title: Презентація на тему «I Універсал»

text:
I Універсал
Роботу виконала
Учениця 10 класу
Школи І-ІІІ ступенів
Міста Києва
Оніс Марія
10 червня (23 — за новим стилем) 1917 — проголосив автономію України «однині самі будемо творити наше життя». Це була відповідь УЦР Тимчасовому урядові на його негативне ставлення до автономної України. Згідно з І Універсалом, «не одділяючись від всієї Росії… народ український має сам порядкувати своїм життям», а закони повинні бути ухвалені Всенародними Українськими Зборами. Автором І Універсалу був В. Винниченко. Після проголошення автономії 28 червня 1917 створено Генеральний Секретаріат.
			Умови

Проголошення автономії України в складі Росії
Джерелом влади в Україні є український народ
Управління України має здійснювати всенародні українські збори
Українські збори приймають закони, і тільки ці закони діють на території України
Висловлювалась надія, що неукраїнські народи , які проживають на території України, разом з українцями будуть будувати автономний устрій
І Універсал оголошено на другому Всеукраїнському Військовому З'їзді
Текст Універсалу був зачитаний В. Винниченком 10 (23) червня 1917 на II Всеукраїнському Військовому З'їзді. Згідно з I Універсалом проголошувалася автономія України у складі Росії («не одділяючись від всієї Росії … народ український має сам порядкувати своїм життям»). Законодавчим органом повинні були стати Всенародні Українське Збори (Сейм), що обираються загальним, рівним, прямим, таємним голосуванням. Всі кошти, отримані від збору податків, відтепер повинні були залишатися в Україні.
По проголошенні автономії 15 (28) червня 1917, було створено уряд (Генеральний Секретаріат). У відповідь на І Універсал Тимчасовий уряд 16 (29) червня виступив з відозвою «Громадянам України», в якому запропонувало громадянам українцям розвивати земське і міське самоврядування.
Проголошення І універсалу
Стан справ в Україні, зокрема проголошення Першого Універсалу, занепокоїв російські офіційні кола в Петрограді. 11 липня 1917 р. до Києва прибула делегація Тимчасового уряду на чолі з О.Керенським. Вона провела переговори з українськими представниками в складі М.Грушевського, В.Винниченка і С.Петлюри. У результаті було досягнуто порозуміння між Центральною Радою і Тимчасовим урядом. Міністри Тимчасового уряду визнали право України на автономію та погодилися з тим, щоб Центральна Рада! Генеральний секретаріат стали крайовими органами влади в Україні. Центральна Рада у свою чергу визнавала майбутні Всеросійські установчі збори і до їх скликання зобов'язувалася не здійснювати ніяких таємних заходів щодо встановлення автономії України.
Під час переговорів було вирішено проблему представництва в Центральній Раді національних меншин. Неукраїнським партіям та організаціям виділили 30 % місць. Передбачалось обрати новий склад Генерального секретаріату, до якого також увійшли б представники національних меншин.

Кінець, дякую за увагу.


title: Презентація на тему «Окупація України під час другої світової війни»

text:
ОКУПАЦІЯ УКРАЇНИ ПІД ЧАС ДРУГОЇ СВІТОВОЇ ВІЙНИ
Підготувала учеНИця 11-б класу
оренбургська марина
План
1. Поразка радянських військ
2. Російська тактика «спаленої землі»
3. Окупаційний режим.
4. Німецький новий порядок.

Тяжкі втрати Південно-західного фронту у перші тижні війни значно підірвали його боєздатність, але вермахту не вдалося знищити головні сили, які вже наприкінці червня завдали противнику удару в районі міста Дубна. Німецькі війська наступали по всьому фронту. Цілі девізії потрапляли у могутні танкові кліщі противника і гинули. Моральний дух невдало керованих і часом погано озброєних частин Червоної Армії падав, наслідком чого була велика кількість військовополонених, прикладом цього є трагічна загибель військ усього Південно-Західного фронту у ході Київської оборонної операції.
У липні 1941 р. німецьке командування кинуло на столицю України 17 дивізій, але протягом 2 місяців подолали опір її захисників не вдалося. Гітлер був змушений перекинути з московського напрямку польову армію і танкову групу, які навели над Північним Кримом фронту. Становище викликало негайно залишити Київ, відвести війська. Але ще у липні Сталін попередив М.Хрущова:
«Якщо ви зробите хоч один крок у бік відводу на лівий берег Дніпра, вас усіх настигне жорстока кара як боягузів так і дезертирів»
Диктатор слів на вітер не кидав, на Киркиноса і Хрущова чекала доля генерала Павло (розстріляного за таку поразку у Білорусії), тому вони трималися до останнього.
Наслідки були трагічні. У серпні 1941 р. розгорнулись бої під Одесою. Два місяці тривали бої, місто обороняли 25-та Чапаєвська стрілецька дивізія Петрова та частини моряків Чорноморського флоту. Тільки 16 жовтня радянські війська залишили Одесу і відступили в Крим.
За суворим наказом Москви в Україні застосовувалась традиційна російська тактика «спаленої землі». Знищувались промислові, транспортні об’єкти, зібраний як ніколи багатий рожай, запаси продовольства, затоплювались шахти, були зруйновані у тюрмах України, яких не встигли вивезти, розстріляли. Київ зазнав страшних руйнувань в умовах відступу радянських військ.
За словами Сталіна, «це могло зробити життя в тилу ворога нестерпним».

У ході східної кампанії вермахту України стала першочерговим і найважливішим об’єктом німецької колоніальної експансії. Ще до війни Берлін розробив план її нещадної окупації, який став частиною «Ост». Згідно нього передбачалось знищити і переселити в Сибір 31 млн. нас. Польщі та західної частини СРСР і переселити сюди 10 млн. німців. Гітлер запропонував депортувати 51 млн.

Берлін розділив Україну на кілька окремих частин з відмінним окупаційним режимом. Львівська, Станіславська, Тернопільська і Дрогобицька обл. склали дистрикт «Галичина» який приєднано до Краківського генерального губернаторства.

У перспективі Галичина повинна стати територією рейху, 20 серпня 1941 р. рейх комісаріат «Україна» складав 12 областей. Його очолив лютий ворог українства Еріх Кох. Українські землі Закарпаття фюрер подарував Угорщині . Там була утворена окрема адміністративна одиниця «Підкарпатська територія», якою керував угорський регент. На землях Південної України між Дністром і Південним Бугом з центром в Одесі утворено «Трансністрію», яку передано Румунії.
Окупаційна влада управляла захопленими територіями Сходу через створене міністерство А.Розенберга. Рейхскомісаріат ділились на генеральні комісаріати, а вони – генеральні округи. Керівні посади посідали німці. Українці могли займати лише пости в нижчому ешелоні – міських та волосних управах, староствах. З них формувалась «допоміжна українська поліція». Будь-яка політична діяльність українцям була заборонена. Тільки в генеральному губернаторстві існував УЦК, який визнавала німецька влада. Комітет опікувався дітьми, хворими, інвалідами, біженцями.
Згідно з «планами Гітлера, економіка ставала на службу рейху. Поділені між німецькими солдатами підприємства України. Окупанти нещадно грабували село, перетворили колгоспи в «общинні господарства» і запровадили кріпацький режим. На селянські двори накладено 12 видів різних податків. Під суворою карою запроваджена обов’язкова трудова повинність. Грабунок, свавілля, терор введені в ранг державної політики. Ніяких законів на захист населення окупованої України не існувало. Здійснювався шалений наступ на духовне життя поневоленого народу. Закривались культурно-освітні установи, вищі, середні навчальні заклади.
«Ні в якому разі не надавати місцевому населенню право на отримання вищої освіти» - вимагав Гітлер 1942 р. на нараді під Вінницею – цілком достатньо навчити трохи читати і писати по-німецьки. Берлін дозволив відкривати в України початкові школи. Відбувалось пограбування пам’яток історії та культури.
До Німеччини вивозили унікальні експонати з Києва, Харкова, Львова, Одеси. Тільки з фондів Академії наук України вивезено 320 т. рідкісних книг.

Водночас на окупованих землях розгорнулася нацистська пропагандистська машина; видавались 120 газет української мовою, діяло 16 радіостанцій, кіномережа, видавництва, Греко-католицька церква діяла без перешкод. На початку 1942 р. Берлін дав вказівки розгорнути вербування і вивіз українців до Німеччини, де використовували їх на роботах у військовій промисловості, на шахтах, у с/г. Людей ловили як звірів, масовими облавами, вивозили під конвоєм. Окупаційні власті жорстоко ставились до українців за порушення встановлених режиму, за прояви непокори, співчуття партизанам, повстанцям.
За планом «Ост» загарбники встановили:
Україна розглядалась як «лебенсраум» - життєвий простір для німецького народу
Призначенням України було постачання продуктів та сировини «новій Європі»
Народи, які населяли окуповані території, підлягали виселенню, чи зниженню, а та частина, яка виживе, стане рабами
Це був тотальний терор. Порушуючи міжнародні конвенції, кати на території України масово знищували військовополонених. За військовими підрозділами вермахту просувались загони карателів - айнзац –групи СС, які масово знищували населення. Із 4 груп «А», «В», «С», «Д» два останні діяли в України. Щоб запобігти опору, німці запровадили систему колективної відповідальності за акт терору. Розстрілу підлягали 50% від загальної кількості заручників-євреїв і 50% - представники інших національностей. За часи гітлерівської окупації на всій території України нацисти здійснювали політику «Юденфай» - чистий від євреїв».
Українські міста і села повторювали трагедію Лірще у Чехії і Орадур у Франції, населення яких спалили живцем – на Полтавщиці (Баранівка). Спалено 320 сіл.
На окупованій території запроваджено комендантську годину.
Один з діячів ОУН Ю.Бойко так охарактеризував тодішнє становище України: «Нині Україна – типова колонія, методи колоніального поневолення мало чим відрізняються від тих, які європейці запроваджують серед чорношкірих в Африці». Такий «новий порядок» викликав загальне обурення народу, сприяючи наростанню руху Опору.
Дякую за увагу!


