title: Мислення

text:
		Перед людиною три  шляхи до пізнання:
шлях критичного мислення – найбільш  благородний,
 шлях наслідування – найбільш легкий ,
шлях особистого досвіду – найбільш важкий.
                                                                                Конфуцій
        Піклування      Затишок       Підтримка
   Щастя                                                  Родина
 Любов                                                        Спокій
 Добро                                                            Повага
    Тепло                                                          Свято
       Захищеність                                       Батьки
          Діти         Взаєморозуміння         Довір’я

Сім’я
«Гронування» («Асоціативний кущ»)(Є.Гуцало «Сім’я дикої качки»)

Спільний рід
- а (- я)
               «Кластер»
ІV відміна

ІМЕННИК

“Кола  по воді”

Н -  напруженість
О  - оригінальність
В  -  виразність
Е   - емоційність
Л  -  лаконічність
А -   актуальність
П -     прекрасний
Р -      рідкісний
И -      вишуканий
К -    кольоровий
М -   мелодійний
Е -     ефективний
Т -      тихий
Н -     ніжний
И -   дивовижний
К -     корисний
Т - творення;
В - вибір;
О- образ,очікування;
Р - ритм, розуміння;
Ч - чаклування;
І  -  інтерпретація,
С- сприймання,
Т - толерантність;
Ь - емоційність.
«Щоденник подвійних записів»
(В.Винниченко  «Федько-халамидник»)
Прийом «Фішбоун»
(за новелою Л.Пономаренко
 « Гер переможений»)

?
Ознака,
якісні, відносні, присвійні, ступені порівняння
   Дія, способи, форми, перехідні й неперехідні,
 І, ІІ дієвідміни
ДІЄСЛОВО
ПРИКМЕТНИК
7 клас        “КОЛА ВЕНА”
ДІЄПРИКМЕТНИК

Вид
(доконаний,
недоконаний),
час (теперішній, минулий), синтаксична роль –
присудок
(іменна
частина)

Відповідає на питання який?,яка?,
яке?,які?
рід, число, відмінок, синтаксична роль - означення

Однолітки, веселі, допитливі, прагнуть до нових знань, люблять милуватися природою
Щира, засуджує зло, дуже довірлива,не має наполегливості  в захисті своєї правоти,
добре ставиться до всього живого
   Не думає про наслідки своїх вчинків,
хвастливий,
грубуватий, нетовариський,
має почуття сорому, проте не знаходить у собі сили визнати власні помилки

ЮРКО
ТОСЯ
“КОЛА ВЕНА”

-Листок (у назві)
-Головна героїня- молода жінка
-Головна героїня хвора й чекає смерті
-Матеріальні труднощі
-Близькі люди переживають
- Новели примушують замислитись про сенс життя
-Хвора помирає
-Головна героїня хоче жити, бо в неї маленькі діти
-Хвору ніхто не доглядає, бо чоловік змушений працювати, а діти занадто малі
-Мати дає своїм дітям настанову, як жити, коли вона помре

-Хвора одужує
-Хвора під час недуги піддається депресії й хоче померти
-Хвора отримує догляд від своєї подруги
-Джонсі отримує порятунок за рахунок життя старого художника Бермана
“ОСТАННІЙ ЛИСТОК”
“КЛЕНОВІ ЛИСТКИ”
“КОЛА ВЕНА”
Синквейн
Числівник
Кількісний, порядковий
Підраховує,обчислює, уточнює
Називає кількість, порядок при лічбі
Частина мови
 Звертання
 Захоплюючі, милозвучні
Урізноманітнюють,прикрашають,чарують
Незамінне джерело радості спілкування
Риторичні фігури

ФЕДЬКО
Непосидючий, чесний
Спокушає,бешкетує, рятує
Віддає життя,рятуючи Толю
Друг
 ТОЛЯ
                                 Підлий , слабкий
Заздрить, обманює,викручується
Рятує себе , обмовляючи друга
Негідник

Сінту
Сінту – п'ятирядковий вірш  ( Японія)
1 рядок - слово, яке називає  те , щ о описується (об‘єкт,  подія  чи явище)
 2 рядок – спостереження  за описуваним, висловлене через відчуття( зір, слух, дотик тощо)
3 рядок - думка, оціночне судження про те, що описується.
4 рядок - ще одне спостереження, висловлене засобами іншої модальності відчуттів, відмінних від  використаних  у  2 рядку.
5 рядок – смислова  ознака  об’єкту, що описується, висловлена одним словом.

Чайка,
 Смілива, маленька,
Гордий птах,
Усе далі пливе на крижині,
 Крилата.

Підсніжник,
 Один серед снігів,
Несміливе очікування весни,
 Світлий  провісник  надії -
Біла ніжна  квітка.

Верба,
Понівечена людиною,
Дерево моєї Батьківщини,
Усе нижче нахиляється до землі,
Беззахисна.

Діаманта
Діаманта –віршова форма із семи
        рядків, корисна для  роботи з  поняттями, протилежними за
        значеннями.
 1, 7 рядки – іменники- антоніми;
2 – два прикметники до першого іменника;
3 – три дієслова до першого  іменника;
4 – два словосполучення з іменниками;
 5 – три дієслова до другого іменника;
 6 – два прикметники до другого іменника.

Українець
Свідомий, стриманий
Вірить, плекає, зберігає
Справжній патріот, вірний син
Відмовляється, цурається, нищить
Безкультурний, чванькуватий
Малорос
                               (М. Куліш “Мина Мазайло”)
Мовлення
Багате,образне
Захоплює,чарує, переконує
Внутрішній світ, рівень освіченості
Спотворює, засмічує, захаращує
Безкультурний , розмовний
Суржик
		Одного разу розмовляли два вчителі. Один із них дивувався:
- Чому твої учні самі приходять до тебе за порадою, а мої мене уникають і неуважно слухають?
		Інший поділився секретом …

		Інший поділився секретом :
Не давай їм готових  рішень, а
навчись правильно формулювати
питання. Тоді ті, хто шукає
відповіді, самі до тебе прийдуть.
Адже  іноді самі питання набагато
цікавіші  за відповіді.

 «Мої  учні  будуть  дізнаватись  нове не  від мене, вони будуть відкривати це нове самі. Моя головна задача - допомогти їм розкритись, розвинути власні ідеї» .
                                        Песталоцці

 ДЯКУЄМО
ЗА
УВАГУ !


title: Числівник: загальне значення, морфологічні ознаки, синтаксична роль. Числівники кількісні і порядкові

text:
1000000
1/5
1/8
1/9
3 ½
4 ½
5 ½
6 ½
8 ½


title: Число іменників

text:
Click to edit Master title style
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level
Click Master title style
Click to edit Master subtitle style


Життя і творчість О.Довженка


Мова і мовлення


Методика ейдотехніки та її використання словесниками


title: "«Золоте слово»князя Святослава"

text:
учениці 11-а класу
ОЗОШ № 48
Лукьянченко Світлани
Презентаціяна тему:«Золоте слово»князя Святослава(«Слово про похід Iгорів»)
«Слово про похід Iгорів»
Князь Святослав Всеволодович
Тема «Золотого слова» князя Святослава
Значення «Золотого слова» князя Святослава для «Слова про похід Iгорів»
Текст уривку
Висновок
План:
«Слово про похід Ігорів» - найбільша пам'ятка давньоруської літератури, багата своєю ідейною духовністю і патріотичним пафосом. Це твір виключно змістовний. Читаючи його знову і знову, ми завжди знаходимо в ньому нові, не помічені нами перші глибини змісту. Висока ідейність «Слова», близькість і розуміння народного життя, відточену майстерність, яке помітно навіть у найдрібніших деталях тексту, - ці сторони стародавньої пам'ятки забезпечили йому одне з перших місць у ряді великих творів світової літератури.

Основна ідея «Слова» - пристрасний заклик князів руських до єдності. Це головне завдання, яке поставив перед собою автор. Ідея єднання реалізується у всій художній структурі твору. Особливо чітко вона простежується в «золотому слові» князя Святослава.
«Слово про похід Iгорів»
Святослав Всеволодович - великий князь київський. Від природи він був наділений здоровим розумом, терпінням і обережністю - якостями, не зайвими для мудрого політика. Незадовго до походу Ігоревого, який детально описаний у «Слові», Святослав скликав великих князів руських з дружинами і спільними силами зумів здолати половців,які розоряли рідну землю. Він завдав нищівної поразки головному на той час ворогові Стародавньої Русі. Автор «Слова о полку Ігоревім» захоплюється перемогою Святослава Всеволодовича над половцями, славить її.
Князь Святослав Всеволодович
Святослав Всеволодович
З великим почуттям Святослав у своєму «золотому слові» закликає князів встати стіною «за землю Руську, за рани Ігореві, удалого Святославича!» На думку Святослава, князям не слід тримати в собі образи і корисливі цілі. Їм потрібно забути про чвари, припинити усобиці. У першу чергу князі повинні думати про землі Руській, щоб не дати розорити «поганим» «свого гнізда», «вступити в золоте стремено і зачинити ворота степу своїми гострими стрілами».

Автор поетизує Святослава. У його образі поет намагається втілити ідеал мудрого і могутнього правителя. Не випадково саме Святослав бачить віщий сон, який передрікає насувається лихо. Коли Ігор ще не відчуває небезпеки, навислої над ним, і насолоджується тимчасової перемогою над половцями, київському князю сниться сон, який пророкує поразку росіян.
Тема «Зотого слова» князя Святослава
Значення мови Святослава величезне для «Слова о полку Ігоревім». У ньому з особливою силою розкривається ідейний зміст поеми, його основне завдання - заклик автора до єднання князів руських. Автор «Слова», як і поетизований герой його твору Святослав, чітко усвідомлює, що феодальна роз'єднаність князів приносить багато бід і страждань землі Руській. Не можна позбутися від грізного ворога, діючи поодинці малими силами. Тільки об'єднання допоможе Русі стати потужною державою, що призведе до процвітання та миру. Слід забути про старі чвари і образи і згадати, що ми діти однієї землі, у нас спільні предки, в наших жилах тече споріднена кров. Цю істину, на думку автора, необхідно зрозуміти в першу чергу князям руським. Тому «золоте слово» Святослава звернено до них, як до представників влади на Русі. Від того, чи зрозуміють князі марність чвар у рідній державі, залежить сьогодення і майбутнє цієї держави.
Значення «Золотого слова» Святослава
Тоді почав великий Святослав
Своє ронити золотеє слово
До небожів своїх. Він промовляв,
Сльозами поливаючи ту мову:
"О Ігорю і Всеволоде! Вам
Зарано ще іти було — мечами
Шмагати землю Половецьку й там
За славою ганятися без тями.
Та що ж! Нечесно ви перемогли,
Бо кров нечесно пролили погану:
Ви в бій серця хоробрі понесли,
В жагучій криці викуті, їх рано
Загартувала буйність у вогні, —
Та чи ж таке створила ваша слава
Тепер моїй сріблистій сивині?
Не бачу влади брата Ярослава,
А Ярослав — багатий володар
І силу війська має він, могутній:
Завзятих биль — чернігівських бояр,

«Золоте слово» князя Святослава
Полки татран, шельбирів і могутів,
Гучних ревугів, дужих топчаків,
Ольбирів смілих... Без щитів, з самими
Ножами з-за халяв на ворогів
Вони несуться, кликами своїми
Полки перемагають, мов громи,
У давню славу дзвонячи могутню...
Та ви сказали: "Мужні теж і ми,
Минулу славу схопим, а майбутню
Самі поділим, буде нам і та!"

«Золоте слово» князя Святослава
А чи ж було б не дивом, браття миле,
Молодцювати на старі літа?
Як вилиняє сокіл бистрокрилий,
Він бити птиць летить у вишині,
Гнізда свого не дасть він напропаще,
Та горе! — з допомогою мені
Князі не вийшли. Все звелось нінащо.
Такий то час! Ось Римів закричав
Під гострими шаблями половчина,
А Володимир зранений упав.
Жаль і журба для Глібового сина!

«Золоте слово» князя Святослава
Автор «Слова о полку Ігоревім» - гарячий патріот своєї вітчизни. Він щиро переживає за долю рідного краю. Будучи людиною широко освіченою, непоганим політиком та істориком, він чудово розуміє, які причини російських бід. Ставлячи метою свого твору допомогти Русі в подоланні князівських чвар, він створює «золоте слово» Святослава - промову, з особливою силою розкриває основний ідейний зміст всієї поеми. У цьому основне значення промови великого київського князя і всього твору в цілому.
Висновок:


title: "Вітчизняна риторика. Іван Вишенський. Феофан Прокопович. Григорій Сковорода

text:
Підготувала
учениця 11-Б класу
Путивльської ЗОШ
І-ІІІ ступенів №1
ім. Радіка Руднева
Биряк Лариса
Вітчизняна риторика. Іван Вишенський. Феофан Прокопович. Григорій Сковорода
З прийняттям християнства на Русі виникла потреба в розвиткові проповіді живим словом, тобто в красномовстві.
Найбільшої слави на Русі здобули повчання, «слова», послання Василя Великого, Григорія Богослова і, особливо, Іоанна Златоуста.
У києворуських пам'ятках деякі положення з риторики зустрічаються в Ізборниках Святослава 1073 і 1076. Видатними ораторами були Іларіон, Кирило Туровський (11—12 ст.).
У другій половині ХУІІ ст. і першій половині ХУІІІ ст. найвидатнішими представниками української проповіді були Лазар Баранович, Стефан Яворський, Феофан Прокопович, Іван вишенський, Григорій Сковорода та інші.

Іван Вишенський (рус. Иоанн Вишенский; 1550 (?) — після 1621) — український релігійний і літературний діяч раннього нового часу. Православний монах, письменник-полеміст.
Іван Вишенський — демократ, палкий патріот, гуманіст. Часто під теологічною оболонкою проголошував ідеї соціальної рівності. У своїх посланнях з Афону викривав православних єпископів-перебіжчиків, римо-католицьке та уніатське духовенство, польських та українських феодалів-кріпосників, виступав проти покатоличення й ополячення найбідніших верств міщанства й селянства України. Він вважав, що праця кріпаків є джерелом усього багатства панів, виступав проти визиску селян феодалами та духовенством, за знищення нерівності, несправедливості, гноблення, експлуатації та будь-якого "мирського" зла.
«І. Вишенський дуже зручно користувався всіма викрутасами риторичного мистецтва» М. Возняк

        І. Вишенський досконало володів риторикою.  Мовний стиль його ґрунтувався на засадах античної риторики та гомілетики (церковної риторики). Це видно з текстів послань, у яких є стилістичні засоби, відомі ще з часів античності – риторичні звертання, запитання й оклики, анафори,розгорнені антитези.

