title: Презентація на тему «Українські театр та кіно 20 ст»

text:
Українські театр та кіно 20 ст.

Театр
Марко Кропивницький
Михайло Старицький
У 1885 р. «корифеї українського театру» розпалися на дві частини: однією керував Марко Кропивницький, другою - Михайло Старицький
Через кілька років на Україні діяло понад 30 мандрівних театрів
Український в 1907 театр дістав у Києві, у Троїцькому народному домі своє перше постійне приміщення.
У Львові продовжував діяти професійний театр «Руська бесіда».
Троїцький народний будинок, зараз Київський національний академічний театр оперети

Класичні п’єси М. Кропивницького, М. Старицького, І. Карпенка-Карого, проте театральні колективи дедалі частіше зверталися до творів Лесі Українки, І. Франка, Г. Хоткевича, а також російських і західноєвропейських класиків.

Основний репертуар театру :
Перший український фільм — «Запорізька Січ», зняв в 1911 Данило Сахненко.
Королевою екрану тих часів була Віра Холодна
Протягом 1912–1913 рр. у Львові було створено студії «Фабрика-фільм», «Кінофільм», «Полонія» та «Леополія»
Кінематограф
Марія Заньковецька
Віра Холодна
Кінематографісти надавали перевагу екранізації популярних українських вистав «Наталка Полтавка», «Москаль-чарівник», «Наймичка», «Богдан Хмельницький».

Основні сюжети кіно


title: Презентація на тему «Іван Антонович Кочерга»

text:
БІОГРАФІЯ.
Іван Антонович Кочерга.
Народився Іван Антонович Кочерга 6 жовтня 1881 р. в містечку Носівка на Чернігівщині в сім'ї залізничного службовця, що зумовляло часті переїзди. Лише 1891 p. їхня родина оселяється на постійне проживання в Чернігові, де 1899 р. він закінчує гімназію. Відтак їде доКиєва і вивчає право на юридичному факультеті. По закінченні університетських студій в 1903 р. повертається до Чернігова і стає на службу чиновником у контрольній палаті. З 1904 виступає з театральними рецензіями на сторінках чернігівських газет. 1910 р. пише першу п'єсу (російською мовою) «Пісня в келиху» (вперше поставлена в Харківському Народному театрі лише 1926 р. в перекладі П. Тичини під назвою «Легенда про пісню», п'єса успіху не мала). Нова п'єса — «Дівчина з мишкою» (рос. мовою, 1913) мала помітний, хоч і скандальний успіх.

1914 р. І. Кочерга переїхав у Житомир. П'єси російською мовою «Зубний біль сатани» (1922) та «Викуп (Весільна поїздка Марусі)» (1924) завершують певний етап драматургічного розвитку, в цей період творчого життя письменник починає писати українською мовою. 1925p. він завершує роботу над п'єсою «Фея гіркого мигдалю». 1927 р. — пише нову п'єсу «Алмазне жорно». 1928 р. — кілька п'єс, безпосередньо пов'язаних тематикою і проблематикою з тогочасною дійсністю. В цей період І. Кочерга з посади ревізора житомирської робсельінспекції переходить працювати літредактором у міську газету «Робітник», а згодом — у «Радянську Волинь».

Він пише комедію «Натура і культура» (1928), драму-феєрію «Марко в пеклі» (1928) і низку так званих «кооперативних» п'єс, типових для 20-х років агіток. Вистава «Марко в пеклі» в харківському Червонозаводському театрі (режисер В. Василько) мала успіх, але до самої п'єси рецензенти поставилися стримано. В 1929p. в Житомирі відбулися гастролі Другої державної української опери Правобережжя(липень-серпень), театру української Музкомедії і драми під керівництвом Д. Гайдамаки (жовтень-листопад) та інших колективів і окремих виконавців. І. Кочерга, який в попередні роки лише зрідка виступав у пресі, активізує свою критичну діяльність. З 14 липня по 9 серпня1929 p. він друкує в газеті «Робітник» 11 лаконічних, але глибокозмістовних рецензій на вистави театру української опери — це чи не більше, ніж за всі 1922 — 1928 pp. Він пише чимало п'єс: драматична поема «Свіччине весілля» (1930; інша назва «Пісня про Свічку»), водевіль «Ліза чекає погоди…» (виданий 1931 р.), п'єса «Майстри часу» (інша назва «Годинникар і курка», 1933). Драматичну поему «Свіччине весілля» поставлено лише 1935 р. в Запоріжжі й тільки після цього вона почала тріумфальний хід по сценах десятків театрів. П'єса «Майстри часу», попри те, що спочатку була відхилена українським реперткомом, на Всесоюзному конкурсі драматургічних творів у1934 p. дістала (під назвою «Годинникар і курка») третю премію.

1934 р. І. Кочерга переїздить до Києва, отримує квартиру в будинку письменників Роліт і поринає в активну громадську, критико-публіцистичну та творчу роботу. Продовжує художню розробку проблемних філософських питань, працює і над кіносценаріями, перекладами. З початку 2 світової війни живе в Уфі, де редагує газету «Література і мистецтво» й працює в Інституті літератури АН УРСР. У цей період створює кілька невеличких п'єс, які, часом дотепні, по-своєму правдиві, не стали, однак, досягненнями автора. Дещо пізніше написані твори «Чаша», 1942; «Досить простягти руку», 1946. В одноактівці «Зубний біль сатани» реалізований задум п'єси, який автор нотував ще в 10-х роках.
Повернувшись 1944 р. до Києва, І. Кочерга пише романтичну драму «Ярослав Мудрий» (1944, друга редакція — 1946).

 Драма задумана як історична трагедія, але деяка ідеалізація самого образу князя не дозволила автору домогтися по-справжньому трагедійного звучання твору. Як романтична ж драма «Ярослав Мудрий» є високим досягненням в українській літературі. У повоєнні роки основні творчі сили письменник віддає роботі над драматичною поемою про Т. Г. Шевченка «Пророк» (1948).Помер 29 грудня 1952 року. Похований в Києві на Байковому кладовищі (ділянка № 1).
“Свіччине весілля”
«Свіччине весілля» – це високопоетичний твір про визвольну боротьбу київських ремісників на початку XVI ст. проти засилля литовських експлуататорів.
Цю драматичну поему Іван Кочерга написав у 1930 році.

Знайомлячись з історичними матеріалами про минуле нашого народу, письменник натрапив на дві грамоти литовських князів, які панували на загарбаних землях Києва кінця XV – початку XVI ст. В них ішлося про заборону для простих людей використання світла у своїх оселях, немовби з протипожежних міркувань. У разі непослуху стягувалися чималі для того часу штрафи. Безперечно, це було виявом жорстокого ставлення до трудящих.

У п’єсі «Свіччине весілля» І. Кочерга розповідає про жорстокі безчинства зарозумілого київського воєводи, який заборонив городянам користуватися світлом. Тяжка заборона тривала понад десять років. Робочий люд не міг із цим миритись і протестував. Цей мотив і поклав в основу свого твору І. Кочерга. Майстерно пов’язав драматург історичні факти з відомим на Київщині ремісницьким звичаєм «женити свічку». Цей народний обряд сягає в сиву давнину. Він побутував не лише в Києві, а й в інших містах України, Росії і навіть Західної Європи і був приурочений до різних річних і сімейних свят. Напевне, звичай походить від того, що люди здавна віддавали почесті дереву та вогню. Пізніше обряд дещо змінився і в ремісницькому побуті десь із XVI аж до XX ст. справлявся так: щороку першого вересня ремісники в домовлений час закінчували роботу, збиралися окремими цехами, запалювали «свічку яру», обвиту строкатими стрічками, і веселились.

«Що стосується самого терміну «женити свічку», – писав відомий український фольклорист і етнограф, академік АН України М. Ф. Сумцов, – то виник він, очевидно, від звичаю обв’язувати свічку червоними стрічками (подібно до обрядових уборів молодої на весіллі) і може бути віднесений на рахунок малоросійського народного гумору».

Після виходу у світ п’єса «Свіччине весілля» не привернула до себе належної уваги театральних колективів. Івана Кочергу навіть критикували за неактуальність проблематики, за відображення події чотирьохсотлітньої давнини. Визнання прийшло в 1934 р. після постановки п’єси на Українському радіо групою київських акторів під керівництвом режисера-постановника О. Сумарокова. Вдруге радіопостановку «Пісня про Свічку» здійснив у 1953 р. народний артист СРСР В. Добровольський.«Пісня про Свічку» вперше була поставлена на сцені Запорізького драматичного театру ім. М. Заньковецької. Після цього п’єса набула широкої популярності. її ставлять театри багатьох міст України. У 1948 р. композитор М. Скорульський написав оперу «Свіччине весілля».

Жанр: історична драматична поема
Драматична поема – це літературний вид, що виник при поєднанні всіх трьох способів художнього моделювання дійсності – драматичного, епічного і ліричного.
Драматична поема оформляється віршем, в ній зосереджується увага на ідейному конфлікті між персонажами. Інакше кажучи, це поема в. драматичній формі чи драма – у віршовій, з спалахами ліричних переживань.
Історична – в основу покладено історичні події.

Тема: показ морального гніту та страждань київських ремісників і незаможних киян під час «темного закону» в період панування литовських князів на початку ХVІ століття; змалювання трагічної історії кохання молодого ремісника Івана Свічки та бідної дівчини Меланки.
Ідея: викриття і засудження свавілля й пригнобленого ставлення київських вельмож до незаможних верств населення в період антисоціальних законів про використання світла, негативне висвітлення аморальності керівної верстви киян; возвеличення чистого і щирого кохання, співпереживання, взаємодопомоги, прагнення до справедливості, притаманних незаможним киянам початку ХVІ століття.

Проблеми
Соціальної нерівності (київський воєвода, князь Ольшанський, війт Шавула, писар Козеліус, комендант замку Кезгайло та інші вельможі, купаючись у розкоші та маючи доступ до світла, проявляють відверте знущання стосовно ремісників та незаможних міщан, вимагаючи від них високих результатів трудової діяльності і забороняючи палити свічки, дружина воєводи Гільда стоїть на боці ремісників, бо і сама вона є дочкою слюсаря);

кохання (Іван Свічка та Меланка щиро кохають одне одного, намагаються справити весілля, але наштовхуються на опір з боку воєводи та його вельмож, князь Ольшанський вподобав Меланку, в результаті перепитій дівчина помирає, а Свічка вбиває Ольшанського);
моралі та моральних цінностей (звичайні городяни гуртуються, щоб здобути право на запалювання світла, організовують повстання, щоб врятувати Івана Свічку, Гільда сприяє викраденню грамоти про дозвіл на світла і дає вогню погаслій свічці Меланки; воєвода, рицарі, вельможі постають жорстокими, брехливими, егоїстичними, аморальними…);
жіночого пригнічення та жіночої долі (Гільда становить для свого чоловіка ще меншу цінність, ніж його пси; Меланку князь Ольшанський розцінює не як особистість, а як чергову забавку…) та інші.

Композиційні прийоми
1. «Свіччине весілля» побудовано на зіставленнях контрастних сцен, картин, портретів, образів:
а) повсякденні пишні розваги та оргії воєводи – безрадісне і нужденне життя ремісників;
б) осяяний безліччю яскравих вогнів, наповнений співами панський палац на горі – повите мороком ночі принишкле трудове Подольє;
в) чисте і високе почуття Івана Свічки – захоплення дівочою красою до Меланки. розбещеного Ольшанського.
2. Значну роль у композиції відіграють пісні, яких нараховується у творі понад двадцять. Є пісні народного походження, деякі створив сам драматург. Пісні увиразнюють обряд українського весілля («Ой панове-сватове, просимо вас…»), характеризують групи образів (дівоча гра про свічку, застільна пісня литовських рицарів). Допомагає характеристиці Івана Свічки і його лірична пісня«Темная нічка над містом спустилась».

Символічність образів драми
Групи образів
У п’єсі І. Кочерги показано зіткнення інтересів трудящого народу і литовських завойовників-експлуататорів. Відповідно до конфлікту персонажі поділяються на дві основні групи. Одна з них – представники трудового народу (Чіп, Коляндра, Передерій) на чолі зі зброярем Іваном Свічкою, друга – литовське панство з прислугою, очолене воєводою.

Образ Івана Свічки
Іван Свічка – центральний образ драматичної поеми. Над усе цінує волю і свободу, тому і не може спокійно сприйняти наказ воєводи. Свічка вважає це знущанням над робочими людьми і закликає цеховиків не коритися насильству:
А завтра ж всі гуртом до магістрату,
Нехай тепер хоч світло дасть, хоч ні –
А на панів не будем працювати!