Презентація на тему «Мистецтво козацької доби»


Презентація на тему «Братства»


title: Презентація на тему «Українська СРР в умовах нової економічної політики»

text:
Українська СРР в умовах нової економічної політики

«… нова економічна політика… стала «передишкою», стратегічним відступом, який у найближчому майбутньому міг забезпечити ширший фронту для комуністичного наступу»
(Я.Грицак. «Нарис історії України»)
Причини впровадження НЕПУ
Закінчення бойових дій, перехід до мирного будівництва, початок відбудови господарства вимагали нової економічної програми;
Кризовий стан економіки, безперспективність політики «воєнного комунізму»;
Невдоволення селянства продрозкладкою спонукало збройні виступи проти радянської влади і диктувало необхідність нового підходу до проблеми відносин міста і села;
Спад європейського революційного руху вичерпав надії на швидке здійснення світової революції і допомогу західного пролетаріату.

Закінчення бойових дій, перехід до мирного будівництва, початок відбудови господарства вимагали нової економічної програми;


title: Презентація на тему «Брестський мир»

text:
Брестський мир
Презентація на тему:
Виконала: Громович Уляна

Брест-Лито́вський ми́рний договір — мирна угода між Українською Народною Республікою з одного боку та Німеччиною, Австро-Угорщиною, Туреччиною і Болгарією з другого, підписаний 27 січня (9 лютого) 1918 у Бересті (Бресті, Брест-Литовську); перший мирний договір у Першій світовій війні 1914-18. Став наслідком одного з етапів переговорів у Брест-Литовську, загальним підсумком яких був вихід Росії з Першої світової війни.
Згідно з Брестським миром усі чотири держави центрального блоку визнали незалежність і самостійність України, яка стала повнокровним суб'єктом міжнародного права. Західні межі УНР було встановлено по довоєнних кордонах Росії та Австро-Угорщини. Кордон з Польщею дещо згодом мала визначити спеціальна змішана комісія «на основі етнографічних відносин і бажань людности».
За збройну допомогу Німеччини та Австро-Угорщини в боротьбі проти агресії Радянської Росії УНР зобов'язувалася поставити їм до липня 1918 р. значну кількість «хліборобських і промислових лишок», зокрема 1 млн. т збіжжя, круп, м'яса. Інші пункти договору встановлювали дипломатичні відносини між молодою УНР і державами центрального блоку, регулювали обмін військовополоненими, повернення інтернованих цивільних осіб. Сторони взаємно відмовлялися від сплати контрибуцій.
Окрему таємну статтю Брестського миру було укладено між УНР та Австро-Угорщиною. Остання зобов'язувалася поділити Галичину на польську й українську частини і об'єднати українську Галичину з Буковиною в один «коронний край». Проте згодом Австро-Угорщина анулювала цю угоду.
Підписання Брестського миру застало уряд УНР на Волині, яку українські війська визволяли від більшовицьких інтервентів. Центральній Раді необхідна була військова допомога Німеччини й Австро-Угорщини. 12 лютого 1918 р. уряд звернувся з відповідним проханням до цих країн. Через кілька днів на територію УНР увійшла могутня австро-німецька армія — понад 450 тис. чол. Це надало австро-німецькій допомозі характер окупації. Тим більше, що українські делегати на переговорах у Бресті добивалися, щоб в УНР були направлені Українські січові стрільці та частини, сформовані в Австро-Угорщині і Німеччині з військовополонених українців (30 тис. чол.). Кожен іноземний солдат, який служив в Україні, мав право відправити на батьківщину посилку вагою 12 фунтів.
Українські війська за допомогою німецьких підрозділів розчистили від більшовиків шлях з Житомира на Бердичів і 2 березня 1918 р. ввійшли у Київ. До столиці повернулися Центральна Рада і уряд В.Голубовича.Через кілька тижнів в Україні не залишилося жодного червоноармійця. Німецькі й австро-угорські війська зайняли всю Україну. Німці розташувалися на півночі УНР, а айстро-угорці — на півдні. Центральна Рада та її уряд закликали у відозвах український народ до спокою. Однак широкі верстви українства з недовір'ям зустріли нових окупантів.
   УНР за Брест-Литовським договором)

Договір від 9 лютого 1918 р. врятував Україну від поглинення більшовицькою Росією. Неспроможність УЦР виконувати в повному обсязі господарські статті договору призвели до наростання суперечностей між УЦР і австро-німецьким командуванням в Україні, відтак до падіння демократичної УНР і появи гетьманського уряду П.Скоропадського.
наслідки
Дякую за увагу!!!


title: Презентація на тему «Образотворче мистецтво України 1917-1921 рр»

text:
Презентація на тему:
"Образотворче мистецтво України 1917-1921 рр."
18 грудня 1917р. - створення Української академії мистецтв.

У 1918р. першим президентом академіх став Микола Бурачек.

Мистецькі течії: реалізм, символізм, модерн.
Василь Кричевський (1873-1952)
«Дніпро біля Канева»
«Алушта»
Ярмарок у Сорочинцях
Державний герб УНР 1918 р.
Федір Кричевський (1879-1947)
Триптих «Життя»
Микола Бурачек (1871-1942)
«Золота осінь»
Олекса Новаківський (1872-1935)
«Флокси» 1917 р.
Михайло Жук (1883-1964)
«Казка» 1914 р.
Олександр Архипенко (1887-1964)
«Блакитна танцівниця»
«Жінка, яка зачісується»
«Балерина»
«Гондольєр»
Георгій Нарбут (1886-1920)
                      Дякуємо  за увагу!


title: Презентація на тему «Україна в умовах десталінізації» (варіант 1)

text:
Україна в умовах десталінізації
Період “відлиги”
1956 - 1964

?
Яка проблема, на вашу думку, була найболючішою?

Проаналізуйте документ
   Ознайомтесь з документом і дайте відповіді на питання:

 Яка категорія населення представлена в документі?
 Згадайте, кого відносили до зрадників Батьківщини?
Яка загальна кількість засуджених за контреволюційну діяльність перебуваля в таборах на 1953 рік?
Десталінізація
Ліквідація системи масових репресій та ГУтабу.
Амністія. Реабілітація незаконно засуджених.
Реформа силових відомств, судової системи. Упровадження в їх діяльності принципу законності.
Послаблення ідеологічного тиску.
Послаблення адміністративно-командної системи. Децентралізація управління.
Розширення прав і повноважень союзних республік. Зростання частки українців у партійному і державному апараті республіки. Зростання впливу української партійно-державної еліти в союзному керівництві.
Реабілітації, ліквідація ГУтабу
На 1953 рік у системі Головного управління таборів налічувалося > мільйона ув’язнених.
До 1957 р. повернулися 65 534 особи (ОУН-УПА).
До 1959 р. КДБ і прокуратура УРСР переглянули 4263 тис. справ на 5481 тис. осіб.
Фактично реабілітовано 2684 тис. осіб (58% загальної кількості засуджених).
Реабілітації не підлягали:
жертви політичних репресій до 1 грудня 1934 р.,
всі репресовані за звинуваченням в “українському буржуазному націоналізмі” і в колабораціонізмі,
депортовані під час колективізації, радянізації,
депортовані з України кримські татари і німці.
1956
ХХ з'їзд КПРСС
"Про культ особи
та його наслідки"
Від колективного керівництва – до новоговождя.
Розгром антипартійної групи (Молотов, Каганович, Маленков) на червневому (1957) пленумі ЦК КПРС.
Зміни у кадровій політиці:
   - О.Кириченко (1953) – М.Підгорний(1957) – П.Шелест(1963) – секретарі  ЦК КПУ.
   - на осінь 1964 р. з 10 членів президії ЦК КПРС 5 були пов’язані з Україною (Л.Брежнєв, В.Підгорний, Д.Полянській, О.Кириченко)і взяли участь у поваленні Хрущова
Нові вожді стають залежні від партійної еліти, яка втрачає відданість задекларованим ідеалам і служить перш за все своїм власним інтересам.
Це сприяє наростанню в суспільстві нігілістичних настроїв.
Зростає внутрішня суперечливість ідеології режиму.

?
Як це відобразилося на ідеологічному та духовному житті суспільства?
ХХІІ з’їзд КПРС
Прийняття нової програми партії – програми побудови в СРСР комуністичного ладу.
   “Найвища мета партії - побудувати комуністичне суспільство, на прапорі якого написано: “Від кожного – за здібностями, кожному – за потребами”.
   - 1961 – 1970 – перевершити за виробництвом продукції на душу населення наймогутнішу країну капіталізму – США.
   - 1971 – 1980 – створити матеріально-технічну базу комунізму, яка забезпечить здійснення принципу розподілу за потребами.
Моральний кодекс будівника комунізму.

1962
?
ЯК ЗАДЕКЛАРОВАНА МЕТА НОВОЇ ПРОГРАМИ ЗМІНЮВАЛА ПРІОРІТЕТИ І ЦІННІСНІ ОРІЄНТАЦІЇ НАСЕЛЕННЯ?
Антирелігійна кампанія
Постанови ЦК КПРС липня і листопада 1954 р. “Про значні недоліки в науково-атеїстичній пропаганді і заходи її поліпшення”, “Про помилки у проведенні науково-атеїстичної пропаганди серед населення”.
З 1957 -1964 р. половина українських церковних громад залишилась без храмів, припинено діяльність 2/3 монастирів.
1961 р. з державного обліку знято 740 історичних пам’яток переважно культового походження.
Зародження дисидентського руху
Шестдесятники – І.Драч, Л.Костенко, В.Симоненко, О.Апанович, М. Брайчевський, Л.Танюк, І.Дзюба, Є.Сверстюк.
1960 р. – клуб творчої молоді “Супутник” (Київ).
1956 р. – Ліквідована остання боївка УПА.
1958 р. Об’єднана партія визволення України (Станіслав).
1958-61 – Український національний комітет (Львів).
1958-61 – Українська робітничо-селянська спілка (Л.Лук’яненко)
Скорочено фонд нагромадження
    активна соціальна політика.
Скорочено армію         збільшено фінансування виробництва ракетно-ядерної зброї.
Рішення не створювати галузі “з нуля”, а закуповувати новітню техніку за кордоном.

