title: Презентація на тему «Японський театр» (варіант 2)

text:
Японський театр
 Сучасний традиційний японський театр - це неповторний багатоколірний світ.

Японський театр відрізняється великим жанровим різноманіттям. В Японії можна побачити спектаклі, створені ще в 8 столітті і ультрасучасні постановки. Токіо належить до найбільших світових театральних центрів. Тут діє японське відділення Міжнародного інституту театру при ЮНЕСКО, влаштовуються численні гастролі театральних колективів і окремих світових знаменитостей, проводяться міжнародні конкурси балету, конференції і симпозіуми з проблем театрального мистецтва, майстер-класи по пластиці традиційного театру, на які з'їжджаються актори і режисери з багатьох країн світу. В Токіо є Театральний музей з багатою колекцією і бібліотекою. За 20 сторіччя в Токіо зведено немало першокласних театральних будівель, серед яких слід вказати в першу чергу Національний театр (1966) і Новий національний театр (1997).
Види японського театру
Японське театральне мистецтво підрозділяється на деякі крупні форми. Це традиційний театр, театр сучасної драми (Сінгекі), комерційний театр і сучасний музичний театр. Найвидатнішими формами традиційного театру є Но, Кабукі та і Бунраку.

Загальне для трьох цих форм полягає в тому, що вони мають розвинуту драматургію, включену в 20 столітті в класичну спадщину японської словесності. Традиційно всі три форми – чоловічий театр, де було заборонено грати жінкам, але в останні десятиріччя активізувалося прагнення японських жінок опановувати співом і пластикою театру Ногаку і в кінці 20 століття в цьому театрі виникла жіноча школа. Специфічною особливістю японського традиційного театру є також і те, що він функціонує як високопрофесійний репертуарний і одночасно включений в систему японських національних свят «мацурі», в яких беруть участь не тільки професіонали, але і самодіяльні сили любителів.
Театр Но
Но- один з найстаріших японських драматичних театрів, що зародився в XIV столітті. Но близький до Кьоген і включає в себе риси популярних народних і аристократичних форм мистецтва. Стиль театру розвивався надзвичайно повільно і можна простежити його корені аж до китайського театру НУО.
Таким, яким Но дійшов до нашого часу, його зробили Kan `ami і його син Zeami в епоху Муроматі, під крилом могутнього клану Асікага. За часів Мейдзі Але втратив підтримку уряду, але разом з Кьоген отримав офіційне визнання як одна з національних форм драми.
Ролі театру Но  Всього виділяють чотири основні категорії акторів театру Но:
shite, waki, kyogen, hayashi.shite (в центрі) - виконавець, головна дійова особа. У п'єсі Ноперсонаж з'являється, як правило, в двох іпостасях: спочатку як людина, а потім як дух.
 У shite є помічник - tsure.waki - дублер виконавця головної ролі або ж його помічник.
wakizure - супутник waki.
kyogen - виконує інтерлюдії протягом п'єси, а також відіграє окремі номери між сценами п'єси.
hayashi, або hayashi-kata - музикант, який грає на одному з чотирьох традиційних для Але інструментів: флейті або барабанах.
jiutai - хор, що включає, як правило, від 6 до 8 осіб.
koken - свого роду суфлери-направляючі, як правило від 1 до 3 чоловік.
Джерелами для п'єс Но :
 1. середньовічна історія злетів і падінь клану Тайра - «Сказання про дім Хейке», спочатку виконувана сліпими ченцями, які самі ж і акомпанували собі на біве.
2. «Повість про Гендзі», що зіграла значну роль у розвитку японської культури.
3. також в якості джерел використовувалися китайські оповіді і японська класика періодів Нара і Хейан.
Велика частина спектаклю проходить під музичний акомпанемент: він супроводжує всі дії на сцені за винятком прозової частини вистави - котоби. Інструментальний ансамбль але Хаясі розташовується в один ряд на кордоні хон Бута і ато-дза і включає музикантів хаясіката, що грають на чотирьох музичних інструментах: флейті і трьох барабанах. Музика в театрі але не тече безперервно, а складається з окремих звуків, поділюваних великими паузами, причому ритм гри на інструментах може як збігатися з ритмом мови актора або хору, так і не збігатися.
Жанр, Но сходить до ритуальних синтоїстським дійствам; спочатку актори, але виступали при буддійських і синтоїстських храмах, розігруючи сцени релігійного змісту. Маски театру, але пов'язані з традицією стародавніх ритуальних подань - гігаку; музичний супровід запозичено з ритуального синтоїстського танцю -- кагору, придворної музики - гагаку і буддійської церемоніальною музики. Найбільш ранньої з п'єс, але вважається «оКино» (X ст.), її навіть складно назвати «п'єсою», бо складається вона з трьох ритуальних танців, що представляють собою моління про світ, родючість і довгого життя.
Головним засобом виразності в театрі Но маска. За словами Н. Р. Анариной, «вона додає зовнішності актора загадкову привабливість, харизматичність, перетворює його постать як би в задрапіровану прекрасними одежами скульптуру». В масці виступають тільки провідний актор Сіте та супроводжуючий його цуре.
Маска в театрі Но носиться тільки в поєднанні з перукою. Для її надягання існує особливий обряд: актор кланяється їй, дбайливо бере в руки, довго розглядає, зміцнює на обличчі і ще деякий час дивиться на себе в дзеркало. Маска кріпиться на обличчі за допомогою шнурів, просмикнутих в отвори з боків, і зав'язується на потилиці; щоб вона сиділа щільно, на лоб актора попередньо накладається загорнутий у папір шматочок бавовняної тканини.
                             Театр Кабукі

Один з видів традиційного театру Японії. Становить синтез співу, музики, танцю і драми, виконавці використовують складний грим і костюми з потужним символічним навантаженням.
               Зародження

Жанр кабукі утворився в XVII столітті на основі народних пісень і танців. Початок жанру поклала Окуні, служниця святилища Ідзумо Тайся, котра у 1602 р. стала виконувати новий вид театралізованого танця у висохлому руслі ріки неподалік Кіото. Жінки використовували жіночі та чоловічі ролі в комічних п'єсках, сюжетами яких були випадки з повсякденного життя. Новий жанр швидко став популярним, Окуні навіть запрошували виступати перед Імператорським двором.
                            «Чоловічий» період
З 1653 р. в трупах кабукі могли виступати тільки зрілі чоловіки, що спричинило розвиток витонченого, глибоко стилізованого виду кабукі — яро-кабукі. Практично до сьогодні всі ролі кабукі виконуються чоловіками. Актори, які спеціалізуються на виконанні жіночих ролей називаються онаґата або ояма . Серед акторів кабукі існують справжні театральні династії, які спеціалізуються на певних стилях гри.
Кабукі у теперішній час

У сучасній Японії кабукі лишається доволі популярним жанром — він найпопулярніший вид театрального мистецтва серед усіх традиційних японських драматичних жанрів. Багато провідних акторів кабукі часто знімаються у кіно і на телебаченні
Народження японського театру пов'язують з появою пантоміми Гигаку («акторське мистецтво») і танців Бугаку («мистецтво танцю»), запозичених з континентальної культури в VII столітті.
Гигаку проіснувало до X століття, а потім було витіснене більш складними формами пантомімічне драми, зате подання Бугаку з часом виросли в окремий музично-танцювальний жанр, який не тільки зберігся, а й пережив новий розквіт і нині виповнюється для широкої аудиторії, в концертних залах.
Японських традиційних театрів завжди було багато. Це, перш за все, і Але - театр піднесені трагедії, і Кеген - невигадлива комедія, грубуватий фарс, і Кабукі, що виник в якості особливого сакрального дії, і Бунраку - чудовий театр ляльок. Одними з найбільш прославлених театрів за межами Японії, по праву вважаються Кабукі і Но.
Театр Кабукі в Токіо
Театр Но
Театр Але зародився в XIV ст. і був надзвичайно популярним серед став самураїв і аристократії. Тобто, театр Але орієнтувався виключно на вищі стани і був не доступний для широких мас.
Небагате оздоблення сцени (часто взагалі відсутня) і досить одноманітні рухи
акторів ставлять перед собою мету пробудження уяви у глядача.
Як правило, обов'язковий атрибут - маска і громіздке одіяння персонажа, фактично приховують міміку і рухи тіла актора. Театр АЛЕ - це царство жесту. Найчастіше, більшість жестів несе собою строго певний сенс.

Традиції та історія театру Кьоген сягають корінням в дуже далеке минуле. Кьоген - це нехитра комедія, грубуватий фарс на грані фолу.Кьоген досить прозаїчний і простолюду. Як правило, невеликі п'єси тетра Кьоген виконують між актами вистав театру Але.
Театр Кабукі виник в надрах народу на початку епохи Токугава. І спочатку був виключно ритуальні танці, що виконувалися для розваги прихожан при сінтоіском храмі в Ідзумо.
Танець називається
 "кабукі-одорі"
   (歌舞伎踊)
 і присвячений Ізумо-но Окуні
Театр Бунраку зобов'язаний своєю назвою імені організатора і постановника перших спектаклів Уемура Бунракукен (1737-1810). Бунраку - це найдавніший і великий японський театр ляльок. Він був відкритий в Осаці в 1872 р.
Бунраку стали практикувати з'єднання лялькової вистави з народним пісенним оповіддю дзерурі, який виконувався під акомпанемент сямісена. У наші дні, всі уявлення йдуть під голос співака-сказателя – гіда.
Японські театри, до останніх років не були популярні у світі, але за останнє десятиліття світова мода на все японське торкнулася і театрального життя. І сьогодні, виступи будь-якого традиційного театру Країни висхідного Сонця є подією в культурному житті будь-якого європейського міста.
Список використаних джерел:
Анаріна Н.Г. Японський театр Но. М. Наука. – 1984
Гундзі Масакацу Японський театр Кабукі. Москва. – Прогрес. – 1969. – 231 с.
Леві-Строс Клод Путь масок. М:. Республіка – 2000 – 399с
Маркарьян С.Б. Свята в Японії. Москва. – Наука. – 1990 – 248 с.
uk.wikipedia.org/wiki/Кабукі.
http://www.artellite.ru/article-ua/1228.html.
http://uk.wikipedia.org/wiki/.
http://worldtranslation.org/uk/news/297-theatres-of-the-far-east.html.

Виконала учениця 11-А класу Сливка Олена


title: Презентація на тему «ЗМІ» (варіант 4)

text:
Засоби масової інформації
Підготувала Кравченко Дарина
    Засоби масової інформації (ЗМІ) —— звернення до масової аудиторії, доступність багатьом людям, корпоративний зміст виробництва і розповсюдження інформації.
   Преса — друковані засоби масової інформації (періодичні друковані видання), які виходять під постійною назвою, з періодичністю один і більше номерів (випусків) протягом року. Під пресою розуміють газети, журнали, альманахи, збірки, бюлетені, рідше книги, листівки, що мають визначений тираж.
   Ра́діо — ділянка науки й техніки, пов'язана з передаванням на відстань електромагнітних коливань високої частоти — радіохвиль, з допомогою якого здійснюється зокрема радіомовлення — передача через радіо сигналів, мови, музики для необмеженої кількості слухачів.
  Телеба́чення— загальний термін, що охоплює всі аспекти технології та практичної діяльності, пов’язаних з передачею зображень із звуковим супроводом на далекі віддалі. Телебачення є потужним засобом комунікації, засобом масової інформації.
    Інтернет-ЗМІ (інтернет-видання, інтернет-газета) — регулярно оновлюваний інформаційний сайт, який ставить своїм завданням виконувати функцію засобу масової інформації і користується певною популярністю і авторитетом (має свою постійну аудиторію).
    Кінематограф  — це галузь культури та економіки, що об'єднує всі види професійної діяльності, пов'язаної з виробництвом, розповсюдженням, зберіганням та демонструванням фільмів, а також навчально-наукову роботу.
    Відеотекст - 1. Система інтерактивної відеографії, яка дозволяє користувачам отримувати на екрані терміналів текстову і графічну інформацію з використанням телекомунікацій. 2. Інтерактивні електронні засоби інформації, що використовуються для організації купівлі товарів, одержання послуг "не виходячи з дому".
   ЗМІ забезпечують можливість представникам різних суспільних груп публічно висловлювати свої думки, чітко формулювати і представляти громадській думці свої інтереси, шукати і об’єднувати однодумців. Доступ до ЗМІ – необхідна умова існування впливової опозиції, особливо при агресивному ставленні до неї з боку державних радіо і телебачення.


title: Презентація на тему «Феншуй»

text:
Феншуй
(風水)

Феншуй – даоська практика символічного освоєння  (організації) простору.