Особливо досконало розробив Вишенський такий прийом . Як діалогізація викладу, іронія і фігури її вираження, наповнивши їх українським матеріалом.
І мораль, і пристрасті, й оригінальна мовотворчість Вишенського є настільки виразними, що поставили його до ряду найвидатніших творців давньої книжної української мови, зробили передтечею української публіцистики.
Феофан (Єлеазар) Прокопович (також: Теофан Прокопович; 19 вересня 1736 - 18 червня 1681 ) український богослов, письменник,поет, математик, філософ, ректор Київської академії (1710-16 рр.), архієпископ Великоновгородський та Великолуцький.
У 1979 р. в Києві вийшов тритомник лекцій із риторики, логіки, фізики, математики й етики, які читав у Київо-Могилянській Академії в 1705—1709 рр. Ф. Прокопович. У радянські часи були опубліковані його твори в Москві та Ленінграді.
Ф.Прокопович — автор «Букваря», за яким багато десятиліть училися українці, росіяни, білоруси, греки, молдавани, серби, грузини, болгари. Його твори були дуже поширені в усіх східнослов' янських країнах.
Єлеазар Прокопович  - ритор, знавець теорії літератури.
У Києво-Могилянській академії читав курси поетики та риторики. Написані ним риторичні трактати й проповіді свідчать про дуже високий рівень риторичної вченості України. Прокопович, широко використовуючи античний та сучасний досвід, давав безліч цінних практичних порад щодо організації тексту розташування матеріалу використання книжних та усних джерел тощо. Він детально змальовував техніку промови,не оминаючи увагою артикуляцію та пунктуацію. Звертав увагу на способи збудження емоцій аудиторії: любові, прагнення, надії, радості, співчуття, жаху, розпачу, сорому.
Основну частину його риторичного курсу складають розробки стилів і жанрів,композиції текстів, способи словесного вираження, риторичних фігур.

Григо́рій Са́вич Сковорода́ (* 22 листопада (3 грудня) 1722 — † 29 жовтня (9 листопада) 1794) — український просвітитель-гуманіст, філософ, поет, педагог.
У свідомість сучасників і нащадків Григорій Сковорода увійшов як народний вільнодумний філософ, як мандрівний учитель життя. Висока освіченість не віддаляла його від простого народу, він прагнув бути «чорною сковородою, що пече білі млинці». Тому і твори свої найперше адресував тим, хто жив під солом’яною стріхою, вбачаючи в цьому сенс свого щастя й призначення на землі.
Сковорода вмів знаходити за допомогою красномовства шлях до сердець як простих селян, так і «вчених мужів».
Мовотворчість Г. Сковороди реалізувалась у різноманітних жанрах: філософські й педагогічні трактати, притчі, байки, оригінальна й перекладна поезія, проповіді й епістолярій.
Григорій Савич на перше місце ставив простоту й істину, говорячи: «Яка користь з янгольської мови, коли в ній нема доброї думки?»
Але в той же час широко використовував фігуральні вирази, метафоричні конструкції, символи, майже всі прийоми й засоби красномовства: епітети, перифраз,  антитезу та ін.
Мовотворчість Сковороди поповнила українську мову афоризмами, словами і виразами, що закріпилися з певним образним значенням.


title: За знаннями у світ казок

text:
За  знаннями  у  світ казок
Українська  література
5  клас   ЗОШ  I – II ступенів № 21
Підготувала:
Савіна  В.В.

Країна « Казка»
Острів
 Фольклорний
Чарівний
сад
Озеро
Плутанина
Місто
Загублених казок
Палац
 Поетичний
Королівство
Література
Гай
 Кмітливих
Грибочок

Чарівний
клубочок
ріка
Мудрості
КОЗАКИ			ПІРАТИ
УПЕРЕД!
острів Фольклорний
Що  таке  фольклор?

Усна  народна  творчість
Що  ми  називаємо  казкою?
На  які  групи  за  жанром  поділяються  казки?

Твір,  у  якому  розповідається
про  вигадані, фантастичні  події

Народні  та  літературні
Як  вони  побудовані?
Як  з  казкою  пов’язане  число « 3»?

Зачин, основна  частина, кінцівка

Трикратне повторення
МОЛОДЦІ!
Чарівний  сад

Козаки
Пірати
Микита
Лиска
Макака
Євпраксія
Доля
Оверко
Чорти
Небіж
Маруся
Жар –
 птиця
Іванко
Вовк
Літературна
 казка
Народна
казка
МОЛОДЦІ!
озеро Плутанина
« …Привіз  його  вовк  у  великий  ліс, а  посеред  того  лісу  стояла  хата  велика; біля  тієї хати  стоїть  стовп, на  стовпі  висить  клітка, а  у  тій  клітці  сидить  птиця  така, аж  сяє…»
«Жили  собі  дід  та  баба, та  такі  убогі, що  нічого  в  них  нема. От  раз  дожилися  вже  до  того, що  не  стало  у  них  і  хліба -  й  їсти  нічого. Дід  і  каже: « Бабусю, піди  у  хижку , назмітай  у  засіці  борошенця  та, може, щось  спечеш…».
 « Тяжко  прийшлося  йому  жити.     Бився, бився, сердешний, та  й  задумав  повіситись – узяв  він  обривок  та  й  пішов  у  ліс. Пішов  та  й  дивиться  на  дерево – вибирає  гілку, на  якій  би  то  повіситись. « Ото, - думає  собі, - добра  гілка – кріпка, а  на оту  сісти  та, зачепившись, і  повиснути  б… Коли  прибігли  три  чорти, а трохи  згодом  і  четвертий, їхній  ватаг…».
«… Доля  вклала  в  душу  одного  хлопчика  розуміння  людських  пристрастей  і  подарувала  йому  три  яблука: одне  скляне, друге – золоте, а  третє – цілком  звичайне,таке, як ще  в  раю  росло.
Другому  синові  доля  вклала  в  душу  глибоку  допитливість  і  подарувала  йому  маленьку  земну  кулю  з  горами, морями  і  блакитним небом, засіяним  зорями…»
1
2
3
4
МОЛОДЦІ!
« У  діжі  , що  так  несподівано  стала  йому  в  пригоді, було  більше  як  до  половини  синьої  , густої,  на  олії    розведеної  фарби. Бачите, в  тім  домі  жив  маляр, що  фарбував  будинки, паркани  та  садові лави…Майже  вмираючи  зі  страху, Бідний  лис  мусив  сидіти  в  фарбі  тихо  аж до  вечора…»
« … За  селом  вискочила  поперед  нього  з – під  вільхи  маленька, мов  темний  кубочок, левадна  …. Вона  помітила, що  дяк  трохи  п’яненький, й  покотила  попередити  їх, щоб  ті  заздалегідь  розсвітили  свої  каганці…»
« …На  березі річки  стояла  кузня. Прийшов  до  коваля  якийсь  хлопчина  та  й  просить: « Скуй  мені  булаву, та  велику!» Як  почав  коваль  кувати,  то  скував  таку  булаву, що насилу   з кузні  винесли. Та  ще  двічі  потім  перекував  цю  булаву, поки  хлопчина  не  сказав: « От   з  цією  булавою  вже  можна  іти  шукати  братів  і  сестру…»
« На ранок баба набрала  мичок  і  погнала  солом’яного  бичка  пасти. Доти  пряла, поки  й  задрімала…»
5
6
7
8
Місто загублених казок
Василь  Симоненко
Василь Королів - Старий
Народ
Іван  Франко
Іван  Липа
Фарбований  лис
Красний  Іванко  і  закляте  місто
Цар  Плаксій  і  Лоскотон
Потерчата
Близнята
палац Поетичний
пірати
козаки
Три  царівни  теж  навтьоки
У  чотири  бігли  ________
Кровопивці – сльозівці
Стали п’явками  _________
А  Макака – забіяка
З’їв   себе ________________
Так  веселий  Лоскотон
Розвалив  поганський ______.
В  ній  служили  молодці
Забіяки – _______________.
Хто  сміявсь – вони  хапали
І нагайками  ____________,
Так  що  в  царстві  тому  скрізь
Вистачало  плачу  й  _______.
Цар  любив, як  плачуть  діти,
Бо  любив  їх  сльози  _______.

із переляку
трон
боки
в  ріці

пити
сльозівці
шмагали
сліз

Королівство Літератури
ф
т
у
б
о
в
о
і
н
т
а
с
т
а
і
н
ч
и
л
т
е
р
а
т
і
і
н
р
у
ь
к
з
к
а
а
л
с
и
н
о
т
р
Герої цих казок наділені надзвичайною силою, розумом, які
допомагають подолати їм перешкоди.

 Про життя добрих і поганих людей розповідається
 у …  казках
 Казки, створені письменником,
називаються …
  Вставте пропущене слово
“ …   вчить, як на світі жить ”  /прислів’я/
Хто в казці Івана Франка став синім?
 Що на світі наймиліше?
 /загадка з казки  “Мудра дівчина”/
 Хто з героїв казки  “Про Правду і кривду” тричі повторював:
“Добре ти зробив, та ще не так…”
Молодці!

п

с
о
ч

Мудрими порадами
гай  Кмітливих
Остромисл
Чию розмову  почув  бідний  небіж?

Яким чином   допомогла  Маруся
своєму  батькові розгадати  загадки
пана ?

Хто  допоміг  дурневі  здобути коня,
жар-птицю  і панну  та  пройти  через
 всі  випробування?

Як  називав  себе  лис  Микита, коли
став  царем  звірів?
Розмову чортів
Вовк
МОЛОДЦІ!
Як  Лоскотон  переміг  злі  чари  Плаксія?

Яку  тваринку  врятувала  Хуха?

Що  подарувала  Доля  першому брату
 ( казка   І. Липи « Близнята»»?

В  казці « Красний  Іванко  і  закляте  місто» бідна  жінка  продала  незнайомцю те, про  що  вона  не знала. Що  вона продала?

Залоскотав
Козу
Три яблучка
Дитину
Грибочок
МОЛОДЦІ!

Як  ви  думаєте, друзі, чи  могла  б  справжня  лисичка  вижити,
 якби  вона  потрапила  у
 ситуацію  лиса  Микити?

Що  за  шкоду  вчинив  природі  дід  у  казці
« Хуха – Моховинка»?

Чарівний  клубочок

Каз
-
«Про
пти
жар
цю
та
вов
ка

зка
« Крас
ний
ван
ко
Ка
І

ка»
і
закл
яте
міс
то»
Казка
« Про  жар – птицю  та  вовка»
Казка
« Красний  Іванко і  закляте  місто»
МОЛОДЦІ!
ріка Мудрості
Казка  мене  навчила…
Молодці!
Розумом
		    всі
			перешкоди
						здолаєш!
У світі  казки  чарівної  ми  побували  із  тобою.
Ми  там  побачили  дива, вивчали  чарівні  слова.
Для  щастя  і  слави  , для  перемог  над  злом  лукавим,
Для  віри  в  правду  і  кохання,  в  усі  найкращі  починання.
У  світі  казки  про  тварин  повіриш  ти, що не  один
На  світі  цьому    ти  існуєш  і  все  живе  тут  поцінуєш.
І  бджілку, й  яблуньку, й  вовка,  лисицю, й  зайця, й  коника.
Бо  з  ними  ми  на  цій  землі  летим  у  долі  на  крилі.
А  казка  про  життя  народу  розповідає  про  пригоди
Людей   розумних, працьовитих  навчає, як  на  світі  жити.
Щоб  працювали  і  любили, щоб  для  добра  збирали  сили,
Щоб  правду  в  домі  берегли  і  щоб  щасливими  жили.
А  вдома  разом  з  батьками  придумайте  казочку  про  вашу  родину.


title: Світове значення творчості Т.Г.Шевченка (українська література для 9 класу)

text:
6
5
4
3
2
1


Число іменників (повторення). Іменники, що мають форму тільки однини або тільки множини


title: Світове значення творчості Т.Г.Шевченка

text:
6
5
4
3
2
1


Числівник. Закріплення по темі


Морфологія. Орфографія 6 клас


«Якщо ти віриш у майбутнє»


title: Лексика іншомовного походження в стилістичному плані

text:
Click to edit Master title style
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level
Click to edit Master title style
Click to edit Master subtitle style


М'який знак


Тарас Шевченко – поет, прозаїк та мислитель


title: Українська народна дума «Буря на Чорному морі»

text:
«БУРЯ НА ЧОРНОМУ МОРІ»
Українська народна дума

Записано 1873 р. від кобзаря Остапа Вересая.
Вперше надруковано в «Записках Юго-Западного отдела ИРГО за 1873 г.», т. I. К., 1874, додаток «Ноты к думам и песням, исполняемым О. Вересаем».
Всього записано близько десяти варіантів цієї думи — переважно в другій половині XIX ст.
кобзар Остап Вересай

Історична основа  думи:
Наприкінці XVI ст. запорожці уславились походами на Крим і Туреччину. Козацькі походи дивували тогочасних свідків, які розносили славу про їх учасників далеко за межі України. Козаки здійснили низку сміливих морських походів проти турків і татар, перетинаючи море на своїх чайках.
 На чайках запорожці плавали по Дніпру, Дунаю і Південному Бугу. Воюючи з турками й татарами, запорозькі козаки вже в XVI ст. здійснювали регулярні військово-піратські набіги на Кримське ханство й Османську імперію, вступали в бій із турецькими галеотами та галерами.
Завдяки невеликим розмірам суден козаки часто здобували перемогу над ворогом, але під час шторму чайки нерідко гинули. Саме тому і з’являлися твори, які розповідали про Боже диво порятунку під час штормів.

Словник:
Чайка — бойове парусно-гребне судно запорозьких козаків у XVI–XVII ст. Довжина його становила 18–20 м, ширина — 3–3,5 м, висота — 3,5–4 м.

Тема:
зображення бурі на Чорному морі, в результаті якої два рідні брати ледве не загинули, бо звернулися до Господа.
Зебек Володимир
«Шторм»

Ідея:
засудження легковажності, надмірної гордості, зневажливого ставлення до батьків, членів родини, людей.
І. Айвазовський
 «Дев’ятий вал»

Основна думка:
тих, хто не поважає і не шанує батьків, Господь карає.
І.Айвазовський «Буря на морі»

Жанр:
соціально-побутова дума
Соціально-побутові  - це думи, у яких поетично розроблялися проблеми моралі, людських взаємин.