                 Провідне завдання:       Прискорення науково-технічного прогресу.
Економіка

Децентралізація управління промисловістю.
Лютневий (1957) пленум ЦК КПРС про необхідність ліквідації більшості галузевих міністерств і створення територіальних рад народного господарства – раднаргоспів.
У віданні 111 українських раднаргоспів перебувало 2,8 тис. підприємств, які виробляли абсолютну більшість промислової продукції.

?
Який вплив могла мати така реформа на рівень промислового виробництва, його ефективність і продуктивність?
Три надпрограми в сільському господарстві.Спроби вирішити зернову проблему.
1954 – освоєння цілини. 75 тис. працівників з України. Відтік фахівців, техніки і ресурсів.
1955 – КУКУРУДЗА!. 1961 року під “царицю полів” відведено 20% посівних площ.
           1963 р. вперше здійснено закупівлі хліба у США і Канаді.
Реорганізація МТС – передача техніки у розпорядження колгоспів. Укрупнення колгоспів (з 19 295 у 1950 р. залишилось 9634).               Проблема неперспективних сіл.
Наступ на особисті присадибні господарства.
1957 – надпрограма  у тваринництві (“наздогнати і перегнати”)

?
Чому, на вашу думку, ці програми не покращили, а погіршили ситуацію у с/г виробництві?
Соціальна сфера
Збільшення мінімальної зарплатні та пенсій.
Скорочення робочого тижня.
Зниження пенсійного віку.
Видача паспортів селянам.
Скасування плати за навчання.
Припинення практики примусових державних позик.
Широкомасштабне житлове будівництво.
Грошова реформа 1961 року.
Висновки
В Україні з’явилися нові галузі:
   - автомобіле- та літакобудування,
   - ракетобудування,
   - хімічна промисловість,
   - виробництво обчислювальної техніки та радіоелектроніка.
Розвал С/Г.
Позитивні зрушення у соціальній сфері.
Робітничі виступи
   - 1962 – у Донецьку, Жданові (Маріуполі),
   - 1963 – у Кривому Розі.
?
Проаналізуйте висновки. Додайте свої міркування.
14.10.64 на пленумі ЦК КПРС Хрущова відправлено на пенсію за станом здоров’я.
Діагноз – ВОЛЮНТАРИЗМ.

Що таке волюнтаризм?


title: Презентація на тему «Бойовий шлях регіону УСС»

text:
(Українських Січових Стрільців)
Презентація на тему:Бойовий шлях регіону УСС
Ĉ/ß
Кінець серпня 1914 р.-Формування першої (Д. Вітовський) і другої (Е. Коник) сотні у Львові
30 серпня 1914 р.-Передислокація легіону УСС до Стрия
3 вересня 1914 р.-Складення січовиками присяги
Початок вересня 1914 р.-Передислокація січовиків на Закарпаття (с. Страбичів біля Мукачева)
27—28 вересня 1914 р.-Перші бої січовиків на Ужоцькому і Верецькому перевалах
Вересень 1914 р.-Дії партизанських двадцяток січовиків у Карпатах
Жовтень 1914 р.-Участь УСС у контрнаступі австрійських військ
Грудень 1914 р. — січень 1915 р.-Охоронно-розвідувальна служба на Карпатських перевалах
Січень 1915 р.-Участь УСС в австро-німецькому наступі в Карпатах
29 квітня — 2 травня 1915 р.-Бій на г. Маківка
30 травня — 1 червня 1915 р.-Бої під Болеховим
Кінець червня 1915 р.-Бої за Галич
28 серпня — 2 вересня 1915 р.-Бої стрільців у межиріччі Серету і Стріпи
10 жовтня — 3 листопада 1915 р.-Семиковецький бій на р. Стріпа
Грудень 1915 р.-Переформування куренів УСС у полк
17 серпня 1916 р.-Поразка полку УСС під Потуторами, стрільці не стримали російського наступу
Серпень 1916 р.-Наказ про розформування полку і створення на його основі двох куренів — бойового і резервного
Вересень 1916 р.-Розгром УСС під Бережанами (г. Лисоня). Із полку залишилося 150 осіб
Вересень 1916 р. — лютий 1917 р.-Період переформування і поповнення підрозділів стрільців. Культурно-освітня діяльність стрільців на Волині
Лютий 1917 р.-Повернення стрільців на фронт під командуванням Ф. Кікаля
Червень — липень 1917 р.-Бій під Конюхами
Липень 1917 р.-Похід до р. Збруч
Січень — листопад 1918 р.-Похід на Правобережжя. Бої з більшовиками під Херсоном і Олександрівськом. Участь у німецько-австрійській окупації. Повернення на Буковину

Бойовий шлях Українських Січових Стрільців (УСС)
Ĉ/ß
«Січові стрільці» готувались під проводом Романа Дашкевича, Миколи Никорука, Степана Фенюка, Юліана Чайківського і Олени Степанівної. У Бориславі, Тустановичах і Ясениці Сільній працювали Клим Гутковський, Лев Лепкий, Григорій Коссак, в Сокалі – Осип Семенюк. Крім цього, існував “Мазепинський курс мілітарний”, в якому навчались спочатку 30, а пізніше 80 чоловік. Перший випуск (20 чоловік) курсу відбувся в травні 1914 р.Обидва військові товариства “Січових стрільців” об’єднались в одне у березні 1914 року, яке очолив комітет у складі В.Старосольського, І.Чмоли, М.Гаврилка, О.Степанівної.В “Стрілецьких куренях” військової справи навчали Степан Шухевич, Семен Горук, Іван Бачинський (у Львові), Володимир Сроковський і Ілько Цьокан (на Золочівщині), Іван Іванець (в с.Раменові).Перші великі польові військові вправи січових стрільців відбулися 28 грудня 1913 року в м.Сокалі. Здебільшого у Січові стрільці вступали молоді члени організацій: «Сокіл», «Січ», «Пласт».
Ĉ/ß
 Cправжнє бойове хрещення УСС пройшли у квітні - на початку травня 1915 р. у боях за гору Маківка поблизу Славська, коли російське командування кинуло проти стрільців кілька полків і артилерію. Контроль над горою забезпечував росіянам дальше просування на Захід, тому боротьба за неї була особливо жорстокою і кровопролитною. Врешті-решт, ціною великих жертв російським солдатам вдалося закріпитися на Маківці, але у цей час розпочався загальний відступ із Галичини.
Ĉ/ß
УСС брали участь у наступальних операціях 1915 р. У червні вони першими ввійшли у місто Галич, піднявши над містом жовто-синій український національний прапор. Славною, а разом з тим, трагічною віхою на бойовому шляху УСС стали виснажливі бої на горі Лисоня поблизу Тернополя, які «усуси» вели у серпні-вересні 1916 р. Січові стрільці потрапили в оточення, й вирватися з нього вдалося лише невеликій їх частині.
Ĉ/ß
До березня 1915 р. командиром УСС був отаман Михайло Галущинський
Австрійське й Німецьке командування неодноразово відзначало героїзм УСС, їхні високі моральні якості й навіть називало полк УСС «найкращим підрозділом всієї австро-угорської армії. В основі січових стрільців був патріотизм, їхнє переконання, що в цій війні вони віддають свої життя і проливають кров за світлу мету: відродження незалежної української держави і щасливе життя народу.
Ĉ/ß
Українські січові стрільці в жорстоких умовах світової війни знаходили час для громадської і національно-культурної роботи. Останні місяці життя Івана Франка ним опікувалися «усуси». Наприкінці травня 1916 р. делегація УСС прямо з окопів виїхала до Львова на похорон Франка
Гурток Пресової Кватири у полку УСС, липень 1916 р. Зліва направо: Р. Купчинський, І.Іванець, В. Оробець, В. Дзіковський, Л. Лепкий, Т. Мойсейович
Ĉ/ß
Карта першої Світової Війни
Ĉ/ß
Бойові Штандарти Українських                Січових Стрільців
Ĉ/ß
1914 рік. Російський імператор Микола І та британський король Георг V.
Ĉ/ß
Кінець
Підготував учень 9-В класу
Ĉ/ß


title: Презентація на тему «Гетьманські столиці України» (варіант 5)

text:
Гетьманські столиці       України

         Робота
учениці  10 класу
Лисяної  Валерії

Батурин
Глухів
Київ

Чигирин

Батурин
Київ
Глухів
Чигирин

Київ

Ки́їв — столиця України, одне з найбільших і найстаріших міст З 1625 року Київ був
центром козацького
 Київського полку, який
 1649 року, в результаті
 Хмельниччини, увійшов
до складу держави Війська Запорозького.
 Попри малі розміри Києва, він був найбільшим православним центром Речі Посполитої та козацької держави. У місті знаходилася резиденція православних київських митрополитів та православний Київський колегіум, який 1659 року отримав статус академії.

Чигирин

Чигирин відомий з першої половини XVI ст. як укріплений козацький зимівник, що мав невелику фортецю.
                                        З 1648 по 1712 рр. — центр Чигиринського полку.
З 1648 по 1660 роки
Чигирин був резиденцією
Богдана Хмельницького
і столицею
гетьманської держави.

