яка не заборонена законом. Підприємницька діяльність депутатів,  посадових  і  службових осіб органів державної влади та органів  місцевого  самоврядування обмежується законом. Держава  забезпечує  захист  конкуренції  у   підприємницькій діяльності. Не допускаються зловживання монопольним становищем  на ринку,  неправомірне  обмеження  конкуренції  та    недобросовісна конкуренція. Види і межі монополії визначаються законом. Держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та  усіх  видів  послуг  і  робіт,  сприяє діяльності громадських організацій споживачів.
Стаття 43. Кожен має право на працю,  що  включає  можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або  на  яку вільно погоджується. Держава створює  умови  для  повного  здійснення  грома-дянами права на працю, гарантує рівні можливості  у  виборі  професії  та роду    трудової     діяльності,        реалізовує        програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Використання примусової праці  забороняється.  Не  вважається примусовою  працею  військова  або  альтернативна    (невійськова) служба, а також  робота  чи  служба,  яка  виконується  особою  за вироком чи іншим рішенням  суду  або  відповідно  до  законів  про воєнний і про надзвичайний стан. Кожен має право на належні, безпечні і здорові  умови  праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Використання праці жінок і неповнолітніх на  небезпечних  для їхнього здоров'я роботах забороняється. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю  захищається законом.
Стаття 44. Ті, хто працює, мають право на страйк для  захисту своїх економічних і соціальних інтересів. Порядок здійснення права на страйк встановлюється  законом  з урахуванням  необхідності  забезпечення   національної    безпеки, охорони здоров'я, прав і свобод інших людей. Ніхто не може бути примушений до участі  або  до  неучасті  у страйку. Заборона страйку можлива лише на підставі закону.
Стаття 45. Кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням  скороченого робочого  дня  щодо  окремих  професій  і  виробництв,  скороченої тривалості роботи у нічний час.      Максимальна тривалість робочого часу,  мінімальна  тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та  святкові дні, а  також  інші  умови  здійснення  цього  права  визначаються законом.

Стаття 46. Громадяни мають право  на  соціальний  захист,  що включає право на забезпечення їх  у  разі  повної,  часткової  або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника,  безробіття з незалежних від них обставин, а  також  у  старості  та  в  інших випадках, передбачених законом. Це  право   гарантується    загальнообов'язковим    державним соціальним страхуванням за  рахунок  страхових  внесків  громадян, підприємств, установ і організацій, а  також  бюджетних  та  інших джерел  соціального  забезпечення;  створенням  мережі  державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії,  інші  види  соціальних  виплат  та  допомоги,  що  є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя,  не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Стаття 47. Кожен має право на житло. Держава  створює  умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло,  придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам,  які  потребують  соціального   захисту,    житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше  як  на підставі закону за рішенням суду. Стаття 48. Кожен має право на достатній життєвий  рівень  для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Стаття 49. Кожен  має  право  на  охорону  здоров'я,  медичну допомогу та медичне страхування. Охорона  здоров'я  забезпечується  державним    фінансуванням відповідних    соціально-економічних,    медико-санітарних       і оздоровчо-профілактичних програм. Держава створює умови для ефективного і доступного  для  всіх громадян  медичного  обслуговування.  У  державних  і  комунальних закладах охорони здоров'я медична допомога  надається  безоплатно; існуюча мережа таких закладів  не  може  бути  скорочена.  Держава сприяє розвиткові лікувальних закладів усіх форм власності.{  Офіційне  тлумачення положення частини третьої статті 49 див. в Рішенні  Конституційного  Суду  N  10-рп/2002   від 29.05.2002 } Держава  дбає  про  розвиток  фізичної  культури  і   спорту, забезпечує санітарно-епідемічне благополуччя.

Стаття 50. Кожен має право на безпечне для життя  і  здоров'я довкілля та  на  відшкодування  завданої  порушенням  цього  права шкоди. Кожному гарантується право вільного доступу до інформації про стан довкілля, про якість харчових продуктів і предметів побуту, а також право на її поширення. Така інформація ніким  не  може  бути засекречена.
Стаття   51.  Шлюб  ґрунтується  на  вільній  згоді  жінки  і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.Батьки   зобов'язані   утримувати  дітей  до  їх  повноліття. Повнолітні  діти  зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім'я,  дитинство,  материнство  і  батьківство  охороняються державою. Стаття  52.  Діти  рівні  у  своїх  правах   незалежно    вїх походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Будь-яке  насильство  над  дитиною   та    її    експлуатація переслідуються за законом. Утримання  та  виховання  дітей-сиріт  і  дітей,  позбавлених батьківського  піклування,  покладається  на   державу.    Держава заохочує і підтримує благодійницьку діяльність щодо дітей.

Стаття 53.  Кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов'язковою. Держава забезпечує доступність  і  безоплатність  дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої  освіти  в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток  дошкільної, повної загальної середньої,  позашкільної,   професійно-технічної, вищої і  післядипломної  освіти,  різних  форм  навчання;  надання державних стипендій та пільг учням і студентам.{  Офіційне  тлумачення  положень частини третьої статті 53 див. в Рішенні  Конституційного  Суду  N  5-рп/2004  від 04.03.2004 } Громадяни  мають  право  безоплатно  здобути  вищу  освіту  в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі. Громадянам, які належать до національних  меншин,  відповідно до закону гарантується  право  на  навчання  рідною  мовою  чи  на вивчення рідної мови у державних і комунальних навчальних закладах або через національні культурні товариства.
Стаття  54.  Громадянам  гарантується  свобода  літературної, художньої, наукової і технічної творчості, захист  інтелектуальної власності,  їхніх  авторських  прав,  моральних  і    матеріальних інтересів, що виникають у зв'язку з різними видами інтелектуальної діяльності.

Кожний  громадянин  має    право    на    результати    своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може використовувати або поширювати їх без  його  згоди,  за  винятками,  встановленими законом.

Держава  сприяє  розвиткові  науки,  встановленню    наукових зв'язків України зі світовим співтовариством.

Культурна спадщина охороняється законом.

Держава забезпечує  збереження  історичних  пам'яток та інших об'єктів,  що становлять культурну цінність,  вживає  заходів  для повернення в Україну культурних цінностей народу,  які знаходяться за її межами.
Стаття 55. Права і свободи людини і  громадянина  захищаються судом.
Кожному гарантується право на оскарження в суді  рішень,  дій чи  бездіяльності  органів  державної  влади,  органів   місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
{  Офіційне  тлумачення  частини  другої  статті 55 див. в Рішенні Конституційного Суду N 6-зп  від 25.11.97 }
Кожен  має  право  звертатися  за  захистом  своїх  прав   до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини.
Кожен має право після використання всіх національних  засобів правового захисту звертатися за захистом своїх прав  і  свобод  до відповідних міжнародних судових установ чи до відповідних  органів міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна.
Кожен має право будь-якими не забороненими  законом  засобами захищати  свої  права  і  свободи  від  порушень  і   протиправних посягань.
{  Офіційне  тлумачення  статті  55 див. в Рішенні Конституційного Суду N 9-зп від 25.12.97 }

Стаття 56.  Кожен  має  право  на  відшкодування  за  рахунок держави  чи  органів  місцевого  самоврядування  матеріальної   та моральної  шкоди,  завданої  незаконними  рішеннями,   діями    чи бездіяльністю  органів  державної   влади,    органів    місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні  ними своїх повноважень.
Стаття 57. Кожному гарантується  право  знати  свої  права  і обов'язки.
Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов'язки громадян, мають бути  доведені  до  відома  населення  у порядку, встановленому законом.
Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов'язки громадян, не доведені до  відома  населення  у  порядку, встановленому законом, є нечинними.

Стаття 58. Закони та інші нормативно-правові  акти  не  мають зворотної дії в часі, крім випадків,  коли  вони  пом'якшують  або скасовують відповідальність особи.
{  Офіційне  тлумачення  чистини  першої  статті 58 див. в Рішенні Конституційного Суду N 1-рп/99  від 09.02.99 }
Ніхто не може відповідати за діяння, які на час  їх  вчинення не визнавалися законом як правопорушення.
{  Офіційне  тлумачення  статті 58 див. в Рішеннях Конституційного Суду   N   1-зп   від  13.05.97,  N  6-рп/2000  від 19.04.2000 }
Стаття 59. Кожен має право на правову допомогу.  У  випадках, передбачених законом, ця допомога надається  безоплатно.  Кожен  є вільним у виборі захисника своїх прав.
{  Офіційне  тлумачення  положення частини першої статті 59 "кожен має право на правову допомогу" див. в Рішенні Конституційного Суду N 23-рп/2009  від 30.09.2009 }
Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та  інших  державних органах в Україні діє адвокатура.
{  Офіційне тлумачення положення частини другої статті 59 "для ... надання  правової  допомоги  при  вирішенні справ у судах та інших державних  органах  в  Україні  діє  адвокатура"  див.  в  Рішенні Конституційного Суду N 23-рп/2009 від 30.09.2009 } {  Офіційне  тлумачення  статті  59 див. в Рішенні Конституційного Суду N 13-рп/2000  від 16.11.00 }

Стаття 60. Ніхто не  зобов'язаний  виконувати  явно  злочинні розпорядження чи накази.
За віддання і  виконання  явно  злочинного  розпорядження  чи наказу настає юридична відповідальність.
Стаття 61. Ніхто не може бути двічі притягнений до  юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Стаття 62. Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину  і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено  обвинувальним  вироком суду.
Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у  вчиненні злочину.
Обвинувачення не  може  ґрунтуватися  на  доказах,  одержаних незаконним шляхом,  а  також  на  припущеннях.  Усі  сумніви  щодо доведеності вини особитлумачаться на її користь.
У разі  скасування  вироку  суду  як  неправосудного  держава відшкодовує матеріальну і моральну  шкоду,  завдану  безпідставним засудженням.

Стаття 63. Особа не несе відповідальності за  відмову  давати показання або  пояснення  щодо  себе,  членів  сім'ї  чи  близьких родичів, коло яких визначається законом.
Підозрюваний, обвинувачений чи підсудний має право на захист.
Засуджений користується всіма правами людини  і  громадянина, за винятком обмежень, які визначені законом і встановлені  вироком суду.

Стаття 64. Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених  Конституцією України.
В  умовах  воєнного   або    надзвичайного    стану    можуть встановлюватися окремі обмеження  прав  і  свобод  із  зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і  свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52,  55,  56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.{  Офіційне  тлумачення  статті  64 див. в Рішенні Конституційного Суду N 9-зп  від 25.12.97 }

Стаття 65. Захист Вітчизни,  незалежності  та  територіальної цілісності України, шанування її державних символів  є  обов'язком громадян України.
Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Стаття 66. Кожен зобов'язаний не заподіювати  шкоду  природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

Стаття 67. Кожен зобов'язаний сплачувати податки  і  збори  в порядку і розмірах, встановлених законом.
Усі громадяни щорічно  подають  до  податкових  інспекцій  за місцем проживання декларації про свій майновий стан та  доходи  за минулий рік у порядку, встановленому законом.