Композиція:
Вступ: опис бурі і її наслідків.
Основна частина: усвідомлення  потопаючими  братами   того , що їх карає Бог за зневажливе ставлення до своєї родини.
Закінчення: допомога Господа братам, бо вони згадали отцеву і матчину молитву.
І. Айвазовський «Буря»

Проблематика:
*  батьки і діти;
*  найважливіші життєві цінності;
* поведінка людини  у надзвичайній ситуації.
О.Поляков «Шторм»

Словник
Гріх
1. Порушення релігійно-моральних догм, настанов і т. ін.
2. Поганий, непорядний вчинок; якась хиба, помилка, недогляд.
3. У значенні слів  непорядно, недобре, недозволено; наприклад, гріх тобі таке говорити.
За біблійним переказом — порушення завітів, даних їм Богом, були вчинені першими людьми (Адамом і Євою).
Спокутувати гріхи — визнавати свою провину і намагатися виправити становище. Грішник -той, хто порушує правила моралі або взагалі прийняті правила співжиття.

Покаяння
1. Визнання своєї провини; каяття з якось приводу.
2. Церк. Називання своїх гріхів священикові; сповідь.
3. Заст. Церковне покарання віруючих — примусові і підконтрольні молитви.
Словник

Причини  страждань  братів:
Се то отцеві молитва і материна нас видимо, карає.
 Тоже ми собі превелику гордість мали:
Проти божих церков уїжджали,
Шлички із голов не здіймали,
На своє лице хреста не клали
Милосердного творця на поміч не призивали,
Да по улицях кіньми розбивали,
 Кров християнську на сиру землю проливали!
То од отця, од матки прощенія не приймали
 Да старую матусю ми од себе а й стременами одпихали;  Старшого брата у себе за брата не мали;
Сестру середульку марне зневажали,
Близькому сусіді хліба й солі ізбавляли...
У думі  засуджується   надмірна гордість, зверхність, неповага до членів родини, оточуючих.

 Трагедія чужинця:
…Чужий-чужениця,
 Бездільний, безрідний і безпомощний потопає...
Порятунку собі нівідкіль не має
 Гірко сльозами ридає —
 Прощенія допомагає,
Перед Господом милосердним
Гріхи свої сповідає…
Тільки недобре було, отець і мати,
Чужому-чужениці на Чорному морі потопати і
Йому прощенія ні од кого прийняти
І на чужині порятунку дати!

За козака-сироту нікому було молитися, нікому було його прощати, тому він потонув.

Земля Грабська (у деяких варіантах — арабська) — очевидно, ідеться про далекі арабські землі.
...Отцеву і матчину молитву споминати...— кобзарі в думах вкладали в ці слова широке розуміння — добру батьківську науку й осторогу дітям, а не вузьке поняття церковної молитви.
Довідка:

Дума оспівує віру, силу материнської любові, необхідність усвідомлення того, що порятунок можливий лише через покаяння, розуміння своєї гріховності.

Народні прислів’я про стосунки батьків і дітей:
*Добрі діти — батькам вінець, а злі діти — кінець.
*Добрі діти доброго слова послухають, а лихі — й дрючка не бояться.
*Всякій матері свої діти милі.
*Горе з дітьми, горе й без дітей.
*Від малих дітей голова болить, а від великих — серце.
*Умів батькувати, умій і годувати.
*Отець по-батьківськи поб’є, по-батьківськи й помилує.
*Рідна мати високо замахує, а помалу б’є.
*Материна молитва із дна моря виймає.
*До людей — по розум, до матері — по серце.

Тестові завдання:
1.Пташина, яка сиділа на білому камені біля Чорного моря:
 а) чайка; б) орел; в)  сокіл;  г) ворон.
2. Небо у творі названо:
 а)  святим; б) безмежним; в) високим; г) грізним.
3. Що відбулося на небі перед початком бурі?
а) Набігли сіреньки хмарки; б) потемніло і померкли зірки; в) де-не-де почали з’являтися чорні ворони; г) посіріло, вдалині сяйнула блискавка.

4. На скільки частин хвиля морська розбиває судна?
 а) Дві; б) три;  в) п’ять; г) сім.
5. Розбиваючи судно, хвиля першу його частину відносила:
а) до фортеці козацької; б)  у тихий Дунай;  в) на каміння біле; г) до степу широкого.
6. Як у думі описані рідні брати? Вони були:
 а)  наче голубоньки сивенькі; б) чепурненькі і височенькі; в) мов красені стройненькі; г) як півники гарненькі.

7. Стан, в якому перебували брати, знаходячись у морі:
а) спокійний і врівноважений; б) веселий і радісний; в)  роздратований і хвилюючий;
г) безтурботний і байдужий.
8. Брати «прощенія домагали», звертаючись до:
а) Господа; б) сонця; в) грому небесного; г) моря розгніваного.
9. Опинившись у морі під час бурі, порятунку собі «невідкіль не мав»:
 а) чужий-чужениця; б) отаман козацький;
в) військовий турецький;г) козак полонений.

10. Хвиля морська, як кара, затопляла братів, бо вони:
а) зрадили вірі своїй; б)  зневажливо ставилися до своїх рідних; в) чинили вбивства жорстокі;
г) відцуралися звичаїв українських.
11. Маючи велику гордість, брати близькому сусіду:
а)  хліба і солі не давали; б) ніколи не віталися з ним; в) не допомагали в скрутний час; г) зовсім не звернули уваги на нього.
12. Чия молитва могла врятувати братів, коли ті опинилися у небезпеці?
а) Батьків; б) старшого брата; в) сестри; г) сусіда.

С.Ісаєв «Цунамі»
Буря на морі – це символ гріхопадіння і порятунку через усвідомлення покаяння.


title: Мультимедійна гра «І чи ІІ дієвідміна»

text:
Гра
 «І чи ІІ дієвідміна»
Підготувала
вчитель початкових класів
НВК ім. В. Симоненка м. Львова
Чуйко Галина Михайлівна
Завдання гри:
Визначити дієвідміну
Вставити букву

І д.
ІІ д.
чита  ш
є
І д.
ІІ д.
біж   мо
и
І д.
ІІ д.
пиш  ть
у
І д.
ІІ д.
малю  мо
є
І д.
ІІ д.
крич  мо
и
І д.
ІІ д.
гра  ш
є
І д.
ІІ д.
загуб  мо
и
І д.
ІІ д.
відкри  ш
є
І д.
ІІ д.
приплив  ть
у
І д.
ІІ д.
сто  ш
ї
Шаблон презентаціїКатерини Горяйнової


title: Читання

text:
Зв’язне мовлення № 5. Читання мовчки текстів діалогічного і монологічного характеру різних стилів, типів і жанрів мовлення. Види запису прочитаного: докладний запис, конспект, тези, докладний і короткий плани.                Контрольне читання мовчки
Підготувала вчитель
Бородянської спеціалізованої школи –                       загальноосвітнього закладу
І-ІІІ ступенів №1
Баришенко Лариса Іванівна

Ознайомлення учнів із темою, завданнями та метою уроку
Прочитайте прислів’я. Як ви його розумієте? Сформулюйте за ним тему й мету уроку.

Мудрий вміє читати і рядки, і між рядками.

Актуалізація опорних знань і мотиваційних резервів учнів
Ситуативне завдання
 Уявіть ситуацію: ви прийшли в бібліотеку, щоб дібрати матеріал для виступу на семінарському занятті. Для цього вам потрібно дізнатися, яку інформацію можна взяти з книги і як це зробити швидко, з найменшою затратою зусиль. Яким
    способом читання ви скористаєтеся?

Фронтальна робота зі схемою-опорою

Пригадайте, що вам відомо про способи читання?
 Що впливає на вибір того чи іншого різновиду сприйняття друкованого тексту? Правильність міркувань перевірте за схемою опорою.

Різновиди читання
поглиблене читання: увага звертається на деталі, які аналізуються й оцінюються. Таким способом читають підручники, наукові тексти
ознайомлювальне читання: здійснюється загальне ознайомлення зі змістом, виділяються основні ідеї і проблеми, приділяється увага тільки основній інформації. Таким способом читають публіцистичні та іноді художні тексти
читання-перегляд: використовується для попереднього ознайомлення з книгою, читається зміст, передмова, заключна частина
читання-сканування: швидкий перегляд друкованого тексту з метою пошуку потрібних слів, прізвищ. Цим способом оволодівають у процесі спеціального тренування
Робота в парах із пам’яткою Пригадайте, як ви працюєте над засвоєнням змісту статті, розділу книги. Звірте свої міркування і дії з поданою нижче пам’яткою.
                                   Пам’ятка «Як працювати з книгою»
1. Для ознайомлення в загальних рисах зі змістом книги необхідно:
 прочитати титульну сторінку — прізвище автора, заголовок, рік видання;
 прочитати анотацію (коротку інформацію про цю книгу), вміщену на зворотному боці титульної сторінки;
 уважно ознайомитися зі змістом, вміщеним або в кінці книги, або після титульної сторінки;
 прочитати передмову або вступ.
2. Під час читання звернути увагу на:
 назви окремих розділів, частин, параграфів і т. ін.;
 вдумливо ставитися до слів і словосполучень, виділених різними шрифтами (розрядкою, курсивом, напівжирним та ін.);
 з’ясувати значення незрозумілих слів за допомогою словників та енциклопедій;
 звернути увагу на посилання (позначаються зірочкою або цифрою) і зразу ж уважно прочитати пояснення (внизу сторінки).
3. Для засвоєння змісту прочитаного необхідно:
 поділити прочитаний матеріал на частини, виділити в них найголовніше;
 скласти план (простий, складний), тематичні виписки, тези або конспект.

Пошукове завдання
 Прочитайте текст і знайдіть у ньому відповідь на питання:
«Які вміння потрібні людині для оволодіння культурою читання?»

Все більше зростаючий потік інформації, інтерес широкого кола людей до науки, техніки, мистецтва вимагають вміння читати, робити записи почутого і прочитаного, зіставляти прочитаний матеріал із раніше відомим, систематизувати його. Вміти читати і занотовувати прочитане — необхідна риса й ознака інтелектуальної праці. Записи роблять роботу з книгою раціональнішою, ефективнішою.
Щоб правильно, з максимальною повнотою використати книжку, людина повинна оволодіти певними навичками роботи з нею.
Потрібно навчитися самостійно робити спостереження й висновки з прочитаного, точно цитувати, знаходити в книжці певні положення для підтвердження чи  заперечення висунутого теоретичного положення. Складання, оформлення записів залежить від особливостей мислення, особливостей запам’ятовування та осмислення.
Записи допомагають швидко відновити в пам’яті прочитане і навіть через певний проміжок часу служать довідковим матеріалом. Видів запису існує багато. Вибір того чи іншого з них визначається конкретною метою. Якщо зміст книжки нескладний, легко засвоюється — можна обмежитися складанням плану тексту. Якщо вас цікавлять лише окремі місця, то потрібно виписати саме їх (зробити виписки), а за ними скласти тези. Якщо книжка містить нову, цікаву, але важку для засвоєння інформацію, доцільно її законспектувати.
Найважливіші місця з прочитаних книжок можна записати дослівно, а іноді своїми словами, якщо точне посилання на статтю, посібник, брошуру не потрібне. Найчастіше виписки оформлюються у вигляді цитат.

Творче списування Дайте відповідь на запитання: «У чому відмінність понять: фактографічне конспектування, вільне конспектування, оцінювальне конспектування, творче конспектування, лекторське конспектування?» Встановіть відповідність.
Творче списування
Правила конспектування прочитаного (орієнтовні)
1. Запиши автора і назву статті чи книжки, яку конспектуєш. Виділи їх більшим шрифтом.
2. Вдумливо прочитай текст. Визнач тему і головну думку висловлювання, тип і стиль тексту.
3. Складай конспект після того, як продумав план тексту.
4. Стисло запиши змісту тексту. Записуй тільки основне: спочатку головну думку, потім (дуже стисло) докази і приклади.
5. Намагайся, щоб записи були чіткими, змістовними і лаконічними. Для цього використовуй схеми, таблиці.
6. Для зручності користування конспектом підкреслюй найважливіші думки, навіть окремі фрази, словосполучення, слова; до розділів і підрозділів підбирай заголовки. Виділяй в конспекті важливу інформацію, використовуючи позначки на полях, виділення кольором тощо.
7. Цитуй правильно і точно, зазначай сторінку, з якої взято цитату.
8. Роби помітки, які виявляють твоє ставлення до того, що конспектуєш. Використовуй для цього свої умовні позначки: а) знак оклику на полях — дуже добре;
б) знак питання — здивування, незгода з автором, нерозуміння якоїсь думки тощо
9. Вчися конспектувати відразу начисто.

Контрольне читання мовчки

Зошит для контрольних робіт
Домашнє завдання

 Законспектувати енциклопедичну статтю про відому історичну постать. Визначити, яким різновидом конспекту скористувалися.


title: Чистомовка.

text:
Навчальне приладдя
Урок № 18

Лі-лі-лі, вчуся я у школі.
Аю-аю-аю, в школі я читаю.
Шу-шу-шу, в школі я пишу.
Лю-лю-лю, школу я люблю.
Чистомовка.

З ним подружить кожен з вас,
Як піде у перший клас.
Бо хоч він завжди мовчить,
Та читати вас навчить.
Буквар

Виводить букви і слова
Оця цікава штучка.
В руці виблискує здаля
Нова гарненька

У носатого Іванка
Одежина дерев’ яна.
Він у чистім полі ходить
І по ньому носом водить,
Нестрижений, нечесаний-
Гострим ножем затесаний.

Я до школи вранці йду,
До портфеля покладу…

Весна
Робота
Школа
Клас

Маленька, біленька,
По чорному полю стрибає
І слід залишає.

( Крейда )

Виконала вчитель 1 категорії
Прохватіло Н. М
М. Слов’ янськ школа № 12


title: 4 клас. Дієслово

text:
1. Спиши речення. Підкресли дієслова, вжиті в переносному значенні.
Реве та стогне Дніпр широкий,
сердитий вітер завива.

Чорна хмара з-за лиману
небо, сонце криє,
сіре море звірюкою
то стогне , то виє.
2. До поданих слів добери вiдповiднi синоніми, подані у дужках .
дрижати –
забруднити –
дужчати –
пiдстерiгати –
жалувати –
розвиднятися –

(Сильнішати , тремтіти , жалкувати , замерзати, чатувати, світати, труситися, мiцнiти, шкодувати).