За допомогою феншуй нібито можна вибрати «найкраще» місце для будівництва будинку або захоронення, «вірну» розбивку ділянки; вважається, що фахівець феншуй може прогнозувати події.
Мета феншуй  -   пошук сприятливих потоків енергії ци і їх використання на благо людини.
Ци
Головною віхою є ци (таємнича метафізична сила). Ци розподіляється і зменяется в просторі з плином часу.
Інь і янь - два протилежних за якістю прояви енергії ци, які народжують і врівноважують все суще на землі.
Інь Янь
“ Захист ”
Кожна домівка повинна мати свій “захист”:

         - Черепаха                                        -  Тигр                                            - Дракон

                                                                         -Фенікс
Примітка: колір тварин повинен бути, такий як на зображеннях!
Аксесуари та символи феншуй
Аксесуари, символізуючи різні стихії, застосовуються для того, щоб посилити або нейтралізувати ту чи іншу енергію в приміщенні, в залежності від конкретної ситуації.
Вода
Фонтан, водоспад, аератор - активна вода. У фонтані вода повинна не просто виливатися з отвору, в ньому обов'язково повинна бути одна чаша або декілька, в яких вода могла б накопичуватися.
Активна вода                                                  Спокійна вода
Спокійна вода - відкрита скляна посудина з водою.
Акваріум теж вважається символом активної води, особливо, якщо він освітлений і оснащений аератором.
Музика вітру
Музика вітру може бути дерев'яною , бамбуковою , металевою , порцеляновою  або пластмасовою.
Найчастіше використовується металева музика вітру , яка потрібна для нейтралізації шкідливих енергій в тих випадках , коли в часто використовувані приміщення прилітають несприятливі зірки.
Бамбукові дзвіночки повинні мати три або чотири палички і вішають їх зазвичай в секторах , де потрібно пробудити енергію Дерева. Наприклад , на сході  або південному - сході.
Кристали
Кристали зазвичай вішають на вікно на рівні очей або кладуть в тому місці, де на них будуть падати сонячні промені.

Ці предмети доречні в будь-якому місці, де потрібно активувати позитивні або нейтралізувати негативні енергії.
з гірського кришталю або свинцевого скла
Квіти, рослини в горщиках і бамбук
Рослини використовують для пожвавлення зон із застійною енергією, для усунення отруєних стріл.
Бамбук вважається символом довголіття та міцного здоров'я.
Дзеркала
Це перший засіб, яке використовується для побудови відсутніх кутів.
Ще дзеркала використовують для того, щоб направити в певному напрямку енергію ци. Якщо, наприклад, потрібно відправити назад несприятливу енергію отруєних стріл, використовують дзеркало Багуа.
Якщо потрібно послабити швидкість руху ци в довгому коридорі, на стінах вішають кілька дзеркал.
Існує ряд заборон при використанні дзеркал:
вони не повинні бути розміщені навпроти вхідних дверей,

не повинні відображати подружнє ліжко,

 повинні бути цілими, не повинні відображати небудь неестетичне,

їх не повинно бути багато у ванні і в туалеті,

дзеркала не повинні бути розташовані строго навпроти один одного,

не повинні ділити відображення людини на кілька частин (мозаїка або дзеркальна плитка),

не повинні відрізати верхівку, бажано, щоб дзеркало було в рамі.
Дзеркало Багуа
Він використовується тільки для відбиття отруєних стріл, спрямованих на ваше житло зовні або дуже негативного зовнішнього оточення, наприклад, кладовища або звалища.
Дзеркало Багуа використовують тільки зовні, але ніяк не всередині свого будинку.
Гарбуз Ву-лу
Традиційний аксесуар фен-шуй, використовуваний для нейтралізації зірки хвороб. Вважається, що вона приймає удар хвороб на себе.

На початку кожного року гарбуз розміщують в секторі, куди прилітає зірка хвороб.
Співоча чаша
Чаша є дуже потужним засобом, що очищає навколишнього простору.

Його можна для очищення будинку при заселенні нових мешканців, а також для усунення негативних енергій після візиту неприємних людей, після сварок і скандалів.
Світильники, ліхтарики
Найпростіший спосіб активувати енергії того чи іншого сектора і розігнати застійну енергію в тій чи іншій частині будинку - включити там світло.
Тьмяне світло робить людей млявими і апатичними, а яскравий - активними і життєрадісними. Якщо у вас гарний вигляд з вікна, то за допомогою ліхтариків або просто світильника на вікні можна залучити більше доброчинної енергії у ваше житло, залишаючи їх запаленими на ніч.
Свічки і прянощі
Вогонь свічки використовується для очищення будинку від негативної енергетики
Вогонь на північному заході, наприклад, камін або плита, відбиратиме удачу, життєву силу у чоловіків , що живуть в будинку.
Драконочерепах, Собачки Фу, Пі яо
Це традиційні міфічні тварини, які використовують у феншуй для упокорення негативного впливу різного походження.
Собачки Фу і Пі Яо можна розташувати на вікні, з якого видно несприятливі споруди (лікарні, вишки, мусорки, будови) або навпроти вхідних дверей (для того, щоб "відлякувати" недоброзичливців).
Трьохлапа жаба, качечки-мандаринки, хотейчикі, фігурки трьох божеств
Вважається, що ці символи і божества використовуються, щоб привернути удачу в той чи інший сектор. Наприклад, трехлапая жаба з монетою в роті вважається активизатором грошової удачі, качечки-мандаринки - романтичної.
Статуетки богів можуть бути покровителями багатства, успішності, довголіття, покровителями  дітей і т.д.
Кришталевий глобус
Кришталевий глобус один з небагатьох сувенірів, який є потужним активатором для певного виду удачі - удачі успіхів у навчанні та самопізнанні.
Глобус зазвичай розміщують на північному сході або на робочому столі або використовують спеціальні індивідуальні напрямки для розміщення цього аксесуара.
Мобілі
Ці предмети використовують в тих місцях, де потрібно внести активність. Наприклад, коли прилітають сприятливі зірки в ту чи іншу частину будинку або для активізації хорошою водної зірки.
Урок розміщення енергії
Вплив сторін світу врівноважують , працюючи кольором.
Північ. Колір півночі чорний , врівноважують його теплими тонами : жовто -червоним , оранжевим.
Північний схід врівноважують кавовим , м'яким помаранчевим кольором.
Схід врівноважують синім ( але не насиченим ) , світло- фіолетовим ( для медитації - з сріблястими прожилками ) .
Південний схід - салатним , кольором молодої травички , кольором бамбука
( символізує силу , витривалість , стійкість ) .
Південь любить дерев'яне ( "дерево" живить " вогонь ", а " вогонь " - стихія півдня ) .
Південний захід врівноважують жовтими тонами у всіх варіантах , для дітей - білої
( стихія " метал " ) обробкою на стінах.
Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Rock groups of America»

text:
Rock groups of America
Підготував Венцеславський Данило
Thousand Foot Krutch
Thousand Foot Krutch is a Canadian Christian rock band formed in 1995. They have released eight albums, most recently being The End Is Where We Begin in 2012.
Genres: Christian rock, nu metal, rap metal, hard rock.
Years active: 1995–present.
Soundtracks: 1. 2005  “Supernatural”. 2. 2010 “Metro 2033”. 3. 2012 “NHL 13”.

2009
2013
Nirvana
Nirvana was an American rock band formed by singer/guitarist Kurt Cobain and bassist Krist Novoselic in Aberdeen, Washington in 1987.
Years active: 1987–1994.
Genres: Alternative rock, grunge.
This was a legendary group. Many generations grew under the songs of Nirvana. Post mortem Kurt, a group disintegrated.
Soundtracks: 1. 1997 “Nirvana”. 2. 2000 “Traffic”.
Kurt died, but Krist and David created a new group…

1987
1994
Nirvana for children
Nirvana for children – Heart-Shaped Box
Foo Fighters
Kurt died, but Krist and David created a new group…
The Foo Fighters are an American rock band, formed in Seattle in 1994. It was founded by Nirvana drummer Dave Grohl as a one-man project following the death of Kurt Cobain and the resulting dissolution of his previous band.
Years active:1994-present
Genres: Alternative rock, post-grunge, hard rock, grunge (early)

2013


title: Презентація на тему «Vincent Willem van Gogh» (варіант 2)

text:
Vincent Willem van Gogh
Vincent Willem van Gogh was born in Groot-Zundert village in the province of Brabant in the south of the Netherlands. As a child, Vincent was serious, silent and thoughtful. He attended the Zundert village school from 1860. In July 1869, his uncle Cent helped him obtain a position with the art dealer Goupil & Cie in The Hague. After his training, in June 1873, Goupil transferred him to London, where he lodged at 87 Hackford Road, Brixton, and worked at Messrs.
On 27 July 1890, aged 37, Van Gogh is believed to have shot himself in the chest with a revolver.

The Potato Eaters, 1885
Skull of a Skeleton with Burning Cigarette, 1885–1886

Montmartre hill, 1886
The Blooming Plumtree, 1887
Bouquet of flowers in a blue vase, summer 1887
A pair of shoes, 1887
Vase with Twelve Sunflowers, August 1888
Van Gogh's Chair, 1888
Harvesting in La Crau, with Montmajour in the background, 1888
Night Cafe at Arles, 1888
Vase with oleanders and books,   August 1888
Three white cottage in Sainte-Marie, in June 1888
Starry Night over the Rhone, September 1888
The Old Mill, 1888
Nightlights. Saint-Remy, 1889

Cypresses, 1889
Wheatfield with Cypresses,          June 1889
Vase with Fifteen Sunflowers, January 1889

Mulberry tree, 1889
Olive trees on the background Alpillya, 1889
The Church at Auvers, June 1890
View on Vessenot near Auvers,         May 1890
Still life with red poppies and daisies, June 1890
Irises, May 1890
A flock of crows over grain field, 1890


title: Презентація на тему «Паркова культура» (варіант 13)

text:
Паркова культура
Підготувала
Учениця 11- Б Класу
Красноармійського КНВК
Шевченко Елліна
Версальський парк
      Переворот у проектуванні парків класичного стилю справив талановитий майстер Андре Ленотр (1613-1700) , вершиною творчості якого став знаменитий Версальський парк , що став яскравим засобом вираження , абсолютної влади короля Франції Людовіка XIV .

     На цьому яскравому прикладі ландшафтного мистецтва виховане не одне покоління архітекторів.
     Тільки геній Ленотра підніс на небувалу висоту садово -паркове мистецтво , увібрав все краще, що існувало до нього , і затвердив французький класичний стиль .
Лондонский гайд-парк
     Гайд- парк - королівський парк, розташований в самому центрі Лондона. Є одним з найбільших лондонських парків
     На сьогоднішній день , Гайд -парк досить популярне місце , як серед жителів Лондона , так і серед туристів. Тут можна грати у волейбол або футбол на спеціально обладнаних майданчиках , їздити верхи по Rotten Row - знаменитої дорозі для верхової їзди.

    Відвідувачі парку можуть купатися в озері , кататися на роликах або просто прогулюватися по тінистих алеях .
      На території парку досить часто проходять різні концерти , виступи , офіційні паради і найрізноманітніші виставки.
Сад мініатюрних пейзажів
     Японський сад будується за добре продуманою схемою. Всі його складові врівноважують один одного, створюючи цілісну композицію.
    Простота - основний принцип, немає нічого зайвого і, що важливо, немає прагнення до європейської масштабності: сад може бути призначений тільки для милування, а не прогулянок по ньому, в цьому випадку його розмір не більше декількох квадратних метрів.
     У японських садах основна увага приділяється деталям. Ось де результат визначається не кількістю, а якістю.
Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Ісак Левітан» (варіант 1)

text:
Ісак Левітан
Пейзажі
Презентацію підготували Гаврилюк А. Ромодіна М.
2
«Осінній день. Сокільники» , 1879
Весна. Велика вода, 1897
4
« У виру » , 1892
Золота осінь, 1895
6
«Март» , 1895
«Володимирка», 1892
«Над вічним спокоєм», 1897
«Озеро. Русь», 1900
«Березовий гай», 1885


title: Презентація на тему «Театр «Кабукі»» (варіант 3)

text:
Театр «Кабукі»
 Череватої Ольги і Прохоренко Анастасії 11-б клас
歌舞伎
Кабукі — один з видів традиційного театру Японії. Становить синтез співу, музики, танцю і драми, виконавці використовують складний грим і костюми з потужним символічним навантаженням.
Жанр кабукі утворився в XVII столітті на основі народних пісень і танців. Початок жанру поклала Окуні, служниця святилища Ідзумо Тайся, котра у 1602 р. стала виконувати новий вид театралізованого танця у висохлому руслі ріки неподалік Кіото.
Період з 1629 по 1652
У цілях збереження суспільної моралі, жінкам було заборонено виступати на сцені. Через велику популярність кабукі, місце жінок-виконавиць ролей зайняли юнаки. Разом з цим змінився і характер вистав — більше уваги приділялося драматичному мистецтву, ніж танцю
З 1653 р. в трупах кабукі могли виступати тільки зрілі чоловіки, що спричинило розвиток витонченого, глибоко стилізованого виду кабукі — «ахрайський кабукі». Ця метаморфоза відбулася під впливом також популярного в той час в Японії комічного театра кьоґен. Практично до сьогодні всі ролі кабукі виконуються чоловіками
«Чоловічий» період
Кабукі у теперішній час
У сучасній Японії кабукі лишається доволі популярним жанром — він найпопулярніший вид театрального мистецтва серед усіх традиційних японських драматичних жанрів. Багато провідних акторів кабукі часто знімаються у кіно і на телебаченні
Після Другої Світової війни був сформований повністю жіночий колектив кабукі Ітікава Кабукі-дза.
Елементи кабукі
Сцена в театрі кабукі має своєрідну будову. Її авансцена ханаміті, розташована просто у глядацькому залі. Театри кабукі були покращені технічно, отримали сцени, що обертаються, механічні люки, що з'явилися у XVIII столітті, і т. д., що значно підвищили эфектність театральних вистав.
Театр кабукі у теперішній час складається із трьох типів вистав:
Дзідаі-моно— історичні п'єси
Сева-моно— простонародні
Сьоаґото— танцювально-драматичні п'єси.
Дякуємо за увагу!