Символічність образів драми

Свічка – миролюбива, спокійна людина. Він не хоче кровопролиття, відмовляє гарячого Чопа від бійки, намагається переконати своїх ворогів у справедливості своїх вимог:
Товариші! Не в кулаці, а в правді
Тепер повинна бути наша міць.
Облиш цю лаву, Чопе, мусим ми
Словами нашу правду довести.
Коли Іван переконався, що ніякі умовляння та мирні переговори не допоможуть, він закликає всіх ремісників до збройної боротьби. Цеховики поважають його за благородні поривання, називають братом, вважають, що сам він гідний бути війтом:
Хто ж, як не він, гідніший війтом бути!
Шавулу геть! Хай Свічка буде війтом!
Юнак сміливий, принциповий, з почуттям власної гідності. Він не гне голови навіть перед воєводою, нагадує йому про незадоволення, про народний гнів. І навіть його ворог, комендант замку Кезгайло, зворушений непохитністю Свічки:
Отямся, хлопче! Душу всю мені
Ти зворушив одвагою своєю.

Символічність образів драми

Іван Свічка вірить у справедливість, переконаний, що народ буде вільним і отримає свої законні права:
Хоч не мені – для вільного народу
Колись зоря займеться світова.
Юнак з пошаною відноситься до простого люду, щиро кохає Меланку, турбується про неї. З усіма тактовний, ввічливий. Його мрія – допомогти народу підвищити свій життєвий рівень. Боротьба за свої права – це найголовніше для Івана.

Символічність образів драми
Образ Меланки
Меланка – це проста міська дівчина, що живе з матір’ю у бідній хатині. Вона дуже любить свою неньку, турбується про неї під час хвороби. Одного разу не побоялася засвітити каганець, виконуючи прохання умираючої матері. А осмнику Козеці вона осудливо кидає у вічі:
Не смієш ти
Затримувать мене в таку хвилину,
Коли вмирає мати!

Символічність образів драми
Меланка дуже вродлива, але скромна і лагідна. Вона з пошаною відноситься до старших, щира подруга, навіть перед надокучливим Козеліусом заступається за дівчат. За доброзичливість, щирість та розсудливість шанують її і ремісники, і подруги. Навіть Ольшанський з першої зустрічі захопився дівчиною:
Яка краса чудова!
Відкіль така краса!
Неначе та шипшина чи троянда,
Що по ярах цих київських цвіте!
…Яка ж краса і грізна і чарівна!

Символічність образів драми
Та Меланка на ці слова уваги не звернула, бо кохає Івана Свічку. Кохає, тому і відмовляє його від боротьби, від активних дій. Вона не хоче, щоб боротьбою здобували світло, бо для неї:
…Світло любе, як воно
Своє проміння ллє в затишній хаті,
Коли сім’я вечеря за столом,
Коли дитину колисає мати…
Але ця тиха, лагідна дівчина ні на мить не завагалась виконати жорстокий воєводин присуд для врятування свого коханого:
Цю свічку я – побачиш – донесу.
Чи можу я не донести її,
Коли вона життя мого Івана!
В образах Івана Свічки та Меланки Іван Кочерга переконливо показав героїзм та незламність українського народу в боротьбі за свою волю і незалежність.

Символічність образів драми
Київські ремісники
У п’єсі змальовано ряд київських ремісників: кушнірів, бондарів, ковалів, зброярів, золотарів. Це порядні люди, душевно красиві, з почуттям власної гідності. Всі вони незадоволені воєводою, його жорстокою забороною користуватися світлом, обурюються новими насильствами. Зі збуреної юрби виділяється кожум’яка Чіп. Він гнівно кричить:
Знущання це! Ніколи не було,
Щоб від цехів такого вимагали!
Та що це ми – невільники, раби,
Челядники хіба ми воєводи,
На нього щоб робити день і ніч!
…Не діжде він, щоб ми йому робили!
…Хай світло дасть!

Символічність образів драми
Чи не найбільш гостро І.Кочерга осудив заборону світла образом золотаря Передерія. Цей майстер-умілець осліп, бо до темряви сидів над дрібною різьбою. Та він упевнений, що прозріє, як тільки в хатах ремісників засяють каганці. І дійсно, Передерій прозрів, коли запалав воєводин замок. Смертельно поранений, він відчуває щастя, бо вмирає за Київ, за свою маленьку перемогу:
Я бачу всіх. Товариші… брати…
В останній бій! За світло і за волю!
Тебе я бачу… Київ… рідний мій…
Ремісники солідарні між собою, одностайні в рішеннях та діях. Коли варта забирає Меланку від умираючої матері, народ обурюється і вступає в бійку. З юрби чуються голоси: «Ґвалтівники! Прокляті душогуби! Геть кривдників! Женіть їх! Бийте їх!..»

Символічність образів драми
Між ремісниками та пануючою верхівкою існує давня неприязнь, ворожнеча. Воєвода та його прислужники відчувають, що ремісники готові помститися за заподіяні кривди. Тому і посилюють охорону біля замку, постійно вартують, навіть Свічку переводять до в’язниці, бо бояться тримати його у палаці. Коли Свічку заарештували, трудове Подольє одностайно піднімається на відкриту боротьбу з воєводою та його попихачами. Гаслом виступу стають слова: «За Свіччине весілля!».
Отже, ремісницька маса показана як сила, що здатна постояти за себе, відкрито боротись за свої людські права та привілеї.

Символічність образів драми
Образ Воєводи
Воєвода– пихатий повелитель, жорстока людина. Він хизується своєю владою, заявляє з погордою: «Для цих рабів (киян) я князь і воєвода!» Грубо звертається він навіть до тих, хто його оточує, хто йому служить. А над своєю дружиною просто знущається. При людях може зло кинути їй в обличчя: «Безглузда слюсарівна!», «Безумна ти!», «Та я тебе на місці!.. Замовчи!».
Жорстоко повівся він і з Меланкою. Адже він розумів, що донести свічку від замку до Житнього торгу в таку негоду просто неможливо. Вдаючи із себе доброго і гуманного, прикриваючись богинею світла, воєвода промовляє:
Якщо вона укриє вогник твій
І свічку цю од бурі захистить,
Клянусь, він буде вільний і живий.

Символічність образів драми
Новаторство у творчості митця
«Свіччине весілля» справедливо вважають одним з найпоетичніших творів української драматургії.
Життя середньовічного Києва Кочерга відтворив яскраво і по-справжньому талановито. Литовські князі прагнули не тільки якнайбільше зідрати з київських ремісників, але й задушити у них будь-яке прагнення до вільного життя. Символом і водночас фактом діяльності феодалів є у драмі заборона світити світло в домах ремісників. У боротьбі за повернення народу світла розкриваються характери героїв твору, мужня відданість зброяра Івана Свічки, ніжна стійкість його нареченої Меланки, сміливість ремісників Чіпа, Передерія, Коляндри. Боротьба закінчується народним повстанням, закликом Свічки запалити палац Воєводи, піднятися на боротьбу за визволення.

Новаторство у творчості митця
Таємницю постійної привабності «Свіччиного весілля» заховано у мальовничості його картин, у яскравих романтичних характерах, в уславленні глибоко людяних, прекрасних почуттів. Кочерга був прихильником того, щоб глядач бачив на сцені видовище красиве і зворушливе. У «Свіччиному весіллі» він створив багато картин ефектних, живописно виразних. Мальовничі куточки давнього Києва, економно відтворені драматургом, деталі середньовічного побуту, ретельно відібрані саме у своїй сценічній виразності, становлять барвисте тло, на якому чіткіше окреслюються постаті героїв.

Дякуємо за увагу!Над проектом працювалиучениці 11 А класуБойко Юліята Деревицька Наталія


Презентація на тему «Національний одяг українців»


title: Презентація на тему «Бізнес-план» (варіант 6)

text:
Подготовили ученики 11Б классаГригор ТатьянаЛысенко ЕвгенийОсадчук ВалерияРезников Игорь
Бизнес-план спортивного комплекса
Создание современного спортивного комплекса на базе бывшего кинотеатра «Космос».
Описание предприятия

Фитнес студия

Настольный теннис

Зал единоборств

Универсальный спортивный зал

Тренажерный зал

Бассейн

SPA-центр

Услуги
Основными целями и задачами, отраженные в хорошо продуманный бизнес-план спортивно оздоровительного комплекса являются:• создание новых рабочих вакансий;• появления нового спектра развлечений в городе Ровеньки;
Маркетинговый план
Спортивный комплекс принадлежит акционерному обществу из 4 человек:
Валерия Осадчук – акционер, управляющий персоналом;
Татьяна Григор – акционер, финансовый директор;
Евгений Лысенко – акционер, возглавляет отдел маркетинга;
Игорь Резников – акционер ,инновационный директор.

Юридический план
Сведения о конкурентах
Организационный план
Создать грамотную проектировку будущего спортивного комплекса.
Получить специальное разрешение определенных инстанций.
Разместить рекламу спортивного комплекса.
Следить за уровнем подготовки персонала.
Обращать внимание на цены, чтобы они не были выше, чем у конкурентов.
Следить за уровнем заработной платы сотрудников клуба.
Обращать внимание на расходы и в целом на уровень содержания.

На данном этапе разработки бизнес плана спортивно-оздоровительного комплекса нужно учитывать следующие факторы:• стоимость услуг, которые будут предлагаться в данном комплексе;• цены, установлены конкурентами на подобные услуги;• предложения индивидуальных и уникальных услуг;• цены, на услуги, которым характерный высокий спрос среди клиентов. Возможно, ввести скидки, дисконтные карты, что тоже привлекает внимания многих клиентов.
План производства

1) определить факторы, влияющие на потребность в персонале(стратегия развития предприятия, количество производимой продукции, применяемые технологии, динамика рабочих мест и т.д.)
2) провести анализ наличия необходимого предприятию персонала;
3) определить качественную потребность в персонале (выявление профессионально – квалификационных требований и анализ способностей работников, необходимых для выполнения производственной программы);
4) определить количественную потребность в персонале (прогноз общей потребности в персонале, оценка движения персонала);
5) оптимизировать соотношение внутреннего (перемещения внутри предприятия) и внешнего (прием новых сотрудников) привлечения персонала;
6) оценить возможности и последствия привлечения персонала с точки зрения ресурсов организации (например, сопоставить издержки на содержание в организации профессионала высокого уровня с выгодами от его использования и только после этого принять решение о привлечении его в качестве сотрудника).

Кадровая политика
 для получения необходимых лицензий понадобится около 47 000$;• затраты на охрану помещения – приблизительно              12 000$;• средства на содержания самого помещения
    – 21 000$;• размещения рекламы – 10 000$;• расходы на автотранспорт – около 3 500$;• непредвидимые расходы – 13 000$.
Финансовый план
1. Рыночный риск: Всё больше людей начинают вести здоровый образ жизни, а это значит что данный рынок будет существовать  в будущем и будет расти такими темпами, которые станут способствовать нашему бизнесу.
 2.Риск конкурирующих технологий: Конкуренты в городе не смогут построить что-либо подобное.
 3. Риск завершения или технический риск: Предлагаемый проект, технология и предмет деятельности достаточно надежны, чтобы все сработало так, как намечается.
4. Внешний риск: Правительство, профсоюзы, субподрядчики, не смогут остановит или замедлит работу предприятия так как мы имеем предложения по решению этих проблем.
 5. Внутренний риск: Мы имеем достаточное количество персонала, чтобы предприятие могло нормально функционировать.
6. Политический риск: В ближайшем будущем не ожидается, каких-либо правительственных постановлений, которые могут помешать успеху.
7. Ресурсный риск: Предприятие  будет иметь достаточное количество клиентов, материалов и продукции в течение периода, существенно превышающего сроки погашения затрат финансовых ресурсов.
8.В завершение ко всему этому,  мы планируем приобрести страховой полис от несчастных случаев.

риск и страхование


title: Презентація на тему «Молодіжні субкультури» (варіант 5)

text:
Молодіжні субкультури.Готи
Підготувала:
учениця 11 – А класу
Хавер Катерина
Одяг готів
Готи - результат злиття ностальгії «романтиків» по модному одягу, декларативного нігілізму і могильного гумору панків. Одягаються вони у все чорне, в крайньому випадку в темно-сіре.
Зачіска гота - справжній витвір мистецтва. Хлопці-готи, як правило, андрогинні.

З предметів ужитку вітаються шкіряні штани, жилети, намиста, ланцюжки, сережки. Багато готів носять староєгипетські символи - «анки».

Анкх - хрест з петлею; єгиптяни використовували його як символ безсмертя, життя, з'єднання чоловічого і жіночого почав; копти інтерпретували анкх як символу замогильного життя.