Назва міста скоріше має тюркське походження, від чигир— «шлях, дорога» або «вихід». Є ще версія — від чудодійної чигир-трави, що часто зустрічалась в цій місцевості, чи від численних непрохідних чагарників, або від імені засновника міста — Чигирина, про якого існує романтична легенда.

Глухів:
Хоча зараз Глухів не користується підвищеною популярністю серед туристів, тут є на що подивитися
За козацької доби тут розташовувалося сотенне містечко Ніжинського
полку, яке з 1708 року
по 1764 рік було
столицею Гетьманщини.
З козацької доби
частково уціліла фортеця
 із мурованою Київською
брамою, а також Радний
майдан, Миколаївська та Вознесенська церкви. Пройшовши вузенькими вуличками, можна вийти до Тріумфальної арки, розташованої на Києво-Московській вулиці..

Батурин
1663 — тут підписано Батуринські статті.

1669 - 1708— резиденція гетьманів Лівобережної України
Назва походить швидше за все або від руського діалектного батура — башта, вежа або від тюркського імені Батур (Патур, Петер, Петро або за іншою версію Батир — богатир), серед носіїв якого є відомі князі-мурзи часів Золотої Орди. Деякі вчені вважають, що назва походить від імені польського короля Стефана Баторія, який заснував місто.
http://uk.wikipedia.org/wiki/Глухів#
http://uk.wikipedia.org/wiki/Батурин#
http://uk.wikipedia.org/wiki/Київ#
http://uk.wikipedia.org/wiki/Чигирин#.
Додаткові джерела інформації

Дякую за увагу


Презентація на тему «VIII століття»


title: Презентація на тему «Трипільська культура» (варіант 9)

text:
Трипільська Культура
Виконала: Товстокор Поліна
Житла
На території Трипілля зустрічалося два типи жител.
По-перше, це землянки. Землянками називалися заглиблені житла глибиною 0.6-1.5м, які складалися з жилої частини і господарських ям. Стіни їх були пологі, дно нерівне.
По-друге, це наземні глинобитні житла. Це був великий будинок метрів у 20, що складався з 4-5 кімнаток-камер, у кожній з яких була піч. Місце для будівництва згладжували, а потім на цю поверхню клали деревяні плахи, які обмазувались глиною, інколи декілька раз. Потім цю глину обпалювали. Покрівля мала 2 схили і обмазувалась соломою. Такі будівлі нерідко розташовувались колом, що могло вказувати на існування у трипільців перших релігійних вірувань.

Землеробство
Участки знаходилися близько від поселень. Було відоме мотичне землеробство. Крім мотик, вироблених з лосячого чи оленячого рога, використовувалися і серпи, але їх знайдена невелика кількість, тому, можливо, землероби здебільшого збирали колосся руками.
Для переробки продуктів землеробства використовувалися зернотерки, які складалися з двох частин, вернього і нижнього каменів.
Полювання
Полювали трипільці в основному на благородного оленя, лося, косулю, бобра, зайця, використовуючи при цьому такі знаряддя, як наконечники стріл з кременю, скребки, кам’яні сокири-клини.
Займалися також і рибальством, і це теж було характерно більш на ранньому етапі, оскільки для цього були сприятливі умови (поселення біля річок). Ловили здебільшого щук, сомів, осетрів.
Збиральництво
Трипільці збирали в основному черепашки прісноводних молюсків, залишки яких знайдено в купах сміття біля будинків, які ще називають “черепашковими купами”. Очевидно ці черепашки варили, а потім їх м’ясом годували свиней.
Збиралися також жолуді, які сушилися в закритих печах, розтиралися на зернотерках і домішувалися в тісто.

Прядіння та ткацтво
Уже тоді тканини підкладалися під дно керамічних виробів, щоб їх легше було виліпити (Петрени), була відома в’язка простого панчішного типу, а матерії вироблялися двох видів – полотна і килими; також, ймовірно, трипільці вміли плести сіті.

Статуетки та зображення
Трипільські зображення були здебільшого жіночими, лише зрідка чоловічими. Скоріше всього, це було пов’язано з ідеями матріархату.
Фігурки були стоячими та сидячими. У сидячих було округле обличчя, рук не було, і ноги відділені одна від одної. Стоячі відрізнялися тим, що мали волосся.
Ці фігурки у трипільців розміщалися коло печі-вогнища.

Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Superstitions»

text:
superstitions
If you blow out all of the candles on your birthday cake with the first breath …
…you will get
whatever you
wish for.
If a black cat crosses your path
you will have bad luck
If a friend gives you a knife, you should give him a coin, or
your friendship will
soon be broken.
If a clock which has not been working suddenly chimes,
there will be a death in the family.
If the first butterfly you see in the year is white,
you will have good luck all year.
Thank you for your attention!


title: Презентація на тему «Помаранчева Революція України в 2004 році»

text:
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level


Презентація на тему «Театральная культура Украины 20 в»


title: Презентація на тему «Козак Мамай» (варіант 1)

text:
Народна Картина “Козак мамай”

Козак Мамай  (козак-мамай, козак-бродяга) ідеалізований образ козака і українців загалом в Україні. Захисник українського народу, степовик, мандрівник, воїн, мудрець, казкар і характерник в одній особі. Його образи можна зустріти майже в кожній хаті поряд з іконами. З іменем (назвою) тісно пов'язаний стародавній термін «мамаювати» (мандрувати, козакувати, вести козачий спосіб життя), «ходити на мамая» (іти навмання, куди очі дивляться).
      Оповіді про козака Мамая можна зустріти серед народних легенд, переказів, примовок. Та чи не найкраще його образ відтворений у народному живописі: в оксамитному жупані, сап'янових чоботях та синіх шароварах; кругла поголена голова з хвацько закрученим за вухо «оселедцем», довгі вуса, чорні брови, карі очі, тонкий ніс, рум'яні щоки — перед вами портрет красеня-молодця, яким він склався в народній уяві.
Козак Мамай, якого чорт спокушає до випивки. 19 ст.
      Козака Мамая на таких картинах завжди малювали з кобзою, що є символом співучої душі народу. Кінь на картині символізував народну волю, дуб — його могутність. Часто на малюнках ми бачимо зображення списа з прапорцем, козацького штофа і чарки. Це були речі, пов'язані зі смертю козака — спис ставили на місці поховання, штоф і чарку клали в могилу — вони нагадували про скороминущість життя та козацьку долю, в якій загроза смерті в бою була повсякденною реальністю.
     Такі картини малювали на полотні, на стінах будівель, віконцях, кахлях, скринях, посуді, вуликах і навіть на дверях яскравими, соковитими фарбами часто з написом: «Я козак Мамай, мене не займай». Це свідчило про доброту, незалежність та веселу вдачу хазяїв господи. Згадані малюнки, що дійшли до нашого часу, не тільки вдало прикрашали домівку, а й розповідали про смаки та світогляд хазяїв.
Картина «Козак Мамай» із колекції Національного художнього музею України.
     За народними переказами козак Мамай був православним, мав дар зцілювати хворих і ходити по воді, що давало право простим людям шанувати його як святого і вішати у хаті його образ поряд з образами інших святих.
      Колекцію картин «Козак Мамай» зберігає та експонує Український центр народної культури «Музей Івана Гончара».
18 століття
1728
19 століття
19 століття
19 століття
1855
1890
2003
ДЯКУЮ ЗА УВАГУ!
Виконала:
Учениця 10 класу
Ярмолюк Анастасія


title: Презентація на тему «Музыкальная культура Древней Украины»

text:
Музыкальные инструменты древности.
Музыкальный образ славян
Музыкальная культура Древней Украины
Украинская музыкальная культура берёт своё начало у древних восточных славян. Она формировалась на протяжении столетий начиная с 14 в. Основой её стал самобытный песенный фольклор украинского народа, в котором нашли отражение его история, национально-освободительная борьба. Народная музыка развивалась как искусство одноголосного, а также многоголосно-подголосочного и гармонического склада в вокальной, вокально-инструментальной и инструментальных формах. Богаты мелос и ритмика украинских песен. В центральных и юго-восточных районах развито многоголосное пение, близкое к русскому, белорусскому. В Западном Подолье и Карпатах песни, как правило, одноголосны, содержат много архаических черт, следы связей с польским, словацким, чешским, а также румынским, венгерским искусством. Многообразно интонационно-ладовое строение украинской музыки — от бесполутонового звукоряда до мажора и минора.

История возникновения русских народных инструментов уходит в далекое прошлое. Фрески Софийского собора в Киеве, иконографические материалы, миниатюры рукописных книг, лубочные картинки свидетельствуют о разнообразии музыкального инструментария наших предков. Обнаруженные археологами древние музыкальные инструменты являются подлинными вещественными доказательствами бытования их на Руси. В недалеком прошлом повседневная жизнь русского народа была немыслима без музыкальных инструментов. Практически все наши предки владели секретами изготовления несложных звуковых инструментов и передавали их из поколения в поколение.

Девятьсот лет тому назад неизвестные живописцы оставили в башне Софийского собора (заложен в 1037 г.) фрески, на которых изображены сцены музыкально-театрального содержания. Это — скоморошьи игры, музыканты, играющие на арфе, трубе и флейте, плясуны, водящие хоровод. Среди действующих лиц отчетливо видны музыканты, играющие на продольной флейте. Подобные изображения имеются и в Дмитриевском соборе во Владимире (XII в.), на новгородской иконе "Знамения". Летописный свод 1205-1206 годов подтверждает наличие этих музыкальных инструментов у славян.

Казак Мамай с кобзой — символ музыкальности украинского народа
По предположениям исследователей, в Киевской Руси были известны следующие музыкальные инструменты:

- деревянные трубы и рога (духовые ратные и охотничьи);

- колокольчики, глиняные свистульки (обрядовые);

- флейта Пана, состоящая из нескольких скрепленных между собой камышовых трубочек разной длины (духовой обрядовый);

- гусли (струнный);

- сопель и свирель (духовые ратные инструменты длиной в аршин);

- било (ударный сигнальный и обрядовый).