title: Презентація на тему «Франціско де Міранда»

text:
Франціско де Міранда
 28 березня 1750 - народження
травень 1787 – перебування на Лівобережжі Дніпра
1764 – закінчення університету
1773-1775  - участь у війні Іспанії з Марокко
 1786-1787 - перебував у Росії
1786 – повернення в Україну
7 вересня 1787 - залишає Росію
 березнь 1792 - поїхав до Франції, вступ у революційну армію, отримання  чину бригадного генерала
1798 - повернуня до Англії
Міранда і Україна
Країна надзвичайно красива. Часто зустрічаються ліси і всюди вистачає дерев і води, а обриси підвищень та рельєф місцевості дуже приємні; чимало тут і населення. Ще помітні укріплення в містах і селах та в полі для захисту від наскоків татар, які безперечно, були жахливими сусідами — і я не розумію, чому люди мали бажання селитися в цьому краї

Подорож по Російській Імперії
   7 жовтня 1786 з борту австрійського парусника , який , піднявшись вгору по Дніпру , перед самим заходом сонця кинув якір у жвавій гавані Херсона, на берег зійшов смаглявий брюнет вище середнього зросту , років 35 на вигляд.


title: Презентація на тему «Cigarette Smoking in the United States»

text:
Cigarette Smoking in the United States
Current Cigarette Smoking Among U.S. Adults Aged 18 Years and Older
Tobacco use remains the single largest preventable cause of death and disease in the United States. Cigarette smoking kills more than 440,000 Americans each year, with an estimated 49,000 of these deaths from exposure to secondhand smoke. In addition, smoking-related illness in the United States costs $96 billion in medical costs and $97 billion in lost productivity each year.

In 2011, an estimated 19.0% (43.8 million) U.S. adults were current cigarette smokers. Of these, 77.8% (34.1 million) smoked every day, and 22.2% (9.7 million) smoked some days.
Current Cigarette Smoking Among Specific Populations — United States
American Indian/Alaska Natives
American Indian/Alaska Natives (AI/ANs) have a higher prevalence of current smoking than most other racial/ethnic groups in the United States, making cigarette smoking a serious problem to the health of that population.
In 2011
31.5% of AI/AN adults in the United States smoked cigarettes, compared with 19.0% of U.S. adults overall.
The prevalence of current smoking was higher among AI/AN men (34.4%) than among AI/AN women (29.1%).
From 2005 to 2011, no significant change in current smoking prevalence occurred among AI/AN adults (32.0% in 2005 to 31.5% in 2011).
Asians
Asian Americans represent a wide variety of languages, dialects, and cultures. While non-Hispanic Asian adults have the lowest current smoking prevalence of any racial/ethnic group in the United States, there are significant differences in smoking prevalence among subgroups in this population. Smoking is a risk factor for many forms of cancer, heart disease, and stroke, which are the leading causes of death in this population.

In 2011
9.9% of non-Hispanic Asian adults in the United State smoked cigarettes, compared with 19.0% of U.S. adults overall.
Smoking prevalence was significantly higher among non-Hispanic Asian men (14.9%) than among non-Hispanic Asian women (5.5%).
From 2005 to 2011, a decline in current smoking prevalence among non-Hispanic Asian adults occurred (from 13.3% in 2005 to 9.9% in 2011).

Estimates reflecting a more comprehensive representation of current smoking among Asian subpopulations were published in the July 2008 issue of Preventing Chronic Disease: Public Health Research, Practice, and Policy. These estimates, based on four National Surveys on Drug Use and Health conducted between 2002 and 2005, show that:
During the 30 days prior to being surveyed, 14.5% of Asians aged 18 years and older had smoked cigarettes, compared with 26.9% in the overall U.S. adult population.
Smoking prevalence was significantly higher among Asian men (21.6%) than among Asian women (8.1%).

The percentage of respondents who reported smoking within the past 30 days by subpopulations surveyed were:
Chinese - 8.8%
Asian Indian - 11.9%
Japanese - 12.1%
Filipino - 16.7%
Vietnamese - 21.5%
Korean - 26.6%
Among women, smoking prevalence ranged from 3.5% among Asian Indians to 20.1% among Koreans.
Among men, smoking prevalence ranged from 13.9% among Chinese individuals to 37.4% among Koreans.

Blacks
The prevalence of current smoking among non-Hispanic black adults is similar to the prevalence among adults in the general population and among non-Hispanic white adults (20.6%). However, smoking remains a serious problem for this population.
In 2011
19.4% of non-Hispanic black adults in the United States smoked cigarettes, compared with 19.0% of U.S. adults overall.
Smoking prevalence was significantly higher among non-Hispanic black men (24.2%) than among non-Hispanic black women (15.5%).
From 2005 to 2011, no significant change in current smoking prevalence occurred among non-Hispanic blacks (from 21.5% in 2005 to 19.4% in 2011).

Hispanics
The prevalence of cigarette smoking among Hispanics is generally lower than the prevalence among other racial/ethnic groups in the United States, with the exception of non-Hispanic Asians. However, smoking prevalence among Hispanic men is significantly higher than among Hispanic women, and cigarette smoking remains a serious health concern in this population. Cigarette smoking is a risk factor for heart disease and stroke, which are leading causes of death for Hispanics in the United States.
In 2011
12.9% of Hispanic adults in the United States smoked cigarettes, compared with 19.0% among U.S. adults overall.
Smoking prevalence was significantly higher among Hispanic men (17.0%) than among Hispanic women (8.6%).
From 2005 to 2011, a decline in current smoking prevalence among Hispanics was noted (from 16.2% in 2005 to 12.9% in 2011).

Estimates reflecting a more comprehensive representation of current smoking among Hispanic subpopulations were published in the July 2008 issue of Preventing Chronic Disease: Public Health Research, Practice, and Policy. These estimates, based on four National Surveys on Drug Use and Health conducted between 2002 and 2005, show that:
During the 30 days prior to being surveyed, 23.9% of Hispanics aged 18 years and older had smoked cigarettes, compared with 26.9% in the overall U.S. adult population.
Smoking prevalence was significantly higher among Hispanic men (30.1%) than among Hispanic women (17.5%).
The percentage of respondents who reported smoking within the past 30 days by subpopulations surveyed were:
Central or South American - 20.2%
Mexican - 23.8%
Cuban - 25.2%
Puerto Rican - 31.5%
Among women, smoking prevalence ranged from 14.7% among Central or South Americans to 28.0% among Puerto Ricans.
Among men, smoking prevalence ranged from 25.3% among Central or South Americans to 35.6% among Puerto Ricans.
Military Service Members and Veterans
In the United States, smoking prevalence is higher among people serving in the military than among the civilian population. Smoking prevalence is even higher among military personnel who have been deployed.
Among men aged 25–64 during 2007–2010, 29% of veterans reported being current cigarette smokers, compared with 24% of those who had not served in the military.
Among men aged 45–54 years during 2007–2010, 36% of veterans reported being current cigarette smokers, compared with 24% of those who had not served in the military.
Facts About Secondhand Smoke
An estimated 88 million nonsmokers in the United States breathe other peoples' tobacco smoke.
Each year, about 46,000 nonsmokers in the United States die from heart disease caused by secondhand smoke.
Secondhand smoke exposure causes an estimated 3,400 lung cancer deaths annually among adult nonsmokers in the United States.
Nonsmokers who are exposed to secondhand smoke at home or work increase their lung cancer risk by 20–30%.
Secondhand smoke exposure is higher among persons with low incomes: 60.5% of persons living below the poverty level in the United States were exposed to secondhand smoke in 2007–2008, compared with 36.9% of persons living at or above the poverty level.

The end


Презентація на тему «Сальвадор Дали» (варіант 1)


title: Презентація на тему «Кузнецов Микола Іванович»

text:
  Кузнецов Микола Іванович.

Справжнє його ім'я — Никанор, народився 27 липня 1911 р. в селі Зирянка (тепер — Талицького району Свердловської області) у заможній сім'ї старообрядця. Освіта — незакінчена середня. Всупереч написаному пізніше в його офіційних радянських біографіях, в рядах КПРС ніколи не був.
Навчався в технікумі, звідки його звільнили в свою чергу через вилучення з комсомолу за «куркульське походження».

В цьому будинку народився Кузнецов М. І.

Навесні 1930 року опинився в Кудимкарі і був прийнятий на роботу в Комі-Перм'яцьке окружне земельне управління на посаду помічника таксатора. Тут його відновили в комсомолі. Пізніше відновився і в технікумі, але диплом захистити не дозволили - обмежилися папірцем про прослухані курси.

У 1931 році офіційно змінив ім'я Никанор на ім'я Микола. Крім того, працюючи в Кудимкарі, Кузнецов познайомився з місцевою дівчиною Оленою Чугаєвою (з села Куваєв, вона працювала медсестрою в хірургічному відділенні окружної лікарні), на якій через деякий час офіційно одружився. Разом вони жили нетривалий час, а при від'їзді з Кудимкар розлучення офіційно так і не було оформлене.

Батьки Н.І.Кузнецова Іван Павлович та Анна Петрівна, сестри Агаф'я та Лідія

Влітку 1932 року Кузнецов бере відпустку, приїжджає до Свердловська (куди на постійне проживання переїхала вся його родина) і успішно складає вступні іспити на заочне відділення індустріального інституту. Навчаючись в Уральському індустріальному інституті, продовжував удосконалюватися в німецькому (одним з викладачів німецької у М. І. Кузнецова була О. М. Веселкіна).

Навесні 1938 року Кузнєцов переїхав до Москви і поступив на службу в НКВД, виконував доручення в країнах Європи. У 1942 році направлений в загін спеціального призначення «Переможці» під командуванням полковника Дмитра Медведєва, проявив надзвичайну відвагу та винахідливість. Кузнєцов під ім'ям німецького офіцера Пауля Зіберта вів розвідувальну діяльність в окупованому м. Рівне, керував розвідгрупою, постійно спілкувався з офіцерами вермахту, спецслужб, вищими чиновниками окупаційної влади передаючи відомості в партизанський загін.

У 1942 р. у складі диверсійної групи Мєдвєдєва Кузнецова закинули в рівенські ліси. Невдовзі Рівне наводнили радянські шпигуни, й восени 1943-го у «столиці» почалася активна діяльність радянської агентури. Після відступу німців Мєдвєдєв спершу отримав завдання закріпитися в Галичині, проте, з огляду на однозначну неприязнь галичан до «червоних», Москва скасувала це рішення, і він вивів свій загін у запілля Червоної Армії. Цього не знав Кузнецов, якого заслали до Львова в супроводі Івана Бєлова та Яна Камінського заздалегідь. Зв'язок із ними втратили ще й через бездіяльність загону Крутікова, який мав стати «зеленим маяком» Кузнецова (згідно з одними джерелами, загін Крутікова частково знищили, а частково розсіяли українські партизани, згідно з іншими — він просто розбігся).

Кузнецов з'явився у Львові в другій половині січня із завданням убити губернатора Галичини Вехтера. Подробиць останнього періоду життя видатного диверсанта так і не вдалося з'ясувати: всі явки, куди він міг звернутися, не спрацювали. Хоча німецькі органи безпеки очікували тут таємничого рівенського терориста, проте спіймати його їм не вдалося. Щоправда, за нез'ясованих обставин Кузнецова затримало Люфтваффе, проте він зумів утекти з їхнього штабу на Валовій, застреливши підполковника та єфрейтора. А рано-вранці 9 лютого 1944 р. Кузнецов застрелив віце-губернатора Галичини Отто Бауера та шефа канцелярії президії галицької адміністрації Гайнріха Шнайдера — біля їхньої резиденції навпроти будинку Івана Франка.

Це було зроблено з метою дискредитувати в очах німців організацію ОУН-УПА. Недалеко від місця злочину Кузнецов підкинув сфабрикований Москвою документ, в якому нібито йшлося про наказ організаторів ОУН вбити Брауера. Коли нацисти знайшли цю підробку було вирішено здійснити ряд каральних заходів щодо УПА та ОУН. Невдовзі багатьох українських націоналістів розстріляли та повідправляли в концентраційні табори. Отже, замах був здійснений Кузнецовим, щоб нацисти позбавили життя багатьох людей, які могли в майбутньому стати головними ворогами СРСР у війні за Україну.