Традиційно серед них звернення до готичного романа - від Уолпола до Шеллі; почиталися також Камю, Кафка, пізній Тургенев і інші «сильно перелякані генії». Слухають, відповідно, готичну долю ("Joy Division", "Cure", "Bauhaus", "H.I.M", "Evanescence").
Справжні готи, крім турбот про одяг, прагнуть підтримувати і відповідний спосіб життя. Готи рясно і охоче запозичують декадентську, кладовищенську, вампірську естетику.
Вітається все, що відноситься до темної сторони буття, пов'язано із смертю. Улюблені місця зборищ готів - кладовища. Часто практикують садомазохізм.
Готи схильні перетворювати свої тусовки на ролеву гру, в якийсь інфернальний театр, але несхожий з ігрищами фанатів Толкієна.
Макіяж готів

Існує безліч підвидів готів: «антикварні», «ренесансні», «романтичні», «вікторіанські», «раби корпорацій», «кіберготи», «гліттерготи», «цигани», «хіппі», «фетишисти», «панк-готи», «вестерн-готи», «вампіри» та інші. Тобто чистого готовського стилю не існує - є певна життєва інтонація.
Емокиди
Емокиди – шанувальники емо-музики. Рух сформувався в 2000-і роки. Як і для субкультури готів, для них характерна андрогенність.
Імідж емо
Традиційною зачіскою емо вважається косий, рваний чубок до кінчика носа, що закриває одне око, а ззаду коротке волосся, що стирчить в різні боки. Перевага віддається жорсткому, прямому чорному волоссю. У дівчат можливі дитячі, смішні зачіски - два маленькі хвостики, яскраві заколочки - сердечка з боків, бантики.

Часто емо-киди проколюють вуха або роблять тунелі. Крім того, на обличчі емо-хада може бути пірсинг (наприклад в губах і лівій ніздрі, бровах, переніссі).

І хлопці, і дівчата можуть фарбувати губи під колір шкіри, використовувати світлий тональний крем. Очі густо підводять олівцем або тушшю, завдяки чому вони виглядають яскравою плямою на блідому обличчі. Нігті покривають чорним лаком.

Типові прізвиська для емо в інтернеті дуже гострі, типу x_broken_heart_x, xlonelyxstarx і тому подібне Додавання «х» до слів ніка означає прихильність straight edge, поширену серед емо-кідів разом з веганізмом.

Одяг: Емо носять одяг в рожево-чорних тонах з двокольоровими узорами і стилізованими значками. Основними квітами в одязі є чорний і рожевий (пурпурний), хоча і інші яскраві кольори вважається допустимими.
Найголовніше прагнення емокида - знайти велику чисту любов. Закохавшись, вони цілком віддаються цьому всепоглинаючому відчуттю.

Кінець


title: Презентація на тему «Ergonomics»

text:
Ergonomics - the science that studies the problems arising in the "human-technology system" in order to optimize the work of the operator, creating for him a comfortable and safe environment, thereby improving productivity, health and performance.
CONCEPT OF ERGONOMICS
The first objective of ergonomics - improving the effectiveness of the "human-technology environment."
The second objective of ergonomics - safety.
The third objective of ergonomics - ensuring conditions for the development of the individual in the labor process.
ЦЕЛИ ЭРГОНОМИКИ
The composition and structure of ergonomics
Interaction between humans and tools
Human functions in the production process:
• energy
• technological
• control and regulating
• management
The design meets the industrial equipment of workplace organization anthropometric and physiological data contributes to the rational human interaction between man and the instruments of labor and increases the efficiency and effectiveness of the work.
The basis of the workplace are the consoles and panels, on which are placed the controls (buttons and keys, toggle switches, knobs, flywheels, rotary switches, foot pedals), and display facilities.


title: Презентація на тему «Стилі європейської архітектури»

text:
Стилі європейської архітектури
Підготувала
 учениця 11 класу
 Копать Маргарита
Готика

Церква Сен Уен, м. Руан
Костел Св. Анни (Вільнюс)
Реймський собор.
Романський стиль

Абатство Св.Віктора в Джензі, Італія
Кафедральний собор, Майнц. Німеччина
м.Реймс, Сен-Ремі, західний фасад
Бароко

Мадрид, палац Орьєнте
Турин, Італія, мисливський замок Ступініджі біля Турину
Палац Аранхуес,Іспанія
Класицизм

Церква Валь де Грас у Парижі
Церква La Madeleine у Парижі
Східний фасад Лувру
Модерн

Скляний будинок. Л. М. ван дер Рое
Виставковий павільйон спілки художників-модерністів «Сецесія» у Відні
Ратуша, Лондон


title: Презентація на тему «Фрідерік Шопен»

text:
Фрідерік Шопен
План
Дитинство

Юність

Кар'єра в Парижі

Смерть і поховання

Що залишилось після Шопена
Народився 1 березня 1810 року. Вже дитиною Шопен проявив яскраві музичні здібності; у 7 років його почали учити грі на фортепіано, і в тому ж році був виданий складений ним маленький полонез соль мінор. Перші професійні уроки гри на фортепіано отримав від Войцеха Живного, що тривали з 1816 до 1822. Незабаром Шопен став улюбленцем аристократичних салонів Варшави.

Дитинство
Подальшим розвитком Шопена опікувався Вільгельм Вюрфель. Цей відомий піаніст давав Шопену цінні  уроки органної музики і, можливо, фортепіано. З 1823 по 1826 роки Шопен навчався у Варшавському ліцеї. Восени 1826 юний музикант почав вивчати музичну теорію, фігурний бас, і композицію з Йозефом Ельснером у Варшавській консерваторії. У 1831 він виїхав з Польщі до Відня, перед тим як оселився у Парижі, де провів значну частину життя
Юність
Кар’єра  Парижі
Шопен вперше відвідав Відень на початку 1829, де давав концерт на фортепіано і отримав перші похвальні рецензії. Наступного року він повернувся до Варшави, де у Національному Театрі дав прем'єру свого Концерту для фортепіано фа мінор. 1831-го року Шопен покидає Польщу і оселяється в Парижі. Там починає працювати над своїми першими скерцо і баладами, також починає перший зошит етюдів.Початок і середина 1830-х у Парижі були плідним часом композитора. Він завершив свої найвідоміші роботи і регулярно давав концерти, що мали шалені відгуки..

Смерть і поховання
Шопен помер в своїй паризькій квартирі на Вандомській площі 17 жовтня 1849. Відповідно до його бажання на відспівуванні в церкві св. Мадлен прозвучали фрагменти реквієму Моцарта. Шопен похований на паризькому кладовищі Пер-Лашез. Серце Шопена, за його заповітом, було перевезено на Батьківщину і покоїться в костелі Святого Хреста у Варшаві
Твори
57 мазурок, 16 полонезів, (з них 9 опубліковано посмертно)
19 вальсів (з них 11 опубліковано посмертно)
19 ноктюрнів (один — опубліковано посмертно)
4 балади (op.23, op.38, op.47, op.52)
4 скерцо (op.20, op.31, op.39, op.54)
3 сонати для фортепіано (op.4, op.35, op.58)
26 прелюдій (цикл з 24 прелюдій, op.28; op.45 та ля-бемоль мажор, опублікована посмертно)
27 етюдів (з них по 12 етюдів op.10 та op.25 та 3 етюди без зазначення опусу)
3 експромти та фантазія-експромт (опублікована посмертно)
Окремі твори — Фантазія, Баркарола, Тарантела, Болеро, Колискова
Інші твори для фортепіано (рондо, варіації, марши), кілька творів в 4 руки
Об’єкти, що носять
його ім’я
Міжнародний конкурс
Шопена
З 1927 року з ініціативи польського піаніста й музичного педагога Єжи Журавльова у Варшаві кожні п'ять років проходить конкурс піаністів імені Шопена.


Презентація на тему «Архітектура Польсько-Литовської доби»


Презентація на тему «Франклін Делано Рузвельт» (варіант 4)


title: Презентація на тему «Політична еліта»

text:
Політична еліта

Політична еліта - це привілейована група, яка займає керівні позиції у владних структурах і безпосередньо бере участь в ухваленні рішень, зв'язаних з використанням влади.
Еліти
представляють в політиці групові інтереси;
створюють оптимальні умови для їх реалізації і узгодження;
формують мету і перспективи розвитку суспільства;
ухвалюють стратегічно важливі рішення і використовують ресурси державної влади для їх реалізації.

Причини утворення еліти:
суспільство, як всі складно організовані системи, потребує професійної управлінської дії, що викликає необхідність в розподілі праці на керівниках і керованих;
необхідні люди, що володіють спеціальним знаннями, навиками, досвідом, здатні здійснювати управлінські функції;
політична нерівність в суспільстві, обумовлене нерівністю психічних, соціальних і інших умов, створює різні можливості займатися політикою для різних соціальних груп і індивідів;
управлінська праця високо оцінюється і стимулюється в суспільстві, а близькість до влади відкриває широкі можливості для реалізації індивідуальних потреб. Це примушує багато людей прагнути у владні інститути;
пасивність широких верств населення, які, займаючись рішенням власних повсякденних проблем, звичайно вважають за краще триматися далі від політики.

Типи політичних еліт
За способом формування: відкрита (вибори), закрита.
Авторитарна, тоталітарна, демократична, ліберальна
За видами політичної діяльності: державна, муніципальна, еліта громадських організацій.
Правляча еліта, опозиційна еліта, та контреліти.

Функції політичної еліти:
Вивчення і аналіз інтересів різних соціальних груп.
Віддзеркалення інтересів в політичних установках.
Вироблення політичної ідеології (програм, доктрин, законів і т.п.).
Створення механізму втілення політичних задумів.
Призначення кадрового апарату органів управління.
Висунення політичних лідерів.

 Механізм формування політичної еліти. В сучасній політології прийнято розрізняти дві основні системи рекрутування політичних еліт - антрепренерську і гільдій.

Систему гільдій відрізняють:
закритість, відбір претендентів на високі посади головним чином з низьких шарів самої еліти, їх повільне поступове просування по сходинках службової ієрархії;
високий ступінь інституціоналізації процесу відбору, наявність численних інституційних фільтрів (формальних вимог для заняття посад (вік, підлога, стаж роботи, освіта, партійність тощо);
вузький, відносно закритий круг селектората (людей, що здійснюють відбір кадрів);

Система гільдій переважала в тоталітарних країнах. схильна до бюрократизації, консерватизму

Дана система поширена в більшості країн Західної Європи і США, оскільки є демократичною, динамічної і здібної до інновацій. Її недоліками є часта зміна курсу у зв'язку із змінами в правлячій еліті, порівняно низька передбачуваність політичних рішень, схильність лідерів до надмірного захоплення зовнішнім ефектом та популізмом.
Антрепренерську систему відрізняють:відвертість, широкі можливості для представників різних суспільних груп претендувати на місце в еліті;
невелике число інституційних фільтрів, тобто формальних вимог для заняття посад;
широкий круг беруть участь у відборі, в який можуть ввійти всі виборці країни;
висока конкурентоспроможність відбору, гострота суперництва за заняття керівних позицій;
першорядна значущість особистих якостей, індивідуальної активності, уміння знайти підтримку виборців.

Політична еліта в Україні
Після отриманняУкраїною незалежності починається сучасний етап в історії української еліти, яка на всьому пострадянському просторі сформувалася на старій номенклатурній базі, але в цілому її подоба дуже строката: у неї входять не лише представники колишньоїпартноменклатури, але і господарники, державні чиновники, підприємці, гуманітарна інтелігенція, лідери багаточисельних партій і ін.