Стаття  68.  Кожен  зобов'язаний   неухильно    додержуватися Конституції України та законів України, не  посягати  на  права  і свободи, честь і гідність інших людей.
Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Дякую за увагу! 


title: Презентація на тему «Мілтон Фрідман»

text:
Мілтон Фрідман.
Коротка біографія та досягнення.
Підготувала учениця    11-А класу Андреєнкова Наталія
Мі́лтон Фрі́дман (англ. Milton Friedman; * 31 липня 1912, Нью-Йорк — † 16 листопада 2006) — американський економіст, відомий своїми роботами з макроекономіки, мікроекономіки, економічної історії, статистики та своєю позицією захисту вільного капіталізму.
У 1976 році він став лауреатом премії пам'яті Альфреда Нобеля за досягнення у дослідженні споживчого аналізу, розробці грошово-кредитної теорії та демонстрації складності стабілізаційної політики.
Був президентом Американської економічної асоціації з 1967 року.
				Дитинство
Народився 31 липня 1912 року в Брукліні, Нью-Йорк. Він був четвертою дитиною і єдиним сином у бідній родині єврейських емігрантів зі Східної Європи Джено Саул та Сари Етель Фрідман, вихідців з містечка Береґсас, Угорщина (нині — містечко Берегове в Закарпатській області, Україна). Коли Мілтону виповнилося 15 років і він вчився в останньому класі середньої школи, батько помер, і клопіт забезпечувати його родину поліг на плечі матері та старших сестер.
				Освіта
Ще в школі Фрідман мав глибокий інтерес до математики. У 1928 році він вступив до Ратджерського університету(штат Нью-Джерсі) із правом одержання стипендії і по його закінченні здобув ступінь бакалавра економіки та математики. Інтерес до економічної теорії розбудили в ньому викладачі університету А. Ф. Берні, майбутній директор Федеральної резервної системи США, і Г. Джонс. Після серйозних вагань Фрідман обрав Чиказький університет і з цього часу цілком присвятив себе заняттям в області економічної теорії.
			Трудова діяльність
Улітку 1935 року Фрідман взяв участь у масштабному проекті емпіричного дослідження споживчого бюджету, проведеного Національним комітетом із природних ресурсів у Вашингтоні (округ Колумбія). Наприкінці 1937 року він перейшов на роботу до Національноого бюро економічних досліджень (NBER) у Нью-Йорку, де під керівництвом іншого майбутнього Нобелівського лауреата, Саймона Кузнеця, зайнявся дослідженням структури доходів від приватної практики. Результати цієї роботи втілилися в їхній спільній праці «Доходи від незалежної приватної практики» («Income from Independent Professional Practice», 1940)
У 1945—1946 році Фрідман викладав у Мінесотському університеті. У тожу ж 1946  році він повертається до Чиказького університету на посаду асистента-професора економіки. У 1962 році він став професором економіки Чиказького університету, в якому працював до свого офіційного відходу у відставку 1977 року.
			Трудова діяльність
У 1947 році Фрідман брав участь в організованій Фрідріхом фон Гайєком зустрічі в містечку Мон-Пелерин (Швейцарія), на якій зібралися представники ліберальної школи політичної економії, журналісти та політики з усього світу. Створене на цій зустрічі товариство «Мон-Пелерин» мало на меті поширення основних принципів вільного ринку і вільних інститутів. Фрідман був президентом цього товариство в 1970—1972 роках.
1950 року Фрідман перебував у Парижі як консультант уряду Сполучених Штатів у справі реалізації плану Маршалла, яким передбалося відновлення зруйнованою війною економіки країн Західної Європи.
Він одним із перших економістів виступив активним прихильником запровадження системи гнучких валютних курсів («курсів, які плавають»). У нарисі «Доводи на користь гнучких валютних курсів» («The Case for Flexible Exchange Rates») Фрідман пророкував, що на введені Бретон-Вудською угодою в 1944 році задля забезпечення стійкості міжнародних валютних відносин фіксовані валютні курси в кінцевому рахунку чекає провал. Це передбачення Фрідмана, як і його пророкування неминучості ліквідації системи золотого стандарту, фактично здійснилося в 70-і роки.

                                     Досягнення
-У 1951 році нагороджений медаллю Джона Бейтса Кларка.-У 1971 отримав премію імені Джона Комонса.
      Книги та статті для широкої аудиторії
-«Дах чи стеля?», разом з Джорджем Стіглером (1946)
-«Капіталізм та свобода», (1962)
-«Соціальна Безпека: Загальна чи Вибіркова?», разом із Вілбуром Коеном (1972)
-«Свобода вибору: власний підхід», разом із Роуз Фрідман. (1980)

Дякую за увагу


Презентація на тему «Джон Фицджеральд Кеннеди» (варіант 2)


Презентація на тему «Незвичайні скульптури»


title: Презентація на тему «Ми любимо Україну!»

text:
Ми любимо україну!

Найбільша гірська система в Україні – Українські Карпати, які є частиною східних Карпат. Підносяться вони на заході, у межах Закарпатської, Львівської, Івано-Франківської та Чернівецької областей, і простягаються смугою завдовжки понад 270 км і завширшки 100-110 км. Українські Карпати – середньовисокі гори, їхня пересічна висота 1000 м.
Найвища гора України – Говерла в Українських Карпатах в Полонино-Чорногорському масиві, в межах Закарпатської області; її висота 2061 м над рівнем моря.
Найбільше плоскогір'я в Україні знаходиться в Карпатах на висоті 1758 м над рівнем моря. Це пласка вершина гори Паляниця у їхній східній частині – Чивчинських горах.
Найбільшою низовиною є Українське Полісся, що займає крайню північно-західну та північну території України і є складовою частиною великої Поліської низовини, яка на півночі поєднується з Білоруським Поліссям. На Заході Українське Полісся складається з найбільш заболоченої його частини – Волинського та Рівненського Полісся. Висоти даного регіону не перевищують 150-200 м.
Найбільшим морем, що омиває Україну, є Чорне море, яке має площу близько 420 тис. кв. км. Північна частина моря, яка омиває береги України, внаслідок невеликих глибин (80-120 м) та отримання у літній період теплих річкових вод краще прогрівається, а тому північне узбережжя моря найбільш заселене. У Чорне море впадають ріки Дунай, Дніпро, Дністер, Південний Буг.
Найбільша затока поблизу берегів України – Таганрозька. Довжина її 150 км, ширина біля входу 31 км, пересічна глибина 5 м.
Найбільшим островом, що належить Україні, є Джарилгач – острів у Каркінітській затоці Чорного моря. Довжина його близько 40 км. Він складений із піщаних порід; входить до складу Херсонської області.
Найвіддаленішою географічною точкою території України є острів Зміїний, або Фідонісі, який знаходиться у північно-західній частині Чорного моря, за 37 км від Кілійського гирла Дунаю. Його площа – 1,5 кв. км; належить до Одеської області.
Найбільший півострів в Україні – Кримський, площею 25,5 тис. кв. км. Омивається Чорним та Азовським морями. На півночі сполучається з материком Перекопським перешийком. Більша (рівнинна) частина півострова зайнята Причорноморською низовиною, на півдні підносяться Кримські гори.
Найбільша коса, тобто вузька намивна смуга суходолу, одним кінцем сполучена з материком, – Арабатська стрілка довжиною 115 км.
Найбільшою річкою України є Дніпро. Із загальної довжини 2201 км на Україну припадає 981 км. Це третя за довжиною і площею басейну річка Європи (після Волги і Дунаю). Бере початок з болота Аксенінський Мох на південних схилах Валдайської височини, впадає у Дніпровський лиман Чорного моря. Її басейн займає 65% площі України.
Найбільшим озером в Україні є Ялпуг (Ялпух) у заплаві Дунаю, в Одеській області. Довжина його 39 км, ширина до 5 км, пересічна глибина 2 м, а площа 149 кв. км. Живиться озеро переважно за рахунок паводкових вод Дунаю та річок Ялпуг і Карасулак.
Найглибшим озером в Україні є Свитязь в басейні Бугу. Це одне з Шацьких озер на Волині. Довжина його 9,3 км, ширина – 8,0 км, площа – 24,2 кв. км, а максимальна глибина – 58,4 м.
Найбільша штучна водойма, тобто водосховище, якщо йдеться про площу водного дзеркала, – Кременчуцьке, у середній течії Дніпра 2252 кв. км. Довжина 149 км, ширина – до 28 км, об’єм води – 13,5 куб. км.
Найбільший водоспад в Україні – Учансу. Вода падає майже прямовисно з виступу Головного пасма Кримських гір з висоти 98,5 м, навесні стік значно збільшується, а влітку водоспад майже пересихає. Навколо Учансу – заповідний ліс з кримської сосни, вічнозелених чагарників.
Найдовша печера в Україні – Оптимістична, що знаходиться в гіпсах Поділля (Тернопільська область). В ній розвідано і закартографовано 175 км ходів на глибині 20 м. Це одна з найдовших печер у світі. Поруч, теж в Тернопільській області, розташована друга за довжиною печера Озерна, довжина її лабіринту 114 км.
Найдавніший землетрус на території сучасної України, про який збереглися дані, датований 63 роком до н.е. і дістав назву Пантікапейського. "В той час, як Мітридат справляв на Боспорі свято Церери, раптом стався такий сильний землетрус, що, кажуть, за ним почалися страшні зруйнування міст і полів", – свідчить давнє джерело. За даними розкопок можна припустити одночасні характерні пошкодження кам'яних будівель в таких населених пунктах: Пантікапей (на території сучасної Керчі), Німфей, Кітей, Пормфій.
Перші законодавчі акти про охорону природних багатств на території України були видані за часів Київської Русі. Так, "Руська правда" – збірник норм права Ярослава Мудрого – встановила відповідальність за незаконний відстріл бобрів, деяких рідкісних видів птахів. Вже в той час на території Київської Русі, зокрема у Володимир-Волинському князівстві, створювалися свого роду заповідні угіддя, насамперед у лісових масивах, де регламентувалися полювання та деякі інші види природокористування
Ця чи не найдавніша гора розташована поблизу села Дністрово-Кам'янка на Дніпропетровщині. Вона має цікаву властивість – створювати шум у безвітряну погоду. Про гору-барометр місцеві мешканці знають: коли гора "шумить" – чекай зміни погоди. І вони ще ніколи не помилялись. Секрет того явища в тому, що узвишшя розташоване в районі повітряної течії, або простіше – на протязі. Цю особливість природи використовували спостережливі предки, вибираючи місця для будівництва вітряків. Досі в народі розповідають про чудо-млин, який колись стояв неподалік і безупинно крутився навіть у найспокійнішу погоду.
Співучі піски… Подібне явище спостерігається в багатьох районах світу. Схоже існує і в Україні, поблизу Нікополя, на косі біля річки Лапінки, на одному з рукавів Дніпра. "Спів" цих, мабуть, найдивніших пісків чути після дощу, коли верхній шар злипається і утворює крихку кірку. Крокуючи нею, можна почути звуки, подібні до свисту повітря, випущеного з автомобільної камери.
На звання найдавнішої річки може "претендувати" річка Сліпа Турія, що на Волині. Вона майже ніде не згадується, а "Словник гідронімів Української СРСР" інформує, що це річка, яка "нікуди не впадає", і подає її "прописку" – басейн Прип'яті. Свій початок річка бере від джерела у Щетининських та Чарчинських болотах, має своє русло і течію, місцями сягає 20 м завширшки, а потім через кілька кілометрів зникає. Не зумівши дістатися до Турії, Прип'яті або Стиру, Сліпа Турія залишається водяним апендиксом на рівнинних болотах.
Найстарішим деревом в Україні вважається 1300-річний дуб в урочищі Юзефін Рівненської області.