Сліди групи Кузнецова простежують здебільшого в польських селах. Проте взимку 1944 р. польське підпілля Галичини було знекровлене внаслідок жорстоких сутичок з УПА, тому допомогти йому, можливо, вже не було кому. Через три дні патруль польової жандармерії біля села Куровичі (Золочівський район) таки ідентифікував групу Кузнецова, проте диверсанти відбилися й цього разу, залишивши німцям трупи їхніх вояків. Але пошкоджений автомобіль довелося покинути.

Микола Кузнецов з офіцерами. (зліва)

Микола Кузнецов з побратимами (четвертий зліва)

9 березня 1944 року Микола Іванович Кузнецов загинув.Могила Миколи Кузнецова біля міста Броди була виявлена завдяки копіткій роботі його бойового товариша Миколи Струтинського, який домігся його перепоховання у Львові на Пагорбі Слави.

 Указом Президії Верховної Ради СРСР від 5 листопада 1944 року за виняткову мужність і хоробрість при виконанні завдань командування Микола Іванович Кузнєцов був посмертно удостоєний звання Героя Радянського Союзу. Нагороджений 2 орденами Леніна.

Миколі Івановичу Кузнєцову споруджені пам'ятники на Уралі і в Україні. Створено десятки музеїв, 17 шкіл і понад 100 піонерських дружин носили його ім'я. Ще в шести сотнях шкіл були оформлені стенди, присвячені пам'яті героя. Його ім'ям у 1984 році названо молоде місто Рівненської області України - Кузнецовськ. Про діяльність Н. І. Кузнецова написані книги («Це було під Рівним» Д. М. Медведєва, «Людина, яка не знала страху» Бранко Кітановіч) і п'єси, статті і нариси, знято художні («Подвиг розвідника», «Сильні духом» в 2-х серіях, багатосерійний «Загін спеціального призначення») та документальні кінофільми (« Геній розвідки» в 2-х серіях та інші).

Кадр із кінофільму «Сильні духом»

Над проектом працювали:учениці 11-АБойко Ю. та Деревицька Н.


Презентація на тему «Комплекс Храмів м. Аджaнта»


title: Презентація на тему «Museum-Preserve Cossacks’ Tombs»

text:
 Museum-Preserve "Cossacks` Tombs"
The Zaporizhian Sich is one of the most surprising features in the history of Ukrainian people, and in the history of mankind at the same time.  The arousing of Ukrainian people under the influence of the Cossacks gave rise to the rapid development of folk creativity, culture, education, literary works, music, arts, architecture, chronicle writing and folk craftsmanship.
The Zaporizhian Sich
The Zaporizhian Sich emerged as a natural method of defense by the Ukrainian people against the frequent and devastating raids of Crimean Tatars, who captured hundreds of thousands of Ukrainians, Belorussians and Poles. Such slaving operations were called "the harvesting of the steppe".
He was the Hetman of the Zaporizhian Sich of the Crown of the Kingdom of Poland in the Polish–Lithuanian Commonwealth (now part of Ukraine). It is hard to overestimate Khmelnytsky's influence on the history of Ukraine. He not only shaped the future of Ukraine but affected the balance of power in Europe, as the weakening of Poland-Lithuania was exploited by Austria, Saxony, Prussia, and Russia. His actions and role in events were viewed differently by different contemporaries, and even now there are greatly differing perspectives on his legacy.
Hetman Bogdan Khmelnitsky(1595-1657)
Strong, unapproachable fortress is situated on the island  Zhuravlyha (Plyasheva) in Rivne region. In 1914 the greatest Cossack grave in Ukraine was equipped here to honor to that warriors who died during Berestechko Battle 1651.

Here one can found the cossacks` graves and St. George`s Church which was erected in 1912. The pictures on the Bible theme in this church were painted by Ukrainian painter Jizhakevich.
From this church through the underground passage we go to the smaller wooden St. Mickhael`s Church with the unique iconostasis of the 17th century. Here the cossac`s prayed before the battle.

On the territory of the island there is a museum. All the exhibits of the museum, cossaks` weapons, clothes, tell the visitors about the heroic history of Ukraine.
The exhibits tell us about B. Khmelnitsky and the legendary cossack Nechai by name. When all the cossacks were killed, he remained alone. Being badly wounded he was proposed to take the side of enemies. The Polish King proposed him freedom and gold, but Nechai refused. He was the last to die on the island.


title: Презентація на тему «А.М. Бутлеров»

text:
А.М. Бутлеров
Бутлеров Олександр Михайлович (15 вересня 1828 - 17 серпня 1886) Народився в Чистополі Казанської губернії .Російський хімік, автор теорії хімічної будови, творець першої вітчизняної школи в органічній хімії.
           Теорія Бутлерова
Теорія Бутлерова — теорія хімічної будови органічних сполук, запропонована російським вченим Олександром Бутлеровим.

До сьогодні вважається науковою основою органічної хімії. Олександр Бутлеров виходив з того, що внаслідок дослідження низки хімічних перетворень, характерних для тієї чи іншої сполуки, можна встановити її будову.
Основні положення теорії хімічної будови органічних сполук:
• у хімічних сполуках атоми з'єднуються між собою у певному порядку відповідно до їх валентності, що визначає хімічну будову молекул;

• хімічні і фізичні властивості органічних сполук залежать як від природи і кількості атомів, що входять до їх складу, так і від хімічної будови молекул;

• для кожної емпіричної формули можна вивести певну кількість теоретично можливих структур (ізомерів);

• кожна органічна речовина має лише одну формулу хімічної будови, яка дає уявлення про властивості даної сполуки;

• у молекулах існує взаємний вплив атомів як безпосередньо звязаних, так і безпосередньо не звязаних один з одним.
• У молекулах атоми з’єднуються не безладно, а в певній послідовності і відповідно до їх валентності. Така послідовність з’єднаних у молекулу атомів визначає хімічну будову.

Наприклад, у молекулах гексану, гексену-3, гексину-2, циклогексану і бензену, відповідно до валентності, є своя послідовність сполучення атомів Карбону в молекулі, а отже, і кожна молекула має свою, тільки їй властиву будову:
Гексан
Гексен-3
Гексин-2
• Атоми або групи атомів у молекулі взаємно впливають один на одного, від цього залежить реакційна здатність. Також атоми в молекулах можуть зазнавати взаємного впливу, навіть коли вони не перебувають у безпосередньому зв’язку один з одним.
• Властивості органічних сполук залежать не тільки від того, які атоми і в якій кількості входять до складу молекули, але й від їх хімічної будови, тобто порядку з’єднання між собою.

Якщо дві органічні сполуки мають однаковий склад, але різну будову, то різними будуть їх властивості:
н-бутан
ізо-бутан


title: Презентація на тему «Китайська опера» (варіант 3)

text:
Китайська опера
Виконала  Учениця 11-в класуЗаровна Тетяна
ІСТОРІЯ КИТАЙСЬКОЇ ОПЕРИ
Мистецтво для імператорів. Понад два тисячоліття у Піднебесній зі сцени оспівують правителів та аристократичні сім'ї.
Усі актори - вбрані в національний одяг. Інтригуючі історії, які вони розігрують перед публікою - узяті з життя Забороненого міста. Китайська опера кардинально відрізняється від свого західного аналога.

Родзинкою опери у Піднебесній є те, що майже усі ролі у ній виконують чоловіки.
Спів супроводжує биття у барабани та калатання дзвонів. Китайські виконавці вміють не лише співати, вони ще й можуть продемонструвати на сцені

рухи з національних бойових мистецтв.
Хоча оперу й адаптували до вимог сучасного глядача, багато елементів залишаються у ній незмінними протягом двох тисяч років. Саме тому акторам доводиться роками опановувати це автентичне мистецтво: вони їздять по країні, вивчаючи колорит та звичаї.

Пекінська опера
Грим в Пекінській опері
У Пекінській опері для чоловічих ролей встановлено певний грим. Поєднуючи реалістичне і символічне і, виходячи з душевного стану, моральних якостей, думок і почуттів, а також зовнішності, віку та громадського стану героя, гримери-художники узагальнюють все це в найбільш типових рисах його вигляду і характеру та у відповідності з цим створюють різні зразки гриму, даючи характеристику персонажу ще й за допомогою кольору.
 Зазвичай червоний колір в гримі - це колір відданості і чесності, чорний - прямоти та сміливості, синій і зелений - хоробрості і рішучості, жовтий і матово-білий - жорстокості і хитрості; золотий же і сріблястий кольори використовують для міфічних героїв.

Персонажі Пекінської опери
Персонажі Пекінської опери поділяються на 4 види, і кожен вид, у свою чергу, поділяється на різні, сценічні амплуа. Амплуа «шен» — це чоловічі ролі. Відповідно до соціального становища і віку амплуа «шен» поділяється на персонажів категорії «лаошен» — старих і людей похилого віку з бородою і «сяошен» — молодих хлопців, юнаків.
Амплуа «дань» — це жіночі ролі, серед них виділяються персонажі, що зображують молодих жінок і жінок середніх років. До амплуа «дань» належать: «цін'ї», т. е. ролі спокійних, стриманих жінок, «хуадань» — безпосередні, сміливі дівчата і «удань», тобто власне героїні.
Амплуа «цзін» — це теж чоловічі ролі, в яких показані чоловічі персонажі з відкритим сміливим характером. Амплуа «мо» — це другорядні ролі, вони наближаються до амплуа «лаошен»; за віком персонаж «мо» повинен бути старшим ніж персонаж «лаошен».

Зазвичай персонаж «мо» передбачає в Пекінській опері нерозумного старого з нізів суспільства. До амплуа «чоу» відносяться добрі, комічні персонажі або хитрі, підступні, але дурні лиходії. Подібні ролі можуть грати і жінки, і чоловіки, і все це в Пекінській опері служить для зображенн людей з низів суспільства.
Історія опери Пекіну
Пекінська опера називається «оперою Сходу». Вона є дорогоцінною національною спадщиною Китаю і називається так тому, що як самостійний театральний жанр вона сформувалася і визріла в Пекіні. Пекінська опера існує вже понад 200 років.
Її витоки корінням йдуть з XVIII ст. Вона бере початок від декількох видів стародавніх місцевих музичних драм, особливо від місцевих музичних драм провінції Аньхой.
Зазвичай вважають, що кінець XVIII ст. був першим періодом повного розквіту Пекінської опери. У той час Пекінська опера користувалася популярністю не тільки в народі, але й в імператорському палаці. Тоді члени імператорського палацу й вищі верстви суспільства любили дивитися постановки Пекінської опери. Палац надавав артистам чудові умови, костюми, грим, а також сценічні декорації. 20-40 роки ХХ ст. - це другий період розквіту Пекінської опери.
У цей період виникли різні школи Пекінської опери. Найвідомішими були школа Мей (Мей Ланьфан - 1894-1961 рр.), школа Шан (Шан Сяоюнь - 1900-1975 рр.), школа Чен (Чен Яньцзю - 1904-1958 рр.) і школа Сюнь (Сюнь Хойшен - 1900-1968 гг.).
Висновок:
У роки реформ і відкритості мистецтво Пекінської опери отримало новий розвиток. Як дорогоцінне надбання мистецтва Китаю Пекінська опера отримала велику допомогу і підтримку з боку китайського уряду. Нині у великому театрі «Чан'ань» в Пекіні круглий рік йдуть вистави Пекінської опери. А конкурс любителів Пекінської опери привертає численних любителів цього виду театралізованих вистав з усіх кінців світу. Крім того, Пекінська опера ще відіграє важливу роль у культурному обміні Китаю з іншими країнами світу.
Дякую за увагу


Презентація на тему «Работы Сальвадора Дали»


title: Презентація на тему «Реклама» (варіант 1)

text:
Надоел диван?

Вам стало тесно в вашем доме?
Может, маленький телевизор?
Пора что-то менять!
Мы поможем вам
V&M
Изменим вашу гостинную
Изменим вашу кухню
Изменим вашу спальню
Изменим
	вашу
	ванную
V&M
Мы изменим вашу жизнь
Тел.: 037 00 00 777
www.vandm.com


title: Презентація на тему «Київський політехнічний інститут в роки війни»

text:
Презентація на тему: «Київський політехнічний інститут в роки війни»
Підготувала: Грабенко Анастасія, 11 клас, гр. ФМ-11
1898-1918 рр. - Київський політехнічний інститут Імператора Олександра ІІ;
1918-1934 рр. - Київський політехнічний інститут;
 1934-1948 рр. - Київський індустріальний інститут;
1948-1968 рр. – Київський ордена Леніна політехнічний інститут;
 1968-1992 рр. – Київський ордена Леніна політехнічний інститут ім. 50-річчя Великої Жовтневої соціалістичної революції;
 1992-1995 рр. – Київський політехнічний інститут;
 1995 р. - Національний технічний університет України "Київський політехнічний інститут".
Назви Київського політехнічного інституту за роки його існування:
В інституті навчалися 3000 студентів, працювали понад 300 професорів-викладачів, загальна чисельність інститутського колективу складала 5000 чоловік.
1941рік
Велика фізична
аудиторія (1 корпус)
7 корпус

Групове фото на
фоні корпусів КПІ
1943-1945 роки
Студенти на фоні 1 корпусу
КПІ, 1944 рік
Вже у другій половині січня 1944 р. почала працювати приймальна комісія для набору студентів на перший курс і поновлення студентів старших курсів.
Професори, які працювали на кафедрі «Електрифікації промислових підприємств»:
Завідувач кафедри,проф. М. М. Васильєв
Гольтраф
Дякую за увагу!