Гусли - представляли собой небольшой деревянный корпус в форме крыла (отсюда название "крыловидные") с натянутыми струнами. Струны (от 4 до 8) могли быть жильными или металлическими. Инструмент при игре находился на коленях. Пальцами правой руки музыкант ударял по струнам, а левой — приглушал ненужные струны. Музыкальный строй неизвестен.

Сопели — это свистковые продольные флейты, сделанные из дерева. Верхний конец ствола имеет срез и свистковое устройство. У древних сопелей на одной из сторон имелись 3-4 отверстия. Инструмент использовали в ратных походах и на празднествах.

Парные свирели — свистковые флейты, вместе составляющие единый звукоряд.

Флейта Пана — разновидность многоствольной флейты. Состоит из нескольких тростниковых трубочек разной длины. Из нее извлекали звуки разной высоты.

Гудок  (смык) — струнный инструмент. Скоморохи использовали его в сочетании с гуслями. Состоит из долбленого деревянного корпуса овальной или грушевидной формы, плоской деки с резонаторными отверстиями, •короткого грифа без ладов, с прямой или отогнутой головкой. Длина инструмента 300 - 800 мм. Имел три струны, которые находились на одном уровне по отношению к лицевой стороне (деке). Смычок лукообразной формы при игре соприкасался одновременно с тремя струнами. Мелодия исполнялась на первой струне, а вторая и третья, так называемые бурдонные, звучали без изменения звука. Имел кварто-квинтовую настройку. Беспрерывное звучание нижних струн было одной из характерных особенностей народной музыки. Во время игры инструмент находился на колене исполнителя в вертикальном положении. Был распространен позднее, в XVII-XIX веках.

Било – деревянная или металлическая доска, ударами в которую созывались верующие к богослужению в те времена, когда еще не употреблялись колокола.
 Инструмент был назван «било» по корню слова «бить» и изготавливался из твёрдых пород дерева, а его металлический аналог назывался «клепало». Иногда к деревянному билу прикрепляются металлические пружины, которые при ударе и сотрясении издают дополнительный звон. Редко встречаются каменные била.

Happy End!


title: Презентація на тему «Культура Русі»

text:
Культура Русі
Архітектура
У розвитку культури Русі проявлялися як загальні закономірності, так і національні особливості. Її основа — самобутня культура східнослов'янських племен. Принциповим рубежем у розвитку культури стало прийняття християнства. Значним був вплив візантійської культури.
Розвиток культури.
Довгий час як головний будівельний матеріал використовувалася деревина, що була в достатку доступна. У центрі поселень знаходилися «гради», які служили для захисту від ворогів, проведення племінних зборів і культових обрядів.
Якісно новий рівень розвитку архітектури пов'язаний з переходом від дерев'яного до кам'яного і цегельного будівництва.
~~~
Архітектурна модель Софійського собору, Київ
Найбільше поширення на Русі отримало хрестово-купольне планування соборів. Така композиція храму базувалася на християнській символіці, підкреслюючи її призначення.
Планування соборів
Софіївський собор у Києві
Благовішення, мозаїка, собор Св.Софії, Київ.
 Пам'ятником архітектури світового значення є й ансамбль Києво-Печерської лаври. Споруда головного собору — Успенська церква — була важливим етапом у розвитку київської архітектури. З неї почалося поширення однокупольних храмів.
~~~
Київ, Кирилівська церква, поземний план
Зображення соборів на листах, поштових марках тощо.