1.Функція еліти, яка полягає у представленні соціальних інтересів (Представницька)
2. Тип лідера, який орієнтується на істотні зміни лише деяких із суспільних порядків зі збереженням основ суспільства (реформатор)
3. Процес міжособистісної взаємодії, в ході якого авторитетні люди, наділені реальною владою, здійснюють легітимний вплив на все суспільство, чи певну його частину, котра добровільно віддає їм частину своїх політико-владних повноважень і прав(лідерство)
4.  Концепція лідерства в основу якої покладено людську психіку (психологічнна)
5. Тип лідерства, передбачає одноособовий спрямовуючий вплив, який спирається на загрозу застусування примусу(авторитарний)
6. Еліта наділена особливими психологічними, соціальними і політичними якостями, яка бере безпосередню участь у затвердженні і здійсненні рішень, пов’язаних з використанням державної влади або впливом на неї (політична)
7. Функція еліти, полягає у розробці стратегії і тактити розвитку суспільства, визначенні політичної програми дій (стратегічна)
8. Один із видів політичного лідера, який характеризується гнучкістю його мислення, схильністю до отримання якнайповнішої інформації, увагою до тих аргументів, що суперечать його власній позиції (демократичний)
9. Концепція еліт, представники якої мотивують необхідність поділу суспільства на еліту і масу, спираючись на твердження, що відмінність між ними є генетичною (біологічна)

10. політично активна, організована і впливова група, яка докладає максимум ресурсів і зусиль у політичній боротьбі, щоб у майбутньому змінити чинну еліту і захопити владу. (Контреліта)
11. Тип лідерства, який базується не на формальних повноваженнях, а на авторитеті лідера, його визнанні оточенням (неоформальне)
12.  Функція політичного лідерства, яка полягає у забезпеченні лідерами звязку між масами й політичними інститутами (комунікативна)
13. Тип політичної еліти, який відтворюється із залученням до свого складу представників нижчих верств населення, наділених елітарними рисами (відкрита)
14. Тип лідерства, який базується на авторитеті звичаїв(традиційний)


Презентація на тему «Диего Родригес де Сильва Веласкес» (варіант 2)


title: Презентація на тему «Аварії та пожежі. Правила поведінки при пожежі»

text:
Аварії та пожежі. Правила поведінки при пожежі
Кононова, Ступарь 11-2
Аварія — це небезпечна подія техногенного характеру, що створює загрозу і призводить до руйнування чи завдає шкоди довкіллю.
Види аварій
Пожежа – це стихійне лихо, вогонь, що вийшов з під контролю людини.
Правила поведінки при пожежі
Якщо погасити пожежу неможливо
Ознаки отруєння чадним газом
Дякуємо за увагу


title: Презентація на тему «Львівський університет»

text:
Львівський університет  ( колишня головна будівля університету 1851-1923 рр. )
Історія заснування
Історія :
Львівський національний університет імені Івана Франка (у 1918–1939 рр. Університет Яна Казимира) — один з найстаріших у Східній Європі та Україні університет. Один з найпрестижніших університетів України. Львівську академію з правами університету утворено 1661 року. У 1773 році орден єзуїтів заборонено, університет закрито. Відновлено у 1784, називався Йосифінський університет. У 1805–1817 — ліцей. У 1817 відновлено як Університет Франца I.
Львівський університет імені І.Франка

В університеті викладали українською мовою.
Перелік факультетів
- біологічний;
- географічний;
- геологічний;
- економічний;
- електроніки;
- доуніверситетської підготовки;
-журналістики;
-іноземних мов;
- історичний;
- культури і мистецтв;
- міжнародних відносин;
- механіко-математичний;
- прикладної математики та інформатики;
- фізичний;
- філологічний;
- філософський;
- хімічний;
- юридичний.

Роль та значенняГоловним завданням Львівського університету визначено підготовку професійних кадрів-учителів, суддів і священників. Особливе значення мало відкриття в 1787 році при університеті українського інституту, покликаного готувати, передусім, вчителів для реальних і класичних гімназій, де навчалися українські діти. Незважаючи на те, що програма інституту була обмежена, прогресивне значення мало викладання українською мовою. Український інститут за короткий період став провідником гуманітарної й педагогічної освіти.свого існування (до 1808 року)
 Особливе значення мало відкриття в 1787 році при університеті українського інституту, покликаного готувати, передусім, вчителів для реальних і класичних гімназій, де навчалися українські діти. Незважаючи на те, що програма інституту була обмежена, прогресивне значення мало викладання українською мовою. Український інститут за короткий період свого існування (до 1808 року) став провідником гуманітарної й педагогічної освіти..


title: Презентація на тему «Будова Сонця»

text:
Будова Сонця

Со́нце (лат. Sol) — єдина зоря в Сонячній системі. Земля та сім інших планет обертаються навколо Сонця. Крім них навколо Сонця обертаються комети, астероїди та інші дрібні об'єкти.
Водночас Сонце — найближча до нас зоря, в якої, на відміну від усіх інших зірок, можна спостерігати диск, і за допомогою телескопа вивчати на ньому дрібні деталі, розміром до кількох сотень кілометрів

За сучасними уявленнями, Сонце складається з ряду концентричних сфер, або областей, кожна з яких має специфічні особливості. Внутрішня будова Сонця шарувата, або оболонкова, вона складається з ряду сфер, або областей. У центрі знаходиться ядро, потім область променевого переносу енергії, далі конвективна зона і, нарешті, атмосфера. До неї ряд дослідників відносять три зовнішні області: фотосферу, хромосферу і корону.
Ядро – центральна частина Сонця з надвисоким тиском і температурою, що забезпечують течію ядерних реакцій. Вони виділяють величезну кількість електромагнітної енергії в гранично коротких діапазонах хвиль.
Будова Сонця
Область променевого переносу енергії – знаходиться над ядром. Вона утворена практично нерухомим і невидимим надвисокотемпературним газом.
Область променевого переносу енергії
Конвективна область – розташовується над попередньою. Вона утворена також невидимим розпеченим газом, що знаходиться в стані конвективного перемішування.

Фотосфера – це нижній з трьох шарів атмосфери Сонця, розташований безпосередньо на щільній масі невидимого газу конвективної області.

Сонячна корона – зовнішня атмосфера Сонця. Деякі астрономи називають її атмосферою Сонця. Вона утворена найбільш іонізованим зрідженим газом. Простягається приблизно на відстань 5-ти діаметрів Сонця, має променисту будова, слабо світиться. Її можна спостерігати тільки під час повного сонячного затемнення.


Презентація на тему «Астрономія – фундаментальная наука, яка вивчає Всесвіт у цілому»


title: Презентація на тему «Biography of Beatrix Potter»

text:
Biography of Beatrix Potter
Part 1
Helen Beatrix Potter born on 28 of July in 1866, London. She was an English children's writer and illustrator.

  Summer holidays were spent away from London, in Scotland and in the English Lake District which was the subject of her painting from an early age.
 Her artistic talents were recognized early. She enjoyed private art lessons, and developed her own style, favouring watercolour. Potter wrote and illustrated The Tale of Peter Rabbit, publishing it first privately in 1901.
Beatrix Potter died in 1943, 22 December because of the leukemia, at age 77.
Part 2
Easter
Some interesting facts about Easter
A funny Eater fact is they people usually eat the Easter Bunnies chocolate ears before anything else.
The Easter Egg is symbolize rebirth and a way to celebrate the Spring Season for Jesus.
Many people also celebrate Easter Monday which is the day following Easter Sunday.
+ Cute bonus
Baby animals
Baby Penguin
Baby Koala
Baby Rhino
Baby Gorilla
Baby Hippo
by Zhenia Demchenko
Thanks for attention!


Презентація на тему «Жук Андрій Ілліч»


title: Презентація на тему «Еволюція світових грошей»

text:
Еволюція світових грошей
Чи можливе повернення до золота?

Золотий стандарт
Вперше був введений у Великобританії (юридично в кінці 18 ст., фактично з 1821 року). У Франції, Німеччині, Росії, Італії, Японії , США та в інших капіталістичних країнах введення золотого стандарту було завершено в останній чверті 19 ст..
Золотомонетний стандарт зазнав краху з початком загальної кризи капіталізму,коли спалахнула перша світова війна. Він був замінений паперово-грошовим зверненням. Недоліком золотого стандарту було те, що існувала необхідність регулярних перевезень великих обсягів золота між країнами
Причини демонетизації золота
1. Недостача золота для забезпечення розміну банкнот. До кінця 1971 року золотий запас США склав усього лише 8,6 тис. т (22%), а долар продовжував залишатися резервною валютою. Золотий запас США склав 22% доларових активів іноземних держав.
2. Загострення протиріччя між фізичною формою і соціальною сутністю грошей: золото стало незручним матеріалом для виконання функцій грошей, і в сучасному звертанні абсолютно панують паперово-кредитні гроші.

ВисновокНемає основ для впевненості в тому, що ріст світового золотого запасу буде обов'язково повільним і стабільним, а це значить, що відкриття великих родовищ золота чи прогрес у технології видобутку можуть викликати хвилю інфляції.


title: Презентація на тему «L’ Ukraine»

text:
Son territoire est 603 700 kilomètres carrés.
 la Russie;
 la Biélorussie;
 la Pologne;
 la Roumanie;
 la Moldavie;
 la Slovaquie;
 la Hongrie.
La plupart du territoire du pays est couvert des plaines. Aux frontières occidentales du pays, ily a des chaînes de montagnes assez hautes.
En Crimée il y a aussi des montagnes mais elles ne sont pas très hautes.
Les symboles de l'Ukraine :
C'est la région
d'Odessa,
où nous vivons.


title: Презентація на тему «Ядерний статус України»

text:
Ядерний статус України.Міф чи реальність?
Держава, яка не володіє ядерною зброєю,
коли інші володіють цією зброєю,
не володіє власною долею.
Шарль де Голль.
Ядерне роззброєння України – одна з найбільш міфологізованих сторінок новітньої української історії. Переважна більшість українців досі точно не знає: Що відбулося 20 років тому? А нове покоління може навіть і не здогадуватися, що Україна володіла третім у світі ядерним потенціалом.

Озброєна агресія Російської Федерації по відношенню до України продемонструвала неспроможність систем захисту. Вони не змогли забезпечити територіальну цілісність держави і знецінили гарантії безпеки країнам, що відмовилися від ядерної зброї.

Правові гарантії безпеки вичерпали себе, але зміцнили позиції «атомної дипломатії». Договір про нерозповсюдження ядерної зброї (ДНЯЗ), до якого з 189 країн світу приєдналася і Україна, розділив світ на дві категорії держав – ядерні та без’ядерні.

Події у стосунках з Росією показали наскільки непродуманим і злочинним по відношенню до своєї країни виявився подібний крок. Постійні торговельні війни, питання про територіальну цілісність України і відверто ворожі заяви показали, що Росія не збирається виконувати свої зобов'язання згідно умов договору, як гарант нашої недоторканності. У цих умовах все частіше постає питання про повернення ядерного потенціалу і статусу ядерної держави, як фактор отримання агресивних заяв і дій наших сусідів.
На сьогодні ядерних країн у договорі лише п’ять – Великобританія, Китай, Росія, США, Франція. Ці країни взяли на себе зобов’язання не застосовувати ядерну зброю проти неядерних держав, окрім відповіді на ядерну атаку або звичайну атаку в союзі з іншою ядерною державою.
Сучасний переділ світу і його ресурсів триває між обмеженим колом держав “ядерного клубу”, які сповідують політику подвійних стандартів. Під різними приводами вони зберігають ядерний статус і використовують його як аргумент у міжнародних відносинах.

Джефф Гун (колишній міністр оборони Великобританії)  ясно говорив про можливість застосування ядерної зброї у відповідь на напад з боку держави, яка не визнає міжнародних норм. У січні 2006 року президент Франції Жак Ширак попереджав, що приводом для застосування ядерної зброї може стати терористична діяльність у Франції, організована іншою державою.

Гарантами безпеки України виступили саме країни «ядерного клубу», коли підписали Будапештський меморандум 1994 року. Проблема тільки в тому, що країни зі складу «ядерного клубу» не мають впливу один на одного – всі вони володіють однаковим за руйнівною силою аргументом. Військові дії між країнами з ядерним статусом малоймовірні.

Відмовившись від ядерного статусу, Україна сама визначила своє місце в сучасній історії. Війна ведеться не в Україні, а за Україну. Питання в тому, до якої міри країни «ядерного клубу» дозволять один одному втручатися у внутрішні справи інших неядерних країн.

Зараз Україна опинилася в критичній ситуації, коли всі легальні інструменти захисту стали неефективними, а загроза національній безпеці продовжує зростати. Саме тому потрібно терміново шукати механізми захисту від подальшої агресії.

У відповідь на цю заяву генеральний секретар Яап де Хооп Схеффер на підсумковій прес-конференції за результатами саміту в Бухаресті проголосив, що, поза всяких сумнівів, Україна приєднається до НАТО. Щоправда, тоді вступ до Північноатлантичного альянсу не підтримувала більшість наших громадян.

Наша країна могла б розпочати процес вступу в НАТО. На сьогодні цей військовий блок залишається практично єдиним дієвим інститутом колективної безпеки. Тим більше, що Україна вже вела інтенсивний діалог щодо членства в НАТО.

      «Наш сигнал  чіткий: перспектива членства – не в полі зору. Йдеться про співпрацю, технічну підтримку України, щоб модернізувати армію».

У такому випадку Україна повинна захищати себе самостійно: скористатися правом виходу з Договору про нерозповсюдження ядерної зброї і повернутися до ядерного статусу. Інтервенція Росії надає нашій країні для цього всі юридичні підстави. Оскільки країна-гарант не виконала зобов’язання утриматися від зазіхань на територіальну цілісність і політичну незалежність України, то і Україна стає вільною від зобов’язань.

Процедура і підстави виходу з договору про нерозповсюдження ядерної зброї передбачені статтею 10 цього документа. Так, кожен учасник договору в порядку здійснення свого державного суверенітету має право вийти з договору, якщо він вирішить, що пов’язані з його змістом виняткові обставини ставлять під загрозу вищі інтереси країни. Про вихід необхідно повідомити за три місяці всім учасникам договору і Радбезу ООН. У повідомленні має міститися заява про ті самі виняткові обставини.

Простіше кажучи, керівництву України достатньо прийняти політичне рішення про вихід держави з договору і направити відповідну заяву.