Презентація на тему «Русская живопись» (варіант 2)


title: Презентація на тему «Місцеве самоврядування» (варіант 3)

text:
Місце́ве самоврядува́ння — право та спроможність органів місцевого самоврядування в межах закону здійснювати регулювання й управління суттєвою часткою суспільних справ, які належать до їхньої компетенції, в інтересах місцевого населення.
Корпоративне – це самоврядування в колективах, які формуються на основі: виробничої або професійної діяльності.

Місцеве – це самоврядування територіальних громад – сталих колективів людей, об’єднаних системою зв’язків та відносин, що склалися історично внаслідок їх постійного проживання в межах певної території
У систему місцевого самоврядування входять:
— територіальна громада;
— сільська, селищна, міська рада;
— сільський, селищний, міський голова;
— виконавчі органи сільської, селищної, міської ради
— районні та обласні ради
— органи самоорганізації населення — представ


title: Презентація на тему «Львів» (варіант 4)

text:
Презентація на тему:
Львів – культурна столиця України
Львів названо на честь князя Лева Даниловича, тому однією з найбільш розповсюджених його назв є  «Місто Лева».  Протягом своєї історії Львів жодного разу не змінював  цієї назви. Час від часу вживаються такі назви  як «місто сплячих левів», «Королівське місто», «Перлина корони Європи», «Місто-музей», «столиця Галичини», «маленький Париж», «маленький Відень»,«Нова туристична Мекка в Східній Європі»,«український П'ємонт», «культурна столиця України». А й справді , це місто з вузенькими європейськими вуличками , де зберіглася історія українського народу з  особливим говіром -  львівська ґвара  та різними легендами записаних у збірці «Легенди старого Львова» Юрія Винничука ,«Львівським культом кави» та «чоколади» робить його особливим та неповторним.

Традиції
Наприкінці 19 — на початку 20 століття розповсюдженою у Львові була субкультура батярів— авантюристів і гульвіс, які з часом набули кумедних рис. Вона стала причиною формування міського фольклору, який ще називають батярським. Львівський міський фольклор в основному складає батярські пісні (найвідоміша — неофіційний гімн міста «Тильку ви Львові») та легенди . З 2000-х років для відродження батярських традицій у Львові щорічно, 1 травня, проводять День батяра.
Давньою міською традицією є споживання кави. «Львівський культ кави» широко відомий за межами міста. Вважається, що кожен «правдивий львів'янин» має принаймні раз на день пити каву. В центрі міста безліч кав'ярень, якими прокладені чисельні туристичні маршрути; щороку проводить сяміське свято «На каву до Львова», на якому визначають найкращу кав'ярню міста.
 Іншим продуктом, з яким часто ідентифікують Львів, вважається шоколад. Місцеві жителі називають його «чоколяда». Щороку у місті проводиться традиційне Свято шоколаду, Свято сиру і вина.

ЦУКЕРНІ

     Історія львівської кави починається з цукерень — закладів, де не подавалися міцні напої і було заборонено курити. Тому вони стали жіночим королівством.
     Європейська традиція поєднувати пиття запашних напоїв зі споживанням вишуканих солодощів так полюбилася львів’янам, що вже наприкінці ХІХ ст. кількість львівських цукерень успішно конкурувала з кількістю львівських пам'яток архітектури. Сьогодні цукерні залишаються улюбленим місцем для багатьох, де за філіжанкою ароматної кави можна поспілкуватись про своє, про жіноче… і дозволити маленький гріх – СОЛОДОЩІ!
 Де найкраща у світі кава? Відповідь на це запитання знайшли вже мільйони людей, які знають, що на каву варто їхати до Львова. Львів і кава – речі нероздільні.
ІСТОРІЯ ЛЬВІВСЬКОЇ КАВИ
Львів по-справжньому розсмакував цей напій у
XVIII ст. До міста кава потрапляла не лише зі
Сходу (зокрема, з Туреччини), але й із Заходу – з Відня,
де галичанин Юрій Кульчицький 1683 року відкрив
кав’ярню «Під синьою фляжкою». Згодом заклад відомого
галичанина cтворив моду на каву в усій Європі. Замість
вивіски тут був почеплений турецький кавник, який згодом
став знаком усіх кав’ярень. А віденський скульптор
Емануїл Пендель увіковічнив Юрія Кульчицького
пам'ятником у столиці Австрії.

У XIX ст. Львів немов очманів від кави! Її пили всі:
спросоння і натоще, вдома і під час гостювання, до їжі і
після. Вважалося, що біла кава – з молоком та цукром
– напій символічний, а чорну вживали хіба на
свята. По-особливому ставилося до кави жіноцтво.
Деякі пані брали її із собою до церкви, аби випити після
причастя.
Час біжить. Знамениті кав’ярні залишаються в
минулому, надихають на написання книжок. А
Львів не перестає любити каву. Навіть час не може
закреслити минулого. Старі кав´ярні оживають знову.
Хоч трохи змінився інтер'єр, музика та забаганки
кавоманів, але традиції не зникають.
Особливим є святкування  Різдва у Львові, під час якого в місті відбувається різдвяний ярмарок, встановлюється шопка та дідух, відбуваються народні гуляння, виступи вертепів та парад звіздарів, фестиваль «Велика коляда» і Свято пампуха тільки прикрашають його та виправдовують його назву «Культурна столиця України».
Архітектура
В архітектурі Львова, яка не сильно постраждала під час війн 20 століття, відображено багато європейських стилів та напрямків, які відповідають різним історичним епохам.Після пожеж 1527 і 1556 року практично не залишилося слідів готичного Львова, проте добре представлено такі епохи: ренесанс, бароко, класицизм. Характерним для Львова став стиль сецесії, трапляються споруди в стилях ар-деко і берлінський модерн.. У Львові знаходиться найбільше пам'яток архітектури серед всіх українських місті. Переважна їх більшість сконцентрована в історичному центрі, який занесено у список Світової спадщини ЮНЕСКО.

Серед найвизначніших архітектурних пам'яток міста є  Ратуша, ансамбль площі Ринок, Чорна кам'яниця, Палац Корнякта, колишній домініканський костел , комплекс Успенської церкви, Королівський арсенал, Порохова вежа, Міський арсенал, монастир Бернардинів, Латинська катедра, Собор святого Юра, Костел святої Ельжбети, Залізничний вокзал, Університет Франка, Оперний театр, Театр Марії Заньковецької,  театр опери та балету імені Соломії Крушельницької який відомий всім адже саме він зображений на двадцятигривневій купюрі, Преображенська церква,Вірменська церква, Монастир святого Онуфрія, Церква Святої Параскеви П'ятниці.
Саме у Львові є другий  за розміром історичний музей України – Львівський історичний музей в якому зображено королівську залу в палаці Корнекта,та першу “вязницю-музей”. Також особливу увагу приділяють “Шевченківському гаю” де зберіглася історія українсьго народу, їхні традиції та побут ,аптеці-музею та палаці Потоцьких. Не менш відвідуваними є побутові музеї:музей пива, пошти, друкарства, скла та релігії.
Релігія
Львів є центром одного з найрелігійніших регіонів України. Сьогодні місто є центром єпархій Української греко-католицької церкви, Української автокефальної православної церкви, Української православної церкви — Київського патріархату, Української православної церкви (Московського патріархату), Римо-католицької церкви та Вірменської апостольської церкви. У Львові знаходиться управлінський центр Римо-католицької церкви в Україні. Тут діє Українська автономна православна церква Львова — нечисленна православна юрисдикція, не визнана Вселенською Церквою. Крім того, в місті діють  протестантські, іудаїстські та мусульманські  громади. У Львові знаходиться 8 кладовищ, але відкритим для поховань є лише  одне з них. Найвідомішим є Личаківський цвинтар, де поховано багато відомих людей. Сьогодні його оголошено історико-культурним заповідником.
Цікаві історичні факти про Львів
Місто було засноване ще в XIII столітті, і тут чудово збериглися історичні та культурні пам’ятки
всі збережені документи XIII — XIV століть Львова — німецькою мовою, яка була офіційною мовою цього міста;
раніше тут був податок на багатство, який платив кожен, хто запрошував на своє весілля більше 16 чоловік;
саме Львів є батьківщиною гасу і гасової лампи, а також повітряної кулі;
знаменитий Леопольд фон Захер — Мазох — уродженець Львова.
Кожен з цих фактів увічнений в музеях, численних виставках і пам’ятках,

Цікаві факти про сучасний Львів
на сьогоднішній день 55% (2500 пам’ятників і понад 60 музеїв) всіх історичних пам’яток України перебувають у Львові;
тут більше 120 храмів, що належать більше 20 конфесій;
щорічно у Львові відбувається понад 100 фестивалів: найбільш знамениті фестивалі класичної музики, джазу, вуличного театру, кави, пампуха і шоколаду.
саме тут створюють програмне забезпечення для багатьох голлівудських фільмів: наприклад, спецефекти для «Спайдермена», «Гаррі Поттера», «Халка» та інших фільмів були створені саме тут;
тут дуже багато молоді: кожен п’ятий у цьому місті — це студент (у Львові 26 університетів);
сучасне місце розташування Львова справді дивовижне: воно знаходиться на рівній відстані (у 500 км) від трьох столиць: Варшави (Польща), Києва (Україна) і Будапешта (Угорщина).


title: Презентація на тему «Мода 1940-их»

text:
Мода 1940-их
революційний стиль післявоєнної епохи

Підготувала Котелюх  Ірина
У роки Другої світової війни жінки не могли собі дозволити ультрамодний одяг, адже була жорстока економія на всьому, навіть на харчуванні.
Не  дивно, що лише за декілька років найпоширенішим одягом не лише в армії, а й цивільному суспільстві стала військова уніформа -  її можна було побачити  не тільки на чоловіках, а й на жінках. Строгі військові костюми жінки надівали, навіть  вирушаючи в кінотеатр або ресторан, підкреслюючи свою приналежність до армії та готовність пожертвувати всім заради перемоги.
12 лютого 1947 р. став знаменним днем для світу моди: Крістіан Діор представив свою першу колекцію жіночого одягу сезону весна-літо 1947 в салоні Cristian Dior на авеню Монтель.
Нові образи, запропоновані Крістіаном Діором, разюче відрізнялись від старого мінімалізму військових років: пишні, довгі спідниці, підкресленні груди, тонка талія – класичний силует “пісочного годинника”, доведенний до елегантного максимуму.


title: Презентація на тему «Афоризми Ґабрієля Ґарсія Маркеса»

text:
Афоризми Ґабрієля Ґарсія Маркеса
Виконала учениця 11 класуЗОШ №12 м.Чернівці Сидоряк Алла
Ґабріє́ль Хосе́ де ла Конкордія Ґарсі́я Ма́ркес — колумбійський письменник-прозаїк, журналіст, видавець і політичний діяч; лауреат Нобелівської премії з літератури (1982).
Завжди знайдуться люди, які зроблять тобі боляче. Потрібно продовжувати вірити людям, просто бути трохи обережнішим.
Не плач, тому що це пройшло. Посміхнись, бо це було.
Не витрачай часу на людину, яка не бажає проводити його з тобою


title: Презентація на тему «Російський живопис XIX – XX ст» (варіант 2)

text:
Російський живопис XIX – XX ст.
Яскравими представниками російського живопису   XIX – XX ст. були такі відомі художники як:
Шишкін Іван Іванович;
Куїнджі Архип Іванович;
Айвазовський  Іван Костянтинович.
Шишкін Іван Іванович:
російський художник-пейзажист;
 живописець;
рисувальник і гравер-аквафортист;
Академік (1865);
 професор (1873);
 керівник пейзажної майстерні (1894—1895) Академії Мистецтв;
Засновник товариства пересувних художніх виставок.
Шишкін Іван Іванович
Іван Шишкін народився 13 січня 1832 року в місті Єлабуга Вятської губернії Російської імперії. Походив з давньої вятської родини Шишкіних, був сином купця Івана Васильовича Шишкіна.

Він помер раптово в Петербурзі 8 (20) березня 1898, сидячи за мольбертом, працюючи над новою картиною.
В московській Третьяковській галереї є такі картини:
«Рубка лісу»;
«Полудень в околиці Москви»;
 «Сосновий ліс»;
«Горілий ліс»;
«Жито»;
 «Дебрі»;
 «Пасіка»;
«Смерековий ліс»;
 «Ранок у сосновому лісі»;
крім того, сімнадцять майстерень малюнків.