Не менш цікаві архітектурні пам'ятники й інших центрів Київської Русі, які особливо піднялися в XII-XIII століттях, в епоху дроблення Русі на питомі князівства.
Загалом у мистецтві Київської Русі, як і в мистецтві Західної Європи, архітектурі належало провідне місце. Живопис, різьблення по каменю, художнє лиття перебували у залежності від архітектурно-художнього задуму.
~~~


title: Презентація на тему «Роксолана» (варіант 1)

text:
«РОКСОЛАНА»
...У греків є Таїс, у римлян — Лукреція, у єгиптян — Клеопатра, у французів — Жанна Д’Арк, у росіян — графиня Морозова, у нас — Роксолана.
              П. Загребельний

Народилася майбутня султанша приблизно у 1506 році. Достеменно дата її народження невідома. Під питанням і її дівоче прізвище та навіть ім'я. В джерелах ХVI століття немає інформації щодо її імені, але багато пізніших традицій, наприклад, українська, і вперше — лише в ХIХ столітті, називають її Анастасією, а в польського письменника Станіслава Ржевуцького взагалі згадується ім'я Олександра.
Народилася майбутня султанша в сім'ї священика Гаврила Лісовського з Рогатина — невеликого містечка в Західній Україні(а за версією Михайла Орловського, Роксолана родом з містечка Чемерівці).
Під час одного з традиційних набігів, татар приблизно у 1520 році, була захоплена в полон і переправлена, ймовірно, спочатку до кримського міста Кафа (тепер —Феодосія), а потім — в, Стамбул де дівчину примітив візир Ібрагім-паша, який пізніше й подарував її Сулейману.

Біографія

Дружина султана
Перший син Сулеймана і Роксолани народився у 1521 році.
За законами віри, султан міг мати чотири законні дружини та стільки наложниць, скільки міг утримувати. Діти першої дружини ставали спадкоємцями престолу. Але це не могла бути християнка, всі дружини повинні були прийняти мусульманство.
Ім'я першої дружини Сулеймана невідоме. Одружився він з нею у 1511 році, під час перебування у Кафі. Вона народила йому сина Махмуда, який помер під час епідемії вісли 29 листопада 1521 року. В житті Сулеймана вона не відіграла значної ролі, а згодом — померла.
Друга його дружина називалася Гюфем Султан. Її сином був Мюрад. Він також помер під час епідемії віспи 10 листопада 1521 року. Гюфем задушли за наказом Сулеймана у 1562 році.
Третя — Махідерван Султан, була більш знана як Gülbahar («Весняна троянда»). По смерті Махмуда її син Мустафа початково був названий наступником Сулеймана. Згодом він був страчений за наказом султана.
Четвертою дружиною Сулеймана стала Анастасія Лісовська. Її назвали Хурем Султан, а у Європі знали як Роксолану.
Шлюб та гучне весілля Сулеймана і Роксолани відбулися в 1530 році. Султан надав їй ранг баш-кадуни — головної (а фактично — єдиної) дружини і звертався до неї «Хасеки», що означає «Мила серцю». Хурем виявилася не лише бажаною коханкою, але і цікавою, розумною співбесідницею, досвідченою в мистецтвах і державних справах. В дні розлуки (а Сулейман зробив 13 військових походів) вони переписувалися вишуканими віршами на перській і арабській мові.
Сулейман І, син Селіма І Грізного, був одним з найвідоміших турецьких султанів. В Європі його звали Пишний, а в Туреччині — Кануні — за створення зводу законів, спрямованих на захист інтересів феодалів і закріплення селян за їхніми земельними ділянками, які належали поміщикам. Фактично це було введення кріпосного права.
Спочатку — наложниця, Роксолана стала великим коханням султана. Сулейман адресував їй свою любовну поезію (султан був поетом і писав під псевдонімом Мухіббі).
У гаремі, званому Бабус-сааде, тобто «Брами блаженства», Роксолана отримала за гострий язик і розкотистий сміх прізвисько Хурем, що означає «Та, що сміється».
Діти

Роксолана народила султану 4 дітей — четверо синів :
Мехмед (тур. Mehmed) (1521 — †1543)
Міріам (тур. Mihrimah) (1522 — †1578)
Селім (тур. Selim) (1524 — †12 грудня 1574)
Баязид (тур. Bajezid) (1525 — †28 листопада 1562)
Джангір (1533 — †1553)
За переказами, Сулейман найбільше любив свою єдину дочку Міріам. У 1539 році її видали заміж за Рустем-пашу, який пізніше став великим візирем. Сулейман також збудував на честь доньки мечеть.
З-поміж синів батька пережив лише Селім. Інші загинули в ході боротьби за трон. В тому числі і син Сулеймана від третьої дружини Gülbahar — Мустафа. Існує версія, що саме Роксолана, плетучи інтриги проти Мустафи, спровокувала його смерть — налаштувала батька проти сина (за наказом Сулеймана Мустафу задушили).
Легенда додає, що Джангір помер з жалю за своїм братом.
Баязид, після невдалої спроби вбити Селіма, разом з 12 000 своїх людей переховувався в Персії. Скориставшись допомогою персів, ворогів Османської імперії, він став зрадником. Згодом Сулейман порозумівся з персидським шахом, в результаті чого, в обмін на 4 000 золотих монет, прихильників Баязида було вбито, а його самого, разом з чотирма синами, видано посланцям султана. Смертний вирок, який виніс Сулейман своєму синові, було виконано 28 листопада 1562 року.

Смерть
Роксолана померла 18 квітня 1558 року (за іншими версіями — 1561 або 1563). Після її смерті Сулейман проводив активну діяльність на її честь, по всій імперії збудував велику кількість об'єктів, присвячених Роксолані.
Сам султан помер в ніч з 5 на 6 вересня 1566 року під час військового походу на Угорщину. Тіло падишаха (без серця і нутрощів) забрали до Стамбулу і поховали поруч з Роксоланою — в мавзолеї, збудованому на подвір'ї мечеті Сулеймана...

Опис сучасників
«Роксолана і султан» Карл Антон Хакель, 1780 Міський музей Майнца
Сучасники Роксолани описували її «скоріше як милу, ніж красиву». Венеціанець Наваджеро писав, нібито:
«Султан так сильно кохав Роксолану, що в османській династії ще не було жінки, яку б поважали так само». На його думку, в неї був дуже милий вигляд і вона добре знала примхи Сулеймана.
Венеційський посол Домініко Тревізано казав, що Роксолана «молода, але не красива» (іт. «giovane, ma non bella»), а стамбульський люд вважав її за відьму.

Значення твору  в історії
З Роксолани розпочався період, який історики називають «правління привілейованих жінок» або «правління султанш» — період впливу дружин султанів на своїх чоловіків (друга половина XVI — перша половина XVII століття).
Деякі історики вважають, що Роксолана піклувалася і про свою батьківщину — нібито вона докладала зусиль для звільнення своїх співвітчизників, запобігала нищівним набігам татар. Хоча чітких свідчень про саме таке її ставлення до України немає. На противагу цьому є факти, що татари, як і раніше, здійснювали щорічні набіги на територію, з якої походила Роксолана, чинили жорстокі розправи, забирали велику кількість полонених. Під час одного з таких походів вони зруйнували Запорізьку Січ і змусили козаків шукати порятунку в російського царя Івана Грозного. Приблизно в той самий час уперше було впроваджено суворе мито для християнських паломників, які прямували до Храму Гробу Господнього, а на ці кошти була побудована мечеть.
Український письменник Павла Загребельний, який ретельно дослідив історію Роксолани і написав про неї роман, на питання «Як Роксолана допомагала Україні через Сулеймана?» в одному з інтерв'ю відповів:
«Ніяк. Почитайте історію Грушевського: за час його правління татари (ними фактично керували турки) здійснили 38 набігів (майже по одному кожного року). В султана до Роксолани були душевні симпатії, але вони мали домашній характер. Не потрібно тішити себе ілюзіями. Вона просто боролася за себе як за особистість. До речі, її розум та характер нагадує Тимошенко. З деяких джерел відомо, що вона була невисокого зросту, не була красунею, але була дуже чарівною. В неї був якийсь особливий ніс, який хвалив навіть Вольтер. Він говорив, що «заради нього Сулейман міг би віддати всю Європу».

Значення твору  в  літературі
Про султаншу Хурем написано декілька романів, десятки історичних досліджень на різних мовах, в яких вона нерідко зображується в образі жорстокої злочинниці. Про неї також писали італійські дипломати, що були при турецькому дворі, і навіть Вольтер.
В Україні про Роксолану написані — роман Павла Загребельного «Роксолана», опера Дениса Січинського «Роксоляна» (1908—1909), повісті Осипа Назарука («Роксоляна», 1930), Сергія Плачинди і Юрія Колісниченка («Неопалима купина», 1968), драма Г. Якимовича (1869) та роман Миколи Лазорського «Степова Квітка» (1965), студія І. Книш «Імператорська кар'єра Анастазії Лісовської» в журналі «Відгуки часу» (1972), а також знято серіал «Роксолана» з Ольгою Сумською в головній ролі.
Серед українських істориків першим про Роксолану написав Агатангел Кримський — в 1924 році.
Образ Хурем за чотири з половиною століття вкрився такою кількістю чуток, легенд, суперечливих оцінок, зазначають історики, що фактично не можна розгледіти справжню подобу цієї жінки, з незвичайною навіть для свого часу долею.
 Роман Загребельного
Павло Загребельний джерелами свого роману про Роксолану називав книгу ученого-східознавця Агатанга Кримського «Історія Туреччини», в якій Роксолані відведено біля 20 сторінок, і три томи творів московського академіка Гордлевського про історію Туреччини[4].
Також Загребельний особисто був у Туреччині — в місцях, що пов'язані з Роксоланою. Відвідав місто Рогатин Івано-Франківської області, де народилася Настя Лісовська. Письменник так говорив про свою книгу:
«Як пташка клює, так і письменник по крихті збирає звідусіль інформацію. Я намагався написати роман, максимально наближений до дійсних подій. Роман рецензувався в Москві, все було перевірено, життєвий фактаж достовірний. А взагалі мені епоха Сулеймана Пишного нагадує Кремль». На питання журналістів, чи вважає він Роксолану національною гордістю, Павло Загребельний відповів:
«Її життєвий шлях і досягнення — це її особиста гордість. Я ж особисто не став би називати її національною гордістю».


title: Презентація на тему «Розвиток освіти на західній Україні II половина 19 століття»

text:
Розвиток освіти на західній Україні II половина 19століття.

. Розвиток освіти в 70-90-х рр. ХІХ ст

У другій половині ХІХ ст., як і перше, розвиток української культури відбувався в умовах колонізаторських політичних режимів, що панували в Україні. Найбільше вони дошкуляли народній освіті. Початкових і середніх шкіл не вистачало. До скасування кріпосного права в Російській імперії (1861 р.) освіта в Україні, особливо початкова, занепадала. Дворяни вважали, що освіта селянам не потрібна. Царський уряд майже зовсім усунувся від матеріального утримання початкових шкіл.

В освіті зміни стали відчутними вже на межі 60-х рр. Молода інтелігенція, студенти, що об’єдналися в громади, активно переймалися створенням недільних шкіл. У 1862 р. в Україні їх було понад 110. Викладання в багатьох із них провадилося українською мовою, видано було букварі й підручники, в тому числі «Буквар» Т. Шевченка. Але того ж таки 1862 р. царський уряд вирішив закрити недільні школи, а багатьох організаторів і викладачів цих шкіл було заарештовано.
«Буквар» Т Шевченко