Любіть Україну, як сонце, любіть, як вітер, і трави, і води…
                                                    В. Сосюра


title: Презентація на тему «Реклама» (варіант 3)

text:
Реклама

Реклама - оповіщення різними способами для створення широкої популярності чого-небудь з метою залучення споживачів, глядачів і т. п.Реклама - це вже невід'ємна частина нашого життя. Суспільна потреба в рекламі з'являється там, де споживач має вибір, вільний робити його. Реклама розвивається тим інтенсивніше, чим ширше стає вибір товарів і послуг. Відсутність нормальних ринкових відносин, зрозуміло, ставить під сумнів необхідність реклами. Зараз її можна побачити і почути всюди: по телебаченню, радіо, у пресі, а так само через зовнішні засоби масової комунікації. Наприклад, реклама в США грає життєво важливу роль як стимулятор економічного зростання. Її можна вважати так само розважальною стороною американського життя, а багато хто з творінь фахівців з реклами ставляться до справжніх творів мистецтва.
Відсотки
Як і у всьому світі, увагу жителів Росії найбільше приваблює телевізійна реклама (61,2%). Більше чверті росіян (26,2%) взагалі не звертають уваги ні на які види реклами. Реклама в газетах і журналах може зацікавити 21% респондентів. Інші види реклами залучають набагато менше уваги опитаних. Так 14,9% росіян звертають увагу на рекламу по радіо. Щитова реклама здатна привернути 6,6% опитаних, реклама на транспорті - 4,7% росіян. Реклама, присилається поштою, залучає 2,5% респондентів. На рекламних агентів, як і на рекламу в Інтернеті, звертають увагу по 0,5% опитаних. Решта 2% опитування вагалися з відповіддю. Таким чином, реклама, розміщена у ЗМІ, є найбільш ефективною, оскільки привертає найбільшу кількість потенційних споживачів.
Класифікація реклам
Соціальна

Політична

Комерційна
Золоті правила реклами
Реклама повинна бути:
Короткою;
Інформаційно насиченою;
Оригінальною, щоб чимось відрізнялась від інших і добре запам’ятовувалась;
І нарешті просто красивою.
Яскрава реклама швидко привертає до себе увагу
Реклама не повинна бути
Дурною і нав’язливою;
Довгою;
Незрозумілою простій людині

Не вся реклама ефективна
 У людини існує система установок, стереотипів, через які можна і потрібно формувати образ, причому, в сукупності з зображально-виражальними засобами мови. Реклама досягне мети лише в тому випадку, якщо при її створенні будуть враховуватися особливості людської психіки. Загальноприйнятою моделлю сприйняття реклами прийнято вважати AIDMA model **, що припускає наступний ланцюжок «Увага-Інтерес-Бажання-Мотив-Дія».

Реклама повинна збудити інтерес споживача, впливаючи на його інтелект або емоції.Якщо реклама залучає емоційно, то, щоб змусити людину затримати на ній свою увагу, вона повинна зацікавити його своїм змістом, викликати одну чи іншу реакцію. Наприклад, порадувати, заінтригувати, здивувати, підбадьорити. Гарна реклама не тільки сформує в свідомості споживача уявлення про продукцію, створить рекламний образ, а й пробудить у ньому бажання скористатися нею, тобто піти якимось ненав'язливою «порадою». Це, в кінцевому рахунку, і є її головне завдання.

Було проведено інтерв'ювання * дітей віком від 6 до 12 років, спрямоване на те, щоб з'ясувати, які елементи реклами є найбільш запам'ятовуються. Їм демонструвалися рекламні картинки і ставилися відкриті питання. Визначався образ людини, пов'язаний з вживання даного напою (Fanta), сприйняття головної ідеї рекламного повідомлення. На основі обробки результатів визначався відсоток опитуваних, що згадали: рекламу, образ основного споживача та головний спонукальний елемент реклами. Зважаючи падіння ефективності даної реклами, через два роки рекламному повідомленню було надано більш сучасний вигляд, вона була більшою мірою зорієнтована на дітей. Однак вплив реклами продовжувало падати, тому була розроблена нова реклама, в якій споживачам даного прохолодного напою було надано більш героїчний образ і більшою мірою постаралися залучити дітей в рекламну ситуацію, використовуючи приклади з реального життя дітей. Ці зміни привели до позитивних результатів.

Дякую за увагу, з вами був Новак Сергій


title: Презентація на тему «Іван Іванович Шмальгаузен»

text:
Іван Іванович Шмальгаузен
11 квітня1884— 7 жовтня 1963
Зоолог-морфолог, дійсний член АН УРСР (з 1922) і АН СРСР (з 1935) родом з Києва, син Івана Федоровича Шмальгаузена. По закінченні Київського університету працював у ньому (до 1912 і 1930–1941), 1938–1948 у Московському, 1912–1918 у Воронізькому університетах. 20 жовтня 1924 спільне зібрання ВУАН затвердило академіка Шмальгаузена на посаду директора Мікробіологічного інституту ім. Ф. Омельченка.
1930–1941 директор Інституту Зоології та Біології АН УРСР, 1936–1948 — директор Інституту еволюційної морфології AH CCCP, згодом працював у Зоологічному інституті AH CCCP (ЗІН). Інститут зоології НАНУ нині носить його ім'я

Шмальгаузен И. И. Основы сравнительной анатомии позвоночных. Гос. изд. [1923]. VIII + 425 с (Книга выдержала 4 издания, последнее — в 1947 г.)
Шмальгаузен И. И. Организм как целое в индивидуальном и историческом развитии. М.-Л. Изд-во академии наук СССР, 1938. 144 с.
Шмальгаузен И. И. Пути и закономерности эволюционного процесса. М.-Л. Из-во АН СССР. Напеч. в Москве 1939. 232 с.
Шмальгаузен И. И. Факторы эволюции (теория стабилизирующего отбора). М.-Л., Изд-во АН СССР, 16-я тип. треста Полиграфкнига в Москве, 1946. 396 с.
Schmalhausen I. I. Factors of Evolution: The Theory of Stabilizing Selection, Blakiston, Philadelphia (1949)
Шмальгаузен И. И. Кибернетические вопросы биологии / Под общ. ред. и с предисл. Р. Л. Берг и А. А. Ляпунова. Новосибирск, Наука, сиб. отделение. 1968. 224 с.
Шмальгаузен И. И. Вопросы дарвинизма: Неопубл. работы / ред.-сост. И. М. Медведева; Отв. ред. А. В. Иванов, Э. И. Воробьева; М. Наука, 1990 158 с.

Нагороди
Орден Трудового Красного Знамени
Дарвиновская медаль Германской академии естествоиспытателей «Леопольдина» (1958)
Золотая медаль имени И. И. Мечникова (1963)

Підготував Венцеславський Данило


title: Презентація на тему «Кіноматограф Індії»

text:
ЦІКАВІ ФАКТИ
КІНОМАТОРГАФ  ІНДІЇ
Найпопулярніші  фільми індії
Фільми з характерними піснями і танцями збирають мільйони глядачів у всьому світі. Назва Боллівуд походить від двох слів - Голлівуд і Бомбей - місто, де в основному знімали і знімають фільми мовою хінді.
В перші роки існування індійський кінематограф не називався Боллівуд, ця назва з'явилась в другій половині XX століття, коли Індія обігнала Голлівуд за кількістю фільмів, що знімаються.

ІСТОРІЯ
Прем'єра першого повнометражного індійського фільму відбулась 3 травня 1913 року. Тоді був показаний чорно-білий фільм за авторством Дхундіраджа Говінда Пхалке "Раджа Харішчандра".
 Це історія про справедливого правителя, який ніколи не брехав.
Сам Пхалке зняв 95 повнометражних фільмів, але помер у злиднях.
ПЕРШИЙ ФІЛЬМ
Поцілунки  тривали по чотири хвилини. . У 1929 році глядачі вперше побачили поцілунок на екрані. Відразу ж була введена заборона, яку скасували лише через  50 років - у 1983 році.
ФІЛЬМ «КАРМА»
Більшість індійців не дивиться кіно. Тим не менш, боллівудська кіноіндустрія аж ніяк не страждає від недовироблення: за показника в більш ніж тисячу фільмів на рік це найбільший кіноринок у світі.
 В країні знімають фільми більш ніж 20 мовами, але Боллівуд мовою хінді - найбільший кіновиробник.
Найдорожчий індійський фільм - таміломовний "Робот" вартістю 35 млн. доларів.

СУЧАСНІ ФІЛЬМИ
У 1920 році режисер і актор Хіманшу Рай уклав угоду з німецькою продюсерською компанією Emalka, після чого вони разом зняли ряд дуже успішних фільмів.
Німецький режисер Франц Остен зняв 14 фільмів для Рая, але як тільки почалася Друга світова війна, британський колоніальний уряд депортував близько десятка німецьких техніків, що поклало кінець вигідній співпраці.
Тільки після появи японської загрози на східних кордонах Індії під час війни, багато кінематографістів переїхали в Бомбей, який тоді називався Мумбаї.

Як Боллівуду німці допомагали
Боллівуд відкрив для себе гори Швейцарії в 1960-х роках.
У 1970-х легендарний продюсер Яш Чопра зробив "гірське кохання" особливо популярним, коли вирішив переїхати зі схилів Кашміру в альпійські околиці для зйомок нових високобюджетних романтичних стрічок з освідченнями в коханні під музику.
Екзотичні місця як і раніше в моді, але тепер знімальні групи Боллівуду можна зустріти в Шотландії, США, Австралії, Новій Зеландії, Таїланді та Південній Африці.
Кохання в Альпах вже не в моді
Том Олтер - найпопулярніший з американців в Боллівуді.
Основна маса аудиторії - молоді люди у віці 15-25 років - сильно орієнтована на фільми за участю супергероїв і різного роду месників з коміксів.
Одним з найпопулярніших бойовиків про супергероїв в нещодавньому прокаті стала науково-фантастична серія "Крріш" з Хрітіком Рошаном у головній ролі.