«На узліссі соснового лісу»,                «Сторожка в лісі»,                    1882                                                    1870
«Ранок в сосновому лісі»,                 1889
   «Жито»,1878
«Вечір»,1882
«Дубовий гай»,1887
«Струмок в березовому лісі»,1883
Куїнджі Архип Іванович
В 1868 вчився в Петербурзькій Академії Мистецтв;
 З 1875 — член Товариства пересувних художніх виставок;
Викладав у Петербурзькій Академії Мистецтв;
 з 1882 — професор;
з 1893 — дійсний член Академії;
  з 1894 — керівник художньої майстерні;
В 1897 звільнений за підтримку студентських виступів.
Куїнджі Архип Іванович
Народився у місті Маріуполі в сім'ї бідного шевця-грека. Рано залишився без батьків і жив у великій бідності. Живопису навчався, в основному, самостійно. Деякий час займався в майстерні І. Айвазовського.

Помер Архип Іванович Куїнджі 11 липня 1910 року в Петербурзі від важкої серцевої хвороби.

Найвизначніші твори:
«Татарська сакля в Криму» (1868)
«Степ» (дві картини, 1875)
«Чумацький шлях у Маріуполі» (1875)
«Українська ніч» (1876)
«Вечір на Україні» (1878)
«Березовий гай» (1879)
«Місячна ніч на Дніпрі» (1880)
«Дніпро вранці» (1881)
«Дуби», «Захід сонця в степу» (обидві — бл. 1900)
«Нічне» (1905–1908)
«Після дощу» та ін.
"Дніпро вранці" 1881
«Ельбрус. Місячна ніч» (1890—1895)
"Хмари" 1882
«Місячна ніч на Дніпрі» (1880)
«Після дощу» (1879)
«Осінь», до 1890
Айвазовський Іван Костянтинович
Український та російський  живописець-мариніст вірменського походження.
Створив понад 6 тисяч полотен.
Найвідоміші: морські пейзажі та сцени морських баталій.
Айвазовський Іван Костянтинович
Народився в сім'ї вірменського крамаря, родина якого переселилася в Крим з Галичини в 1812 році. Сім'я жила бідно і вже в 10 років Іван працював у міській кав'ярні. Він прекрасно грав на скрипці і співав, але найбільшою радістю для нього було малювати самоварним вугіллям на стінах будинків.
Могила художника:
 Могила Айвазовського у Феодосії.
Айвазовський похований в огорожі вірменської церкви Сурб Саркіс, в якій він був хрещений і вінчаний з Ганною Микитівною.
На його могилі в 1903 році вдова спорудила пам'ятник-саркофаг з цілісного шматка білосніжного мармуру (автор — відомий італійський скульптор Біоджолі).
Особливо відомий як баталіст, картинами:
«Чесменський бій» (1848),
«Наваринський бій» (1848),
«Пожежа Москви в 1812 р.» (1851),
«Сінопський бій» (1853),
«Облога Севастополя» (1854),
«Бій пароплава „Веста“» (1877),
«Узяття Карса» (1881),
«Чорноморський флот у Феодосії» (1890),
«Бій брига „Меркурій“» (1892) та ін.
Пейзажі Криму:
«Ялта» (1838),
«Місячна ніч у Гурзуфі» (1839),
«Кав'ярня в Криму» (1847) та ін.
«Бій брига „Меркурій“» (1892)
Корабель в морі, 1900
Чумаки в Малоросії, 1870-1880
Український пейзаж з чумаками при місяці, 1869
Кавказ. Вид на море, 1899
Рибалки на березі
Бриг «Меркурій», 1848
Шторм, 1854
Весілля в Україні, 1892
Дякуємо за увагу!


Презентація на тему «Інфляція» (варіант 3)


Презентація на тему «Cinema» (варіант 2)


title: Презентація на тему «Демократія» (варіант 12)

text:
демократія
 Демокра́тія  — політичний режим, за якого єдиним легітимним джерелом влади в державі визнається її народ. При цьому управління державою здійснюється народом, безпосередньо (пряма демократія), або опосередковано через обраних представників (представницька демократія).

Самий термін «демократія» складається з двох грецьких слів: demos - народ і cratia - владарювання, отже, це «влада народу».

“Демократія виходить з самого народу, вона здійснюється народом і в інтересах народу.”
                                          Авраам Лінкольн
Для Геродота (у нього це поняття зустрічається вперше), так само як і для Платона, Аристотеля, Цицерона, Сенеки й інших класичних авторів демократія означала не якійсь визначений стан суспільства, а особливу форму організації державної влади - нею володіють не одна особа (як при монархії і її варіаціях, скажімо, тиранії) або група людей (приміром, при аристократії і її різновидах, начебто олігархії або плутократії), а всі.
Форми ДемократіЇ:
Пряма - безпосередня - форма народовладдя, за якої влада здійснюється через безпосереднє виявлення волі народу або певних соціальних груп - народне вето, народна ініціатива, народне відкликання свого обранця, плебісцит, референдум, вибори;

Непряма - представницька (виборна) - форма народовладдя, за якої влада здійснюється через виявлення волі представників народу у виборних органах - парламенти, органи місцевого самоврядування (тут депутати здійснюють свої функції представництва на основі колегіальності).
Демократія ділиться на:
 Політичну, яка передбачає лише формальну рівність, рівність прав;
Соціальну, яка заснована на рівності фактичних можливостей участі громадян в управлінні державою.
Конституційна демократія – антипод до таких форм. Вона ставить владу більшості у визначені границі, обмежує її повноваження і функції за допомогою конституції і розподілу влади і забезпечує тим самим автономію і свободу меньшості, в тому числі і окремй особі.

Юридичне визначення і інституаційне вираження суверінітету, верховної влади народу. Тільки народ, а не монарх, аристократія, бюрократія чи духовенство виступають офіційним джерелом влади. Суверінітет народу виражається в тому, що тільки йому належить засновницька , конституційна влада в державі, що тільки він вибирає своїх представників і може періодично приймати участь в розробці і прийнятті законів за допомогою народних ініціатив і референдумів.
Періодична виборність основних органів держави. Демократичною може вважатись лише та держава, громадяни якої здійснюють верховну владу, вибираються, причому вибираються на обмеженний срок.
Рівність прав громадян на участь в управлінні державою. Цей принцип потребує як мінімум рівності виборчих прав.
Прийняття рішень за більшістю і підкорення меньшості більшості при їх здійсненні.

 Характерні риси демократії:
Принципи демократії:
Принцип поділу влади

Принцип виборності основних органів державної влади.

Принцип плюралізму.

Принцип гласності.

Принцип рівності.

Принцип більшості.

Принцип незалежного контролю.
Під ідеалом демократії розуміють той сучасний її стандарт, згідно з яким оцінюють демократичність різних форм врядування. Він є відправною точкою для «будівництва» різних концепцій (в теорії) і різних моделей (на практиці) демократичного ладу. Залежно від того, як люди уявляють собі демократичний ідеал, що найбільше цінують та на чому акцентують у понятті демократії, залежить їхня прихильність до певних концепцій чи певних різновидів демократії.
Цінності Демократії:
Толерантність
Компроміс
Вибір
Відповідальність
Громадянськість
Демократія ,як політичний режим
Не праві ті, хто вважає демократію ідеальним політичним режимом. На практиці демократія не є владою народу. Керують уряди, урядові чиновники. Відомий французький державний діяч, історик і літератор Алексис де Токвиль ще в 1835 році помітив, що недоліки і слабості демократичного правління, легко видні, вони доводяться очевидними фактами (складність прийняття рішень, тривалі обговорення того або іншого питання і т.д.), тоді як його сприятливий вплив виявляється непомітним, схованим образом. Недоліки його уражають з першого ж разу, а його гарні якості дізнаються тільки з часом.

Формально юридичними принципами демократичної держави є наступні:
1) визнання народу вищим джерелом влади;
2) виборність основних органів держави;
3) рівноправність громадян (насамперед рівність виборчих прав);
4) підпорядкування меншості більшості при прийнятті рішень.

Відомі Борці за демократію

Магатма Ганді -його політичним ідеалом, що описано в праці «Гінд Сварадж», була демократична держава з мінімальними функціями центрального урядового апарату.
Вернадський Володимир Іванович- борець за демокрітію у часи першої російської революції.
Стівен Бест- борець за демократію тварин.
Аун Сан Су Чжі- лидер «Національної ліги за демократію»

Магатма Ганді


title: Презентація на тему «Розвиток науки» (варіант 2)

text:
Розвиток науки (фізики і математики) у 20-30 роки ХХст.

Фізика

Вчений
Макс Планк
(1858-1947), німецький фізик.
 У 1919 р. одержав Нобелівську премію.
Був членом багатьох іноземних академій наук
Відкриття і їх значення

Основоположник квантової теорії.
	Відкрив закон випромінювання, що був названий його ім'ям
Квантова Теорія М. Планка — це справжній-переворот у фізиці.
 	Вагоме місце в науці посідають його праці з термодинаміки, теорії відносності

Вчений
Нільс Бор

(1885-1962) Датський фізик.
У 1922 р. одержав Нобелівську премію

Відкриття і їх значення
	Створив квантово- планетарну модель атома
	Розробив теорії металів і атомного ядра
	Один із творців сучасної фізики.
У 1920 р. заснував Інститут теоретичної фізики в Копенгагені.
	Розвинув нову галузь — квантову механіку

Вчений
Петер Дебай (1884- 1966).

Народився в Нідерландах, учився і працював у Німеччині, з 1940 р.
	жив у США.
 У 1936 р. одержав Нобелівську премію

Відкриття і їх значення
	Написав фундаментальні праці з квантової теорії.
	Розробив ренгенівський метод дослідження дрібнокристалічних матеріалів.
Значно розширив знання про зв'язки між атомами й молекулами
Вчений
Жоліо-Кюрі
(подружжя—Фредерік (1900-1958) та Ірен (1897- 1958).
 Французькі фізики та громадські діячі.
 У 1935 р. одержали Нобелівську премію
Відкриття і їх значення
Відкрили штучну радіоактивність (1934 р.).
	Розробили штучне перетворення одних елементів на інші
Учені поклали початок використанню радіоактивних ізотопів не лише у фізиці, а й у біології, медицині, техніці.
 	Їхні відкриття мали велике практичне значення для створення нових лікарських препаратів

Вчений
Альберт Ейнштейн
	(1879-1955)
	німецький вчений, працював у США.
	У 1921 р. одержав Нобелівську премію

Відкриття і їх значення
Створив теорію відносності.
	Один із засновників квантової теорії та статичної фізики
	Значно розширив знання про зв'язки між атомами й молекулами
Його теорія відносності повністю змінила уявлення про простір і час.
	Теорія дає точніше, ніж класична механіка, відображення об'єктивних процесів реальної дійсності.
	Відкрив закони фотоефекту

Вчений
Ірвінг Ленгмюр
(1881-1957), американський фізик і фізико-хімік.
У 1932 р. одержав Нобелівську премію

Відкриття і їх значення
Створив праці про електричні розряди і гази.
Розробив вакуумну техніку, написав праці.
Винайшов насос, у 100 разів потужніший від тих, що використовували раніше.
Винайшов спосіб наповнення лампи азотом, що приводило до кращого горіння і потребувало значно менше енергії
Спростив твердження про залежність світіння ламп лише від вакууму.
Його праці мали великий вплив на розвиток хімії, біології, фізики

Вчений
Енріко Фермі
(1901-1954), італійський фізик.
Працював у США.
 в 1938 р. одержав Нобелівську премію

Відкриття і їх значення
Довів існування нових радіоактивних елементів.
	Відкрив ядерні реакції.
	Вперше здійснив ядерну ланцюгову реакцію у збудованому ним ядерному реакторі
	Заснував першу в Італії школу сучасної фізики.
	Новий хімічний елемент у таблиці Менделеєва названо на честь вченого фермієм.
Зробив вагомий внесок у розвиток сучасної теоретичної та експериментальної фізики.
	Заклав основи нейронної фізики

Математика
У 20-30-х роках розгорнулися дослідження і в галузі математики. Широко відомими стали математичні школи в Німеччині, США, Франції, Радянському Союзі. У Франції працювали видатні математики Ж. Адамар. Е. Борель, А. Леберг, А. Вейль та інші. В Німеччині математичну школу очолював видатний вчений Д. Гільберг, а в США – Дж. Біркгоф та Н. Вінер, пізніше до них приєдналися емігранти з Німеччини Р. Курант, Дж. Нейман, спеціалісти зі світовими іменами.

В Радянському Союзі діяла група талановитих вчених, серед яких були С. Бернштейн, І. Виноградов, М. Келдиш, А. Колмогоров, П. Новиков, I. Петровський та інші.