Фахівці стверджують, що Україна ще не втратила технології створення ядерної зброї і в досить короткий термін здатна їх відновити. Зокрема, керівник Дніпропетровської університету Анатолій Шевцов вважає, що за наявності політичної волі і $1 млрд на це знадобиться всього півроку. На думку вченого, Україна здатна створити ядерні боєприпаси – як на основі збагаченого урану, так і на основі плутонію.

Forbes спробував з’ясувати у фахівців перспективи відновлення Україною статусу ядерної держави. Опитані експерти з числа військових і представників атомної галузі навідріз відмовилися говорити на цю тему, назвавши її відверто провокаційною. Мотив був один: будь-яка спроба України повернути цей статус зробить нас країною-ізгоєм. Тим більше, в нинішній політичній обстановці, коли держава шукає в світі фінансову і моральну підтримку.

Тези,що лунали найчастіше:

Створення ядерного потенціалу для гарантії безпеки територіальної цілісності, на жаль, є вимушеною необхідністю і, очевидно, єдиним дієвим механізмом захисту нашої держави в світі «атомної дипломатії».

Де-факто ядерний статус розширює можливості держави у міжнародних відносинах і захищає не тільки від агресії інших держав, а й від опору агресивним діям самої ядерної держави.

Але, на думку опитаних Forbes експертів, у світі вже існують боєприпаси, набагато ефективніші, аніж ядерні боєголовки. Вони мають таку ж руйнівну силу, але не знищують живий світ навколо. Можливо, на них Україні і слід було б звернути увагу.

Висновок
Дякуємо за увагу!;3


title: Презентація на тему «Інструменти грошового регулювання»

text:
Інструменти грошового регулювання
З метою ефективного управління грошовим ринком, обсягами грошової маси в обігу, виконання функцій кредитора останньої інстанції Національний банк встановлює за своїми операціями такі відсоткові ставки:
облікову ставку;
ставку рефінансування;
ставку "овернайт" (ломбардна ставка);
відсоткову ставку за розміщені депозитні сертифікати.

Ці ставки є важелями впливу Національного банку на економічні процеси і застосовуються у сфері реальної економіки, зовнішньоекономічного сектору, антиінфляційних заходів і бюджетних відносин.
Вплив відсоткової політики на ефективність регулювання грошового обігу залежить від загальної економічної ситуації в державі, наявності відповідних монетарних інструментів, які можуть впливати на регулювання процесів на грошово-кредитному ринку, та механізмів запровадження й реалізації їх.

Відсоткова політика всіх центральних банків - важливий інструмент регулювання грошового обігу й являє собою варіант установлення якісного параметра ринку, а саме - вартості банківських кредитів.
Принципова здатність центрального банку впливати на вартість кредиту визначається його роллю як суб'єкта кредитної емісії, а також наявністю за багатьма видами банківських ставок фіксованого відношення до ставок центрального банку.

Центральні банки регулюють рівень і структуру відсоткових ставок двома шляхами:
безпосереднім встановленням ставок за кредитами центрального банку (дисконтної, ломбардної, ставок центрального банку на відкритому ринку тощо);
контролем за окремими ставками кредитних установ.

У першому випадку вплив регулюючих заходів має більш загальний характер, оскільки, встановлюючи офіційну облікову ставку, центральний банк визначає вартість залучення ресурсів банками, значною мірою формуючи вартість національних грошей. Чим вища облікова ставка, тим вища вартість фінансування банківських операцій, тим менший попит на кредит і реальні обсяги грошової маси в обігу.
У другому випадку вплив регулюючих заходів досить обмежений, оскільки за його допомогою визначається вартість лише окремих видів кредитів у різних кредитних установах.

У практичній діяльності залежність між відсотковими ставками за кредитами центрального банку і банківських установ є відносно стабільною величиною.
У зв'язку з тим, що всі банки звертаються за кредитами до центрального банку, вплив ставок центрального банку поширюється на всю економіку. Такою мірою, якою ставки центрального банку впливають на банківські ставки за кредитами, вони є інструментом регулювання агрегатного попиту на кредитні ресурси. А це означає, що як антиінфляційний інструмент відсоткова політика є складовою частиною дефляційної політики і має більш важливе значення, ніж звичайний монетарний контроль за грошовою масою.

Пік використання банківських ставок як інструмента регулювання грошового ринку спостерігався у 50-60-х роках XX ст., коли контроль за ставками в тому чи іншому варіанті здійснювався в усіх країнах. Так, за період з 1945 до 1960 р. ставки центрального банку у ФРН змінювалися 24 рази, в Бельгії - 22 рази, у Франції - 17 разів, у Нідерландах - 16 разів. Практично така ситуація відображала реалізацію кейнсіанського підходу до грошово-кредитного регулювання.
Великого значення надавалося відсотковій політиці в 70-ті роки, коли в умовах розширення міжнародного руху капіталів лише відсоткові ставки давали можливість впливати на валютний курс, а через нього - і на стан грошово-кредитного ринку всередині країни. Резерви центральних банків більшості країн були недостатньо великими, щоб протидіяти зовнішнім факторам, а операції на відкритому ринку не досить розвиненими. Протягом цього періоду відсоткові ставки значно підвищилися практично у всіх країнах. Так, облікова ставка Банку Англії протягом 1968-1980 pp. зросла з 6,5% до 14%, облікова ставка ФРС СІЛА в 1977- 1981 pp. зросла з 6% до 14%. У цей же час у Швеції вона становила 11%, в Канаді - 15%, у Франції - 17,5%, а в Італії - 19%.

На сучасному етапі розвитку загальна орієнтація грошово-кредитної політики на контроль за рівнем відсоткових ставок зберігається, але значення цього інструмента регулювання поступово зменшується. Наприклад, у 2000 р. передбачається підвищення облікової ставки Європейського центрального банку до 3,5%, а ставка ФРС у США зросла до 7%.
Повністю відмовитися від використання відсоткової політики не можливо через важливість макроекономічних, у тому числі й антиінфляційних, ефектів цього інструмента регулювання.

Основні інструменти грошово-кредитного регулювання економіки - процентна політика. Для кредитування комерційних банків центральні банки використовують облікову ставку - відсоткову ставку, яка встановлюється при обліку (купівлі) цінних паперів (векселів). За допомогою облікової ставки більшість центральних банків реалізують своє право "кредитора останньої інстанції" щодо комерційних банків.
У міжнародній практиці центральні банки вважають за доцільне фіксувати облікову ставку, за якою надаються кредити відповідно до попиту на них за такою ставкою, залишаючи ринку можливість визначати кількість грошей в обігу.

У вітчизняній практиці облікова ставка є одним із монетарних інструментів, за допомогою якого Національний банк встановлює для суб'єктів грошово-кредитного ринку орієнтир щодо вартості залучених і розміщення грошових коштів. Таким чином Національний банк впливає на вартість грошових коштів.

Установлений Національним банком розмір облікової ставки залежить від загального економічного стану держави, стану грошово-кредитного ринку і має бути зорієнтований на зміни тенденцій макроекономічних та монетарних параметрів, основними з яких є:
потреба в грошових ресурсах відповідно до фази ділового циклу в економіці держави;
міграція капіталу;
прогнозний і фактичний рівні інфляції у відповідному періоді;
середній рівень інфляції за попередній період;
обсяг грошової маси в обігу;
структура прогнозних і фактично випущених в обіг Національним банком платіжних засобів;
відсоткові ставки за кредитами та депозитами банків;
відсоткові ставки на міжбанківському ринку кредитних ресурсів тощо.
Під час визначення облікової ставки Національний банк враховує й інші фактори, що не підлягають цифровому обчисленню (соціально-економічна та суспільно-політична ситуація в державі), інфляційні та девальваційні очікування тощо.

Національний банк установлює розмір облікової ставки, дотримуючись таких основних принципів:
облікова ставка має підтримуватися на позитивному реальному рівні щодо рівня інфляції;
облікова ставка використовується Національним банком одночасно як орієнтир та активний засіб реалізації грошово-кредитної політики;
облікова ставка є найнижчою серед відсоткових ставок рефінансування.
Відповідно до Положення про визначення Національним банком України процентних ставок за своїми операціями, Національний банк визначає облікову ставку, виходячи з прогнозного та фактичного рівнів інфляції, що підлягають коригуванню на коефіцієнт приросту облікової ставки. При цьому рівень облікової ставки має бути не менше ніж на 3 відсоткових пункти більшим від рівня інфляції.

Встановлення облікової ставки центрального банку - досить складний і кропіткий процес. Ми вже розглянули чинники, що формують її рівень, але на практиці врахувати динаміку кожного з них не завжди можливо. Крім того, діють побічні тенденції, часто кожен із чинників має різноспрямовану динаміку; суттєві корективи в економічні процеси вносять політичні та інші фактори тощо. Тому при визначенні облікової ставки центрального банку можна, використовуючи "правило Тейлора", враховувати два найбільш вразливих і водночас найважливіших чинники - рівень інфляції та темпи зміни внутрішнього валового продукту.

Світова практика засвідчила, що при підвищенні рівня інфляції на 1% облікова ставка зростає на 1,5%, а при зниженні темпів приросту внутрішнього валового продукту на 1% скорочується на 0,5%. Так, наприклад, у 1999 р. в країнах Європейського Союзу при рівні інфляції 1% облікова ставка Європейського центрального банку становила 2,5%. На початку 2000 р. рівень інфляції досяг 2%, а облікова ставка ЄЦБ підвищилася до 3,5%.
Запропоновану методику розрахунку можна виразити формулою
С = Cб + 1,5 Р ( - 0,5 Т),
де С - розрахунковий рівень облікової ставки,%;
Сб - базовий (початковий) рівень облікової ставки,%;
Р - рівень інфляції,%;
Т - темп скорочення внутрішнього валового продукту,%.

За базову ставку Національний банк бере середню відсоткову ставку, що використовується центральними банками країн Європи під час здійснення рефінансування ними своїх комерційних банків. Перелік, а також кількість центральних банків європейських країн, інформація щодо відсоткових ставок яких використовується Національним банком, визначається на відповідний період за рішенням Правління НБУ.
Для розрахунку облікової ставки Національний банк рекомендує використовувати таку формулу:
Ос = Бс + К - Рп (ф) - 0,5 ВВП,
де Ос - облікова ставка;
Бс - базова відсоткова ставка, розмір якої встановлюється відповідно до викладених умов;
Основні інструменти грошово-кредитного регулювання економіки - процентна політикаК - коефіцієнт приросту облікової ставки на 1% зростання інфляції (1,0-1,5). Розмір коефіцієнта встановлюється залежно від інфляційних очікувань і тенденцій розвитку грошово-кредитного ринку;
Рп - прогнозний рівень інфляції, що встановлюється співвідношенням індексу споживчих цін у грудні поточного року та індексу споживчих цін у грудні попереднього року;
Р - фактичний рівень інфляції в річному обчисленні;
ВВП - зниження темпів реального ВВП.

Разом з тим слід зазначити, що використання "правила Тейлора" чи його модифікацій не завжди дає досить чіткі результати, які можна однозначно інтерпретувати.
Управління грошово-кредитним ринком в Україні через відсоткову політику проходило досить складно, і до теперішнього часу ще не вдається повною мірою використовувати цей монетарний інструмент для регулювання грошово-кредитного ринку.

В Україні на перших етапах становлення грошово-кредитного ринку всі - від суб'єктів господарювання до органів виконавчої та законодавчої влади - бажали мати кредитні кошти або безплатно, або, принаймні, за мізерну плату. А тому протягом 1992-1994 pp. майже вся кредитна емісія Національного банку спрямовувалася на кредитування окремих підприємств, галузей господарства та Міністерства фінансів за окремими рішеннями Верховної Ради України з визначенням плати за неї, що не відповідало економічній ситуації, економічним процесам, які відбувалися в державі, а також не відображало вартості національної грошової одиниці (купонокарбованця). Тому рівень інфляції, який у 1993 р. становив 10 250%, був цілком закономірним результатом такої політики.
Рівень облікової ставки, що встановлювалася Національним банком, та рівень інфляції - основні фактори, на які мала бути зорієнтована відсоткова політика.