Супергерої  роблять касу
Основні різновиди пісень у фільмах - це похідні від регіональних наспівів, які мало змінилися з 1930-х років. Як пісня, так і танець використовуються для передачі ейфорії від любові, а також як сполучна ланка в оповіді.
Високий жіночий голос буває цікаво порівняти з оперою.
Навчені співати в класичній традиції, Нур Джахан і Лата Мангешкар стали орієнтиром для інших співачок.
У класичній традиції вокалістки Південної Азії співають на більш низьких частотах, ніж Нур Джахан і Мангешкар, чия вокальна подача ближче до західних оперних дів-сопрано.

Спів на межі ультразвуку
У минулому зірки Боллівуду регулярно танцювали навколо дерев, освідчуючись в коханні.
Найпростіша відповідь, чому ця формула пережила кілька поколінь, полягає в тому, що вони не були хорошими танцюристами.
В останні десятиліття актори Боллівуду довели, що вони дійсно можуть рухатися.
Феєричні танці Боллівуду виявилися джерелом натхнення для багатьох західних режисерів, зокрема для постановника "Мулен Руж" База Лурманна.

ТАНЦІ В БОЛЛІВУДІ
Боллівуд виготовляє від 600 до 1 000 фільмів на рік, які переглядають 3 мільярди 600 мільйонів глядачів.
НЕЙМОВІРНА КІЛЬКІСТЬ ФІЛЬМІВ
Індійський актор Мітхун Чакраборті  є одним з найпопулярніших і високооплачуваних акторів Індії, він засвітився майже в 400 фільмах.
Мітхун Чакраборті
4 години 25 хвилин - стільки триває найдовший індійський фільм "LOC Kargil" ("Лінія контролю: Каргіл").
НАЙДОВШИЙ ФІЛЬМ
Виконала: учениця 22 групиНВК «ШЕЛ»м. львова степась мар’яна


title: Презентація на тему «Сорти винограду в Україні»

text:
Сорти винограду в Україні
Виконала:
Шманай Тетяна
42-Е


Презентація на тему «Сергій Параджанов» (варіант 1)


Презентація на тему «Роль грошей у суспільстві» (варіант 1)


title: Презентація на тему «Микола Григорович Холодний»

text:
Розмаїтого Дмитра, 10-А клас
Микола Григорович Холодний
Видатний український ботанік, фізіолог рослин, мікробіолог, засновник вітчизняної школи фізіологів рослин, академік Всеукраїнської академії наук.
Народився у російському місті Тамбові, де його батько учителював у місцевій гімназії.
У 1900 р. після закінчення з золотою медаллю гімназії Микола Холодний вступив до університету св. Володимира (нині Національний університет ім. Т.Г. Шевченка) на природниче відділення фізико-математичного факультету.
Після завершення навчання Холодний залишився на факультеті для підготовки дисертації і подальшої викладацької роботи. У 1909 р. майбутній учений прочитав пробні лекції з мікробіології і йому було присвоєне звання приват-доцента з правом читання лекцій на кафедрі фізіології рослин. Упродовж сорока років Микола Григорович викладав мікробіологію в університеті.
Значні дослідження академік М.Г. Холодний провів у галузі мікробіології. Вивчаючи мікроорганізми водойм і ґрунту він застосував власні методи. Тепер ними користуються мікробіологи всього світу.

Холодному належать оригінальні гіпотези щодо виникнення органічних речовин на Землі абіогенним шляхом. У світоглядно-філософських працях учений порушує кардинальні питання взаємовідносин людини і природи, місця людини в космосі та проблеми сталого гармонійного розвитку. Свої філософські погляди він узагальнив у книзі «Думки натураліста про природу і людину».
Микола Григорович Холодний жив для науки, усього себе віддаючи улюбленій роботі. Ім’я вченого у 1971 р. присвоєне Інституту ботаніки АН України.
З 1972 р. в Академії Наук УРСР заснована премія імені М.Г. Холодного, яка присуджується за видатні праці у галузі ботаніки і фізіології рослин. Перший президент Академії Наук України В.І. Вернадський називав М.Г. Холодного одним з найбільших вітчизняних біологів.


title: Презентація на тему «Байкеры» (варіант 3)

text:
Подготовили
Ученицы 11-А класса
Энергодарского МЛ
Кобец Варвара
И Григорьева Анна
Байкеры
Ба́йкеры— любители и поклонники мотоциклов. В отличие от обычных мотоциклистов, у байкеров мотоцикл является частью образа жизни. Характерным также является объединение с единомышленниками на основе этого образа жизни
Байкерское движение зародилось в 1950-х годах в США, проникло в Европу и Россию в 1970-х (в СССР в 1980-х годах их называли «рокеры»), какое-то время входило в состав субкультуры, когда байкеры были разделены на несколько агрессивных и враждующих группировок.
До недавнего времени понятие «байкер» распространялось исключительно на владельцев чопперов и непременно ассоциировалось с вынесенным далеко вперёд передним колесом, обилием хрома, кожи, длинными волосами и бородой мотоциклиста. Однако, с конца 90-х годов на дорогах всё чаще стали появляться мотоциклы с высокооборотистыми двигателями и улучшенной пластиковыми обтекателями аэродинамикой — спортбайки. На протяжении долгого времени спортбайкеры не признавались «истинными» байкерами как члены байкерского сообщества, даже такой жест, как приветственное поднятие руки при встрече на дороге, на них не распространялся.
Стереотипный внешний вид байкера: «косуха» (кожаная куртка с замком наискосок) или кожаная мотокуртка (часто поверх мотокуртки надевается джинсовая или кожаная жилетка без рукавов с «цветами» (символикой) мотоклуба), кожаные штаны. Байкеры часто отпускают длинные волосы, усы, бороды. Для защиты глаз от ветра носят очки, нередко игнорируют шлемы
Символика Байкров
Изображение черепа ( символ безстрашия перед смертью)
Татуировки  ( обычно с мотоциклами)
13 (В книге Хантера С. Томпсона упоминается, что нашивка в виде числа 13 означает употребление марихуаны (в английском алфавите буква «M» тринадцатая по счету).
Железный крест. Перенят у американских пилотов после Второй мировой войны, когда, собственно, и возникло байкерское движение. Надев награды врага, лётчики выражали протест против американской власти.

Наиболее уважаемыми среди байкеров считаются мотоциклы, сделанные своими руками с умением и богатой фантазией. Чаще всего они относятся к классу чопперов, или кастомов (собранный вручную мотоцикл с использованием большого количества тюнинговых  запчастей), сильно отличающийся от сошедшего с заводского конвейера и имеющий ярко выраженную индивидуальность. Некоторые клубы выставляют определённые требования к объёму двигателя (например, не менее 750 см³) или марке мотоцикла.
Наиболее популярной тема байкеров как outlaw в массмедиа была в середине 60-х и начале 70-х годов XX века. К настоящему времени этот образ угасает, постепенно теряя популярность в массах и уступая его более пафосным, «модным», современным молодёжным течениям, особенно связанными с так называемыми «спорт-байками». За редким исключением современные мотоциклисты не имеют даже малейшего представления, как нужно вести себя в той или иной ситуации и как поддерживать имидж истинного байкера.
Конец


title: Презентація на тему «Науково-технічна революція, освіта і наука»

text:
науково-технічна революція, освіта і наука
Презентація

Друга половина 1950-х — перша половина 1960-х років — найдинамічніша доба в історії української науки. Саме тоді було створено багато нових установ, особливо в напрямах, яких потребував розвиток військово-промислового комплексу. Характерною особливістю розвитку науки стало наближення мережі науково-дослідних установ до виробничої бази.

Інститут електрозварювання ім. Є. Патона розробляв нові технології автоматичного зварювання, що вивело СРСР на перше місце у світі в галузі зварювальної техніки. В Інституті проблем матеріалознавства, заснованому в 1955 p., розроблялася прогресивна технологія порошкової металургії. Того ж року організований Інститут металофізики. Його вчені створили жароміцні сплави для реактивної техніки.

Історичний факт
Щорічно кількість науково-дослідних установ збільшувалася. Якщо на початку 1951 р. в республіці налічувалося 462 наукові установи, де працювали понад 22 тис. науковців, то в 1958 р. їх число зросло до 487, а кількість наукових співробітників до 36,5 тис.

Головним науковим закладом республіки була Академія наук УРСР, яку з 1962 р. очолив академік Борис Патон.

До складу АН УРСР уходили Київський, Донецький, Дніпропетровський, Харківський, Південний (з центром в Одесі) та Західний (з центром у Львові) наукові центри, які об’єднували понад 80 науково- дослідних установ. У них працювали понад 80 тис. науковців. Крім наукових установ АН УРСР, у республіці діяла широка мережа галузевих і університетських науково- дослідних організацій і підрозділів: кафедр, лабораторій, науково-дослідних інститутів, секторів тощо. Згідно зі статутом 1963 p., АН УРСР підпорядковувалася Раді міністрів УРСР та Президії АН СРСР.

У 1955 р. був створений Інститут радіофізики та електромеханіки, у 1960 р. — Фізико-технічний інститут низьких температур, у Києві запрацював дослідницький атомний реактор.

Учені харківських інститутів спеціалізувалися в галузі металургії, ядерної фізики, ядерної енергетики, керованих термоядерних реакцій тощо. Науковці цих закладів узяли участь у виконанні програми з розвитку ядерної енергетики, якою керував відомий радянський фізик-ядерник Ігор Курчатов.

Помітних успіхів в Україні досягла
кібернетика. У 1957 р. в складі АН УРСР
 почав діяти Обчислювальний центр на чолі з Віктором Глушковим. Він працював над створенням обчислювальних машин для управління виробничими процесами, розробляв теорію швидкодіючих ЕОМ. Звичайно, кібернетики того часу займалися також оборонною тематикою: створенням приладів для наведення на ціль літаків-винищувачів і зенітних ракет, визначення координат точки запуску ворожих ракет.

Українські науковці та інженери спроектували та збудували цифрову машину «Київ» (1960), першу в СРСР машину широкого профілю «Дніпро» (1961), машини «Промінь» (1962), «Мир» (1964) та ін. У 1962 p., ураховуючи кваліфікацію співробітників та наукові досягнення, Обчислювальний центр був перейменований на Інститут кібернетики АН УРСР. За цикл праць з теорії цифрових автоматів директор інституту академік В. Глушков був відзначений Ленінською премією. Під його керівництвом укладена та видана українською мовою перша у світі «Енциклопедія кібернетики».