3. До поданих дієслів добери вiдповiднi антоніми.
позичати –
нагинати –
брати –
вiдкручувати –
будувати –
грiти –
присипляти –
забороняти –

4. Прочитай. Поділи текст на речення i запиши їх. Підкресли дієслова.
   Лелеки видивлялися з високості за рідними гніздами чи не знесла їх зимова заметіль хто знаходив, тихо опускався на стріхи чи тополі птахи витягували довгі шиї і радісно клекотали вони дякували пташиним богам за те, що зберегли їм рідну домівку що не дали зів'янути крилам над безкраїм чужим морем.
6. Випиши з тексту дієслова минулого часу i добери до них вiдповiднi
    дієслова теперішнього i майбутнього часу.
   День відійшов. Тривожний, неспокійний, в ясній одежі і галасливий. Зайшов за гори разом із сонцем — і стало тихо. Спокійна, тиха, як богомільна черниця, з'явилася ніч. Замовкла сіра земля, задрімали хати, тополі і поле. Не сплять лише цвіркуни.
7. Вiд поданих дієслів утвори дієслова в неозначеній формі i запиши їх.
спів –
гра –
зелень –
плач –
крик –
хвороба –
ходьба –
друг –
малюнок –

8. Доповни текст, вставляючи дієслова майбутнього часу.
    Скоро у ліс ... справжня весна. У зелене вбрання ... дерева та
 кущі.  ...  лiсовi  квіти i трави.   ... джмелі та iншi комахи.
     У затишному гiллi ... солов`ї, ...... зозулі.   ... своїм міцним
 дзьобом у суху гiлку дятел.
9. Встав замість крапок пропущені букви.
    Бач...те, вч...те , воз...мо, iд...те, чита...мо, сто...ш,
 раху...ш, бiж...ш, дума...те,
посад...мо, люб...те, пиш...мо, друж...ш, шепоч...ш, сто...мо, прибiж...мо, намалю...мо.


М‘ЯКИЙ ЗНАК


title: "Вороний Георгій Феодосійович"

text:
http://som.org.ua/k2346l1.html
http://www.ebk.net.ua/Book/synopsis/vpu/part1/046.htm


Як вистояти і залишитися людиною у тяжких випробуваннях? За оповіданням Михайла Шолохова «Доля людини»


Духовне красномовство


МОЯ ЧУДОВА РІДНА МОВА


Я так її, я так люблю Мою Україну убогу, Що прокляну святого Бога, За неї душу погублю! Т. Шевченко
                   Якою бачив Україну
               Григорій Многогрішний?
У творі Багряного Україна постає перед читачем у трьох образах
Спогади Многогрішного
Поселенська Україна
родини Сірків
Реальна пригнічена Україна
 невільників
Справжня, прекрасна, з лісами, степами широкими, як море, весною із жайворонками, солов'ями, зозулями, з веселими хлоп'ячими забавками на Трійцю та інші свята, з піснями матері і сестри, різдвяними колядками та щедрівками.
Одна постає зі спогадів головного героя Григорія Многогрішного
Щоправда, тепер уже "садки вишневі повирубувані, ріки збаламучені, степи сльозами обпоєні, і небо ясне людям потемніло...".
Друга Україна — поселенська — та, де живуть Сірки, про яку розповідає Наталчина мати
"Це була наша друга Україна, нова Україна, синку, але щасливіша. І назви наші люди подавали тут свої, сумуючи іноді за рідним краєм: Київ, Чернігівка, Полтавка, Україна, Катеринослав, Переяславка...". Мати зберегла на цій далекій чужині уклад українського життя — одяг, хатнє убранство, свята, пісні й перекази.
Вперше вона постає перед очима Григорія "... в очіпку і в рясній, стародавній спідниці", а "голос у неї такий..., як у всіх матерів там, за тисячі кілометрів звідси".
«…Тими діалектами говорив весь цей «експрес»… Основний контингент його пасажирів — Україна, ота зірвана з місця і розкидана по всіх світах — поза геттю. І хоч цей «експрес» ходив за маршрутом «Владивосток — Москва», але то була своїм мовним і пісенним фольклором та й всім іншим — Україна. Екстериторіальна Україна. Україна «без стерна і без вітрил».
Іще одна Україна постає перед читачем
Вагон говорив усіма діалектами його — Григорієвої — мови: полтавським, херсонським, чернігівським, одеським, кубанським, харківським...
«Те, що він почав забувати,— ціла ота трагедія його народу,— навалилось на нього всім тягарем, кидаючи серце, мов м’яч, у всі боки. Уся, уся його Вітчизна ось так — на колесах поза геттю, розчавлена, розшматована, знеособлена, в корості, в бруді… розпачі! Голодна!.. Безвихідна!.. Безперспективна!.. Стискав зуби, аж-но набрякли щелепи».

«Раптом Григорій уловив фразу… Дівчата говорили українською мовою! І так ніби хто врізав батогом по серцю, ніби обухом по карку. «Та це ж вони!!! — дочки розкуркулених батьків, розкиданих по сибірах! Це ж вони, втікаючи, рятуються! Рятуються від холоду і голоду, від безправ’я і смерті,— рятують життя ціною краси і молодості, ціною честі і материнського щастя…».
Крізь загратовані діри дивилися тоскно грона мерехтливих очей, — дивились крізь темряву десь на утрачений світ, десь туди, де лишилась країна, осяяна сонцем, де лишилась Вітчизна, озвучена сміхом дитинства і юності рано одтятої, де лишилася мати… родина… дружина… Мерехтіли грона очей і летіли десь у темряву чорну, у прірву.


title: фразелогізми

text:
Моя країна - Україна
Україна – незалежна держава

Україна – держава у Східній Європі. ЇЇ площа складає 603,7 тис. км2 , що робить її другою за величиною країною на європейському континенті після Росії. На її території проживає 48 млн. людей…
                                                             	З енциклопедії

Одне з найзеленіших міст нашої країни. Особливо гарний Київ у травні, коли каштани розпускають свої  “свічки”.
Київ – столиця України
Сторінки історії
 Ярослав Мудрий – один з київських князів. Дуже любив і цінував книги, створив першу в Київській Русі бібліотеку. У багатьох містах відкривав школи, де навчали грамоті, іноземним мовам, ремеслам.
Володимир Мономах, прозваний у народі “красне сонце ”. Він залишив для своїх дітей Повчання, в якому вчив, як треба жити, працювати, поводитися серед людей
Державні символи України
Державними символами України є:
Державний ПРАПОР України;
Державний ГЕРБ України;
Державний ГІМН України.
	Стаття 20 Конституції
                                           України
Герб галицько-волинського
князівства
Герби князів
Герб унр
Прапор   України
П. Чубинський
М. Вербицький
Конституція України
Леонід Макарович Кравчук –
перший Президент
незалежної України.
Леонід Данилович Кучма –
другий Президент
незалежної України.
Віктор Андрійович Ющенко –
третій Президент
незалежної України.
Віктор Федорович Янукович –
четвертий Президент
незалежної України.
Народні символи українців
        		Калина – символ рідної землі, батьківської хати. Її дбайливо охороняли та доглядали. Дівчата цвітом калини прикрашали коси. Достиглі кетяги розвішували попід стріхами.
    		Верба росте там, де багато вологи. Відомо понад 300 видів цього дерева. Росте до 15 метрів і вище протягом 50 – 60 років. Гілки використовують для плетіння різних виробів. Здавна з білої верби виробляють музичні інструменти: бандури, кобзи, сопілочки.
Без верби та калини нема України
Недарма в народі кажуть:
Хрещатий барвінок
Вишитий рушник
Народний одяг українців
Українська  хата
Літературна сторінка
Склади вірш!
Ось небо блакитне i сонце в зенiтi!
Моя Україна - найкраща у ... !
Моя Україна - це ліс і озерця,
Безмежні степи i чарiвнi ... .
Красиві пейзажі i гори високі,
Маленькі струмочки i ріки ... .
Міста старовинні i замки прекрасні.
Великі будови і наші, … .
Сади чарiвнi, мальовничиї села.
Моя Україна - це пісня ... .
Це щира, багата, як світ, її мова,
Крилата, така мелодійна, ... .
Її обереги - верба i калина.
Найкраща у свiтi - моя ... .
Бо нам найрiднiша Вітчизна i мати.
То як же нам, дітям, її не …!
Моя Україна -   козацька слава!
Така волелюбна i мирна … .
Вона дорога нам, i рідна, i мила.
Бо світ перед нами великий ... .
Вітчизно свята, дорога Україно,
Для кожного з нас ти у свiтi ... .

весела
сучасні
світі
єдина
кохати
чудова
глибокі
держава
Україна
джерельця
відкрила
Природні багатства України
	Які корисні копалини видобувають на Україні?
Найбільші міста України
	Прочитай назви найбільших міст України

ДН . ПР . П . ТР . ВСЬК
Д . Н . ЦЬК
М . К . Л . . В
ЛЬВ . В
К . . В
Х . РК . В
З . П . Р . ЖЖ .
Рослинний та тваринний світ
Вони потребують охорони!
Красивий, щедрий рідний край
І мова наша солов'їна.
Люби, шануй, оберігай
Усе, що зветься Україна!
Адже …
У – уславлена, …
К – красива, …
Р – радісна, …
А – активна, …
Ї -  ідеальна, …
Н – незалежна, …
А – амбіційна, …
А яка ще?
Проект   “Моя країна - Україна” підготував учень 10 класуЗаліського НВК Залуцький Іван
Дякую за увагу!


Казка «Колобок».
Характеристика героїв.
Розігрування казки

К
К
О
О
О
Б
Л

ООО
ООООО
ОООООО
ООООО

ООООООО
ООООО
ОООООО
ОООООО
ОООООО

М
І
О
О
Ц
Д
Л

Використано ресурси інтернету.


title: Мовні жарти

text:
ГОРІШКИ ДЛЯ РОЗУМУМовні жарти
Підготувала учитель початкових класів ЗОШ № 18 м. Артемівська
Бусел І.С.
ПОМІРКУЙ!
В ІМЕННИКУ, ЩО ОЗНАЧАЄ  ПШЕНИЧНИЙ ХЛІБ, БУКВУ  У ЗАМІНІТЬ НА І  І ДІСТАНЕТЕ ІМЕННИК , ЩО ОЗНАЧАЄ  НАЗВУ ЛІСОВОГО ЗВІРКА.
БУЛКА  БІЛКА
ПОМІРКУЙ!
В ІМЕННИКУ, ЩО ОЗНАЧАЄ НАЗВУ ДЕРЕВА, ПЕРЕСТАВТЕ БУКВИ , ЩОБ ДІСТАТИ ПРИЛАД, НЕОБХІДНИЙ КОЖНОМУ ШОФЕРОВІ АБО ВЕЛОСИПЕДИСТУ.
СОСНА
НАСОС
ПОМІРКУЙ!
ЗМІНИВШИ ОДИН ПРИГОЛОСНИЙ ЗВУК У СЕРЕДИНІ СЛОВА НА ІНШИЙ, ПЕРЕТВОРІТЬ СВІЙСЬКУ ТВАРИНУ  В ПТАХА.
ОСЕЛ
ОРЕЛ
ПОМІРКУЙ!
ДОДАЙТЕ ГОЛОСНИЙ ДО НАЗВИ ВІДОМОЇ РОСІЙСЬКОЇ РІКИ, ЩОБ ДІСТАТИ НАЗВУ ПТАХА.
ВОЛГА
ІВОЛГА
ПОМІРКУЙ!
ЗНАЙДІТЬ СЛОВА, ЯКІ РОЗРІЗНЯЮТЬСЯ  ОДНИМ ПРИГОЛОСНИМ ЗВУКОМ.
    ПЕРШЕ ОЗНАЧАЄ СИЛЬНИЙ ДОЩ, ДРУГЕ-НАЗВУ ФРУКТУ.
ЗЛИВА
СЛИВА
ПОМІРКУЙ!
ЗМІНИВШИ ОДИН ПРИГОЛОСНИЙ ЗВУК НА ІНШИЙ, ПЕРЕТВОРІТЬ РОСЛИНУ В КОМАХУ, ЩО В РІДНІ З БДЖОЛОЮ.
ХМІЛЬ
ДЖМІЛЬ
ПОМІРКУЙ!
ПЕРШЕ- ПРЕФІКС, ДРУГЕ-НАЗВА БУДИНКУ ДЛЯ ПРОЖИВАННЯ ВЛІТКУ, А ЦІЛЕ-ТЕ, ЩО ЧАСОМ ВАЖКО РОЗВ'ЯЗАТИ.
ЗАДАЧА
ПОМІРКУЙ!
ЛІТНІМ ЛЮДЯМ Я В ПРИГОДІ,
    ПОМІЧНИЦЯ У ПОХОДІ.
    З О ТИ МОЖЕШ, НЕ ПЕРЕЧУ,
    ПОСКЛАДАТЬ НА МЕНЕ РЕЧІ.
ПАЛИЦЯ
ПОЛИЦЯ
ПОМІРКУЙ!
ДЕРЕВО ЛАМАЄ,
   ХВИЛІ ЗДІЙМАЄ,
   З К ПОЄДНАТИ-
   БУДЕ В ПОЛІ ЗРОСТАТИ.
БУРЯ
БУРЯК
ПОМІРКУЙ!
НЕ ЗНАЙТИ БЕЗ МЕНЕ ХОДУ
   ЧЕРЕЗ ПРІРВУ, ЧЕРЕЗ ВОДУ,
     З О Я ЗОВСІМ ІНШЕ СЛОВО-
    ЖИТЛО Я ЛЮДЯМ ДАТЬ ГОТОВЕ.
МІСТ
МІСТО
ПОМІРКУЙ!
ВІН У БУРЮ, ХУРТОВИНУ
    ВИРОСТАЄ БІЛЯ ТИНУ.
    КОЛИ Ж З НА Н ЗМІНИТИ,-
     МОЖНА БУДЕ В НЬОМУ ЖИТИ.
ЗАМЕТ
НАМЕТ
ПОМІРКУЙ!
З И Я ПЛАВАЮ У МОРІ,
   З І ЛОВЛЮ МИШЕЙ В КОМОРІ.
КИТ
КІТ
ПОМІРКУЙ!
ЛЮБЛЯТЬ НАС УСІ ЗБИРАТИ
   ПІСЛЯ ДОЩИКА В ЛІСКУ,
   А ЯК БУКВУ Г ВІДНЯТИ,
   БУДЕМ ПЛАВАТИ В СТАВКУ.
ГРИБИ
РИБИ
ПОМІРКУЙ!
ДРОВОРУБИ ЙОГО МАЮТЬ,
   НИМ КОЛОДИ РОЗБИВАЮТЬ.
    ЯКЩО К В НІМ ОПУСТИТИ,
   БУДЕМ У ВОДІ ЛОВИТИ.
КЛИН
ЛИН
ПОМІРКУЙ!
З Н – ЧАСТИНА ДОБИ,
  З І– ГРІЄ ЩОЗИМИ.
НІЧ
ПІЧ
ПОМІРКУЙ!
З В НА ГОЛОВІ, З К – ВИРОСТАЄ ІЗ ЗЕМЛІ.
ВОЛОССЯ
КОЛОССЯ
ПОМІРКУЙ!
З Ж-У БДЖІЛКИ Є, А З С – ЖИРОМ СТАЄ.
ЖАЛО
САЛО
ПОМІРКУЙ!
З М – НА ГОРОДІ РОСТЕ, А З Р – У ВОДІ ЖИВЕ.
МАК
РАК
ПОМІРКУЙ!
З Ш – У РОБОТІ ПОМІЧНИЦЯ, А З Л – ЯГОДА, СЕСТРА СУНИЦІ.
МАШИНА
МАЛИНА
ПОМІРКУЙ!
З Л – РИБКА ПРЕХОРОША, З Т – ЗВИЧАЙНА ОГОРОЖА.
ЛИН
ТИН
ПОМІРКУЙ!
З  С – САПАЮ,
  З Ш –
  ВДЯГАЮ,
  З Л – СТРИБАЮ,
  З П – ХОВАЮ.
САПКА
ШАПКА
ЛАПКА
ПАПКА
ПОМІРКУЙ!
З Ж – ВНОЧІ ЛІТАЄ, ШКІДНИКІВ З`ЇДАЄ,
   А З З В ПОХОДІ МОЖНА НОСИТИ І СТРАВУ ВАРИТИ.
КАЖАН
КАЗАН
ПОМІРКУЙ!
З Т СКРІЗЬ ТИХО, З М – ДЛЯ ЇЖІ ЛИХО: ПОГРИЗЕ, ЩЕ Й У НОРУ ЗАНЕСЕ.
ТИША
МИША
ПОМІРКУЙ!
З М – ПІВНІЧНИЙ ЗВІР МОРСЬКИЙ,
   З К  - ЯК І ХЛІБ, ПОЖИВНИЙ І СМАЧНИЙ.
МОРЖ
КОРЖ
ПОМІРКУЙ!
З Р – ВИДОВИЩЕ ВЕСЕЛЕ, БУВАЄ І СМІШНЕ ДО СЛІЗ, А З Н – МЕТАЛ ВІДОМИЙ СКРІЗЬ.
ЦИРК
ЦИНК
ПОМІРКУЙ!
З Р – ТРАВУ ВМИВАЄ,
  З К –ДІВЧИНКУ ПРИКРАШАЄ.
РОСА
КОСА
ПОМІРКУЙ!
БЕЗ Т – КОЛИ ВОДА КИПИТЬ, А З Т – УЧЕНЬ НА НІЙ СИДИТЬ.
ПАРА
ПАРТА
ПОМІРКУЙ!
ЛІТАЄ В ПОЛІ Й ПО ГОРОДУ, А ЯК Г ВІДКИНЕШ, ТО ЛІЗЕ У ВОДУ.
ГРАК
РАК
ПОМІРКУЙ!
НА КЛУМБАХ РОЗЦВІТАЮТЬ, А БЕЗ К – З ДЕРЕВ ЗВИСАЮТЬ.
КВІТИ
ВІТИ
ПОМІРКУЙ!
ТРАВОЮ ЗЕЛЕНІЄ, КВІТАМИ РОЗКВІТАЄ,А ЯК П ДОДАТИ – ЗЕМЛЮ БУДЕ ОРАТИ.
ЛУГ
ПЛУГ
Укладач:        І.С.Бусел – учитель  початкових класів , вчитель   вищої  категорії.Рецензент:  Т.В. Яблокова – заступник директора  по НВР, вчитель вищої  категорії..
    Ігровий матеріал, що подається в посібнику, призначається  для використання на уроках та в позаурочний час. Він дасть можливість  у захоплюючій формі розвивати та збагачувати  мову учнів, розвивати їх логічне мислення, поглиблювати знання, закріплювати вивчений на уроці матеріал.
Для вчителів початкових класів