Становище стало поліпшуватись після проведення реформ. У 70-х рр. XIX ст. земства сприяли відкриттю нових шкіл, опікувалися змістом і методикою навчання. Вони збільшували асигнування на утримання та будівництво шкіл. З 1871 р. по 1895 р. асигнування зросли у 6 разів. Впроваджувалося вивчення історії, географії, математики. Політика реформ проводилася царизмом одночасно з політикою репресій проти української культури. Уряд не дозволяв навчатися українською мовою. Валуєвський циркуляр та Емський указ чітко визначили головний напрямок освітньої політики російського царизму в Україні: не допустити українську мову в школу. Проте, завдяки поширенню початкової освіти рівень письменності в українських селах наприкінці ХІХ ст. становив близько 20%, а в містах – 50%. Певні зміни в царині освіти не оминули і Західну Україну. У 1869 р. уряд Австро-Угорської імперії проголосив загальне обов’язкове початкове навчання на західноукраїнських землях. Але через матеріальні нестатки багато українських дітей не мали можливості відвідувати школу. До того ж у переважній більшості шкіл навчання велося: Східній Галичині – польською мовою, у Північній Буковині – німецькою, румунською, в Закарпатті – угорською. Це зумовило те, що рівень письменності серед українського населення ледь сягав 40%, а в гірських районах – 10%.
У системі середньої освіти Російської імперії існувало кілька типів шкіл: класичні гімназії, реальні, кадетські й духовні училища, семінарії. В одних (класичних гімназіях) перевага надавалася вивченню грецької, латинської мов і логіки, а їх випускники отримували право вступати до університетів, в інших (реальних) – сучасним європейським мовам, математиці, природничим наукам. У 1859 р. в Києві було відкрито першу жіночу гімназію.
Фундуклеївська жіноча Гімназія
Проєкт Ольгинської жіночої Гімназії
Осердям дореволюційної системи середніх шкіл були гімназії. У
1864 році було введено поділ гімназій на «класичні» і «реальні».
Під класичною гімназією мали на увазі ту, в якій ґрунтовно
вивчають «класичні мови» (латинську і давньогрецьку), необхідні
для гуманітарного циклу. Атестат класичної гімназії автоматично
дозволяв претендувати на зарахування до університету. Реальні ж
гімназії націлювали учнів на технологічні, політехнічні та інші
спеціальні інститути, що вимагають реальних практичних знань. З
1871-го залишилися тільки класичні гімназії, а реальні отримали статус училищ. Програма класичної гімназії в Києві, як і повсюдно в імперії (за даними на 1884 рік) включала такі предмети:
 1)закон Божий;
2)російську мову з церковнослов'янською і словесність;
3)логіку;
4)латинську мову;
5)давньогрецьку мову;
6)математику - арифметику, алгебру, геометрію і тригонометрію;
7)фізику;
8)історію;
9)географію;
10)математичну географію (у нинішньому розумінні - економічну географію);
11)французьку мову;
12)німецьку мову;
13)спів;
14)гімнастику.

    Перші Чоловічі Гімназії
Друга Гімназія
Третя Гімназія
Четверта Гімназія
П’ята  Гімназія
Отже, у другій половині ХІХ ст. в системі освіти на українських землях стались позитивні зрушення, зумовлені потребою часу в освічених спеціалістах. Було зроблено крок у розвиткові загальної початкової освіти. Проте імперські уряди Російської імперії та Австро-Угорської монархії не були зацікавлені в розвої української культури, побоюючись зростання національної свідомості мас. На всій території України не було жодного вищого навчального закладу з українською мовою викладання.


Презентація на тему «Західноукраїнські землі у складі Польщі у 1921-1938рр»


title: Презентація на тему «Рух Опору»

text:
Презентація
 «Рух Опору»
Зміст
Течії Руху Опору в Україні
Сидір Ковпак
Члени партизанскього загону Сидора Ковпака
Олександр Сабуров
Олексій Федоров
Олексій Мокроусов
Степан Бандера
Тарас Бульба-Боровець
Клим Савур
Територія Руху Опору
Партизани
Воїни УПА
Партизанський загін
Партизани мінують залізничну колію

Сидір Ковпак-один з організаторів партизанського руху в Україні
Члени партизанскього загону Сидора Ковпака
Олександр Сабуров-організатор військових операцій проти Української Повстанської Армії
Олексій Федоров-командир Чернігівсько-волинського партизанського з'єднання
Олексій Мокроусов-один з керівників партизанського руху в Криму
Степан Бандера-голова Проводу ОУН-Б
Тарас Бульба-Боровець-діяч українського повстанського руху, засновник УПА «Поліська Січ»
Клим Савур-організатор і перший командир УПА на Волині
Територія Руху Опору
Партизани
Воїни УПА
Партизанський загін
Партизани мінують залізничну колію


title: Презентація на тему «Cardiff» (варіант 2)

text:
Cardiff
Cardiff  is the capital, largest city and most populous county of Wales. The city is Wales' chief commercial centre, the base for most national cultural and sporting institutions, the Welsh national media, and the seat of the National Assembly for Wales.
The city of Cardiff is the county town of the historic county of Glamorgan (and later South Glamorgan). Cardiff is part of the Eurocities network of the largest European cities.[ The Cardiff Urban Area covers a slightly larger area outside of the county boundary, and includes the towns of Dinas Powys, Penarth and Radyr. A small town until the early 19th century, its prominence as a major port for the transport of coal following the arrival of industry in the region contributed to its rise as a major city.
Cardiff was made a city in 1905, and proclaimed capital of Wales in 1955. Since the 1990s Cardiff has seen significant development with a new waterfront area at Cardiff Bay which contains the Senedd building, home to the Welsh Assembly and the Wales Millennium Centre arts complex. Current developments include the continuation of the redevelopment of the Cardiff Bay and City Centre areas with projects such as the International Sports Village, a BBC drama village, and a new business district in the city centre.Cardiff is the largest media centre in the U.K. outside of London.
Sporting venues in the city include the Millennium Stadium (the national stadium for the Wales national rugby union team and the Wales national football team), SWALEC Stadium (the home of Glamorgan County Cricket Club), Cardiff City Stadium (the home of Cardiff City football team and Cardiff Blues rugby union team), Cardiff International Sports Stadium (the home of Cardiff Amateur Athletic Club) and Cardiff Arms Park (the home of Cardiff Rugby Club). The city is also HQ of the Wales Rally GB and was awarded with the European City Of Sport in 2009 due to its role in hosting major international sporting events. It has been announced that Cardiff will once again be the European City of Sport in 2014. The Millennium Stadium will also host eleven football matches as part of the 2012 Summer Olympics, including the games' opening event and the men's bronze medal match.
The EnD


Презентація на тему «Чернобыльская авария»


Презентація на тему «Скіфське мистецтво»


Презентація на тему «Битва за Дубно-Луцьк-Броди»


title: Презентація на тему «Великий терор»

text:
Великий терор

Великий терор — найменування періоду в історії СРСР (1937 — 1938 роки), коли сталінські репресії були різко посилені й доведені до максимуму своєї інтенсивності. Інша поширена назва цього історичного періоду, «Єжо́вщина», пов'язана з тим, що керівником народного комісаріату внутрішніх справ у той час був Микола Іванович Єжов.
Великий терор — найменування періоду в історії СРСР (1937 — 1938 роки), коли сталінські репресії були різко посилені й доведені до максимуму своєї інтенсивності. Інша поширена назва цього історичного періоду, «Єжо́вщина», пов'язана з тим, що керівником народного комісаріату внутрішніх справ у той час був Микола Іванович Єжов.

Сигналом до початку масових репресій послужило вбивство Сергія Кірова 1 грудня 1934 р.

1 грудня 1934 р. за ініціативою Сталіна ЦВК і РНК СРСР прийняли постанову «Про внесення змін у діючі кримінально-процесуальні кодекси союзних республік» наступного змісту:
Сигналом до початку масових репресій послужило вбивство Сергія Кірова 1 грудня 1934 р.

1 грудня 1934 р. за ініціативою Сталіна ЦВК і РНК СРСР прийняли постанову «Про внесення змін у діючі кримінально-процесуальні кодекси союзних республік» наступного змісту:

Слідство в цих справах закінчувати в строк не більше десяти днів;
Обвинувальний висновок вручати обвинувачуваним за одну добу до розгляду справи в суді;
Справи слухати без участі сторін;
Касаційного оскарження вироків, як і подачі клопотань про помилування, не допускати;
Вирок до вищої міри покарання здійснювати негайно після винесення вироку

* Слідство в цих справах закінчувати в            строк не більше десяти днів;
*Обвинувальний висновок вручати  обвинувачуваним за одну добу до розгляду  справи в суді;
*Справи слухати без участі сторін;
*Касаційного оскарження вироків, як і подачі клопотань про помилування, не допускати;
*Вирок до вищої міри покарання здійснювати негайно після винесення вироку

Протягом декількох наступних років, Сталін використовував убивство Кірова як привід для остаточної розправи з колишніми політичними супротивниками, що очолювали різні опозиційні лінії партії в 1920-і роки або, що брали в них участь. Всі вони були знищені за звинуваченнями в терористичній діяльності.
Протягом декількох наступних років, Сталін використовував убивство Кірова як привід для остаточної розправи з колишніми політичними супротивниками, що очолювали різні опозиційні лінії партії в 1920-і роки або, що брали в них участь. Всі вони були знищені за звинуваченнями в терористичній діяльності.

Переслідування,
засудження,
 катування,
 знищення
Переслідування,
засудження,
 катування,
 знищення

З 1933 р. до 31 грудня 1934 р. проводилося «генеральна чистка» ВКП (б), продовжена до травня 1935 р. та торкнулась 18,3 % з 1916,5 тисячі членів. Після її завершення почалася «перевірка партійних документів» до грудня 1935 р., що додала ще 10-20 тисяч. А 14 січня 1936 р. оголошено про «заміну партійних документів», що була здійснена до вересня 1936 р. з виключенням 18 % членів, згідно з Єжовим.
З 1933 р. до 31 грудня 1934 р. проводилося «генеральна чистка» ВКП (б), продовжена до травня 1935 р. та торкнулась 18,3 % з 1916,5 тисячі членів. Після її завершення почалася «перевірка партійних документів» до грудня 1935 р., що додала ще 10-20 тисяч. А 14 січня 1936 р. оголошено про «заміну партійних документів», що була здійснена до вересня 1936 р. з виключенням 18 % членів, згідно з Єжовим.

Багато членів партії, що займали досить видне положення, були засуджені (в основному до розстрілу) Військовою колегією Верховного суду СРСР
Багато членів партії, що займали досить видне положення, були засуджені (в основному до розстрілу) Військовою колегією Верховного суду СРСР

У період 1936 — 1938 відбулися три великих відкритих процеси над колишніми вищими функціонерами компартії.
Перший Московський процес над 16 членами так званого «Троцкістсько-Зинов'євського Терористичного Центра» відбувся в серпні 1936.
Другий процес (справа «Паралельного антирадяняського Троцкістського центру») в січні 1937 пройшов над 17 менш великими функціонерами. 13 чоловік розстріляні, інші відправлені в табори, де незабаром загинули.
Третій процес у березні 1938 відбувся над 21 членами так званого «Право-Троцкістського блоку».
Саме чищення 1937 — 1938 років асоціюється, у першу чергу, з ім'ям Єжова («Єжовщина»). У цей період вичищені були в тому числі й 2500 співробітників НКВС.
У період 1936 — 1938 відбулися три великих відкритих процеси над колишніми вищими функціонерами компартії.
    Перший Московський процес над 16 членами так званого «Троцкістсько-Зинов'євського Терористичного Центра» відбувся в серпні 1936.
     Другий процес (справа «Паралельного антирадяняського Троцкістського центру») в січні 1937 пройшов над 17 менш великими функціонерами. 13 чоловік розстріляні, інші відправлені в табори, де незабаром загинули.
    Третій процес у березні 1938 відбувся над 21 членами так званого «Право-Троцкістського блоку».