В періоди найбільш ефективного використання облікової ставки адекватно економічній ситуації ефективність відсоткової політики значно підвищувалася.
З кожним роком розмір облікової ставки все більше наближався до реальної вартості національних грошей. На сьогодні у зв'язку з розвитком нових фінансових інструментів при визначенні рівня облікової ставки Національний банк України орієнтується й на інші фактори, які впливають на формування розміру облікової ставки.
Основні з цих факторів такі:
обсяг грошової маси в обігу та швидкість обертання грошей;
структура кредитної емісії Національного банку;
відсоткові ставки комерційних банків за кредитами та депозитами;
структура залучених коштів комерційних банків (співвідношення строкових депозитів та коштів до запитання);
валютний курс національної грошової одиниці та девальваційні очікування в економіці;
дохідність за операціями з цінними паперами на відкритому


title: Презентація на тему «Екологічні і техногенні проблеми в перетворювальній діяльності людини»

text:
Екологічні і техногенні проблеми в перетворювальній діяльності людини
Екологічна проблема — глобальна проблема людства, що виникла з початком індустріальної діяльності людства й особливо загострилася в другій половині XX ст. Крім індустріалізації, поглибленню екологічної проблеми сприяли ядерні випробування, проведені в трьох середовищах географічної оболонки Землі (повітря, вода, земля).
Екологічна проблема
 скорочення площі лісів у помірному й тропічному поясах, наслідком чого є скорочення джерел надходження кисню в атмосферу;

 спустелення територій у результаті нераціональної господарської діяльності; зменшення біологічної розмаїтості рослин і тварин Землі через руйнування середовища їхнього перебування;

 забруднення водойм небезпечними забруднювачами промислового походження (важкими металами: кадмієм, свинцем і цинком, які потрапляють у водойми зі стічними водами). Інше серйозне джерело забруднення прісних вод — кислотні дощі, спричинені транспортно-промисловими викидами;

До екологічних проблем належать:
Екологічні проблеми
Екологічні проблеми
Екологічні проблеми
Екологічні проблеми
Екологічні проблеми
Екологічні проблеми
водна й вітрова ерозія ґрунту зменшує площу ріллі, знижує родючість ґрунту, утрудняє обробку полів, руйнує дороги та інші спорудження, замулює канали й водоймища; машинна деградація ґрунтів під впливом руху тракторів і впливів сільськогосподарської техніки призводить до руйнування структури й погіршення якостей ґрунту; забруднення ґрунту в результаті застосування великої кількості добрив (пестицидів) знижує здатність бактерій розкладати органічний матеріал ґрунту й виробляти необхідні рослинам живильні речовини.

Глобальні проблеми людства
Глобальні проблеми людства — комплекс проблем і ситуацій, що зачіпають життєві інтереси всіх народів світу,характеризуються динамізмом і вимагають для свого розв'язання колективних зусиль світової громадськості,від вирішення яких залежить подальший прогрес людства і збереження цивілізації.

Глобальні проблеми людства
Глобальні проблеми людства взаємопов'язані охоплюють всі сторони життя людей,стосуються всіх країн народів та верств населення,стосуються як поверхні землі, так і Світового океану, атмосфери планети, навколоземного та космічного простору. Вони призводять до великих економічних та соціальних збитків.

Глобальні проблеми людства є наслідком протистояння з одного боку природи, а з іншого — людської практики, культури людства, а також невідповідності або несумісності різноспрямованих тенденцій в ході розвитку самої людської культури. Природа існує за принципом негативного зворотного зв'язку, тоді як людська культура — за принципом позитивного зворотного зв'язку.

Геоглобалістика — міждисциплінарний науковий підхід, спрямований на комплексний розгляд глобальних проблем людства та пошук шляхів їх вирішення.

Демографічна ситуація
До чинників, які призвели до глобальних проблем можна віднести швидке зростання чисельності населення.
Демографічна ситуація
Для країн третього світу характерний “демографічний вибух”, а в розвинених країнах спостерігається  старіння і депопуляція населення. До 2025 року населення країн, що розвиваються зросте ще на 3 млрд осіб, що становитиме 95% приросту населення світу.
Демографічна ситуація
Демографічна ситуація
Демографічна ситуація
Демографічна ситуація
Переробка відходів
Переро́бка— здійснення будь-яких технологічних операцій, пов'язаних зі зміною фізичних, хімічних або біологічних властивостей відходів, з метою підготовки їх до екологічно безпечного зберігання, перевезення, утилізації чи видалення. Повторне використання або повернення в обіг відходів виробництва чи сміття. Найпоширеніша вторинна, третинна, інші переробки різними масштабами таких матеріалів, як скло, папір, алюміній, асфальт, залізо, тканини та різних видів пластику. Також спрадавна використовують в сільському господарстві органічні господарські та побутові відходи.
Переробка відходів
Переробка відходів
Переробка відходів


title: Презентація на тему «Рінат Ахметов»

text:
Рінат Ахметов
Підготувала
Учениця 10-Б класу
ЗОШ І-ІІІ ст. № 11
м. Сміла
Відняк Людмила

Ріна́т Леоні́дович Ахме́тов (21 вересня 1966, Донецьк) — народний депутат України (2006 - 2007 рр., 2007 - 2012 рр.), найбагатша людина України, підприємець, президент футбольного клубу «Шахтар», власник компанії «System Capital Management», благодійного Фонду «Розвиток України» та Фонду «Ефективне управління».
Біографія
Народився 21 вересня 1966 року в Донецьку в сім'ї шахтаря, за національністю — татарин.
2001 року закінчив економічний факультет Донецького Національного університету за спеціальністю «Маркетинг» З 1996 року — президент футбольного клубу «Шахтар» (після смерті Ахатя Брагіна).
Одружений з Лілією Миколаївною Смирновою (1965 р.н.) — голова ревізійної комісії ЗАТ «СКМ»
Депутатська діяльність
Ріна́т Ахме́тов член фракції Партії Регіонів у Верховній Раді України 5-го скликання (№ 7 у виборчому списку на парламентських виборах 2006 року) та у Верховній Раді України 6-го скликання (№ 7 у виборчому списку на парламентських виборах 2007 року).
За словами лідера фракції Партії Регіонів Олександра Єфремова, Рінат Ахметов надає фракції «дуже серйозну підтримку», зокрема аналітичні та експертні групи Ахметова розробляють для парламенту свої рекомендації по різним законопроектам.
Бізнес
1995 року був ініціатором створення Донецького міського банку (Донгорбанку) та очолив його.
У 2000 році Ринат Ахметов заснував компанію «System Capital Management», і з 7 квітня 2009 року є єдиним акціонером компанії. В результаті активної реструктуризації бізнесу СКМ володіє контрольними пакетами акцій більш ніж 100 підприємств, що працюють в гірничо-металургійній, енергетичній, телекомунікаційній галузях, в банківському, страховому, медіабізнесі, у роздрібній торгівлі, у сфері нерухомості та інших галузях економіки. На підприємствах Групи працюють близько 200 тисяч осіб, працівникам виплачується зарплата, що практично в 2 рази перевищує середню заробітну плату по Україні, але не є вищою, ніж середня по галузі.

Рейтинги
У рейтингах журналу «Кореспондент» «ТОП-50 найбагатших українців» Рінат Ахметов стабільно посідає перше місце.
Відповідно до щорічного рейтингу видання «Форбс» статки Ріната Ахметова складають (2011 р. — $ 16 млрд. № 39)
Благодійна діяльність
Рінат Ахметов є одним з найбільших філантропів в Україні.
У 2005 році він заснував  Благодійний фонд «Розвиток України» місія якого була позначена як «Працювати для людей, усуваючи причини актуальних суспільних проблем; впроваджуючи найкращий досвід, накопичений в Україні та за кордоном, створюючи унікальні системні рішення; домагаючись максимального результату кожним своїм проектом та дією»
У 2007 році був заснований Фонд «Ефективне управління». Місія Фонду полягає в тому, щоб «поліпшити якість життя громадян України» шляхом сприяння «органам влади всіх рівнів у розробці та впровадженні економічних реформ і стратегій розвитку» та підтримки «відкритого обговорення нагальних питань розвитку України».
ФК Шахтар
11 жовтня 1996 року став президентом футбольного клубу «Шахтар». У 1999 році за його ініціативою створена Академія ФК Шахтар для підготовки молодих гравців.
З ім'ям Ріната Ахметова пов'язана нова сторінка в житті клубу — були придбані нові гравці, побудовані тренувальні бази; відтоді команда не тільки не опускалася нижче другого рядка національного чемпіонату, але й шість разів ставала чемпіоном країни.
У 2009 році в Донецьку за ініціативи Ріната Ахметова було збудовано та відкрито суперсучасний футбольний стадіон «Донбас Арена», що здатний вмістити більш ніж 50 000 глядачів.
Джерела
http://uk.wikipedia.org/wiki/%D0%90%D1%85%D0%BC%D0%B5%D1%82%D0%BE%D0%B2_%D0%A0%D1%96%D0%BD%D0%B0%D1%82_%D0%9B%D0%B5%D0%BE%D0%BD%D1%96%D0%B4%D0%BE%D0%B2%D0%B8%D1%87
http://file.liga.net/person/343-rinat-ahmetov.html


title: Презентація на тему «Цветовая символика Китая»

text:
Цветовая символика Китая
Плахотной В. 11 класс
В Древнем Китае цвет рассматривался в качестве символа важнейших сил и стихий.
«Книга перемен» («И цзин») содержит в себе систему цветовой символики, исходящую из принципов теории соответствий.
В Китае на цветовую символику наложило отпечаток конфуцианство.
По канону пурпурный цвет обозначает добродетель, зеленый — гуманность, красный — церемониал и порядок, желтый — веру, белый—истину, долг, самопожертвование, черный — мудрость и знание.
Особенно ярко отражена символика цвета в одежде.
Одеяние желтого цвета носил император,
коричневого или белого — сановники
красного или синего — воины
В Древнем Китае цвет соотносился со временем года и стороной света.
Одежду зеленых тонов надевали, когда встречали весну, церемония происходила на восточной стороне города
В красном — на южной стороне — приветствовали лето
В желтом или белом на западной стороне встречали осень
На празднике зимы, происходившем на северной стороне, господствовал в одежде черный цвет.
По китайской мифологии пять основных цветов (зеленый, красный, белый, желтый, черный) символизируют не только времена года и стороны света, но и пять первоэлементов (дерево, огонь, землю, металл, воду).


title: Презентація на тему «Іван Михайлович Дзюба»

text:
Іван Михайлович Дзюба
«В Івана Дзюби був здоровий національний інстинкт самоствердження. Такий інстинкт прокидався тоді в таких людях, які раптом відкривали змову і обман навколо себе.»
Євген Сверстюк
 Народився 26 липня 1931 року у селі Миколаївка Волноваського району Донецької області у родині робітника гірничого кар'єру. Закінчив середню школу в місті Докучаєвську. У 1949-1953 роках навчався на факультеті російської філології Донецького педагогічного інституту за фахом викладач російської мови і літератури; у 1953-1957 роках – в аспірантурі Інституту літератури Академії наук України.
У 1957 році працював редактором відділу літературознавства і критики видавництва "Дніпро". У 1957-1962 роках – завідувач відділу критики журналу "Вітчизна" (звільнений за "ідеологічні помилки"). У 1964-1965 роках – літературний консультант відділу першої книги видавництва "Молодь". Був звільнений після того, як 4 вересня 1965 року виступив разом з В'ячеславом Чорноволом та Василем Стусом у кінотеатрі "Україна" на прем'єрі фільму Параджанова "Тіні забутих предків" з протестом проти арештів української інтелігенції.
Неоціненний особистий внесок І.М. Дзюби у розвиток процесів демократизації й розбудови Української держави. Участь у русі за незалежність України він розпочав ще у 1950-ті роки.
 У 1963 році у І.М. Дзюби виник задум написати працю про національну політику в Україні. У кінці 1965 року він надіслав до ЦК КПУ листа з протестом проти арештів серед інтелігенції, пояснюючи, що це не розв'язує проблем, які викликають критику влади з боку інтелігенції. До листа було додано рукопис, який став пізніше дуже відомим, "Інтернаціоналізм чи русифікація?". Залишаючись у межах радянської системи, не відступаючи від основних положень офіційної ідеології, І.М. Дзюба намагався звернути увагу влади на становище української нації в СРСР. Найсильнішими місцями книги були сюжети, присвячені русифікації, прикладам українофобії, історії російської експансії і великодержавного шовінізму.
У 1968 році видавництво "Сучаснiсть" у Мюнхені вперше видало працю І.М. Дзюби книжкою. Потім книга була перекладена багатьма мовами і видана в багатьох країнах, що призвело до переслідувань автора.       Улітку 1966 року І.М. Дзюба був викликаний до ЦК КПУ, де йому запропонували виступити в пресі з запереченням "наклепницької" інформації на Заході про національні проблеми в СРСР. Але І.М. Дзюба відмовився, і тоді в друку з'явилися статті зі звинуваченням його в "буржуазному націоналізмі".
Навпаки, за кордоном з'явився блискучий виступ І.М. Дзюби на вечорі, присвяченому 30-річчю поета Василя Симоненка. У вересні 1966 року, у день 25-річчя початку розстрілу євреїв у Бабиному Яру, І.М. Дзюба взяв участь у недозволеному траурному мітингу і виступив там.
   У 1966-1969 роках працював коректором "Українського біохімічного журналу«
У грудні 1969 року розглядалося питання про виключення І.М. Дзюби зі Спілки письменників. На цих зборах виключити І.М. Дзюбу зі Спілки письменників України не вдалося. 26 грудня 1969 року в листі до президії Спілки письменників І.М. Дзюба відмежувався від своїх зарубіжних видавців та коментаторів і засудив їх.
У 1969-1972 роках працював редактором у відділі перекладної літератури видавництва "Дніпро"
  2 березня 1972 року відбулося засідання Президії Спілки письменників України. Розглядалася персональна справа І.М. Дзюби. Цього разу його виключили "за порушення статуту СПУ і виготовлення та розповсюдження матеріалів, які мають антирадянський, антикомуністичний характер, виражають націоналістичні погляди, зводять наклепи на радянський лад і національну політику партії та радянської держави". Постанова була прийнята одностайно.
  18 квітня 1972 року І.М. Дзюба був заарештований. Єдиний пункт звинувачення – праця "Інтернаціоналізм чи русифікація?"
16 травня 1973 року відбувся суд над І.М. Дзюбою і Київський обласний суд засудив його за статтею 62 Карного кодексу УРСР до 5 років таборів і 5 років заслання "за антирадянську діяльність". І.М. Дзюба тоді мав відкриту форму туберкульозу, цироз легенів. У жовтні 1973 року від звернувся до Президії Верховної Ради УРСР з проханням про помилування. Ураховуючи часткове визнання вини, 6 листопада 1973 року Президія Верховної Ради УРСР помилувала І.М. Дзюбу, він був звільнений. 9 листопада 1973 року виступив у "Літературній Україні" з покаянною заявою, в якій відрікся від своїх "колишніх помилкових поглядів". Перебував під офіційним наглядом, будучи позбавлений можливості творчої роботи.
  У 1974-1982 роках працював коректором, літературним кореспондентом багатотиражної газети Київського авіаційного заводу.
У 1980 році був поновлений в Спілці письменників України.
 З 1982 року знаходився на творчій роботі. З листопада 1992 по серпень 1994 року – Міністр культури України.
Потім – старший науковий працівник відділу шевченкознавства Інституту літератури імені Т.Г. Шевченка Національної академії наук України.
Герой України
Указом Президента України Леоніда Кучми № 567/2001 від 26 липня 2001 року за визначні трудові досягнення, заслуги перед Україною у розбудові її державності та відродженні національної духовності академіку-секретарю Відділення літератури, мови та мистецтвознавства Національної академії наук України Івану Михайловичу Дзюбі присвоєно звання Герой України з врученням ордена Держави.
Дякую за увагу !
Виконала:
учениця 11 класу
Василишина Вікторія