МИНУЛИЙ ЧАС. ЗМІНА ДІЄСЛІВ У МИНУЛОМУ ЧАСІ


Дружба — найдорожчий скарб. Робота над деформованим текстом


Написання не з дієсловами.


Двокрапка і тире при узагальнювальних словах у реченнях з однорідними членами


"Життя і творчість Тараса Григоровича Шевченка"


Виховний захід присвячений 200річчю від дня народження Т.Г.Шевченка


Двоскладне речення. Головні і другорядні члени речення


title: Двокрапка

text:
[  ]:[  ];[  ];[  ];[  ].
http://psychology.careeredublogs.com/files/2010/02/school.jpg

http://www.grafamania.net/uploads/posts/2008-08/1219611582_7.jpg

http://88.198.21.149/images/photoframes/2010/6/02/17/55/g2IP8mW0czgiqFNweb.jpg


“З ума не йдуть знедолені народи, - я їм віддав усі чуття мої…”, - аналіз поетичної спадщини Павла Арсеновича Грабовського.


Мова


“Зрозуміти серцем” Повість Я.Кавабата “Тисяча журавлів”


"Тарас Шевченко та українське козацтво"


Життя і творчість Т.Г. Шевченка


Збірка поезій « Співець природи» Павло Григорович Тичина


Ігрові форми роботи для уроків укр. мови


title: "Життя і творчість В. О. Сухомлинського".

text:
1918 - 1970
1918 - 1970
1918 - 1970


Диктант або списування


title: Світова велич українського поета

text:
1849-1850
1853
1860


Безсполучникове речення


"Валер’ян Підмогильний - Модерний роман «Місто» — перший урбаністичний роман в українській літературі


title: Вісмідесятники

text:
 * * *
1995


В.Симоненко: шлях зірки


title: Зростаємо на народній педагогіці

text:
Хто ми? Чиїх батьків ми діти?
Зростаємо на народній педагогіці
Основні мотиви діяльності
Ідея справжнього
патріотизму

Практична народознавча робота

Національна
самобутність
Ключові слова:

Патріотизм

Національна самобутність
Народна педагогіка
Народознавча робота

Мета національного виховання:
 набуття молодим поколінням соціального досвіду;
 досягнення високої культури міжнаціональних взаємин;
 формування розвиненої духовності;
 фізична досконалість;
 моральна, художньо-естетична культура;
 формування правової, трудової та екологічної культури

Основні напрями роботи:
 навчальна робота відповідно до програми з українського народознавства (екскурсії, практичні заняття);
 шкільні форми роботи (фестивалі, конкурси, огляди);
 народознавчо-етнографічний гурток “Берегиня”;
 пошукова робота гуртківців
Світлини у народних аматорів
Фольклорний ансамбль «Черемшина»
сільський клуб с. Чкалівка

Говди Надія Савелівна
Каюн Любов Костянтинівна
Стеблянко Марія Іванівна

Народна педагогіка – це осередок духовного життя народу.							  			                                                    В.О.Сухомлинський


Безособові речення


title: "Джерела української фразеології"

text:
Джерела української фразеології
Підготували учениці 10-А класу Білозерської ЗОШ І-ІІІ ступенів №2 ім.Б. ХмельницькогоБєлих Марина таКоваль Олена
План
1. Поняття про фразеологізм
2.Фразеологія як розділ науки про мову.
3.Багатозначність, синонімія та антонімія фразеологічних зворотів.
4. Джерела української фразеології.
5. Список використаної літератури.

Фразеологія як розділ науки про мову
Фразеологією ( гр. phrases- зворот, вислів і logos - поняття , вчення) називається розділ мовознавства, що вивчає усталені мовні звороти.
Об'єктом дослідження фразеології як розділу мовознавства є стійкі вислови, їх семантика, структура, походження, роль у мові, взаємозв'язок з іншими мовними одиницями, зокрема словом і реченням.
Як і слова, фразеологізми:
1) не користуються щоразу ,а відтворюються як готові, наявні в мові одиниці з певним значенням;
2) відзначаються стійкістю складу і сталістю структури;
3) часто позначають одне поняття і вступають у синонімічні зв'язки з словами;
4) виконують ту ж функцію, що й слова.
Наприклад: накивати п'ятами - втекти; пасти задніх - відставати.

На відміну від слів, фразеологізми
1) складаються із самостійних одиниць мови – слів, які найчастіше функціонують окремо та мають відповідні форми;
2) відрізняються більшою точністю значення, яке частіше, ніж у словах, супроводжується образною характеристикою.
Наприклад: пройти вогонь і воду; чужими руками жар загрібати.
Фразеологізми мають сталу конструкцію, одні й ті ж компоненти, заміна чи доповнення руйнує їх.

Стилістичне використання фразеологічних одиниць
Серед фразеологічних зворотів виділяють міжстильові та обмежені вживання у певному стилі.
Міжстильовими називаються фразеологічні звороти , що використовуються в усіх стилях мовлення. Наприклад: привертати увагу, із року в рік, робити послугу.
Офіційно-ділова фразеологія – це усталені звороти ,що використовуються в документах, ділових паперах. Наприклад: оголосити догану, взяти до уваги, заслухавши і обговоривши.

Багатозначність, синонімія та антонімія фразеологічних зворотів

Джерела української фразеології
Переважна більшість фразеологізмів, як і слів, за походженням є корінними українськими. Серед них виділяються спільнослов'янські, спільносхіднослов'янські і власне українські.
Основним, невичерпним джерелом української фразеодлогії є народна мова, якій властиві влучність, образність. Саме влучні, метафорічні вислови стають усталеними і поповнюють фразеологічні запаси мови.

   О мово моя! О місячне сяйво і спів солов`я,Півонії, мальви, жоржини!Моря бріліантів, це - мова моя.Це мова моєї Вкраїни!                                                       (В.Сосюра)
Список використаної літератури
1. Балли Ш. Общая лингвистика и вопросы французского языка. – М.: Иностр. лит., 1955.
2. Булыгина Т.В., Шмелев А.Д. Языковая концептуализация мира (на материале русской грамматики). – М., 1997.
3. Вайнтрауб Р.М. Опыт сопоставления соматической фразеологии в славянских языках // Труды Самаркандского
ун-та. Вопросы фразеологии. – 1975. – Вып. 288. – №9.
4. Гумбольдт фон В. Язык и философия культуры. – М., 1985.
5. Лихтенберг Г.К. Афоризмы. – М., 1965.
6. Овсянико-Куликовский Д.Н. Литературно-критические работы в двух томах. Т. 1. – М., 1989.
7. Ужченко В.Д. Історико-лінгвістичний аспект формування української фразеології: Автореферат дис. докт. філ. наук: 10.02.02.- Дніпропетровськ, 1994.
8. Дзендзелівський Й.О. Програма для збирання матеріалів до лексичного атласу української мови. – К.: Наукова думка, 1987. – 299 с.
9. Франко І.Я. Галицько-руські народні приповідки: В 3-х т. – Львів, 1901 – 1910.
10. Білоноженко В.М., Гнатюк І.С., Винник В.О. та ін. Фразеологічний словник української мови: В 2-х т. – К.: Наукова думка, 1993.
11. Авксентьєв Л.Г. Сучасна українська мова. Фразеологія. - К.: Вища школа, 1983.- 137 с.
12. Молотков В.И. Основы фразеологии русского языка. – Ленинград: Наука, 1977.- 183 с.


title: Гра "Дієслово прочитай, його питання називай"

text:
Гра «Дієслово прочитай,його питання називай»
Погонець Лариса Михайлівна
учитель початкових класів Червонозабійницької  ЗОШ
І – ІІІ ступенів
Кривороізького районау
Дніпропетровської області
Україна
Постав правильно питання
до дієслів.
Перевір, натиснувши
на червону кульку внизу –
Перехід на наступний слайд -

Що робили?

писали

Що робить?

співає

Що зроблять?

підуть

Що зробив?

прийшов

Що роблять?

пишуть

Що зробить?

прилетить

Що зробили?

нависли

Що роблять?

похитуються

Що зробить?

перелетить

Що робив?

любив

Що зробіть?

відвідайте

Що зробили?

порожевіли

Що робить?

сипле

В презентації використано інтерактивну вправу«Яблучко на тарілочці».
Автор: Л.А. Беляева, Сиктивкар 2014


title: з вершин і низин

text:
З вершин і низин

З вершин і низин
«З вершин і низин» — збірка творів Івана Франка. Є зразком громадянської лірики. Вперше збірку видано 1887 року, друге, перероблене й доповнене видання — 1893 року.
Ідея збірки
Ідеєю збірки є голос гніву, болю, заклик до боротьби за народ, за щасливе майбутнє. Іван Франко вірив в ідеї боротьби і закликав до цієї боротьби
Зміст збірки
«Укладаючи матеріал для сеї книжки, — писав І.Франко у „Передньому слові“, — я покинув думку про хронологічний порядок, зовсім не пригожий в книжці так різномастого змісту, котрій, проте, хотілось мені придати яку-таку артистичну суцільність».

Збірка складається з семи великих розділів. У перших трьох розділах — «De profundis», «Профілі і маски» та «Сонети» — зібрано ліричні твори, в чотирьох останніх — «Галицькі образки», «Із жидівських мелодій», «Панські жарти» та «Легенди» — твори епічні.

«De profundis»
Цикл поезій «Веснянки»
Осінні думи
Скорбні пісні
Нічні думи
Думи пролетарія
Excelsior!
«Профілі і маски»
Поет
Україна
Картка любові
Знайомим і незнайомим
Оси

«Сонети»

Вольні сонети
Тюремні сонети
«Галицькі образки»

В шинку
Максим Цюник
Галаган
Гадки на межі

«Із жидівських мелодій»

Самбатіон
Пір'я
Асиміляторам
Заповіт Якова
«Легенди»

Смерть Каїна
П'яниця
Цар і аскет
Індійська легенда.
«Панські жарти»


title: Вивчаємо біографію письменника Григорій Сковорода

text:
Вивчаємо  біографію письменника (на допомогу вчителю української мови та літератури. 9 клас)
Матеріал  упорядкувала  вчитель-методист  ЗОШ № 1  м. Сватове  Пономарьова Т.В.
Григорій   Савич Сковорода (1722- 1794)
Місця,  пов'язані  з  ім'ям  Г.С. Сковороди
с. Чорнухи, пам’ятник  Г.С.  Сковороді
с. Чорнухи,  Полтавської області (батьківська  хата  Г.С.  Сковороди)
с. Чорнухи.  Меморіальний	 музей  Г. С. Сковороди
Пам'ятник  Г. Сковороді
біля  Києво-Могилянської  академії,
у  якій  він  навчався.
м. Київ
м.  Лохвиця Полтавської області. Перший  пам'ятник Г.С. Сковороді
м.  Переяслав-Хмельницький
Пам'ятник   Г. С. Сковороді
біля  музею.