Успішно розвивалася астрономія. У США у 1915 р. у Маунт-Вільсоновській обсерваторії було встановлено телескоп з великим діаметром дзеркала, що дало змогу розширити коло астрономічних досліджень. Завдяки використанню нових технічних досягнень були відкриті нові зоряні системи. За допомогою фотографування у 1930 р. виявлено дев'яту планету нашої Сонячної системи – Плутон. Вчені-астрономи встановили скупчення галактик, які творять Метагалактику.


title: Презентація на тему «Диана Дорожкина»

text:
Диана Дорожкина
Плахотной В.
Диана Дорожкина – известный, элитный дизайнер Украины.
previous

previous

previous

Успехи в области дизайна
2000 год – Гран-при Les Etoiles de la Mode в Бельгии

2002 год – открытие «Модного Дома Дианы Дорожкиной»

2003 год – Гран-при «Хрустальный силуэт»

2010 год – показ коллекции в Каннском Дворце фестивалей (Франция)

Fashion показы в Бельгии, Италии, Франции, Монако, США
Что выпускается под брендом D&D
Вечерние и свадебные платья, детскую, зимнюю и демисезонную одежду из кожи и меха.
Стиль D&D
Роскошь, изысканность, аристократизм
Клиенты Дианы Дорожкиной
next previous

Самые известные люди в области политики, звезды эстрады и кино
География D&D
Одежда Дианы Дорожкиной
продаётся в Украине, США, Монако
previous

previous

Коллекция «Выпускницы 2012-2013»
previous

previous

previous

previous

previous

previous

previous

previous

previous

previous

previous

previous

previous

previous

previous

previous

previous

previous


title: Презентація на тему «Рембрант» (варіант 2)

text:
Рембрандт
Рембрандт народився 15 липня 1606  в багатодітній родині заможного мельника в Лейдені.
Він відвідував латинську школу при університеті, але найбільший інтерес проявляв до живопису. У 13 років його віддали вчитися образотворчому мистецтву до лейденського історичного живописця Якоба ван Сваненбюрха. В 1623 році Рембрандт продовжив художнє навчання в Амстердамі у Пітера Ластмана.
 В 1627 році Рембрандт разом з товаришем Яном Лівенсом відкрив власну майстерню і почав набирати учнів. За декілька років він здобув значну популярність.

Автопортрет,
1632 р.
З 1629 до 1669 майстер написав близько 60 автопортретів.
Спадок майстра близько 600 картин,
300 офортів, 2000 малюнків.
                                                                       Перші кроки:

Рембрандт береться за розробку
біблійних сюжетів, пише перші портрети,
 є один морський пейзаж («Концерт» 1626,
«Св. Стефана забивають камінням» 1629,
"Христос в Еммаусі", «Морський пейзаж» 1630,
 "Автопортрет біля мольберта" 1628).
 Рембрандта помічають багаті меценати.
Константин Гюйгенс (секретар
принца Оранського)
зробив молодому художнику замовлення на
 картини для свого хазяїна. На цьому етапі
Рембрандт самостійно вивчав твори доби
бароко, а також твори фламандця Рубенса.
«Концерт» («Алегорія музики»)
1626р.
У 1631 р. Рембрандт покинув майстерню у Лейдені і виїхав до Амстердаму.
Саме портретний живопис дозволяв в той час художнику привернути замовлення заможних амстердамців і тим самим домогтися успіху.
У перші роки чільне місце у творчості Рембрандта займає жанр автопортрета; зображуючи себе в фантастичних шатах і хитромудрих позах, він намічає нові шляхи розвитку свого мистецтва.
Таким зобразив себе
Рембрандт у  23 роки.
 1637
Портрети
Портрет Саскії в образі Флори, 1634
Портрет Яна Сикса, 1654
Сімейний портрет, 1666 - 68
«Бенкет  Валтасара»  1635
 "Нічний дозор" 1642
Підготувала: учениця 11-Б,
 Черняк Анна


Презентація на тему «Bишивка хрестом»


title: Презентація на тему «Нью-Йоркська група» (варіант 1)

text:
Нью-Йоркська група
Петрова Дарина
11-Б
 1)Богдан Бойчук, 2)Богдан Рубчак, 3)Юрій Тарнавський, 4)Патриція Килина

                                            2)                                            3)

4)

 Емма Андієвська                 Віра Вовк
 «Чинником єднання, — писав згодом Богдан Бойчук, — була спільна настанова, що кожен поет має іти окремою індивідуальною дорогою, виявляти власний літературний світ (що є стилем ) і в тому сенсі бути інакшим, сучасним, модерним».
-народився 1927 року в селі Бертники Монастириського району на Тернопільщині;- сімнадцятилітнім юнаком опинився у Німеччині; -1949 року виїхав до Нью-Йорка;-публікував поетичні збірки «Час болю», «Спомини любові», «Вірші для Мехіко», «Мандрівка тіл», «Третя осінь», «Вірші кохання й молитви»; - автор постмодерних романів «Дві жінки Альберта», «Три романи», «Спомини в біографії»;-перекладач творів з англійської та іспанської мов українською, також переклав англійською мовою поезії Богдана-Ігоря Антонича та Івана Драча; - виступає як драматург, театрознавець, критик.
Богдан Рубчак -народився 1935 року в Калуші на Івано- Франківщині;- Хлопцем виїхав з матір’ю до Америки, в 1948 році оселився в Чикаго;- Закінчив Ротгерський університет, захистив докторську дисертацію. Працює професором слов’янських мов і літератур в Іллінойському університеті;- Перша збірка «Камінний сад» (1956).- Згодом побачили світ збірки «Промениста зрада», «Дівчина без країни», «Особиста Кліо», «Марену топити». Книга вибраного «Крило Ікарове» (1991) вийшла в Києві;- Пише поезії й англійською мовою. Українською мовою Рубчак переклав твори Германа Гессе, Райнера Марії Рільке, Пауля Целана, Роберта Стівенсона та інших; Відомий як літературознавець, досліджував творчість Тараса Шевченка, Михайла Коцюбинського, Богдана-Ігоря Лнтонича.
Юрій Тарнавський народився 1934 року в місті Турка на Львівщині;- З родиною виїхав до Німеччини; -1952 року оселився в Америці;- навчався в Нью-Джерському технологічному інституті та в Нью-Йоркському університеті, захистив докторську дисертацію; Автор поетичних збірок «Життя в місті», «Ідеалізована біографія», «Пісні є-є», «Ось як я видужую» та інші; -в Україні вийшла збірка вибраного «Без нічого», поема «УРАНА», «їх немає. Поезії 1990—1999», збірки п’єс «6 X 0», прози «Не знаю», оповідань «Короткі хвостики ».- поставив перед собою завдання звільнити лірику від трафаретів, очистити українську мову від декларативності; Для Тарнавського поезія — спосіб найпильнішого наближення до внутрішнього світу людського «я».
Отже, поети Нью-Йоркської групи збагатили українську поезію XX століття, наблизивши її до світових вимірів. Після здобуття Україною державної незалежності митці цієї групи стали членами НСПУ, на рідній землі виходять тепер їхні книги, стаючи надбанням усього українського народу.


title: Презентація на тему «Олександра Марініна»

text:
Презентація на тему:“Олександра Марініна”Виконала студентка групи ФК-131Немировська Анастасія
Біографія
	Олександра Мариніна (справжнє ім'я - Марина Анатоліївна Алексєєва ; рід . 16 червня 1957 ) - російська письменниця , автор великої кількості творів детективного жанру.
Марина Анатоліївна Алексєєва народилася 16 червня 1957 у Львові. До 1971 жила в Ленінграді , з 1971 - у Москві. Навчалася в англійській спецшколі (у Ленінграді - № 183 , у Москві - № 17 та № 9 ) , в Ленінградській музичній школі ім. Н. А. Римського- Корсакова.
	У 1979 закінчила юридичний факультет МГУ ім. М. В. Ломоносова і отримала розподіл в Академію МВС СРСР. Службову кар'єру почала з посади лаборанта , в 1980 р. була призначена на посаду наукового співробітника , отримала звання лейтенанта міліції. Займалася вивченням особистості злочинця з аномаліями психіки , а також злочинця, що здійснив повторні насильницькі злочини . У 1986 захистила кандидатську дисертацію за темою : «Особистість засудженого за насильницькі злочини і попередження спеціального рецидиву ».

	З 1987 займалася аналізом і прогнозуванням злочинності .Має більше 30 наукових праць , у тому числі монографію « Crime and Crime Prevention in Moscow », видану міжрегіональним інститутом ООН з проблем злочинності та правосуддя (UNICRI)
	З 1994 працювала заступником начальника і головним редактором науково -дослідного та редакційно -видавничого відділу Московського юридичного інституту МВС Росії (до перейменування - Московський університет МВС Росії в 2002 році ) .
У лютому 1998 звільнена у відставку в званні підполковника міліції.
Чоловік - полковник міліції Сергій Заточувальний .
Цінує домашній відпочинок і має велику слабкість до ювелірних прикрас.

Творча діяльність
	У 1991 спільно з колегою Олександром Горкіна написала детективну повість « Шестикрилий Серафим » , яка була опублікована в журналі «Міліція » восени 1992 . Повість була підписана псевдонімом Олександра Марініна , складеному з імен авторів .
	У грудні 1992 після опублікування « Шестикрилого Серафима » Маринина вирішила спробувати написати детективну повість самостійно. « Збіг обставин » , де вперше з'явилася постійна героїня Анастасія Каменська , було написано в грудні 1992 - січні 1993 р. і опубліковано в журналі «Міліція » восени 1993 . Протягом 1993-1994 були написані повісті «Гра на чужому полі » і « Вкрадений сон ».
	У січні 1995 до Мариніної звернулося видавництво « ЕКСМО» з пропозицією видавати її твори в серії «Чорна кішка». Перша книга, видана «ЕКСМО » , з'явилася в квітні 1995 , в ній були опубліковані повісті « Шестикрилий Серафим » і «Вбивця мимоволі» . Після цієї книги права на повість « Шестикрилий Серафим » нікому не передавалися , і автор виступає категорично проти її подальшої публікації .

	У 1995 Мариніної присуджена премія МВС Росії за кращий твір про роботу російської міліції ( за книги «Смерть заради смерті» і «Гра на чужому полі »). У 1998 на Московському міжнародному книжковому ярмарку Маринина визнана « Письменником року» як автор , книги якого в 1997 були продані найбільшою кількістю тиражів. У 1998 Маринина стала лауреатом премії « Огонек» в номінації «Успіх року».
Перший контракт із зарубіжними видавцями був укладений Мариніної в 1997 . Протягом останніх трьох років книги Олександри Мариніної були видані більш ніж на 20 мовах .
	Романи А. Мариніної почали екранізувати в 1999 . Компанія « Рекун -фільм » створила телевізійний серіал « Каменська» по восьми романам А. Мариніної , який демонструвався по національному російському телебаченню , а також у Латвії , на Україні , в Німеччині та Франції. У 2001 тією ж компанією вироблено продовження серіалу «Каменська 2 » по наступних чотирьох романів .
Після двох років тиші , в серпні 2009 , року майстер гостросюжетної прози випускає книгу « Благі наміри» , яка стала першою в циклі романів «Погляд з вічності» ( сімейна сага ) .
У 2005 р. стала лауреатом Національної премії громадського визнання досягнень жінок « Олімпія » Російської Академії бізнесу та підприємництва .
	У 2010 році детектив « Пекло» став лауреатом премії «Електронна буква » у номінації «Краще прозовий твір ».
2013 Останній світанок А. Маринина . Більше ніж детектив На сходовій клітці московської багатоповерхівки двома ножовими ударами убита Євгенія Панкрашіна , дружина багатого бізнесмена . Зі слів її близьких , у потерпілої при собі було дорогу ювелірну прикрасу - намисто - нагрудник . Однак його на місці злочину виявлено не було. На перший погляд все просто - вбивство з метою пограбування. Але чим більше інформації про особу вбитої вдається зібрати оперативникам - Антону Сташису і Роману Дзюбі - тим більш загадковим і дивним стає цю справу. А тут ще смерть близького їм людини , що продовжила низку непояснених убивств ...

Цикл романів А. Мариніної про Анастасію Каменської почали екранізувати в 1999 -му році. За мотивами 28 твору було створено шість телевізійних серіалів « Каменська» , які демонструвалися по національному російському телебаченню , а також у Латвії , Україні , Німеччині , Франції.