Презентація на тему «История письменности в Китае»


Презентація на тему «Український авангард» (варіант 2)


title: Презентація на тему «School Life in Britain»

text:
School Life in Britain
The School Uniform
School Ages
School Holidays
Term 1 - September to October (followed by a one week holiday)

Term 2 - October to December (followed by a two week holiday)

Term 3 - January to February (followed by a one week holiday)

Term 4 - February to March (followed by a two week holiday)

Term 5 - April to May (followed by a one week holiday)

Term 6 - June to July (followed by a six week summer holiday)
School Events
School Trips
Sport days


title: Презентація на тему «Сучасне французьке кіно»

text:
Сучасне французьке кіно
Сучасне французьке кіно — це витончене мистецтво, в якому психологія та драматизм поєднуються з пікантністю та художньою красою зйомки.
Французьке кіно — це гумор, легкість, кохання, пристрасть, несподівані сюжетні повороти і прекрасна гра акторів.
Найвідоміші режисери сучасного французького кіно :
  Люк Бессон
  Luc Besson

* Передостанній
 * Остання битва
* Підземка
* П'ятий елемент
* Ангел-А
* Артур і Мініпути
 * Артур і помста Урдалака
*  З Парижа з любов'ю
Франсуа Озон
François Ozon

* Щурятник
 * Кримінальні коханці
* Краплі дощу на розпечених скелях
* Під піском
* 8 жінок
* Басейн
*  5x2
* Час прощання
* Ангел
* Рікі
* Притулок
* Відчайдушна домогосподарка
* У будинку
* Молода і вродлива

* Делікатеси
* Місто загублених дітей
* Чужий 4: Воскресіння
* Амелі
* Тривалі заручини
*  Мікмакс

Жан-П'єр Жене
Jean-Pierre Jeunet
*  Гітлер, не знаю такого
* Гримаса
* Якби я був шпигуном
*  Вальсуючі
* Приготуйте ваші носовички
*Холодні закуски
* Вітчим
* Жінка мого друга
* Наша історія
* Вечірня сукня
*Занадто красива для тебе
*і т .д

Бертран Бліє
Bertrand Blier
Клод ЖадClaude Marcelle Jorré
Міу-МіуMiou-Miou
Ґійом Кане
Гійом ДепардьєGuillaume Depardieu


title: Презентація на тему «Йоганн Себастьян Бах»

text:
Йоганн Себастьян Бах

Йоганн Себастьян Бах
Біографія
Йоганн Себастьян Бах народився в маленькому містечку Айзенах і був шостою дитиною скрипаля Йоганна Амвросія Баха. Усі Бахи жили у гірській Тюрінгії. З початку XVI століття в родині Баха були флейтисти, сурмачі, органісти, скрипалі, капельмейстери. Їхнє музичне обдарування передавалося з покоління в покоління. Коли Йогану Себастьяну виповнилося п'ять, батько подарував йому скрипку. Йоганн швидко вивчився на ній грати, і музика стала невід'ємною частиною і його життя.
Коли майбутньому композитору лишень виповнилося 9 років, померла його мати, а через рік — батько. У 1700 році, коли сім'я Йоганна Христофа суттєво збільшується, Себастьян відокремлюється й переїздить до Люнебурга, де в 1700–1703 роках навчається в школі церковних півчих при монастирі. Після втрати голосу Бах має можливість грати в оркестрі на скрипці. Під час навчання Бах відвідує Гамбург. Крім того він був у Целле, де мав можливість чути нову французьку музику у виконанні самих же французів, які там служили при дворі. До цих років належать і перші композиторські досліди Баха — твори для органа і клавіра.

По закінченні навчання мрія Баха про вступ до університету не здійснилася, оскільки потрібно було заробляти гроші на прожиття. З 1703 по 1708він певний час служить в Веймарі в капелі Ернста Ваймарського, проте за кілька місяців переїхав до Арнштадта, де йому запропонували посаду органіста в новій церкві. На цей період припадає відома подія у біографії композитора: в 1705 році Бах йшов пішки близько 400 км із Арнштаду в Любек, щоб послухати гру видатного органіста Дітріха Букстегуде. На початку 1707 року Бах переїжджає до Мюльгаузена, де 15 липня його офіційно затвердили на пості органіста церкви св. Власія.
У жовтні того ж року Бах одружується на своїй троюрідній сестрі Марії Барбарі Бах. Його творчі інтереси були зосереджені тоді, головним чином, на музиці для органа та клавіру. До цього періоду належить, зокрема, «Капріччіо на від'їзд коханого брата».

Творчість
Творча спадщина Йоганна Себастьяна Баха надзвичайно велика, охоплює понад 1000 композицій, з них 320 світських і духовних кантат, багато мес, «Різдвяна» й «Великодня» ораторії, численні хорали, мотети, інструментальні твори та інші.
Нині твори Баха прийнято позначати номером BWV (скорочено від Bach Werke Verzeichnis ). Ця класифікація була запропонована німецьким музикознавцем В. Шмідером в 1950 році, в її основі лежить тематичний принцип: номери BWV 1-224 асоціюються з кантатами, BWV 225–249 — з ораторіальними творами, BWV 250–524 — це хорали й духовні піснеспіви, BWV 525–748 — органні твори, BWV 772–994 —клавірні твори, BWV 995–1000 — твори для лютні, BWV 1001-1040 — камерна музика, BWV 1041-1071 — оркестрові твори та BWV 1072–1126 — канони і фуги.

Більшість вокальних творів Баха написані на релігійні тексти. Музика їх пройнята глибоким релігійним почуттям і, разом з тим, філософською заглибленістю. Із світських вокальних творів композитора особливо виділяють кантати «Феб і Пан», «Селянська», «Кавова», безпосередньо пов'язані з тодішнім побутом.
Інструментальна музика Баха написана для органа . Також він створив сонату для скрипки соло, сюїти для віолончелі соло, а також музику для оркестру, концерти для скрипки з оркестром, для клавесина з оркестром та інші.
Інструментальні твори Баха стали джерелом транскрипцій багатьох композиторів, зокрема Ференца Ліста, Феруччо Бузоні, Сергія Рахманінова. Фортепіанні транскрипції деяких органних творів Баха зробили й українські композитори — Левко Ревуцький, Григорій Беклемішев. Своєрідним творчим експериментом став «Ричеркар» Баха в пуантилістичному інструментуванні Антона Веберна для октету.
Вокальні твори
Кантати
Страсті(пасіони)
Ораторії та Магніфікат
Меси
Решта вокальних творів Баха включають кілька мотетів, близько 180 хоралів, пісні та арії.
Кантати
Протягом довгого періоду свого життя щонеділі Бах у церкві Св. Фоми керував виконанням кантати, тема якої вибиралася згідно з лютеранським церковним календарем. Всього Бахом було написано більше 300 кантат на духовну тематику, з яких лише 200 дійшли до наших днів. Кантати Баха сильно розрізняються за формою та інструментуванням. Деякі з них написані для одного голосу, деякі — для хору; деякі вимагають для виконання великого оркестру, а деякі — всього кілька інструментів. Однак найчастіше використовується така модель: кантата відкривається урочистим хоровим вступом, потім чергуються речитативи і арії для солістів або дуетів, а завершується все хоралом. Найвідомішими з духовних кантат Баха є «Christ lag in Todesbanden» (номер 4), «Ein' feste Burg» (номер 80), «Wachet auf, ruft uns die Stimme» (номер 140) та «Herz und Mund und Tat und Leben» (номер 147). Крім того, Бах склав також деяку кількість світських кантат, звичайно приурочених до яких-небудь подій, наприклад, до весілля. Серед найвідоміших світських кантат Баха — дві Весільних кантати та жартівлива Кавова кантата та Селянська кантата.
Страсті (пасіони)
 Страсті за Йоанном (1724) та Страсті за Матвієм (біля 1727) — твори для хору та оркестру на євангельську тему страждань Христа, призначені для виконання на вечірніх у страсну п'ятницю у церквах Св. Фоми та Св. Миколая. Страсті є одними з найбільш масштабних вокальних творів Баха. Відомо, що Бах написав 4 або 5 пасіонів, але лише ці два повністю дійшли до наших днів.

Ораторії та Магніфікат
Найвідоміша Різдвяна ораторія (1734) — цикл з 6 кантат для виконання під час різдвяного періоду літургійного року. Пасхальна ораторія (1734–1736) та Магніфікат являють собою скоріше великі та ретельно виважені кантати та мають менший розмах, ніж Різдвяна ораторія або пасіони. Магніфікат існує у двох версіях: споконвічної (мі-бемоль мажор, 1723) та пізнішої та відомішої (ре мажор, 1730).

Меси
Найвідоміша та значима меса Баха — меса сі мінор , що являє собою повний цикл ординарія. У цю месу, як і у багато інших творах композитора, увійшли перероблені ранні твори. Меса ніколи не виконувалася цілком за життя Баха — вперше це сталося лише у XIX столітті. Крім того, ця музика не виконувалася за призначенням через невідповідність лютеранським канонам (у нього входили лише Киріє та Глорія), а також через тривалість звучання (близько 2 годин). Крім меси сі мінор, до нинішнього часу дійшло 4 коротких двочастотних мес Баха (Киріє та Глорія), а також окремі частини, як Sanctus та Kyrie.