Меморіальний музей українського філософа-просвітника  Г. С. Сковороди.  Міститься у будівлі колишнього колегіуму (1753-1757) Вознесенського монастиря, де в 1753 році викладав великий український  філософ  і поет.
м.  Переяслав-Хмельницький
Пам'ятник   Г. С. Сковороді
на  подвір'ї  музею.

Меморіальний музей українського філософа-просвітника Г. С. Сковороди (вул. Григорія Сковороди,  52).  Внутрішнє  подвір'я.
м. Переяслав-Хмельницький. Класна  кімната, у якій викладав  Г. С. Сковорода
м. Кам'янець
Єпископський  садок.
Цитата  із  Г. Сковороди:
“Все  минає,  але  наприкінці  всього залишається   любов.  Все минає,
за  винятком  Бога  і  любові”.
м.  Харків
Пам’ятний  знак  Г. С. Сковороді на місці колишньої будівлі Харківського колегіуму, у якому протягом 10 років викладав      Г.С.  Сковорода.

м. Харків. Пам'ятник  Г.С.  Сковороді у  Терасному  сквері
м.  Харків. Пам'ятник  поету  біля  Національного педагогічного  університету  ім.  Г.С.  Сковороди
с. Сковородинівка  на  Харківщині
Музей-садиба  Г. Сковороди
Експонати музею
с. Сковородинівка на Харківщині
Дуб,  під  яким  любив
сидіти  поет.
Камінь  на  могилі   Г. С. Сковороди
з  написом
“Світ  ловив  мене,  але  не  піймав”.


title: Народна іграшка

text:
«Народна іграшка”
Автори –  учні 9 класу: Халімон Вікторія
Мурка Сергій
Марченко Вікторія
Нововасилівський НВК

Чим цікава
народна іграшка?
Дослідження провела
Група учнів 9 класу
Нововасилівського НВК
Вільнянського району
Запорізької області

Перші іграшки, знайдені під час розкопок дитячих поховань, були дуже подібними до знарядь праці, предметів побуту, їх виготовляли з найпростіших природних матеріалів з метою оволодіння дітьми навичками майбутньої діяльності. Як стверджує дослідник історії української народної іграшки О. Найден, дитяча іграшка як предмет певного функціонального призначення з'явилася досить пізно, коли цивілізація окремих суспільств і народів досягла достатнього рівня розвитку. Відтоді іграшка, поряд з іншими речами, зробленими людиною (знаряддями праці, побутовими предметами, культовими атрибутами), починає входити до сфери культури.
З історії іграшки

Перші іграшки, знайдені під час розкопок дитячих поховань, були дуже подібними до знарядь праці, предметів побуту, їх виготовляли з найпростіших природних матеріалів з метою оволодіння дітьми навичками майбутньої діяльності. Як стверджує дослідник історії української народної іграшки О. Найден, дитяча іграшка як предмет певного функціонального призначення з'явилася досить пізно, коли цивілізація окремих суспільств і народів досягла достатнього рівня розвитку. Відтоді іграшка, поряд з іншими речами, зробленими людиною (знаряддями праці, побутовими предметами, культовими атрибутами), починає входити до сфери культури.
З історії іграшки

З історії іграшки
На території України найдавніші прототипи іграшки виявлені в с. Мезин Коропського району Чернігівської області. Це були фігурки пташок, вовка чи собаки, виготовлені з мамонтового бивня приблизно 25 тис. років тому. Мали вони обрядове значення.
УIV—III тис. до н. е. трипільці виготовляли керамічні жіночі статуетки, різноманітні фігурки тварин (овець, коней, биків та ін.) та їх дитинчат, які символізували плодючість. В могильнику на території Львівської області археологами знайдено ліпні порожнисті фігурки пташок, що згодом трансформувалися в іграшки-свищики.
Дитячі іграшки давніх слов'ян (дерев'яні коники, качечки) знайдено під час розкопок на Наддніпрянщині. Датовані вони приблизно X — початком XII ст. У той час побутували і так звані технічні іграшки: луки, мечі, дзиґи тощо.

1. Ляльки-мотанки мали символічний характер. Їх, зазвичай, робили із клаптиків тканини, одягаючи в український народний однострій. Майстри-лялькарі стверджують, що специфікою будь-якої ляльки-мотанки є те, що вона не має обличчя. Дитячі психологи впевнені, що саме цей нюанс сприяє розвиткові дитячої уява. Дитина має змогу домалювати дивовижні картини власного світу. Такі ляльки, які робили мами та бабусі, передавалися з покоління в покоління, в деяких родинах налічується до ста таких іграшок.
Види та вигляд
2. Інший різновид української народної іграшки – глиняні фігурки. Так повелось, що такі фігурки виготовляли дружини та діти гончарів. Такими виробами не тільки прикрашали оселю. Вони символізували господарську діяльність українського селянина: коники, баранці, півники. Найчастіше з глини виготовляли свищики – улюблену забавку хлопчиків.

Особливою обрядовістю була наділена іграшка з тіста. Вона не тільки смачна, але й ще допомагає виявити творчу натуру її автора. Фігурки були найрізноманітніші, але найпопулярнішими стали іграшки, які виготовлялися до календарно-обрядових свят. Так, весною мами та бабусі випікали для своїх малят «жайворонків», аби ті з їхньою допомогою закликали повернутися з вирію пташок. На Різдво пекли пряники у формі «півників» і «коників». Діти так само долучалися до цього процесу, щоб потім на вулиці разом із своїми ровесниками влаштовувати цілі театралізовані дійства з частуванням одне одного смачною випічкою.
Є ляльки-мотанки, які слугують оберегами та мають особливу силу, коли вони зроблені людиною з добрими помислами. Ляльки-трав`янки захищають від хвороб. Незаміжні дівчата робили ляльки, які ставили на підвіконня – сигналом для парубків, що дівчина готова йти під вінець. Особливість такої ляльки - великі перса та яскраве вбрання.

Виховна цінність іграшки полягає в тому, що вона сприяє формуванню самостійності творчої діяльності дітей.
Ігри з  іграшками розширюють й уточнюють уявлення дитини про навколишній світ, розвивають мислення, уяву, мовлення, збагачують словниковий запас.
Використання народної іграшки у вихованні сприяє прилученню дитини до духовного, естетичного, побутового досвіду народу. Художньо оформлена іграшка збуджує у дитини естетичні почуття і переживання, формує естетичний смак. Цікаві за змістом і формою іграшки позитивно діють на психічний стан дитини, світосприймання, активізують життєвий тонус, що впливає на її здоров'я і фізичний розвиток.


Без традиції нема культури, без культури нема нації.                                 В. Липинський
Історія української ляльки

Знаменита знахідка
  Трипільської культури з села Кошилівці

Берегиня – захисниця людей від усякого зла
Модуль« Технологія виготовлення народної ляльки»Розділ 1 « Основи технології виготовлення народної ляльки»
Тема уроку Народна лялька з тканини як самобутнє явище в побуті та мистецтві українців. Уособлення образу  людини в народній ляльці
В ході уроку
     Ви дізнаєтеся:
- Історію появи народної ляльки
- Чому лялька уособлює образ людини?
Які її обрядові функції та чому вона інколи не має рук і ніг?

     Ви навчитеся:
- Виготовляти ляльку - пеленашку

ГЛИНЯНА ЛЯЛЬКА
Робота найвідомішого гончарного дуету
родини Пошивайлів з Опішні
КУКУРУДЗЕННЯРОБОТИ ВІННІЦЬКОЇ МАЙСТРИНІ  МАРІЇ ГОЦУЛЯК

ПОЛІСЬКІ ЛЯЛЬКИ З ТРІПАНОГО ЛЬОНУ

СОЛОМ’ЯНІ ЛЯЛЬКИ

ЛЯЛЬКА -МОТАНКА

60-ті роки ХХ ст.
 Варіанти вузлових ляльок Середня Наддніпрянщина.

Мал. О.Найдена

Нерозлучники
Таких ляльок дарували молодим під час весілля з побажаннями любові та злагоди, а ще звичайно, щоб молоді завжди були в парі і міцно тримались один одного все своє життя.
ЛЯЛЬКИ – МОТАНКИ У ВИКОНАННІ СУЧАСНИХ МАЙСТРИНЬ
ЛЯЛЬКИ – МОТАНКИ СВІТЛАНИ ГРИБАН    м. ГЛУХІВ

 Лялька –пеленашка
 (немовля)

Цих ляльок у родині робили найпершими, подружжя клало такий оберіг до себе у ліжко, щоб з’явилася дитина.
За декілька днів до народження дитини у колиску клали ляльку, щоб вона «нагріла місце».
Практична робота  Виготовлення ляльки - пеленашки
Завдання:
   виготовити  ляльку - пеленашку


title: Валерян Підмогильний "Місто"

text:
Валер’ян Підмогильний        (1901—1937)«ЖИТТЯ ПЕРЕЖИТЕ, МОВ ШЛЯХ ЗАБОЛОЧЕНИЙ...»
У невеликій автобіографічній замітці Валер'ян Підмогильний так підсумував свій шлях:
«Очевидно, є люди, що своє життя можуть згадувати, як суцільну смугу радості. Є люди, життя яких насичене і радостями, і печалями. Можливо, ці люди найщасливіші, бо справжнє щастя може відчути той, хто зазнав горя.
Я оглядаюсь на пережите. Де мої радощі? Життя пережите, мов шлях заболочений. Шлях, що ним не йдуть, а бредуть, повільно пересуваючи ноги, не в силі скинути важкий налип багна. Стомлений у першому кроці, знеможений у подальших, я шукаю світлої плями на пройденому шляху і не знаходжу...».
Проблемне питання
Познайомившись із біографією В.Підмогильного, одним із найяскравіших прозаїків 20-х років ХХ століття, найпотужнішим модерністом, представником неореалістичної течії,
я пропоную вам  дати відповідь на питання:
-  Чому «тільки смерть перетворює життя людини на долю?»

Екзистенціалізм —
це філософський напрям, який сформувався у французькій філософії та літературі в першій половині XX ст. Його основоположником є датський філософ Серена К'єркегор (кінець XVIII ст.), який вважав, що наука недостатньо звертає увагу на конкретну людину, її переживання та страждання, емоції та думки.

Визначальні риси екзистенціалізму:
абсурдність буття,відчай, страх смерті;
особистість має протидіяти державі, суспільству “ворожому” середовищу;
 вища цінність у свободі особистості;
існування людини тлумачиться як драма свободи;
у художніх творах розповідь ведеться від першої особи.

В українській літературі екзистенціалізм проявився у творчості
В. Підмогильного, І. Багряного, В. Барки, В. Шевчука, в поезії представників «нью-йоркської групи»,  в ліриці В.Стуса.
Основним положенням екзистенціалізму є постулат: екзистенція (існування) передує есенції (сутності).
У художніх творах екзистенціалісти прагнуть збагнути справжні причини трагічної невлаштованості людського життя

Представники екзистенціалізму називали кілька шляхів порятунку від абсурду:
СМЕРТЬ (САМОГУБСТВО),
БУНТ (БОРОТЬБА),
ТВОРЧІСТЬ .
Отож, В. Підмогильний досліджує людину, поєднуючи естетичні засади психологічного роману та філософію екзистенціалізму.

 Як ви розумієте, що таке психологізм?

Психологізм — заглибленість у творі в душу персонажів, їх психологію. У психологічному творі увага автора переноситься із зовнішнього (подієвого) сюжету на внутрішній (психологічний), він відслідковує всі порухи душі своїх героїв, намагається розкрити їх роздуми й мотивацію вчинків, показати нелегкий шлях внутрішніх колізій. Психологізм почав входити в літературу в добу реалізму з його аналітичністю, а в час модернізму  він набув популярності. В українській літературі психологізм притаманний творчості          М. Хвильового, В. Підмогильного, драматургії Л. Костенко.

Що таке маргінал? Давайте звернемось до тлумачного словника української мови.
Головний герой роману «Місто» Степан Радченко виходець із села, його справедливо можна   назвати герой - маргінал.
Маргінал  1.Той, хто втратив колишні соціальні зв’язки і не пристосувався до нових умов життя ( звичайно про вихідців із села) .
2. Провінціал .

А що таке урбаністика?

Урбаністика – це твори мистецтва, які зображують місто, його життя та мешканців, побачені, до того ж «міськими очима»

Історія написання
«Містом», по суті,започаткувалася нова українська урбаністика, саме в ньому маргінальний характер уперше в пореволюційні роки було розкрито глибоко, психологічно вірогідно, в дусі класичних взірців ДЖ. Лондона, Гі де Мопасана,  Оноре де Бальзака, Ф, Достоєвського, Панаса Мирного. Водночас роман Підмогильного є цілком оригінальним, самостійним.                                                                                У романі «Місто» Валер'ян Підмогильний описав селянську українську молодь, яка на початку 1920-х років тисячами потягнулася в міста, щоб завоювати й зробити своїм українське місто, влити в нього свіжу селянську кров, зліквідувати-антагонізм між українським містом і селом. Автор показав бажання молодих селян «вийти в люди», здобуваючи колись недосяжну науку.
Ось як у 1929 р. письменник пояснював свій задум:
« Написав «Місто», бо люблю місто і не мислю поза ним ні себе, ні своєї роботи. Написав ще й тому, щоб наблизити, в міру змоги, місто до української психіки, щоб сконцентрувати його в ній. І коли мені частина критики закидає «хуторянську ворожість» до міста, то я собі можу закинути тільки невдячність проти села. Але занадто вже довго жили ми під стріхами, щоб лишатись романтиками їх».