Над замовленнями ВПК активно працював Інститут механіки. Він займався розробкою рекомендацій щодо подолання вібрацій корпусів міжконтинентальних балістичних ракет, теорією конструктивної міцності пластмас для ракетної техніки, проектованої Дніпропетровським конструкторським бюро «Південне».

Світового визнання досягнули українські учені в галузі точних наук. Серед них надзвичайно вагоме місце займали розроблені наприкінці 1950-х років академіком Миколою Боголюбовим нові методи квантової теорії поля та статичної фізики. Це дало змогу обґрунтувати теорію надтекучості та надпровідності.

Відповідно до потреб оборонної
галузі швидко розвивалися різні
напрями фізичної науки.
Фундаментальні дослідження
проводились у галузі фізики твердого
тіла та низьких температур, фізики напівпровідників, радіофізики, теоретичної й експериментальної ядерної фізики, фізики плазм і керованого термоядерного синтезу, астрономії та радіоастрономії. Інститут фізики в 1960 р. ввів у дію ядерний реактор, що дало можливість розвивати дослідження фізики атомного ядра. Того ж року на базі Інституту фізики було створено Інститут напівпровідників. Колектив Українського науково-дослідного конструкторсько-технологічного інституту синтетичних надтвердих матеріалів АН УРСР у 1961 р. вперше у світі одержав штучні алмази.


title: Презентація на тему «Види юридичної відповідальності» (варіант 1)

text:
Види юридичної відповідальності
Підготувала
Учениця 10-А класу
Полюхович Оксана
Юридична відповідальність – це специфічні правовідносини між державою і правопорушником, що характеризуються засудженням протиправного діяння  і суб’єкта правопорушення, покладанням на останнього обов’язку зазнати несприятливих наслідків за скоєне правопорушення.

Підставами притягнення до юридичної відповідальності є:
Види юридичної відповідальності
Кримінальна
Адміністративна
Цивільно-правова
Дисциплінарна
Матеріальна
Конституційна
Кримінальна (юридична підстава — КПК)
настає за вчинення злочинів, вичерпний перелік яких міститься в КК кодексі, тобто встановлюється лише законом, настає з моменту офіційного обвинувачення, реалізується виключно в судовому порядку.

Заходи кримінальної відповідальності — жорсткі заходи кримінального покарання, які впливають на особу винного  (позбавлення волі, виправні роботи без позбавлення волі та ін.);
застосовуються лише в судовому порядку.

Правозастосовний акт — вирок.

Адміністративна (юридична підстава — КпАП України)
накладається за адміністративні правопорушення органами державного управління (органами так званої адміністративної юрисдикції) до осіб, що не підпорядковані їм по службі.
Заходи адміністративної відповідальності — попередження, штраф, адміністративний арешт, позбавлення спеціальних прав (наприклад, прав водія) і т.ін.
Правозастосовний акт — рішення

Цивільно-правова (юридична підстава — ЦПК)
настає з моменту правопорушення — невиконання договірного зобов'язання майнового характеру у встановлений строк або виконання неналежним чином, заподіяння позадоговірної шкоди (цивільно-правової проступку) або здоров'ю чи майну особи.
Її особливість полягає у добровільному виконанні правопорушником відповідальності без застосування примусових заходів. Державний примус використовується у разі виникнення конфлікту між учасниками цивільних правовідносин.
Питання про притягнення суб'єкта (фізичної або юридичної особи) до цивільно-правової відповідальності вирішується судом, арбітражним судом або адміністративними органами держави за заявою учасника правовідносини або потерплого.
Заходи цивільно-правової відповідальності — відшкодування майнових втрат, скасування незаконних угод, штраф, пеня та інші міри, які полягають у примушуванні особи нести негативні майнові наслідки.
Правозастосовний акт — постанова.

Дисциплінарна(юридична підстава — КЗпП України)

накладається адміністрацією підприємств, установ, організацій (особою, що має розпорядчо-дисциплінарну владу над конкретним працівником) внаслідок вчинення дисциплінарних проступків:
1) відповідно до правил внутрішнього трудового розпорядку;
2) в порядку підпорядкованості;
3) відповідно до дисциплінарних статутів і положень.
Реалізується виключно в рамках службової підпорядкованості.
Засоби дисциплінарної відповідальності: догана, пониження в посаді, звільнення.
Правозастосовний акт — наказ.

Матеріальна (юридична підстава — КЗпП України)
настає за вчинене майнове правопорушення, шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації робітниками та службовцями при виконанні ними своїх трудових обов'язків.
Притягає до відповідальності адміністрація підприємства.
Захід матеріальної відповідальності — грошове стягнення.
Правозастосовний акт — наказ.

Конституційна (юридична підстава — Конституція)
настає за порушення норм Конституції України. Маючи високий ступінь нормативної концентрації та ціннісної орієнтації, норми Конституції є нормами прямої дії.
Питання про притягнення суб'єкта (фізичної або юридичної особи) до конституційно-правової відповідальності вирішується судом

Юридичними підставами відповідальності є:

— міжнародний договір;
 — міжнародний порядок;
 — рішення міжнародних судів і арбітражів;
 — резолюції міжнародних організацій (наприклад, статті 24 і 25 Статуту ООН установлюють юридичну відповідальність для всіх держав-членів ООН рішень Ради Безпеки ООН);
 — односторонні міжнародно-правові зобов'язання держав, що встановлюють юридично обов'язкові правила поведінки тільки для держави, що взяла такі зобов'язання, (у формі нот, заяв, декларацій і т.д.).

Підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності
у зв’язку з дійовим каяттям – тобто особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості, щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду;

у зв’язку з примиренням винного з потерпілим та відшкодуванням завданих особою, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості, збитків або усуненням заподіяної шкоди;

у зв’язку з передачею на поруки – особу, яка вперше вчинила злочин та щиро покаялася, може бути звільнено від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу підприємства, установи чи організації за їхнім клопотанням за умови, що вона протягом року з дня передачі її на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку;

у зв’язку із закінченням строків давності – особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минули відповідні встановлені кримінальним кодексом строки.

Підстави звільнення від адміністративної відповідальності:
давність притягнення до адміністративної відповідальності;
передача  матеріалів справи на розгляд товариського суду, громадської організації чи трудового колективу;
обмеження усним зауваженням при вчиненні незначного адміністративного правопорушення.

Система законодавства передбачає обставини, які виключають юридичну відповідальність за нанесену шкоду і зовнішнє начебто протиправне діяння.
Обставини звільнення від юридичної відповідальності передбачаються в трудовому, адміністративному, кримінальному та інших галузях законодавства.

У цивільному праві існують випадки виключення відповідальності, звільнення від відповідальності і її  обмеження. Виключає відповідальність за завдання шкоди необхідна оборона. Крайня необхідність цивільної відповідальності не виключає, але розсуд суду з урахуванням обставин може бути підставою повного або часткового звільнення від відповідальності. У цивільному праві у разі порушення обставин - збитки при завданні шкоди особі, майну громадянина, майну юридичної особи повинні відшкодовуватися у повному обсязі.
У деяких випадках законом може бути встановлена обмежена відповідальність за зобов'язанням, наприклад відповідальність автора за авторським договором.


title: Презентація на тему «Australia» (варіант 10)

text:
Australia
Flag
Coat of Arms
Commonwealth of Australia
Canberra is the capital city of Australia
History
Exploration of what was then New Holland by Europeans until 1812
Portrait of Captain James Cook, the first European to map the eastern coastline of Australia in 1770.
Location and Geography
Climatic zones in Australia
Topographic map of Australia
Government
Parliament House, Canberra was opened in 1988
Government House, Canberra, also known as "Yarralumla", is the official residence of the Governor-General.
Tony Abbott, Prime Minister of Australia
 Queen Elizabeth II
Governor-General of Australia
States and territories
Australia has six states:

- New South Wales (NSW),
Queensland (QLD),
 South Australia (SA),
 Tasmania (TAS),
Victoria (VIC) ,
Western Australia (WA)

and two major mainland territories:
the Australian Capital Territory (ACT),
the Northern Territory (NT).
Language
People and Society
Population
 - 23,671,000
Ethnic groups:
white - 92%,                                    Asian - 7%,                                aboriginal and other - 1%
Religion In Australia: Statistics
St Mary's Catholic Cathedral, Sydney, built to a design by William Wardell. About a quarter of Australians are Roman Catholic.
Sydney  is the state capital of New South Wales and the most populous city in Australia.
The presentation was prepared by:
Derkach Katheryna


Презентація на тему «Історичний портрет Франкліна Делано Рузвельта»


Презентація на тему «Функції підприємця та складники підприємницької діяльності»


title: Презентація на тему «Здоровый образ жизни» (варіант 1)

text:
Выполнила ученица 10–Т класса Боровикова Богдана
Что такое здоровый образ жизни (зож)?
ЗОЖ - это концепция жизнедеятельности человека, направленная на улучшение и сохранение здоровья с помощью соответствующего питания, физической подготовки, морального настроя и отказа от вредных привычек.

Формирование здорового образа жизни осуществляется на трёх уровнях:
10 советов здорового образа жизни:

Закон  труда:

Спасибо за внимание  


title: Презентація на тему «Міжнародна валютна система. Формування валютного курсу»

text:
Міжнародна валютна система. Формування валютного курсу
Виконала учениця 11-А класу, Фурдиш Вероніка

   Міжнародні валютні відносини – це сукупність економічних відносин між країнами, юридичними і фізичними особами, міжнародними економічними, фінансово – кредитними організаціями з приводу функціонування і розвитку валюти.

Бреттон – Вудська валютна система
(золотодолоровий стандарт)
Основні положення:
 Світовими грошима вважалися золото і долар;
 казначейство США зобов'язувалося обмінювати долари центральним банкам та урядовим установам інших країн та встановленим офіційним курсом 1934 р.;
Всі валюти твердо прив'язувалися до долара;

     У 1976 р. в Кінгстоні  відбувся перехід  до якісно нової світової валютної системи, в основі якої такі принципи:

Перехід до “плаваючих” курсів та перетворення спеціальних прав запозичень на світовий грошовий еталон, на головний резервний актив та міжнародний засіб розрахунків і платежів;
Юридичне закріплення процесу демонетизації золота;
Посилення міждержавного валютного регулювання;

   Світова валютна система включає валютний механізм – тобто правові норми та інститути, які ці норми виробляють і представляють, а також систему міжнародних  валютних відносин, тобто зв'язки, які виникають  між різними суб'єктами  міжнародних економічних відносин на валютних ринках

Конвертованість валюти – здатність однієї валюти обмінюватися на інші. Валюти бувають:
Вільно конвертовані – це валюти, які вільно й необмежено обмінюються на інші валюти. Це валюти країн, які повністю скасували валютні обмеження як для президентів, так і для резидентів
Частково конвертовані – це валюти, які обмінюються тільки на деякі інші валюти. Це валюти країн,які скасували валютні обмеження не за всіма валютними операціями або тільки для нерезидентів
Неконверновані валюти – це валюти, які функціонують тільки в межах однієї країни й  не обмінюються на інші валюти. Це валюти країн, які повністю зберігають валютні обмеження за всіма валютними операціями

   У межах поняття конвертованості валют існує поняття резервної валюти.
   Резервна валюта – це валюта, яка використовується для обслуговування міжнародних розрахунків під час завнішьоторговельних операцій, іноземних інвестицій і при визначені світових цін.
   Роль резервних валют виконують долар США, фунт стерлінгів, євро та японська ієна.