Дякую за увагу.


title: Презентація на тему «Камень Яшма»

text:
Подготовила ученица 11-Б классаСерединская Юлия
Камень Яшма
Яшмой называют очень загрязненный примесями кремнезем. Древнее название этого камня — яспис. Наиболее часто можно встретить красную и зеленую яшму, хотя иногда она бывает голубоватой, даже оранжевой и серо-фиолетовой.
Яшма или Япис
кремнистая горная порода
Генетическая классификация:
Яшма представляет собой горную породу, содержащую значительные количества кварца, окрашенная в различные цвета. Кремнистая, осадочная или осадочно-метаморфическая горная порода, сложенная на 60-95% объема тонко- и микрозернистым агрегатом кварца, иногда с большей или меньшей долей скрытокристаллического халцедона, а также многочисленных второстепенных минералов, в том числе определяющих ее окраску: оксидов и гидроксидов железа и марганца, различных зеленых и голубых минералов , глинистых минералов , магнетита, пирита и др.
Состав:
а) Окраска яшм отличается богатством и разнообразием цветовой гаммы. Известны равномерно окрашенные, полосчатые, ленточные, пятнистые и самые красивые пестроцветные яшмы. Некоторые яшмы имеют сложный узор
б) Яшма характеризуется весьма плотным сложением, большой вязкостью, довольно высокой твердостью (7), плотностью ок. 2,65 и показателями преломления 1,54-1,55. Яшмы всегда непрозрачны.
Физические свойства:
Залегают яшмы в виде линз и пластов, подчас значительной мощности, но всегда небольшой протяженности.
Они тесно ассоциируют с толщами зеленокаменных пород, т.е. измененных лав и туфов - продуктов подводных вулканических извержений, при которых выносились большие массы кремнезема.
Происхождение
Наибольшую известность получили яшмы Урала и Алтая. На Урале яшмовый пояс тянется с севера на юг, достопримечателностью которого являются следующие яшмы:
пестроцветные орские;
однотонная, серо-зеленоватая калининская;
ленточная кошкульдинская, не имеющая себе подобных, с красивыми контрастными – сочетаниями тонких, зеленых, темно-ярко-красных и густо-малиновых полос;
струйчатая ямская палевого и темно-вишневого цвета;
уразовская пестроцветная яшма;
багряноцветная беркутинская.
Месторождения
Яшма - прекрасный художественный материал, ее отличает высокая прочность, удивительная красота рисунков и тонов, огромные запасы и крупные размеры монолитов.
Применение:
Издревле народные целители и алхимики активно использовали яшму для лечения различных недугов. Например считалось, что минералы красного цвета способны лечить многие женские болезни. Красной яшме приписывались также кровоостанавливающие свойства. В некоторых странах яшму использовали как средство для лечения заболеваний желудка, почек, мочевого пузыря, глазных болезней.
Лечебные свойства
С древнейших времен яшма использовалась в магических обрядах. Ей приписывались поистине волшебные свойства, например, что она оберегает жилище от любопытных и недобрых глаз. В некоторых помещениях и даже храмах выкладывались полы из яшмы, чтобы нежелательные гости не смогли проникнуть в тщательно охраняемые тайники.
Магические свойства
Яшма — талисман путешественников, алхимиков и ученых. Шары из этого минерала в качестве талисмана способны удержать от необдуманных действий. Овальные камни являются талисманом для подзарядки космической энергией. Необработанный камень — талисман, приносящий удачу и защищающий от зависти.
Талисманы и амулеты
рекомендуется носить Деве, Стрельцу, Тельцу. Не подходит яшма для Близнецов, Овена. Камень связан с энергиями планет Юпитера, Меркурия.
Астрология:
Спасибо за внимание!


title: Презентація на тему «George Martin» (варіант 2)

text:
George Martin

GE
OR
GE

MARTIN
George Raymond Richard Martin (born September 20, 1948), often referred to as GRRM, is an American novelist and short story writer in the fantasy, horror and science fiction genres, as well as a screenwriter and television producer. He is best known for A Song of Ice and Fire, his international bestselling series of epic fantasy novels.   Martin was selected by Time magazine as one of the "2011 Time 100," a list of the "most influential people in the world."
GE
OR
GE

MARTIN
George Raymond Martin was born on September 20, 1948,in Bayonne, New Jersey. The son of longshoreman Raymond Collins Martin and his wife Margaret Brady Martin. He has two younger sisters, Darleen and Janet. The family first lived in a house on Broadway, belonging to Martin's great-grandmother.
In 1953 they moved to a federal housing project near the Bayonne docks. During his childhood, his whole world consisted predominantly of "First Street to Fifth Street", between his grade school and his home.
GE
OR
GE

MARTIN
In 1970 Martin earned a B. S. in Journalism from Northwestern University, Evanston, Illinois, graduating summa cum laude, meaning "with highest honor". He went on to complete a M.S. in Journalism in 1971, also from Northwestern.
The young Martin began writing and selling monster stories for pennies to other neighborhood children, dramatic readings included.
 Martin attended Mary Jane Donohoe School and then later Marist High School.
Martin began selling science fiction short stories professionally in 1970, at age 21. His first sale was "The Hero", sold to Galaxy magazine and published in its February 1971 issue; other sales soon followed. His first story to be nominated for the Hugo Award.
GE
OR
GE

MARTIN
In 1975 he married Gale Burnick. They divorced in 1979, with no children.
The sudden death of friend and fellow author Tom Reamy in the fall of 1977 made him reevaluate his own life, and he eventually decided to try to become a full-time writer.
GE
OR
GE

MARTIN
Moving on to Hollywood, Martin signed on as a story editor for Twilight Zone at CBS Television in 1986. In 1987 Martin became an Executive Story Consultant for Beauty and the Beast at CBS. In 1988 he became a Producer for Beauty and the Beast, then in 1989 moved up to Co-Supervising Producer. He was Executive Producer for Doorways, a pilot which he wrote for Columbia Pictures Television, which was filmed during 1992-93.
Martin's novella, Nightflyers, was adapted into a 1987 feature film of the same title; he was not happy about having to cut plot elements for the screenplay's scenario in order to accommodate the film's small budget.
A Song of Ice and Fire
A Song of Ice and Fire is a series of epic fantasy novels written by American novelist and screenwriter George R. R. Martin. Martin began the first volume of the series, A Game of Thrones, in 1991. He published it in 1996. In November 2005, A Feast for Crows, the fourth novel in this series, became The New York Times No. 1 Bestseller and also achieved No. 1 ranking on The Wall Street Journal bestseller list. Martin gradually extended his originally intended trilogy to seven volumes, the fifth of which, A Dance with Dragons, took him five years to write before its publication in 2011. Two more novels are planned and still being written in the Ice and Fire series: The Winds of Winter and A Dream of Spring.

AWARDS AND HONORS
A Game of Thrones
Ignotius Award, Best Foreign Novel of 2002
A Storm of Swords
#1 on SF Site Readers’ Choice Best SF and Fantasy Books of 2000
A Clash of Kings
1999 Nebula Award nomination
Tops Locus Poll for Best Fantasy Novel of 1999

A Feast for Crows
2006 Hugo Award nomination for Best Novel
2006 Locus Award nomination for Best Fantasy Novel A Dance with Dragons
2012 World Fantasy Award nomination for Best Novel
2012 Hugo Award nomination for Best Novel
2012 Locus Award winner for Best Fantasy Novel

The Armageddon Rag
Balrog Award, 1983 Fantasy Novel


Презентація на тему «Королева Наталена Андріанівна» (варіант 2)


title: Презентація на тему «Живопис доби класицизму»

text:
Живопис доби класицизму
Підготувалаучениця 9-В класуКошина Анна
Класицизм – напрям у європейській літературі і мистецтві ХVІІ – початку ХІХ ст., суть якого полягала в наслідуванні мистецтва та літератури стародавньої Греції і Риму у дотримуванні системи суворих правил відтворення дійсності. Цей стиль послідовно розвивав не тільки традиції античності, але й епохи Відродження. Його ідейним підґрунтям став раціоналізм, що спирався на філософську систему Рене Декарта. Предметом мистецтва у класицизмі проголошувалося тільки прекрасне, піднесене. У творах мистецтва звучать ідеї свободи, утверджуються права особи. Класицизм перестає бути замкненим, ізольованим художнім явищем й тісно стикається з бароко, рококо, сентименталізмом, народною культурою різних європейських країн. Ця взаємодія і взаємовплив значно збагатили класицизм, зробили його вільнішим від умовностей і жорстких нормативів.
 Оспівуючи героїчні ідеали, мистецтво класицизму зовсім не цікавилося сучасністю, реальними людьми та їхнім побутом, а тяжіло до ідеалізованих абстрактних образів, ґрунтуючись на вивченні античної поетики і мистецтва, що містять у собі немовби абсолютну естетичну норму. Теоретики класицизму створили систему класичних канонів для театру, літератури, живопису.
 Класицизм приніс свої найзначніші плоди в культурі Франції та цілої Європи, яка почала активно наслідувати французький досвід.

Афінська школа, Рафаель, 1511
Поклоніння пастухів, Жорж де Латур , 1644
Тріумф Давида, Ніколя Пуссен
Пори року. Осінь, Ніколя Пуссен
Пори року. Зима, Ніколя Пуссен
Пори року. Весна, Ніколя Пуссен
Пори року. ЛІто, Ніколя Пуссен
Сільське свято, Клод Лоррен
Пейзаж з Енеєм на Делосі, Клод Лоррен
Відплиття цариці Савської, Клод Лоррен
Вступ Олександра у Вавилон, Шарль Лебрен
Посвята імператора Наполеона I, Жак-Луї Давид
Модний шлюб. Шлюбний контракт, Уільям Хогарт
Модний шлюб. Невдовзі після весілля, Уільям Хогарт
Модний шлюб. Будуар графині, Уільям Хогарт
Модний шлюб. Візит до шарлатана, Уільям Хогарт
Модний шлюб. Дуель та смерть графа, Уільям Хогарт
Модний шлюб. Смерть графні, Уільям Хогарт
Прачка, Жан-Батіст-Сімеон Шарден
Натюрморт з атрибутами мистецтва, Жан-Батіст-Сімеон Шарден


Презентація на тему «Людкевич Станислав Филиппович»


title: Презентація на тему «Сандро Боттичелли» (варіант 3)

text:
Презентация по МХК на тему: «Сандро Боттичелли».
Преподаватель Смирнов Е.Б
Подготовила ученица 9 «а» класса Салтыкова Татьяна
Prezentacii.com
Сандро Боттичелли
Имя при рождении: Алессандро ди Мариано ди Ванни Филипепи
Дата рождения: 1 марта 1445
Место рождения: Флоренция
Дата смерти: 17 мая 1510 (65 лет)
Стиль: возрождение
Известные работы: «Весна»«Рождение Венеры»
Влияние на: прерафаэлитизм

Са́ндро Боттиче́лли (1 марта 1445 — 17 мая 1510) — прозвание флорентийского художника Алесса́ндро ди Мариа́но ди Ва́нни Филипе́пи ,который привёл искусство кватроченто на порог Высокого Возрождения.
Глубоко религиозный человек, Боттичелли работал во всех крупных храмах Флоренции и в Сикстинской капелле Ватикана, однако в истории искусства остался в первую очередь как автор крупноформатных поэтичных полотен на сюжеты, вдохновлённые классической античностью, — «Весна» и «Рождение Венеры».
Долгое время Боттичелли находился в тени работавших после него гигантов Возрождения, пока не был в середине XIX века переоткрыт британскими прерафаэлитами, которые почитали хрупкую линеарность и весеннюю свежесть его зрелых полотен за высшую точку в развитии мирового искусства.

Биография
Родился в семье зажиточного горожанина Мариано ди Ванни Филипепи. Получил хорошее образование. Прозвище Botticelli («бочонок») перешло к Сандро от его брата-маклера, который был толстяком. Учился живописи у монаха Филиппо Липпи и перенял у него ту страстность в изображении трогательных мотивов, которой отличаются исторические картины Липпи. Потом работал у известного скульптора Верроккьо. В 1470 г. организует собственную мастерскую.
Тонкость и точность линий он перенял у второго своего брата, который был ювелиром. Некоторое время учился вместе с Леонардо да Винчи в мастерской Вероккио. Оригинальная же черта собственного таланта Боттичелли состоит в наклонности к фантастическому. Он один из первых внес в искусство своего времени античный миф и аллегорию, и с особенной любовью работал над мифологическими сюжетами. Особенно эффектна его Венера, которая нагая плывет по морю в раковине, и боги ветров осыпают её дождем из роз, и гонят раковину к берегу.

Лучшим творением Боттичелли считают начатые им в 1474 году фрески в Сикстинской капелле Ватикана. Предположительно Боттичелли был приверженцем Савонаролы. Согласно преданию, уже в старческом возрасте он сжёг свою юношескую картину на костре тщеславия. «Рождение Венеры» стало последней такой картиной. Усердно изучал Данте; плодом этого изучения явились гравюры на меди, приложенные к вышедшему в свет во Флоренции в 1481 году изданию дантова «Ада» (издание Магны).
Выполнил множество картин по заказам Медичи. В частности, расписал знамя Джулиано Медичи, брата Лоренцо Великолепного. В 1470-1480-х гг портрет становится самостоятельным жанром в творчестве Ботичелли («Человек с медалью», ок. 1474; «Юноша», 1480-е гг). Боттичелли прославился своим тонким эстетическим вкусом и такими произведениями, как «Благовещение» (1489—1490), «Покинутая» (1495—1500) и т. д. В последние годы своей жизни Боттичелли, по всей видимости, оставил живопись.
В 1504 году художник участвовал в комиссии, определявшей место для установки статуи Давида работы Микеланджело, однако его предложение не было принято. Известно, что у семьи художника был дом в квартале Санта Мария Новелла и доход от виллы в Бельсгуардо. Сандро Боттичелли похоронен в фамильной гробнице в церкви Оньисанти (Chiesa di Ognissanti)во Флоренции. Согласно завещанию, его похоронили вблизи могилы Симонетты Веспуччи, вдохновившей самые прекрасные образы мастера.
                  Произведения