Історія публікації
Роман завершений письменником у 1927 р, опублікований уперше в Харкові в 1928 р. У 1929 р. Книгоспілка перевидала роман,           а Б. Єлисаветський переклав його російською мовою — у 1930 р. роман виходить у серії «Творчество народов СССР». Після масових репресій інтелігенції 1930-х років, під які потрапив також і Валер'ян Підмогильний, роман «Місто», як й інші твори письменника, був заборонений до 1989 р.

Оцінка критики
Після публікації роман викликав значний інтерес у громадськості. Його обговорювали на читацьких конференціях, у пресі з'явилися рецензії літературознавців.
Дослідники творчості Валер'яна Підмогильного вважають, що прототипом Степана Радченка був відомий поет і прозаїк, автор роману з екзистенціальними рисами «Недуга», друг Підмогильного Євген Плужник.
Лише нині, з відстані часу,  можемо об’єктивно оцінити вагомий внесок письменника в розвиток національної літератури, який полягав у намаганні пізнати модерну  українську людину.

Особливості сюжетної лінії
Валер'ян Підмогильний до свого роману бере два епіграфи:
«Як можна бути вільним, коли маєш тіло?»                                                                                А. Франс «Таїс»
«Шість прикмет має людина: трьома подібна вона на тварину, а трьома на янгола: як тварина — людина їсть і п'є: як тварина — вона множиться і як тварина — викидає; як янгол — вона має розум, як янгол — ходить просто і як янгол — священною мовою розмовляє».                                                                                Талмуд. Трактат. Авот

Соломія Павличко з цього приводу зазначала:
«Він (автор) зробив тіло головним героєм «Міста» й висунув ідею двоїстості людини, яка складається з ангельського і тваринного начал. Герої Підмогильного страждають від роздвоєності між душею (розумом, інтелектуальною сферою) і тілом, статевим потягом. Гармонія між цими двома сферами дається важко. По суті вона, на думку автора, - неможлива».

В. Підмогильний, формуючи нову модель психолого – реалістичного роману, експериментує з композицією: на традиційну оповідну з її зав’язкою, кульмінацією, розв’язкою (у романі «Місто» це сюжетна лінія становлення письменника) накладає кризову ( сюжетна лінія Степанових стосунків  із жінками), яка характерна для пригодницьких творів. Таким чином він динамізує психологічний роман.
Основною сюжетною лінією роману є еволюція головного героя, Степана Радченка, який проходить путь від ворожості і ненависті до примирення з Містом. Внутрішні зміни головного героя відображаються через його ставлення до урбаністичної культури.
Розповідь подана через історію душі – енергійного сільського юнака, який приїздить до Києва, вступає до технічного вузу й сподівається повернутися з новими знаннями у село.

     Завдання на встановлення відповідності
Визначте, який епізод відповідає певному сюжетному елементові роману «Місто» В.Підмогильного

Роман “Місто” — перший урбаністичний роман в українській літературі, з новими героями, проблематикою та манерою оповіді.
Підмогильний створив модерний роман, в якому, на відміну від традиційної селянської і соціальної тематики, акцент переноситься на урбаністичну проблематику, порушуються філософські питання буття, аналізується психіка героїв, а конфлікт розгортається між людьми з різними світоглядами. «Місто»

Домашнє завдання

Знати зміст роману В.Підмогильного“ Місто”, характеризувати маргінальний образ українського інтелігента.
Дібрати  цитати для характеристики образів роману.


Вороний


бал


Володимир Винниченко - Мовчання іноді говорить більше, ніж слово (новела «Момент»)


Життя і творчість
Тараса Григоровича Шевченка
1814-1861
Презентація №1 «Дитинство Т.Г.Шевченка.
Презентація №2 «Юнацькі роки Т.Г.Шев-
ченка»
Презентація №3 «Рання творчість»
                    (1814-1837)
Презентація №4 «Життя і творчість
                                 перед засланням»(1843-1847)
Презентація №5 «Після арешту у на
                              засланні(1847-1857)
Презентація№6 «Життя і творчість
                            останніх років»(1857-1861)
Зміст
Дитинство
Тараса Грироговича Шевченка
Презентація №1
Дитячі роки Т.Г.Шевченка
1814 - 1830
Народився 25 лютого (9 березня н. ст.) 1814 р. в с Моринці Звенигородського повіту Київської губернії (тепер Звенигородський р-н Черкаської обл.).
Батько — Григорій Іванович Шевченко, по-вуличному Грушівський  (1781 — 1825) — родом з с. Кирилівка ,
мати — Катерина Якимівна Бойко (1783 — 1823) — з с. Моринці.
В сім»ї кріпаків:
 Вони були кріпаками великого магната, нащадка ліфляндських баронів, генерал-аншефа, згодом дійсного статського радника, сенатора                        В. Енгельгардта. Йому належали маєтки в різних частинах Російської імперії, в яких нараховувалося близько 160 тис. десятин землі і понад 50 тис. кріпаків, з них 18 тисяч чоловічої статі. Тільки на Київщині він мав понад 8 тисяч душ . До володінь Енгельгарда  належали також села Моринці і Кирилівка.

Перші вісім років після одруження батьки Шевченка жили в Кирилівці у хаті діда Івана. Тут народилися старші сестри Тараса — Катерина (1804 — бл. 1848) і Марія (1808 — 1810). Родина була велика: в тісній оселі жили тринадцять чоловік.
 Хата батьків Т. Г. Шевченка в с. Кирилівці. Олівець. [Кирилівка].
                                                                1843 р.
                                       Село Кирилівка розкинулося в мальовничому куточку
                                       України.
                                       Відвідавши Кирилівку, Шевченко намалював в альбомі
                                       олівцем хату, в якій провів своє дитинство, а в повісті «Княгиня», написаній на засланні, дав докладний опис садиби: «И вот стоит передо мною наша бедная, старая белая хата, с потемневшею соломенною крышею и черным дымарем, а около хаты на прычилку яблуня с краснобокими яблоками, а вокруг яблуни цветник, любимец моей незабвенной сестры, моей терпеливой, моей нежной няньки! А у ворот стоит старая развесис- тая верба с засохшею верхушкою, а за вербою стоит клуня, окруженная стогами жита, пшеницы и разного, всякого хлеба; а за клунею, по косогору, пойдет уже сад. Да какой сад!.. густой, темный, тихий... А за садом левада, а за левадою долина, а в долине тихий, едва журчащий ручей, уставленный вербами и кали -ною и окутанный широколиственными, темными, зелеными лопухами...»
Спогади ці відносяться, мабуть, до п’яти-шестиліт -нього віку Шевченка. Дивно тільки, що він не говорить тут нічого про свою матір, яка тоді ще була жива.
                                                    1810 р.
 Григорій Шевченко з сім’єю переїжджає у с. Моринці, де оселяється в садибі засланого у Сибір кріпака Колесника, прозваного за бунтарство Копієм. У Моринцях народився старший брат Тараса Микита (1811 — бл. 1870) і майже через три роки — Тарас. Хата ця не збереглася.
 Наприкінці 1815 р. з сибірського заслання повернувся власник хати, Шевченки змушені були переїхати до Кирилівки. Оскільки в хаті діда жити було дуже тісно, куплено хату в селянина Тетерюка, де й оселилася сім’я Григорія Шевченка.
Тут народилися молодші сестри Тараса: Ярина (1816 — 1865), Марія (1819 — 1846), яка в три роки осліпла від трахоми, і брат Йосип (1821 — бл. 1878).
Очі маленького хлопчика звикали до розмаїтих краєвидів. Уже тоді в його душі зароджувалася любов до природи рідного краю. Пізніше у своїх творах митець дасть неповторні художні образи української природи, в основі яких лежали враження дитячих і ранніх юнацьких літ.
Ще в дитинстві виявилася незвичайна допитливість Тараса, намагання розширити свій кругозір. У тій же повісті «Княгиня» письменник створив автобіографічний образ селянського «кубічного білявого хлопчика», який починає мислити і запитувати:

                                   «А что же там за горою? Там должны быть
                                   железные столбы, что поддерживают небо! А что
                                   если бы пойти да посмотреть, как это они его там
                                   подпирают? Пойду да посмотрю, ведь это недалеко»
Допитливий хлопчик
Перша спроба вийти за межі села була невдалою. Тарас заблукав і тільки надвечір зустрів валку чумаків, які, розпитавши хлопця, привезли його до Кирилівки. Інший варіант цієї пригоди розповів пізніше родич поета Варфоломій Шевченко .
Батьки тяжко працювали на панщині, а малих дітей доглядали їх старші брати та сестри. На все життя збереглися у Шевченка  теплі спогади про ніжну, терплячу няню — Катерину. У згаданому епізоді першої мандрівки Тараса за межі села видно особливу її турботу про свого вихованця. Коли чумаки підвезли його до садиби, вся сім’я вечеряла на подвір’ї. Не вечеряла тільки Катерина. Зажурена, вона стояла біля дверей і ніби поглядала на перелаз. «Когда я высунул голову из-за перелаза, то она вскрикнула: Прыйшов! прыйшов! — и, подбежав ко мне, схватила меня на руки, понесла через двор и посадила в кружок вечерять, сказавши — Сидай вечерять, приблудо!» .
Тарасові не було дев’яти років, коли Катерина вийшла заміж за кріпака
     Антона Красицького в сусіднє
                    с. Зелену Діброву.
В умовах напівнатурального господарства батько змушений був чумакувати, а також возити панську пшеницю до Одеси, Києва та інших міст. Коли Тарас трохи підріс, батько брав його з собою. Про одну з таких мандрівок Шевченко згадав пізніше в автобіографічному відступі в повісті «Наймичка», назвавши ті міста й села, що залишили слід у його пам’яті: Гуляйполе (Златопіль), Новомиргород, Дев’ята рота, Дідова Балка, Грузівка, Єлисаветград (тепер Кіровоград). Ці подорожі також значно розширювали кругозір допитливого хлопця.
...Як побачу
Малого хлопчика в селі,
Мов одірвалось од гіллі,
Одно-однісіньке, під тином,
Сидить собі в старій ряднині, —
Мені здається, що се я,
Що це ж та молодість моя...
                                                         Т. Шевченко

Перші дитячі роки Тараса Григоровича минули непомітно. В його сім’ї
зберігся переказ, що малий Шевченко дуже любив їсти землю: бувало, не
доглянуть його — животик у Тараса і здується, ніби від якоїсь хвороби;
розпитають, і виявиться, що він землі об’ївся.
Селяни-кріпаки в масі своїй були неписьменні. Як виняток поодинокі селянські діти вчилися в примітивних дяківських школах. Письменним був і батько Тараса. У поемі «Гайдамаки» згадано, як по неділях він читав у сім’ї вголос Чєтьї-Мінеї (щомісячні читання) — збірки церковно-релігійного змісту, де на кожний день тижня припадало житіє «святого» або опис пам’ятної події.
                                       Осінь 1822 р.
 Тараса віддали в науку до молодого кирилівського дяка Павла Рубана, якого прозивали в селі Совгирем. Хата дяка збереглася до наших днів; у 1960 р. над нею зроблено будинок-накриття.
Дяки вчили дітей по церковнослов’янських книжках. В автобіографії Шевченко писав: «По мно[го]тяжком двухлетнем испытании, прошел он Граматку, Час[ос]ловец и наконец Псалтырь»  Чому «многотяжком»? Пояснення цьому знаходимо у тій же автобіографії: в дяківській школі Тарас був «в виде школяра-попыхача», інакше кажучи, в роді хатнього робітника.
Своєю першою опанованою книжкою поет назвав згодом «Граматку», тобто церковнослов’янський буквар. Другою книжкою був «Часослов» — збірник молитов і пісень для церковної відправи. Оскільки цей характер відправи звався «часами», звідси й назва: «Часослов». Третя книжка, освоєна Шевченком, — «Псалтир», або  книга псалмів. Це була частина Старого завіту Біблії, що тоді часто видавалася окремо й правила на Русі за підручник для читання.Псалми — своєрідні поетичні твори, побудовані на метричній організації мови і синтаксичних паралелізмах. Нам важливо підкреслити, що саме з цієї книжки починається знайомство Шевченка з друкованою поезією. Пізніше він не раз вдавався до переспівів псалмів.У тій же автобіографії читаємо: «Дьячок, убедившись в досужестве своего школяра-попыхача, посылал его вместо себя читать Псалтырь по усопших крепостных душах, за что и платил ему десятую копейку яко поощрение»
Через рік після вступу до школи померла його мати. На засланні поет пригадував:

                                    Там матір добрую мою,
                                    Ще молодую — у могилу
                                    Нужда та праця положила.

Мати Шевченка померла 20 серпня 1823 р., коли їй було лише сорок років.

До смерті матері Шевченко, живучи під її опікою, не знав горя.
 Але після її смерті (1823 р.) у нього почалися ті життєві знегоди, які переслідували поета до самої могили.
Після смерті дружини у Шевченка-батька зосталося п’ятеро дітей: Микита, Катерина, Тарас, Ярина та Йосип. Останньому було десь півтора року. У селянському побуті вдівцю з такою сім’єю жити важко; потрібна жінка, яка б і по хазяйству поралась, і дітей доглянула. Тому природно, що невдовзі по смерті матері в сім’ю Шевченків увійшла мачуха. За народними поняттями, образ мачухи завжди пов’язується з чимось недобрим, егоїстичним: не добро внесла мачуха і в хату Шевченків...
Лишившись з малими дітьми (Катерина тоді вже вийшла заміж), батько Тараса змушений був одружитися з вдовою Оксаною Терещенко, яка мала трьох своїх дітей. Незабаром, коли Тарасові ледве сповнилося одинадцять років, 21 березня 1825 р. помер батько.