Валютний курс – це ціна грошової одиниці однієї країни, яка виражена в грошовій одиниці інших країн
Розрахунки здійснюються через банки, які розглядають валютні операції як один зі способів отримання доходу. У зв'язку з цим при котируванні валюти банки встановлюють два курси:
Курс покупця – курс, за яким банк купує валюту;
Курс продавця – курс, з яким банк продає валюту;

Банки використовують пряме і непряме котирування валют

При укладанні угод купівлі – продажу на валютному ринку використовують такі види курсів:

На курс валют впливають:
 Рівень конкурентоспроможності національних товарів на зовнішніх ринках;
 Темпи інфляції;
 Відмінність відсоткових ставок у різних країнах;
 Державна політика;


title: Презентація на тему «Гендерне насилля»

text:
Гендерне насилля
Підготувала
учениця 11-Б класу Криворізької гімназії №127
Катлан Анастасія
Науковий керівник
Пшенична С.М.
Заступник директора, вчитель біології та медицини
 Мета дослідження: розкрити поняття насильства в учнівському середовищі, як першого кроку до проявів гендерного насилля в майбутньому; розвивати навички ефективного спілкування, конструктивної взаємодії з однолітками.
 Актуальність роботи: гендерне насилля все дедалі частіше зустрічається в різних сім’ях: і з високим доходом, і з малим, з великою кількістю дітей, і взагалі в бездітних. Дитина, яка виявляє насилля до інших, або є жертвою насилля ще в школі, потенційно буде проявляти насилля до членів своєї родити в майбутньому.
 Гіпотеза: вчасно виявлене насилля серед підлітків, та вчасно вжиті заходи, щодо його усунення, зменшить емоційну напруженість всього класу, сприяє розвитку здорової психіки учнів, полегшить виховну роботу.
 Гендерне насильство – це насильство, яке чинить людина однієї статі над людиною іншої статі.
 Результати психологічних досліджень свідчать про те, що в навчальному закладі багато дітей і підлітків є жертвами нападів, знущань та цькувань з боку однокласників.
Найбільш частіше жертвами шкільного насильства стають діти, які мають:
• фізичні недоліки – носять окуляри, проблеми з слухом, порушенням рухового апарату та ін.;
•особливості поведінки – замкнуті діти або діти з імпульсивною поведінкою;
•особливості зовнішності – руде волосся, великі вуха; криві ноги; особлива форма голови, вага тіла (повнота, худоба);
• нерозвинуті соціальні навички;
•страх перед школою;
• відсутність досвіду життя в колективі (домашні діти).

 В даний час визнаються чотири основних види гендерного насильства:
Сексуальне насильство,
Фізичне насильство,
Психологічне насильство,
Економічне насильство.
Міжнародна кампанія «16 днів проти гендерного насильства» (25 листопада – 10 грудня) ініційована у 1991 році Центром жіночого Глобального Лідерства.
 Підтемами кампанії є:
•Сексуальне та ґендерне насильство з боку агентів держави, зокрема, поліції або військових
•Поширення ручної вогнепальної зброї та її роль в насильстві в сім'ї
•Сексуальне насильство під час і після конфлікту

Шістнадцятиденний період кампанії охоплює наступні важливі дати:
   25 листопада - Міжнародний день боротьби з насильством щодо жінок
   1 грудня - Всесвітній  день боротьби зі СНІДом
   2 грудня - Міжнародний день боротьби з рабством
   3 грудня - Міжнародний день людей з обмеженими фізичними можливостями
   5 грудня - Міжнародний день волонтера
   6 грудня - Вшанування пам’яті студенток, розстріляних у Монреалі
  9 грудня - Міжнародний день боротьби з корупцією
  10 грудня - Міжнародний день прав людини

Тема: поняття насильства в учнівському середовищі. Навички протидії насильству.
Мета: розкрити поняття насильства в учнівському середовищі, розвивати навички ефективного спілкування, конструктивної взаємодії з однолітками. Формувати навички протидії насильству, стимулювати прояв емоційних станів, усвідомити їх зміст та причини, формувати згуртованість колективу.

Методика «Незакінчені речення»»
(модифікація методики, поданої у брошурі Л. Солнцевої, Т. Галкіної. Метод дослідження особистості учня.)
  У дослідженні взяли участь 123 учня 10 – 12 років, з них дівчаток – 65, хлопчиків – 58.
•я відчуваю, …що мої однокласниці мене не поважають (Аня Я., 12 р.); … що в нашому класі мене не люблять, а в іншому класі все буде добре (Яна С., 11 р.); …
Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Шарль де Голль» (варіант 1)

text:
Шарль де Голль (22 листопада 1890 — 9 листопада 1970)
Я вільний француз.Я вірю в Бога і в майбутнє моєї батьківщини. Я не належу нікому. Я маю місію, одну тільки місію — боротися далі за звільнення моєї батьківщини. Урочисто присягаюся, що не належу до жодної політичної сили, не підтримую жодного політика, ким би він не був — чи то центристом, чи то консерватором, чи то лівим. Я маю лише одну мету: звільнити Францію.
— Шарль Андре Жозеф Марі де Голль, З «Єгипетського щоденника», 20 квітня 1941 року
Шарль де Голль ( 1890-1970 рр.) – один з найбільших політичних і державних діячів Франції, народився 22.11.1890 року у місті Ліллє. Його батько викладав філософію і літературу в паризькому коледжі єзуїтів. Батьки своїх п’ятьох дітей виховували в дусі католицизму і патріотизму.
1901 року де Голль розпочав навчання в коледжі, а 1909 р. поступив до військового училища Сен-Сир. У званні молодшого лейтенанта закінчив Сен-Сир із відмінною атестацією. Продовжив освіту у Вищій військовій школі в Парижі.
Учасник Першої світової війни, яку закінчив у званні капітана. Після завершення навчання 1925 року переходить на роботу до кабінету маршала Петена. 1937 р. йому присвоюють звання полковника й призначають командиром танкового полку в місті Мец. 1940 р. надають звання бригадного генерала та призначають заступником військового міністра.
Під час Другої світової війни де Голль у Лондоні заснував патріотичну організацію “Вільна Франція” ( з 1942 р. “Змагаюча Франція” ), яка примкнула до антигітлерівської коаліції.

 У 1944 –1946 рр. – голова Тимчасового уряду Франції.
З 1947 р. керував діяльністю заснованої ним політичної партії “Об’єднання французького народу” ( ОФН ). У 1958 р. глава уряду Франції.
21 грудня 1958 р. обраний президентом Французької Республіки. 1965 р. переобраний на повторний термін. Після поразки на референдумі 28 квітня 1969 р. добровільно пішов у відставку.
«Вільна Франція» (фр. «La France libre»)
— офіційна назва (до липня 1942) сформованого під час Другої світової війни руху, що ставив на меті боротьбу за звільнення Франції від німецької окупації та режиму Віші.
У липні 1942 року організація змінила назву на «Франція, що бореться». Координаційний центр руху розташовувався в Лондоні.
У 1944 році брала участь у операції «Нептун»
Внутрішня політика
Тимчасовий уряд прагнув поліпшити економічне становище країни. У 1944 – 1945 рр. було націоналізовано ряд вугільних шахт, заводи авіаційних компаній, автомобільної фірми “Рено”, окремі значні фірми, підприємства енергетики, морський транспорт, Французький банк і чотири найбільших кредитних банки. Збільшувалась зарплата робітникам і службовцям, пенсії ветеранам війни, скасовувалися податки на зарплату малооплачуваних робітників. Колабораціоністи ( особи, які співробітничали з фашистами ) виганялися з державного апарату. Корінне населення колоній допускалося до адміністративних посад у себе на батьківщині; деякі його представники могли обиратися до французького парламенту.
 Дії Тимчасового уряду де Голля в 1944-1946 рр. сприяли відродженню французької держави в нових історичних умовах.
Однією з першочергових проблем повоєнної Франції було питання про новий конституційний устрій. Його мали вирішити Установчі збори, вибори до яких було призначено на 21 жовтня 1945 р. Одночасно в країні проходив референдум, який мав на меті визначити статус і повноваження майбутнього парламенту, а також виявити ставлення до політичної системи Третьої республіки. Референдум відкрив ідею повернення до Третьої республіки.

13 листопада 1945 р. Установчі збори знову обрали генерала де Голля главою Тимчасового уряду. У грудні уряд представив на обговорення бюджет на 1946 р. Депутати-соціалісти запропонували скоротити на 20 % військові витрати. Їх підтримали комуністи. Генерал рішуче протестував, він був переконаний у нездатності коаліційного уряду справитися з труднощами економічного й міжнародного порядку, які очікували країну. 20 січня 1946 р. він зробив заяву про відставку. Главою уряду було призначено соціаліста Ф. Гуена. До уряду увійшли сім соціалістів, шість комуністів, шість католиків. У Франції розпочався період правління трьохпалатного блоку.

 “Народно-Республіканський рух” спільно з іншими партіями Установчих зборів розробили проект, який у вересні 1946 р. Установчі збори прийняли як новий проект конституції. Його було схвалено в результаті референдуму, що відбувся 13 жовтня.

 За новою конституцією парламент поділявся на дві палати – Національні збори і Раду республіки. В руках першої палати була, власно кажучи, зосереджена вся влада. Вона приймала закони і контролювала діяльність уряду. Президентові республіки, якого обрали на сім років, надавалися другорядні функції. 24 грудня 1946 р. нова конституція набрала сили.

 16 січня 1947 р. відбулися вибори президента Французької республіки. Ним став правий соціаліст Венсан Оріоль. Так розпочала своє існування Четверта республіка.
Четвертій республіці дісталася дуже складна “економічна спадщина”. Першому урядові на чолі з соціалістом Полем Рамадьє були потрібні великі капіталовкладення для пожвавлення економіки. За умов їхнього дефіциту уряд Четвертої республіки провадив політику “програмування економічного розвитку”, що передбачало надання кредитів, податкових пільг, державних замовлень тощо. Щодо приватного капіталу програмування мало рекомендуючий характер.
Як наслідок прискорилися темпи економічного розвитку країни. 1948 р. промисловість перевершила довоєнний рівень, а в 1958 р. випуск промислової продукції зріс у 2,5 рази порівняно з довоєнним рівнем. У сільському господарстві цей рівень було досягнуто в 1950 р. Вже 1947 р. уряд схвалив перший план модернізації і реконструкції економіки, а з 1954 р. – другий. Виникли нові галузі промисловості – атомна, електронна, хімічна, нафтодобувна й нафтопереробна.
 У квітні 1947 р. з ініціативи де Голля виникла нова партія “Об’єднання французького народу” ( РПФ ). Генерал кинув виклик Четвертій республіці, вирішив стати на шлях відкритої боротьби за втілення в життя своїх ідей. РПФ не мало програми – її заміняли “ударні ідеї”. Головна полягала у вимозі скасування конституції 1946 р. і встановленні сильної, незалежної від партій виконавчої влади країни.