Презентація на тему «Розвиток українського незалежного кінематографу»


title: Презентація на тему «Англійський сад» (варіант 3)

text:
Англійський сад
   Англія - законодавець садової моди, здавна відома прекрасними садами, а словосполучення англійський сад давно і по праву вважається загальною назвою. Садово-паркове мистецтво Англії взяло початок розвитку кілька століть тому і до цього дня є еталоном в ландшафтному мистецтві. Більшість англійських старовинних садів і парків збережено в первозданному вигляді. Як старовинні, так і сучасні сади Англії, уособлюють собою вишуканий смак, досконалість і задовольняють найвибагливіші і вимогливі погляди поціновувачів.
Сучасні сади Англії відрізняються дивовижною скромністю і простотою в підборі рослин. Садівники талановито використовують рядові екземпляри, наприклад, домінантою композиції можна побачити чортополох. Саме з Англії поширилася мода по максимуму використовувати легкі у догляді квіти і трави.
Англійський дизайн саду або пейзажний стиль імітує природний ландшафт. Рослини висаджуються ярусами в залежності від їх розмірів. Категорично забороняються прямі відрізки і геометричні форми. Усі лінії повинні бути плавні, а композиції — природні. У такому саду кущі зберігають природні форми, а ось газон має бути ідеально підстрижений. Береги водойм вільні від каменю, русла струмків змієподібно згинаються. Часто використовуються арки з виткими рослинами. Англійський сад хоч і виглядає дещо суворо, але це лише додає йому урочистості і респектабельності.
Тераса — це елемент, де піднятий майданчик вимощують або посипають гравієм. Піднята тераса тримає будинок сухим і забезпечує перехід між твердими матеріалами архітектури та більш м'якими саду.
Тераса
Особливості англійського саду:
Фігурна стрижка кущів — це мистецтво створення скульптур, використовуючи дерева, кущі та напівкущі.
Фігурна стрижка кущів
Незважаючи на слідування традиціям і тонке ставлення до історії та спадщини, англійці активно прагнуть привносити сучасні погляди в ландшафтне мистецтво. Вони диктують ландшафтну моду. Нещодавно вони запропонували унікальні композиції з овочів та квітів і повернули моду на город. Квітники, складені з ретельно підібраних за кольором і зовнішнім виглядом городніх рослин, є чудовими композиціями. А клумби, прикрашені ажурним листям петрушки кучерявої, втішають око найвибагливіших модників.


title: Презентація на тему «Кінематограф США» (варіант 1)

text:
 цим терміном позначають кіноіндустрію США, найбільшу у світі, і зосереджену, головним чином, в околицях містечка  Голлівуд (поблизу Лос-Анджелеса штат Каліфорнія), в якому знаходяться офіси та знімальні павільйони найбільших кінокомпаній США. Індустрія кіно також добре розвинена у місті  Нью-Йорк та у штаті Флорида.
Кінематограф США
Історія голлівудського кіно
Виникнення
До початку 20 століття існувало кілька десятків дрібних кіностудій, переважно в Нью-Йорку. Дорога оренда приміщень, постійні судові позови, велика кількість похмурих і дощових днів заважали кіновиробництву. І висвітлення в павільйонах через слабо розвинених освітлювальних засобів і малої світлочутливості кіноплівки безпосередньо залежало від сонячного світла.
Село Голлівуд, що отримало назву від величезного ранчо, що знаходилося на його місці в кінці 19 століття, розташована в околицях глухого Лос-Анджелеса, володіла винятковими кліматичними та географічними особливостями: більше 300 сонячних днів у році, поблизу гірські масиви (в тому числі знаменитий Великий каньйон), величезні простори прерій і тихоокеанське узбережжя. Місто під боком могло поставляти будівельні матеріали і робочі ресурси, а з часом стати центром з виробництва кіноустаткування і кіноматеріалів (що і відбулося в подальшому).
Становлення американського кінематографа, найпопулярнішого на сьогоднішній день, почалося в 1892 році, коли Томас Едісон сконструював кінескоп. Перший публічний сеанс відбувся в Нью-Йорку в мюзик-холі Байела і Костера. Сеанс складався з невеликих гумористичних і танцювальних номерів.
Через 9 років з'явилися «Нікелодеони» — вид дешевих кінотеатрів у США початку 20 століття, вхід до яких коштував 5 центів. З кожним роком кількість театрів збільшувалася, і до 1908 року їх було вже більше трьох тисяч. Звичайно ж, нова розвага користувалася великим успіхом у глядачів. Загострення конкуренції приводило до краху дрібнішіх студій.
Стали з'являтися великі об'єднання — так звані кінотрести. Ті у свою чергу стали об'єднуватися з прокатними фірмами. Наприклад:
В 1912 «Парамаунт» (назва з 1927)
В 1919 «Юнайтед артістс» (Мері Пікфорд, Дуглас Фербенкс, Чарлі Чаплін та Девід Гріффіт)
В 1924 «Метро — Голден — Маєр»
В 1925 «Ворнер бразерс»
Становлення
Розквіт
Головні досягнення Голлівуду пов'язані з розробкою жанрів:
Комедії М. Ліндера, Ч. Чапліна, Б. Кітона, Г. Ллойда, братів Маркс.
Мелодрами за участю Рудольфо Валентіно
Вестерни Джона Форда
Фільми-нуар з Г. Богартом
Мюзикли з Фредом Астером та Джином Келлі.
Трилери А. Хічкока
і т. ін. аж до фантастичних стрічок, жахів, бойовиків та блокбастерів останнього часу, — всі ці жанри живуть і виникають «на вимогу» масового глядача, задають досить вузькі рамки для самовираженнярежисера.
Післявоєнний період
Для повоєнного періоду характерно створення пеплумов — високобюджетних масштабних кінострічок великого хронометражу по античних сюжетів, з великою кількістю грандіозних сцен масовок і вражаючих уяву декорацій, приміром, «Бен-Гур». Саме з них почалася популярність широкоекранного кіно, яке дозволяло глядачеві «розкрити очі ширше», насолоджуючись панорамою, збудованою у кадрі. Перші десятиліття після війни також вважаються часом розквіту традиційних голлівудських мюзиклів.
Сучасний період

Сучасний період у голлівудському кіно розпочався в кінці 1960-х років з розвалом студійної системи. Інтерес до традиційних, шаблонним студійним фільмів за участю зірок неухильно падав, і багато хто навіть великі кіностудії були поставлені на межу розорення. Студійні боси дивувалися про те, яке кіно хоче бачити глядач, і почалися експерименти. Серед молодих режисерів, яким був даний шанс продемонструвати свої здібності, виявилися Джордж Лукас, Стівен Спілберг, Мартін Скорсезе,Френсіс Форд Коппола, Брайан Де Пальма. І саме ця група режисерів сформувала сучасний кінематограф в тому вигляді, в якому він увійшов в XXI століття. Їхні фільми в кінці 1960-х і на початку 1970-х мали величезний успіх, саме через них виникло слово «блокбастер». Керівники великих студій стали довіряти молодим режисерам, запрошувати їх для зйомок стало модно, тим більше що вони, вийшовши з кіношкіл і маленьких студій, вміли укладатися в дуже невеликі бюджети. Потужна хвиля нового, незвичайного, відвертого кіно 1970-х захопила глядачів і в голлівудському кіно почалася нова епоха.
Голлівудський кінематограф виступає ідеологічним знаряддям, таким собі символом сучасної Америки і засобом формування іміджу цієї держави на світовій арені.
Зірки голлівудського кіно
Інститут зірок
Інститут зірок у голлівудському кіно почав виникати ще приблизно в 1920-х роках, сформувався протягом 1930-х і досягнув розквіту в 1940-х та 1950-х. Зірки здавалися глядачам небожителями, майбутніх зірок спеціально готували на курсах при кіностудіях. Величезна піар-індустрія при великих кіностудіях спеціально працювала над створенням і підтримкою іміджу зірок. Жовта преса пильно стежила за кожним кроком зірок, розповідаючи про всі події в їх життя і про ексцентричних витівки самих зірок, які таким чином перевіряли межі своєї популярності. Лише в 1970-х роках, з крахом студійної системи та зародженням сучасного голлівудського кінематографа, інтерес до зірок почав набувати інший відтінок: зірки стали ближче, вони вже не здавалися недосяжними. З другого боку, зірки ставали набагато самостійнішими і, врешті-решт, до 1980-м років повністю звільнилися від контролю кіностудій і стали самі формувати свій імідж і навіть самі вибирати репертуар фільмів, в яких вони будуть грати. А до 1990-х років самостійність зірок досягла такого масштабу, що не було перебільшенням сказати, що багато в чому вони самі диктують стиль і напрям розвитку кінематографа, вибираючи ті чи інші фільми, поява у яких відразу приносить фільмів популярність і високі касові збори. Таким чином ситуація кардинально змінилася в порівнянні з 1940-ми роками: кіностудії лише пропонують матеріал для зірок, а зірки, гонорари яких досягли позахмарних вершин, вибираючи той чи інший фільм для зйомки, як раз і задають цим напрям розвитку цілих жанрів.
Знамениті режисери
Вуді Аллен
Альтман Роберт
Клінт Іствуд
Джеймс Камерон
Мартін Скорсезе
Стівен Спілберг
Вільям Вайлер
Квентін Тарантіно
Люк Бессон
Відомі актори
Бред Пітт
Кеті Бейтс
Кім Бесінгер
Роберт Де Ніро
Джеймс Дін
Бетт Девіс
Кірк Дуглас
Тоні Кертіс
Сільвестр Сталлоне
Курт Рассел
Ніколас Кейдж
Вів'єн Лі
Мерилін Монро
Том Круз
Аль Пачіно
Джинджер Роджерс
Джулія Робертс
Різ Візерспун
Брюс Вілліс
Гаррісон Форд
Том Генкс
Дастін Гоффман
Шерон Стоун
Джонні Депп
Арнольд Шварценеггер
Тейлор Лотнер
Анджеліна Джолі
Роберт Паттінсон


title: Презентація на тему «Архітектура Куби та Домінікани»

text:
Архітектура Куби та Домінікани
Підготувала
учениця  22 групи
Кафедральний собор Санто-Домінго
католицький собор у Санто-Домінго, столиці Домініканської Республіки.
Побудований в 1514-1540, він є найстарішим собором в Америці.
У скарбниці собору зберігаються багаті колекції різьблених дерев'яних статуй, меблів, ювелірних прикрас, срібного посуду.
Згідно з деякими версіями, у соборі покояться останки Христофора Колумба, пам'ятник якому встановлено на площі перед собором.
У 1990 у складі колоніального міста Санто-Домінго собор був включений до списку Всесвітньої спадщини ЮНЕСКО.
Театр імені Амадео Рольдана
концертний зал, розташований в Гавані.Був побудований в 1928 р. як театр Аудіторіум
Після Кубинської революції театру було присвоєно ім'я композитора Амадео Рольдана.
Театр Амадео Рольдана є основним концертним майданчиком Національного симфонічного оркестру Куби. У ньому проходить Міжнародний конкурс піаністів імені Ігнасіо Сервантеса.
Фортеця Сан-Педро-де-ла-Рока
оборонна споруда, побудована в середині XVII століття для охорони бухти міста Сантьяго-де -Куба.
Протягом XX століття фортеця перебувала в запустінні, але знову була відновлена в 1960-х роках під керівництвом Франсіско Прат Пьюіга (Francisco Prat Puig). У 1997 році фортеця була проголошена частиною Всесвітньої спадщини ЮНЕСКО як найбільш добре збережений зразок іспанської колоніальної військової архітектури.
В даний час у фортеці працює музей історії піратства.
Великий театр Гавани
розташований в Гавані, Куба. Офіційною датою відкриття вважається 15 квітня 1838, хоча перше подання на його сцені пройшло в листопада 1837.
На сьогоднішній день театр є домашньою сценою Національного балету Куби. У будівлі театру розташовані також різні концертні зали, театральні сцени, галереї і т. д.
Площа Революції
громадська площа у місті Гавана, Куба. Одна з найбільших у світі, 72000 м ².
Примітна як місце проведення багатьох політичних мітингів на чолі з Фіделем Кастро та іншими політичними діячами Куби.
Була створена за часів президента Фульхенсіо Батісти
Мемориал Хосе Марти


title: Презентація на тему «Релігійна і міжконфесійна ситуація у незалежній Україні» (варіант 1)

text:
Релігійна і міжконфесійна ситуація у незалежній Україні
Кононова Крістіна, Ступар Дар’я
  Червень1992 р. - відбувся об'єднавчий собор.

   Патріархом Української православної церкви Київського патріархату було обрано Мстислава (Скрипника), а його заступником — Філарета (Денисенка)

Єдина православна церква в Україні не склалася
В західних областях розширювався вплив Української греко-католицької церкви (УГКЦ) на чолі з Мирославом Іваном кардиналом Любачівським, котра об'єднувала 2,9 тис. громад.
Кінець 80-х — початок 90-х років характеризувався зростанням впливу на релігійне життя республіки сектантства:
Поряд із християнською релігією в Україні існують іудаїзм та іслам. Громади вірних цих релігій активно діють у:
В Україні наявні:
Напередодні 2000-річчя Різдва Христового —  величного християнського свята — динаміка релігійних процесів, в першу чергу в середовищі українського православ'я, помітно прискорилась.
Прихід до влади нового політичного керівництву певною мірою змістив акценти державно-церковних відносин. Його симпатії та цільові установки були ближчими до УПЦ-МП, що призвело до охолодження відносин держави з УПЦ-КП. Особливо це проявилося під час похорону у липні 1995 р. патріарха Київського і всієї Руси-України Володимира (Романюка).
Міжконфесійні суперечності традиційних для України церков, консерватизм існуючих у них обрядів стали важливими чинниками поширення протестантизму. Окремі його течії значно посилились, що створило умови для переходу від окремих сект до розгалуженої організації, тобто набуття церковного статусу.

Закріплення новою Конституцією невід'ємного для всіх громадян України права на свободу світогляду та віросповідання, насичення його реальним змістом сприяють активізації релігійного життя в нашому суспільстві.

Дякуємо за увагу!