Саме чищення 1937 — 1938 років асоціюється, у першу чергу, з ім'ям Єжова («Єжовщина»). У цей період вичищені були в тому числі й 2500 співробітників НКВС.
Масовий терор
Підлягають репресіям:
Колишні куркулі, що повернулися після від'їзду покарання й продовжують вести активну антирадянську підривну діяльність.
Колишні куркулі, що бігли з таборів або трудпоселень, а також куркулі, що уникли розкуркулювання і ведуть антирадянську діяльність.
Колишні куркулі й соціально небезпечні елементи, що складалися в повстанських, фашистських, терористичних і бандитських формуваннях, що відбули покарання, що уникли репресій або бігли з місць ув'язнення й оновили свою антирадянську злочинну діяльність.
Члени антирадянських партій, що були білими, жандармами, чиновниками, карателямі, бандитами, бандпосібниками, переправщиками, реемігрантами, що уникли репресій, що бігли з місць ув'язнення й продовжують вести активну антирадянську діяльність.
Викриті слідчими й перевіреними агентурними матеріалами найбільш ворожі й активні учасники казацько-білогвардійських повстанських організацій, фашистських, терористичних і шпигунсько-диверсійних контрреволюційних формувань.
Найактивніші антирадянські елементи з колишніх куркулів, карателів, бандитів, білих, сектантських активістів, церковників й інших, які втримуються у в'язницях, таборах, трудових селищах і колоніях і продовжують вести там активну антирадянську підривну роботу.
Кримінальники, що ведуть злочинну діяльність і пов'язані зі злочинним середовищем.
Кримінальні елементи, що перебувають у таборах і трудпоселеннях і ведучі в них злочинну діяльність.
Підлягають репресіям:
*Колишні куркулі, що повернулися після від'їзду покарання й продовжують вести активну антирадянську підривну діяльність.
*Колишні куркулі, що бігли з таборів або трудпоселень, а також куркулі, що уникли розкуркулювання і ведуть антирадянську діяльність.
*Колишні куркулі й соціально небезпечні елементи, що складалися в повстанських, фашистських, терористичних і бандитських формуваннях, що відбули покарання, що уникли репресій або бігли з місць ув'язнення й оновили свою антирадянську злочинну діяльність.
Масовий терор

Члени антирадянських партій, що були білими, жандармами, чиновниками, карателямі, бандитами, бандпосібниками, переправщиками, реемігрантами, що уникли репресій, що бігли з місць ув'язнення й продовжують вести активну антирадянську діяльність.
Викриті слідчими й перевіреними агентурними матеріалами найбільш ворожі й активні учасники казацько-білогвардійських повстанських організацій, фашистських, терористичних і шпигунсько-диверсійних контрреволюційних формувань.
Найактивніші антирадянські елементи з колишніх куркулів, карателів, бандитів, білих, сектантських активістів, церковників й інших, які втримуються у в'язницях, таборах, трудових селищах і колоніях і продовжують вести там активну антирадянську підривну роботу.
Кримінальники, що ведуть злочинну діяльність і пов'язані зі злочинним середовищем.
Кримінальні елементи, що перебувають у таборах і трудпоселеннях і ведучі в них злочинну діяльність.

*Члени антирадянських партій, що були білими, жандармами, чиновниками, карателямі, бандитами, бандпосібниками, переправщиками, реемігрантами, що уникли репресій, що бігли з місць ув'язнення й продовжують вести активну антирадянську діяльність.
*Викриті слідчими й перевіреними агентурними матеріалами найбільш ворожі й активні учасники казацько-білогвардійських повстанських організацій, фашистських, терористичних і шпигунсько-диверсійних контрреволюційних формувань.
*Найактивніші антирадянські елементи з колишніх куркулів, карателів, бандитів, білих, сектантських активістів, церковників й інших, які втримуються у в'язницях, таборах, трудових селищах і колоніях і продовжують вести там активну антирадянську підривну роботу.
*Кримінальники, що ведуть злочинну діяльність і пов'язані зі злочинним середовищем.
Кримінальні елементи, що перебувають у таборах і трудпоселеннях і ведучі в них злочинну діяльність.
Терор у таборах ГУЛАГа й в'язницях особливого призначення

Наказом НКВС № 00447 від 30 липня 1937 р. передбачалося, серед іншого, розгляд трійками справ засуджених, що вже перебувають у таборах ГУЛАГа і в'язницях (в'язницях особливого призначення). За рішеннями трійок були розстріляні близько 8 тисяч ув'язнених колимських таборів, понад 8 тисяч ув'знених Дмитровлагу, 1825 ув'знених соловецької в'язниці особливого призначення, ув'язнені інших таборів і в'язниць. Багатьом за рішенням трійок і особливої наради були продовжені строки ув'язнення.
Наказом НКВС № 00447 від 30 липня 1937 р. передбачалося, серед іншого, розгляд трійками справ засуджених, що вже перебувають у таборах ГУЛАГа і в'язницях (в'язницях особливого призначення). За рішеннями трійок були розстріляні близько 8 тисяч ув'язнених колимських таборів, понад 8 тисяч ув'знених Дмитровлагу, 1825 ув'знених соловецької в'язниці особливого призначення, ув'язнені інших таборів і в'язниць. Багатьом за рішенням трійок і особливої наради були продовжені строки ув'язнення.
Терор у таборах ГУЛАГа й в'язницях особливого призначення
Призупинення масового терору
Наказ про завершення

В серпні 1938 р. стали проявлятись ознаки завершення Великого терору.
17 листопада 1938 постановою Раднаркому й ЦК ВКП(б) діяльність всіх надзвичайних органів припинена, арешти дозволені тільки із санкції суду або прокурора. Директивою Наркома внутрішніх справ Берії від 22 грудня 1938 всі вироки надзвичайних органів оголошені втратившими силу, якщо вони не були приведені у виконання, або оголошені засудженими до 17 листопада.

У грудні 1938, подібно Ягоді, Єжов був також призначений на другорядний пост, у цьому випадку — наркома водного транспорту. На його місце був призначений Берія, за якого масштаби репресій були зменшені. Під його керівництвом у рамках «боротьби за відновлення соціалістичної законності» із НКВС було звільнено 7372 чоловік, з них 987 засуджені.
Наказ про завершення

В серпні 1938 р. стали проявлятись ознаки завершення Великого терору.
17 листопада 1938 постановою Раднаркому й ЦК ВКП(б) діяльність всіх надзвичайних органів припинена, арешти дозволені тільки із санкції суду або прокурора. Директивою Наркома внутрішніх справ Берії від 22 грудня 1938 всі вироки надзвичайних органів оголошені втратившими силу, якщо вони не були приведені у виконання, або оголошені засудженими до 17 листопада.

У грудні 1938, подібно Ягоді, Єжов був також призначений на другорядний пост, у цьому випадку — наркома водного транспорту. На його місце був призначений Берія, за якого масштаби репресій були зменшені. Під його керівництвом у рамках «боротьби за відновлення соціалістичної законності» із НКВС було звільнено 7372 чоловік, з них 987 засуджені.
Призупинення масового терору

Найвідомішою жертвою «чисток» в НКВС, який з 25 листопада 1938 очолював Берія, був Єжов. Він був арештований за обвинуваченням у співробітництві з іноземними розвідками й терористичної діяльності 10 квітня 1939 р., розстріляний 4 лютого 1940 р. генералом Василієм Блохіним
Найвідомішою жертвою «чисток» в НКВС, який з 25 листопада 1938 очолював Берія, був Єжов. Він був арештований за обвинуваченням у співробітництві з іноземними розвідками й терористичної діяльності 10 квітня 1939 р., розстріляний 4 лютого 1940 р. генералом Василієм Блохіним


title: Презентація на тему «Іконопис» (варіант 1)

text:
Іконопис
Іконопис (від ікона і писати) - іконописання, іконне писання, вид середньовічної живопису, релігійної по тем і сюжетів, культової за призначенням. У найбільш загальному значенні - створення священних зображень, призначених бути посередником між світом Божественним і земним при індивідуальній молитві або в ході християнського богослужіння, одна з форм прояву Божественної істини.
Ікона - в християнстві (головним чином, в православ'ї, католицизмі тадавньосхідних церквах) зображення осіб або подій священної чи церковної історії, що є предметом шанування, у православних і католиків закріпленого догматомСьомого Вселенського собору 787 року.В мистецтвознавстві іконами зазвичай називаються зображення, виконані в рамках східнохристиянської традиції на твердої поверхні (переважно на липовоїдошки, покритою левкасом, тобто алебастром, розведеному з рідким клеєм) і забезпечені спеціальними написами і знаками. Скульптурні зображення також знаходять своє шанування особливо в католицизмі, а в Православ'ї є рідкісний виняток.
Христос Пантократор, одна з найдавніших ікон Христа, VI століття, Синайський монастир
 Історія іконописуОбраз з'явився у християнському мистецтві спочатку. Створення перших ікон переказ відносить до апостольських часів і пов'язують з ім'ям євангеліста Луки. Найдавніші з дійшли до нас ікон ставляться до VI століття і виконані в техніці енкаустики на дерев'яній основі, що ріднить їх з єгипетсько-елліністичним мистецтвом (так звані " фаюмські портрети ").У VIII столітті християнська Церква зіткнулася з єрессю іконоборства, ідеологія якої взяла гору повністю у державній, церковній та культурного життя. Ікони продовжили створюватися в провінціях, далеко від імператорського і церковного нагляду. Вироблення адекватної відповіді іконоборцями, прийняття догматаиконопочитания на Сьомому Вселенському соборі ( 787 рік) принесли більш глибоке розуміння ікони, підвівши серйозні богословські основи, зв'язавши богослов'я образу з христологічним догматами.
Техніка іконописуМатеріали, які використовуються в іконописі, можуть мати рослинна ( дошка), мінеральне ( пігменти фарб) і тварина (яєчна основа темпери, рибний або міздровий клей) походження.На дерев'яну основу з обраним поглибленням - " ковчегом "(або без нього) наклеюється тканина -" паволока ". Далі наноситьсякрейдяний або алебастровий грунт - " левкас ". Перший етап безпосередньо мальовничій роботи -" роскришь "- прокладка основних тонів. В якості фарби використовується яєчна темпера на натуральних пігментах. Процес роботи над ликом завершує накладення " движків "- світлих крапок, плям і рис у найбільш напружених ділянках зображення. На заключній стадії слід розпис одягу, волосся і інших необхідних деталей зображення твореним золотом, або проводиться золочення на ассист. По завершенні всіх робіт ікона покривається захисним шаром - натуральної оліфою.
Йов Кондзелевич-український іконописець
Народився у 1667 році в м. Жовкві, а помер близько 1740 року. В молоді літа Кондзелевич переїхав на Волинь, до самої смерті жив у Луцьку(де він, можливо, викладав у братській школі), а головним чином — у Білостоцькому монастирі, який засновано у 1636 році луцьким земельним писарем Семеном Гуревичем Воютинським. До XVIII століття цемонастир вважався оплотом православ'я і був єпископською резиденцією. При монастирі існувало училище для дітей. І все ж, основним його заняттям Кондзелевича був іконопис, хоча є деякі намагання приписати йому ряд портретів. В 1710 році в акті обрання єпископа на Луцьку православну кафедру він згадується як ігумен Луцького Хресто-Воздвиженського братства, а в 1713 році його повторно обирають на цю посаду
Вознесіння Богородиці
Спас Вседержитель
Манявський чоловічий монастир
 Манявський монастир славився розкішним Богородчанським іконостасом - справжнім витвором мистецтва. Створювався іконостас протягом 1698-1705 років іконописцем ієромонахом Іовом Кондзелевича. Богородчанський іконостас являв собою споруду, де розміщено безліч ікон різних за розміром. Тут є і двометрові ікони, і майже мініатюрні. На сьогоднішній день Богородчанський іконостас перебуває у Львівському Національному музеї.