 У 1951-1956 рр. у Франції при владі були правоцентристські уряди ( МРП, радикали, “незалежні”). Всього за час існування Четвертої республіки змінилося 25 кабінетів міністрів.

 У травні 1958 р., коли криза в Алжирі досягла апогею, генерал передав до друку декларацію, в якій говорилося, що він готовий взяти на себе владу в разі надання йому особливих повноважень.

 1 червня 1958 р. більшість Національних зборів затвердила де Голля главою уряду. 2 червня де Голль одержав надзвичайні повноваження і розпустив Національні збори. Четверта Республіка назавжди пішла в історію.

 Нова конституція Франції, прийнята 28 вересня 1958 р., значно звузила повноваження парламенту і значно розширила права президента. Глава держави практично одержав можливість одноосібно визначати внутрішню і зовнішню політику країни. 21 грудня 1958 р. президентом Французької республіки було обрано Шарля де Голля, прем’єр - міністром став М.Дебре ( 1959-1962 рр.).

 Режим П’ятої республіки вирізнявся посиленням втручання держави в сферу економіки і соціальних відносин. У 60-ті роки практично зник зовнішньоторговельний дефіцит.
 зовнішня політика
У зовнішній політиці де Голль мав на меті три основних завдання:
відродити велич Франції,
 зміцнити її незалежність і самостійність,
послабити вплив США в Європі.
Негативно ставлячись до комуністичного режиму, він пішов на зближення із СРСР, що створив противагу США. 1966 р. президент заявив про вихід Франції з військової організації НАТО при збереженні участі в політичних структурах Південно – Атлантичного блоку. Де Голль приділяв першорядну увагу модернізації збройних сил, їхньому оснащенню сучасною зброєю. Франція створила атомну бомбу, атомні підводні човни, балістичні ракети. Президент заперечував проти перетворення ЄЕС на національну організацію й наполягав на створенні “Європи батьківщин”, виступав проти приєднання до ЄЕС Великої Британії, вважаючи її провідником впливу США в Європі. Здійснюючи курс на зближення з ФРН, він залишався принциповим і послідовним противником неофашистських і реванфашистських тенденцій.
Висновок:
За роки правління де Голля виробництво значно зросло, тоді як реальна заробітна плата зростала повільніше. У зв’язку з перебудовою промисловості збільшилась кількість безробітних. Постійно зростали податки. До 1968 р. усі категорії населення були незадоволені соціально-економічною політикою уряду. У травні – червні 1968 р. політична криза в країні вилилася в гостру сутичку робітничого класу, демократичних сил з силами урядових військ. Початок подіям поклали студентські виступи.

 Прем’єр – міністр Ж.Помпіду вирішив піти на поступки. Він розпочав переговори з профспілками і підприємцями. Але становище залишалося напруженим. 30 травня де Голль виступив із промовою по радіо і телебаченню, в якій стверджував, що над Францією нависла погроза комуністичної диктатури, і оголосив про розпуск Національних зборів. Того ж дня у Парижі відбулася маніфестація на знак солідарності з де Голлем.

 На виборах, які відбулися в червні 1969 р., президентом було обрано Ж.Помпіду. На президентських виборах 1974 р.(після смерті Ж.Помпіду) президентом було обрано послідовника де Голля Жискар д’Естена.

 У міжнародних відносинах Франція проголосила курс на прискорення політичного об’єднання Європи, поліпшувалися відносини із США, тривало співробітництво з СРСР.


Презентація на тему «Архитектура Праги»


title: Презентація на тему «Сніговик»

text:
Сніговик

Сніговик (він же - «Снігова баба») — проста сніжна скульптура створювана взимку — здебільшого дітьми.
Ліплення сніговиків — з давніх часів дитяча зимова гра.

Походження Сніговика
Походження сніговика неясне. Та все ж, Боб Екштейн, автор «Історії сніговика», дослідивши художні зображення в європейських музеях, картинних галереях і бібліотеках, стверджує, що сніговики відомі з середньовічної доби. Найбільш ранній документ — ілюстрації на берегах (полях) книги під назвою Часослов за 1380 рік, знайденої у Королівській бібліотеці Нідерландів у Гаазі.
Імовірне зображення сніговика. Часослов, XIV ст.

Ілюстрація до дитячої книги Die Welt im Kleinen", 1867
Танок навколо сніговика. Манускрипт, 1511 р.
Тіло Сніговика
Найпростіший сніговик складається з трьох снігових куль, одержуваних шляхом ліпленнясніжок і накочування на них лежалого снігу. Найбільша куля стає черевцем сніговика, поменше - грудьми, а найменший - головою. Реалізації інших частин тіла можуть варіювати, але є канонічне уявлення про сніговика, якому реальні сніговики можуть не відповідати, але воно поширене в казках і мультфільмах.
“Костюм” Сніговика
Руки сніговика можуть бути представлені двома гілками, але іноді робляться символічні руки з двох невеликих грудок снігу. У "руки" сніговикові часто дається заступ або мітла яку встромляють в сніг поряд із фігурою. Іноді сніговик забезпечується двома ступнями зі сніжних грудок, які ніби визирають з-під поли його шуби. Канон вимагає, щоб ніс сніговика був зроблений з моркви , але в реальності сучасних умов частіше використовуються доступніші підручні матеріали (камінці, палички вугілля) якими позначаються і інші риси обличчя. На голову сніговикові іноді надягають відерце.
Сніговики-рекордсмени
У 2008 році, в місті Бетел, штату Мен, зробили сніговик висотою 37 м і вагою 6000 т.

Напередодні Різдва 2010 року англійським вченим Девідом Коксом спільно з колегами був створений символ сніговика з двох горошин сплаву олова розміром 0,01 мм . Ніс сніговика зроблений з платини, діаметр його становить всього 0,001 мм. Обличчя і посмішка сніговика були вирізані за допомогою сфокусованого пучка іонів.


title: Презентація на тему «Неоромантизм» (варіант 1)

text:
Неоромантизм
Неоромантизм

Неоромантизм (грец. neos — новий, молодий і франц. romantisme) — стильова течія модернізму, яка виникла в українській літературі на початку XX століття. Леся Українка називала його новоромантизмом.
 Неоромантизм яскраво виявився у ліриці та драматичних творах Лесі Українки, прозі О. Кобилянської, Миколи Хвильового, О. Довженка, Ю. Яновського, поезії Олександра Олеся, Є. Плужника, Б.-І. Антонича .
 Ця течія була, мабуть, найсильшою в новітній українській поезії. Неоромантики відмовилися від народницької тематики і поетики, шукали нових тем і засобів образного вираження. "Основними психологічними стимулами українського неоромантизму, — відзначає М. Неврлий, — було соціальне і національне визволення України в 1917 році, видимі перспективи нових культурних і політичних можливостей та масовий приплив творчих сил, що шукали свого динамічного вияву".
Неоромантизм зберіг риси класичного романтизму, зокрема конфлікт з дійсністю, який породжував гострий напружений сюжет. Неоромантики відкинули раціоцентризм, матеріалістичне сприйняття світу, на перше місце поставили чуттєву сферу людини, емоційно-інтуїтивне пізнання. Вони представляли свої ідеали в яскравих художніх образах, виняткових героїв у виняткових обставинах, зосереджували увагу на дослідженні внутрішнього світу людини. Неоромантики використовували засоби символіки, гіперболізацію, гру кольорів і півтонів, дбали про багатство ритміки і строфіки.

Неоромантизм національна течія української літератури. Вона пройшла два етапи розвитку: початок XX ст. (Леся Українка, Олександр Олесь) і 20-ті рр. XX ст. (Микола Хвильовий, М. Бажан, О. Близько, Є. Плужник). Неоромантизм не був чистим, він використовував прийоми символізму (загадковість, недомовленість), футуристичні звукові ефекти, урбаністичні пейзажі, елементи імажинізму, експресіонізму, необароко. М. Бажан репрезентує неоромантизм, поєднаний з необароко, використовує складні метафоричні сполуки, гру ритмів. Вершинним твором неоромантизму М. Бажана є збірка "Будівлі" — своєрідна філософія історії. У творах Миколи Хвильового, Є. Плужника і Д. Фальківського неоромантизм поєднується з імпресіонізмом, у прозі О. Кобилянської — із символізмом, Григорія Косинки — з неореалізмом, у поезії О. Влизька — з футуризмом. Засоби неоромантичної поетики використовують деякі шістдесятники (В. Симоненко, М. Вінграновський, Б. Олійник, Р. Лубківський).


Презентація на тему «Кінець світу»


title: Презентація на тему «Закон и справедливость»

text:
Закон и справедливость
«Задача уголовного суда состоит в исследовании преступного деяния и в справедливом приложении к человеку, признанному виновным, карательно закона. Но суд не механизм и не отвлечение от жизни, а живой и восприимчивый организм, приходящий в самое непосредственное и богатое разнообразными последствиями соприкосновение с явлением социума. Он осуществляется  судьей в общении с другими сотрудниками или единолично. На различных ступенях уголовного процесса, исследуя преступное дело и связывая с ним личность содеятеля, оценивая его вину и прилагая к ней мерило уголовной кары, наблюдая, чтобы эта оценка была совершаема по правилам, установленным для гарантии как общества, так и подсудимого, судья призван прилагать все силы ума и совести, знания и опыта, чтобы постигнуть житейскую и юридическую правду дела. Облекая эту правду в определённые формы, он должен способствовать, в каждом отдельном случае, восстановлению поколебленного правопорядка.»А. Ф. Кони «Статьи и заметки»
В ночь на 2 июля 2002 года из-за ошибки швейцарских наземных служб в небе столкнулись Ту-154 "Башкирских авиалиний" и грузовой Boeing компании DHL. В числе погибших были 45 российских детей, летевших на каникулы в Испанию. В феврале 2004 года уроженец Северной Осетии Виталий Калоев, потерявший в катастрофе жену Светлану, сына Константина и дочь Диану, убил авиадиспетчера Питера Нильсена, которого считали главным виновником трагедии.
За убийство Калоев был приговорен к 8 годам лишения свободы с отбыванием в швейцарской тюрьме, однако вскоре суд принял решение снизить срок до 5 лет. В ноябре 2007 года Калоев вернулся на родину, причем встречали его как героя.
Такими предстают нам события так называемого Дела Калоева, которое имело весьма большую огласку в то время.
Именно в этом случае мы сталкиваемся с противоречием справедливости и закона. По закону Калоев должен сидеть и Швейцарский суд поступает правильно, осудив Калоева как преступника. По справедливости же это была кровная месть. Лишившись семьи всех тех, кто был ему дорог, обвиняемый желает отомстить и совершить самосуд. Можно ли считать эти действия правильными? Конечно же, нет.
Принято утверждать, что закон  представляет собой совокупность установленных верховной властью правил поведения между людьми и является неким идеальным регулятором человеческих отношений, позволяющим создать и сохранить справедливое общество, в котором торжествует свобода и равенство.
Для того, чтобы понять, как следует относиться к тому или иному поступку человека, обществу и самому законодателю уже не нужно обращаться к нравственному чувству и культурным традициям – все предопределяет закон.
Почему же тогда закон и справедливость противоречат друг другу, хотя на самом деле должны были быть идентичными понятиями?
Очевидно потому, что современная правовая наука демонстрирует очевидный уклон в сторону методологии, ограничивающей область правовых исследований самим человеком – индивидуумом в частности или обществом в целом. Потому-то и становится возможным с точки зрения общественной морали указанный выше поступок Калоева, где в основе безальтернативной, абсолютной доминантой фигурирует личный интерес.
Никто не должен нарушать законы, даже если в какой то ситуации они являются несправедливыми, иначе это приведет к губительным последствиям, как для общества, так и для страны.


Презентація на тему «Вишивка гладдю»


title: Презентація на тему «Григорій Косинка» (варіант 1)

text:
Григорій Косинка

Григорій Михайлович Косинка
При народженні:  Григорій Михайлович
                                             Стрілець
Псевдоніми, криптоніми:  Косинка
Дата народження:       29 листопада 1899
Місце народження:с. Щербанівка, Обухівський повіт, Київська губернія
Дата  смерті:                  15 грудня 1934
Місце  смерті:                Київ
Національність:             українець
Громадянство:               СРСР
Мова творів:                   українська
Рід діяльності:               прозаїк
Роки активності:           1919—1934
Жанр:                               оповідання,     імпресіоністична    новела

      Зі спогадів  дружини Тамари Михайлівни Мороз-Стрілець про чоловіка: «дуже любив квіти..., а серед них... червоні косинці», по-науковому  - «плакун верболистий»      Тамара Михайлівна розповіла це, щоб знали: письменник узяв  псевдонім від квітки. Щоб не думали, що то хустинка.

 Косинка ← червоні косинці (квіти)
Дитячі рокиГригорій Косинка народився у бідній селянській родині в селі Щербанівка Обухівського повіту на Київщині .
Рід був давній, чумацький, але зубожілий — батько  щовесни ходив на заробітки косарем у херсонські степи.
Григорій змалечку пас людську худобу, а зимою ходив у сусіднє село до земської школи. «Краснянська школа — мій перший університет», — казав він згодом.
1908 році родина виїхала на Далекий Схід, оселившись на березі Амуру, почали будувати хату, проте вже через півроку повернулася на Батьківщину.
Малий Грицько полов буряки ,  працював у панській економії — погоничем худоби чи то робітником біля машини.
Читати його навчив дід по матері, Роман Онищенко.(«Кобзар», «Конотопська відьма Квітки-основ’ненка)

Освіта
1913 – початкова школа у с. Красному
1914 – Київ, вечірні гімназійні курси
1920—1922 навчався в Київському інституті народної освіти (КІНО), який так і не закінчив через матеріальну скруту
часто виступав на літературних вечорах, зібраннях Всеукраїнської академії наук (ВУАН) із читанням власних творів.

Фото і зворотній бік документа, що засвідчує особуГригорія Косинки (Стрільця). 1919 рік.
Літературне об’єднання ”Ланка”(згодом — МАРС — Майстерня революційного слова).
Зліва направо: Борис Антоненко-Давидович, Григорій Косинка, Марія Галич, Євген Плужник,Валер’ян Підмогильний, ТодосьОсьмачка.
Київ, вулиця Володимирська 49. 1925 рік.

1920 року, стає членом літературно-мистецької групи «Гроно»
 У літературно-мистецькому збірнику «Гроно»   опубліковано три новели Косинки — «Мент», «За земельку», «Під брамою собору».)

- 1922 з'явилася перша збірка Григорія Косинки «На золотих богів»
- робота у пресі
- відповідальним секретарем Всеукраїнського фотокіноуправління (ВУФКУ)
- сценаристом на Київській кінофабриці (зараз — Національна кіностудія художніх фільмів імені О.Довженка),
- У Державному видавництві України,
- на радіо: директором Харківського і Київського радіокомітетів
- Збірки:  «В житах» (1926), «Політика» (1927), «Вибрані оповідання»(1928, 1929)
переклади
Активна творча діяльність:  1919 - 1934

«У двадцяті роки оповідання Григорія Косинки — їй-бо, не перебільшую — з рук виривали» ,- згадував О.Ковінька
4 листопада 1934 викрадений органами НКВД СРСР.    Про це згадує його дружина …
Косинку засудили за звинуваченням у приналежності до організації, яка готувала терористичні акти проти  російських комуністів

Косинку вбили комуністи 15 грудня 1934 року.
Перед смертю він встиг передати дружині листа:

Арешт та загибель
Пробач, що так багато горя приніс тобі за короткий вік. Прости, дорога дружино, а простивши — прощай. Не тужи, кажу: сльозами горя не залити. Побажаю тобі здоров'я. Побачення не проси, не треба! Передачу, коли буде можливість, передай, але не часто. Оце, здається, все. Я дужий, здоровий
Реабілітація та вшанування пам'яті
18 грудня газети повідомили про страту Косинки. Наприкінці грудня 1934 року на квартирі                      М. Рильського зібралися письменники, аби вшанувати пам'ять убитого. Після цього, аж до часів «хрущовської відлиги», про Косинку не згадували.
1956 Андрій Малишко присвятив йому вірша:

Григорію Косинці
Ми тебе шукаєм по росинці
В Щербанівці, серед тополин,
І виходить мати у косинці
Виглядає, чи не прийде син.
Не приймав ти підлості нітрохи,
Прогримів, немов весняний грім,
І стоїть замучена епоха
Над безсмертним іменем твоїм.

Письменника реабілітовано 19 жовтня 1957 року посмертно  . У копiї довiдки за формою № 30, що зберiгається в архiвних фондах ЦНБ iм. Вернадського АН України, зазначається російською мовою:              «за отсутствием состава преступления»

Творча спадщина письменника складає 30 новел, оповідань, нарисів
Видання творів Г. Косинки  різних років


title: Презентація на тему «Силікатна промисловість»

text:
Силікатна промисловість
Силікатна промисловість — галузь промисловості яка займається переробкою сполук кремнію. Головними підгалузями силікатної промисловості є виробництво кераміки, скла та цементу.
Сировиною для силікатної промисловості є осадові породи які є перехідними від вапняків та доломітів до глин і вміщують вапняк, крейду, доломіт, кварцевий пісок, туф, трепел, кварцит тощо.
Скляне виробництво
Скло одержують з білого піску, вапняку й соди шляхом сплавлення суміші. Приблизний склад : Na2 CaSiO14 або  Na2O• CaO•6SiO2 У разі заміни Na2SiO3 на К2SiO3 одержують тугоплавке скло для хімічного посуду. Якщо замінити CaO на PbO, а Na2O на К2O, можна одержати штучний кришталь К2O• PbO•6SiO2
Цементне виробництво
Цемент одержують шляхом прожарювання суміші глини і вапняку . У вигляді піску SiO2 - давно відомий будівельний матеріал. Сировиною у цементному виробництві служить суміш глини з вапняком.Маса спікається з утворенням складних силікатів.Готовий продукт являє собою тонкий сіро-зелений порошок.
Керамічне виробництво
Сировиною для керамічного виробництва служать різного роду глини. Глина - тонкодисперсна гірська порода, що складається в основному з глинистих мінералів. Зазвичай в глинах міститься домішка кластіческого Геологія і зерен кварцу, польових шпатів і інших матеріалів, і аутигенна матеріалу - карбонатів, сульфатів, гідроксидів заліза і ін П.А. Земятчінскій визначав глини як гірські породи, здатні утворювати з водою пластичне тісто, що зберігає за висиханні надану йому форму, після випалу набуває твердість каменю. Глини характеризуються рядом властивостей, які враховуються при їх промисловому використанні
Порцеляна
Порцеляна — один із видів тонкої кераміки — білий матеріал, складається в основному з Si02, Al203 і К20. Як сировину для добування порцеляни використовують білу глину — каолін, кварцовий пісок і польовий шпат (К20 • Аl203 • 6Si02). Порцеляна має невелику пористість, через що вона водо- і газонепроникна, доволі високу механічну міцність і термостійкість, електроізоляційні властивості. З неї виготовляють санітарно-технічні вироби, електроізолятори, предмети побуту і художні вироби.
Фаянс
Фая́нс (або глиняна кераміка) — керамічний матеріал, схожий на порцеляну, покритий тонкою склоподібною плівкою — поливою. Під цією назвою в кераміці прийнято розуміти глиняні вироби з білої або кольорової маси з пористим (проникним для рідин) черепком, який в зламі має шорсткий землистий вигляд, а ззовні виріб покритий завжди глазур’ю, або поливою.
В основному складається з SiO2, Al2O3 i K2O.
З фаянсу виготовляють облицювальну плитку, посуд, художні вироби.


title: Презентація на тему «My Favourite English Writer» (варіант 2)

text:
My Favourite English Writer
Agatha Christie
Agatha Christie was born at Torquay , Devonshire. She was educated at home and took singing lessons in Paris. She began writing at the end of the First World War. Agatha Christie became generally recognised in 1926, after the publishing of her novel The Murder of Roger Ackroyd.
Her way to present the stories was quite different from that of her colleagues.  You can’t find much blood and violence in her stories. The reader has to solve the mystery and decide who the murderer is together with the author.
Agatha Christie is known around the world as the Queen of Crime. She wrote 78 crime novels, 19 plays and 6 romantic novels under the name of Mary Westmacott. Her books have been translated into 103 languages.
She is the third best-selling author in the world. Many of her novels and short stories have been filmed. The Mousetrap, her the most famous play, is now the longest-running play in history.

From 1971 to 1974, Christie's health began to fail, but she continued to write.
Agatha Christie died on 12 January on 1976 from natural causes.
Agatha Christie’s favourite way of murdering was poisoning.
Her novels are very popular now. Over 3 billion books by Agatha Christie were sold around the world.
Thank you for your attention