У мачухи були діти від першого шлюбу, і саме від них маленькі Шевченки натерпілися особливо батато горя; найбільше перепадало непоступливому Тарасові, який завжди з ними сварився. «Кто видел хоть издали мачеху, — говорить сам Тарас Григорович у тому ж оповіданні „Княгиня“, — и так называемых сведенных детей, тот, значит, видел ад в самом отвратительном его торжестве. Не проходило часа без слез и драки между нами, детьми, и не проходило часа без ссоры и брани между отцом и мачехой. Мачеха особенно ненавидела меня, вероятно, за то, что я часто тузил ее тщедушного Степанка...» Сварки ці з боку Тараса скоро обернулись ненавистю, і ось з якого приводу: один із зведених братів украв у постояльця-солдата три злотих: той огледівся і почав їх шукати. Мачуха запідозрила свого пасинка Тараса: той божився, що він невинний, але мачуха стояла на своєму: «Гроші украв Тарас». Він і далі відмовлявся: тоді йому зв’язали руки і ноги й думали примусити зізнатися різками, які щедро посипалися з рук йото дядька... Від болю
 Шевченко взяв злочин на себе, та коли його розв’язали і спитали, куди ж він подів
украдені гроші, маленький мученик відповів, що закопав їх отам у саду; коли йому звеліли вказати місце точніше, Шевченко відмовився знов, і катування почалося спочатку... нічого більше не добилися, і бідного пасинка кинули мало не мертвого. Тим часом солдату треба було віддати гроші, для чого й продали юпку покійної матері. Справжній злодій відкрився вже набагато пізніше

Невдовзі після цієї пригоди батько віддав Тараса Григоровича на виучку до міщанина Губського.
 Грамота йому далася: буквар Шевченко вивчив дуже швидко; тільки Губський ніяк не міг справитися із своїм учнем-пустуном. Шевченко раз у раз тікав од свого вчителя і завжди, бувало, щось витворить при цьому. Батько теж даремно намагався угамувати його... І вмираючи (1825 p.), висловив, між іншим, знаменне пророцтво щодо майбутності сина: «Синові Тарасу із мого хазяйства нічого не треба, він не буде абияким чоловіком: з його буде або щось дуже добре, або велике ледащо; для його мов наслідство або нічого не буде значить, або нічого не поможе». Слова ці надто пророчі, щоб бачити в них тільки випадковість; шкода лише, що пам’ять рідних Тараса Григоровича не зберегла даних, які привели батька до такого висновку.
Зовнішній вигляд Тараса-школяра можна уявити з автобіографічної згадки у повісті «Княгиня»: «...ходил я постоянно в серенькой дирявой свитке и в вечно грязной бессменной рубашке, а о шапке и сапогах помину не было, ни летом, ни зимою. Однажды дал мне какой-то мужик за прочтение псалтыря на пришвы ременю, да и то от меня учитель отобрал, как свою собственность.
Після смерті батька Шевченка віддали в школу до сільського дяка Бугорського, де він вивчив часослов і псалтир. Згодом він перейшов до священика Нестеровського, в якого навчився писати і потім чомусь знов повернувся до Бугорського. Мабуть, про цього наставника згадує Шевченко і в своєму «Письме» до редактора «Народного чтения», і в оповіданні «Княгиня».
У Бугорського, як і в Губського, Шевченко, за переказами, вчився добре, але вчитель ніяк не міг примиритися з його непосидючістю, хоча сам викликав її своєю надмірною до нього суворістю.
 Тарас дуже часто кидав школу і цей час завжди тинявся по всіляких пустирях. Улюбленим його притулком тоді був сад односельчанина Шевченків — Жениха. Тут, у калинових кущах, втікач-школяр влаштував собі затишну схованку від шкільних різок; очистивши площинку й посипавши її піском, він склав собі з дерну щось подібне до ліжка й усамітнювався, коли вже не мав сил терпіти шкільні
 муки . У цій схованці Шевченко лишався іноді по кілька днів, завдяки допомозі своїх сестер, які приносили йому харчі й узагалі покривали витівки брата, щоб врятувати його від зайвих стусанів дяка й мачухи .
Зрештою Тарас змушений був залишити домівку. Деякий час він жив у свого дядька Павла, який після смерті поетового батька став опікуном сиріт. Павло був до дітей надто суворий. У розмові з біографом поета М. Чалим Ярина характеризувала дядька як «великого катюгу». Тарас пас свині, працював разом із наймитом у господарстві, але кінець кінцем не витримав тяжких умов життя й оселився у нового кирилівського дяка Петра Богорського. І тут життя було нелегким — обов’язкові «субітки», коли учнів поспіль карали різками. І звідси хлопець не раз тікав у бур’яни, про які згадував пізніше в Петербурзі у листі до брата Микити: «...ті бур’яни, що колись ховався од школи» (VI, 10). У калинових кущах сусіда на прізвисько Жених він мав затишок — постіль, зроблену з дерну, їсти йому приносили сестри Ярина й сліпа Маруся.
Про те, як Шевченко проводив час у Жениха в калині, зберігся в нього спогад у «Посланні до А. О. Козачковського»:
Давно те діялось. Ще в школі,
Таки в учителя-дяка,
Гарненько вкраду п’ятака
(Бо я було трохи не голе —
Таке убоге) та й куплю
Паперу аркуш; і зроблю
Маленьку книжечку, — хрестами
І візерунками з квітками
Кругом листочки обведу
Та й списую Сковороду…
До сестер Тарас Григорович почував особливу любов: вони були єдиними друзями дитинства; з товаришами своїми Шевченко, за переказами, не любив водитися й до жодного з них не прив’язувався, як буває в дітей, навіть з братами-дітьми він був досить стриманий. Уся його дитяча прихильність зосереджувалася на сестрах. Старша з них, Катерина Григорівна, була нянькою поета і заміняла йому, як могла, покійну матір. Вона померла під час першої епідемії холери (1830). Найніжніше ставлення до меншої сестри, Ярини Григорівни, Шевченко зберіг до самої смерті. Приїжджаючи на батьківщину, він звичайно зупинявся у неї ї завжди любив бесідувати з нею, як він її викупить, як вона з дітьми будуть вільними, як він влаштує її життя. Особливо багато на цю тему говорив Шевченко в останній свій приїзд у рідний край, 1859 року; але смерть не дала здійснити йому задушевні його бажання.
У Лисянці Шевченко знайшов собі вчителя малювання в особі диякона — «тоже спартанца» . Наука була короткою: «Терпеливо бродяга-школяр носил из Тикича три дня ведрами воду и растирал медянку на железном листе и на четвертый день бежал» . Утік він у с. Тарасівку «к дьячку-маляру, славившемуся в околотке изображением великомученика Никиты и Ивана-воина; у последнего для большего эффекта рисовал он на левом рукаве две солдатские нашивки. К сему то Апеллесу обратился школяр-бродяга с твердым намерением перенести все испытания, только бы хоть малость научиться его великому искусству. Но увы! Апеллес посмотрел внимательно на левую ладонь бродяги, отказал ему наотрез,  не находя в нем таланта не только к малярству или к шевству, ниже к бондарству»
Тарас змушений був повернутися до Кирилівки, де пас громадську череду. Пізніше в автобіографічному вірші «N. N.» («Мені тринадцятий минало») він тепло й зворушливо згадав подругу свого дитинства Оксану Коваленко.
Тоді ж Шевченко кинув стригтися, почав носити волосся кружальцем, як у дорослих;
 сам пошив собі шапку, на зразок конфедератки, і всіма цими «дивацтвами» звертав   на себе увагу не тільки своїх товаришів, а й старших...

Подібними ж дивацтвами, можливо, викликав Шевченко в батька і той його передсмертний присуд, який наведено вище.
Микита Григорович, старший брат поета, спробував було привчати його до господарства, але всі  намагання були даремні: Тарасу Григоровичу скоро надокучали ці заняття, і він, не задумуючись,  кидав у полі волів і йшов собі блукати на волі.
Розповіді батька й діда, безсумнівно, дуже вплинули на розвиток творчого обдаровання нашого поета й не могли не відбитися згодом на його творах. В епізоді до «Гайдамаків» про це говорить сам поет:
Бувало, в неділю, закривши мінею,
По чарці з сусідом випивши тієї,
Батько діда просить, щоб той розказав
Про Коліївщину, як колись бувало,
Як Залізняк, Гонта ляхів покарав.
Столітнії очі, як зорі, сіяли,
А слово за словом сміялось, лилось:
Як ляхи конали, як Сміла горіла,
Сусіди од страху, од жалю німіли.
І мені, малому, не раз довелось
За титаря плакать. І ніхто не бачив,
Що мала дитина у куточку плаче.
Спасибі, дідусю, що ти заховав
В голові столітній ту славу козачу;
Я її онукам тепер розказав...
Крім розповідей діда, на створення «Гайдамаків» вплинула, гадаємо, й подорож маленького Шевченка до Мотронинського монастиря. Про цю подорож покійний поет розповідав Івану Максимовичу Сошенку.
В Мотронинський монастир Шевченко ходив із сестрами на прощу. Монастир цей примітний тим, що на цвинтарі його поховано багато коліїв, про що говорять кам’яні плити на деяких могилах. Маленький Шевченко, тоді вже грамотний, читав могильні написи, задовольняючи тим цікавість як свою особисту, так і інших богомольців; серед останніх чимало було таких, які добре пам’ятали покійників Мотронинського цвинтаря, і вони тут же доповнювали лаконічні написи своїми спогадами про коліїв.
 Ці розповіді Шевченко слухав так уважно, що його пам’ять зберегла їх надовго .
З дитячих  років у Тараса Григоровича особливо була помітна пристрасть до малювання: де тільки можна було, на стінах, дверях, воротях, Шевченко завжди малював вуглиною чи крейдою. У школі, коли він уже міг придбати папір і олівець, ця пристрасть розвинулася в ньому ще більше. Підтримуваний цією пристрастю і водночас втративши всяке терпіння зносити далі шкільне життя, Шевченко втік у Лисянку до диякона-маляра, але й тут йому важко було ужитися, як видно з автобіографічного листа до редактора «Народного чтения». У цьому ж листі
Шевченко говорить, що з Лисянки він перейшов у Тарасівну, де сподівався знайти пристанище в іншого маляра-дячка; той визнав Шевченка нездатним до малярства і тим самим примусив його повернутися додому в Кирилівку.
Пристрасть до малювання
Вугликом
Крейдою
Стіни
ДверіВорота
Дорога
Комора
Стайня
Коней,москалів,півнів, людей, церкву,  київську дзвіницю .
Втративши будь-яку надію стати маляром, Шевченко повертається до Кирилівки і пасе громадську череду. Познайомився з Оксаною Коваленко. Хата її батьків стояла поблизу Шевченкової. Оксану поет пізніше згадує в поезії «N.N.»(«Мені тринадцятий минало»).Їй присвятив поему «Мар»яна-черниця» , вірш «Ми в купочці колись росли…»
Варфоломій Шевченко, брат поета у третіх, а згодом його свояк, який вчився у дяка після Тараса, довідався від Василя Крицького (останній учився разом із Тарасом) про його малюнки, що збереглися в їх спільного товариша по школі Тараса Гончаренка: «Незабаром я зайшов до Гончаренка і побачив поприліплювані у хаті на стінах малюнки Тараса Грушівського: то були коні і москалі (солдати. — Ред.), мальовані на грубому сірому папері» .Ф. Лобода (Ф. Лебединцев), згадуючи наймитування Тараса в              Гр. Кошиця, писав: «...в досужие часы рисовал углем на коморе и стайне петухов, людей, церковь, даже и киевскую дзвиныцю» .

Так розповідав сам Тарас Григорович; проте сестра його, Ярина Григорівна, переказала нам подробиці цієї втечі дещо інакше: знудившись шкільним життям і водночас відчуваючи потяг до малювання, Шевченко втік од Бугорського в с. Хлебнівку, яка славилася своїми малярами. В одного з них Тарас Григорович і оселився, і прожив тут тижнів зо два, поки до нього придивлялися. Хлебнівський  маляр побачив його здібності до свого ремесла, однак, побоюючись відповідаль- ності за те, що тримає поміщицького хлопчика без посвідки, порадив Шевченку виклопотати спочатку потрібне свідоцтво на проживання, а тоді вже оселитися в нього на вчення.

Тарас Григорович пішов у м. Вільшану, де мешкав Енгельгардтів управитель Дмитренко, і почав просити посвідку на проживання у хлебнівського маляра. Дмитренко, розговорившись із хлопчиком і помітивши його меткість, замість того, щоб видати посвідку, узяв Тараса Григоровича собі в прислуги.
Незабаром приїхав на батьківщину сам поміщик, і доля поета була вирішена: він був переведений до пана у кімнатні козачки. Це було в 1829 році. Цією подією закінчився перший період життя Шевченка.

Так минуло дитинство Тараса Григоровича. Ми бачимо, що маленький Шевченко багато з чим не мирився в середовищі, яке його оточувало, й помітно вирізнявся з-поміж своїх однолітків, все це треба віднести за рахунок особливої вразливості його натури, яка не зраджувала його до самої смерті.
 Уже з дитячих років Тарас Григорович виявляв надзвичайну допитливість розуму; особливо уважно прислухався він, коли, бувало, дід чи батько його на якесь свято починали розповідати про минувшину.
 Батько Тараса Григоровича був грамотний і для свого середовища досить начитаний; розповідь його відзначалась релігійним характером; він любив переказувати житія святих і всіляких подвижників благочестя. Інший характер мала розповідь діда, живого свідка Коліївщини; всі герої цього кривавого епізоду української історії були йому добре відомі, і саме про них він любив святковими вечорами оповідати дітям і онукам.
(Дід Тараса Григоровича помер у 40-х роках, маючи десь 115 років.)
З ранніх років Шевченко цікавився народною творчістю.Він любив слухати чумацькі ліричні пісні про народну недолю, які співали батько, мати і сестра.
Тарас у дяків навчився читати й писати,захопився художньою літературою.
Твори, ярі справили велике враження на розвиток творчості Шевченка.
Г.Сковорода
вірші-пісні козака Семена Климовського
І.Котляревський
М.Цертелєв
М.Максимович
Дякую за увагу.
Наступний розділ
«Юнацькі роки Шеченка.


В. Сосюра «Любіть Україну»


Фразеологічні вирази як засіб образного мовлення
Сехіна Оксана Григорівна, вчитель початкових класів,
Криворізька загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №114
Байдики бити
Нічого не робити
Танцювати під чужу дудку
Немає своєї власної
думки
Спати без задніх ніг

Міцно спати, втомитися
Тягнути час
Витрачати багато часу
Водити  за ніс
Обдурювати
Тягнути за хвіст
Дуже довго
Задом наперед
Робити щось навпаки
Як кіт наплакав
Дуже мало
Голодний як вовк
Відчувати сильну «звірячу» тягу до чогось
Братися за розум
Розумнішати,
ставати розважливим
Біла ворона
Виділятись чимось
Ні риба ні м’ясо
Нічого особливого з себе
 не представляє
Сісти в калюжу
Потрапляти в дуже незручне
 або смішне становище
Гол  як сокіл
Людина бідна й злидена
Десята вода на киселі
Дуже далекий  родич
Сидіти склавши руки
Нічого не робити
За двома зайцями
Не братися за кілька
справ відразу
Чесати  язиком
Вести несерйозні,
пусті розмови
Взяти себе в руки
Не говорити дурниць
Як кіт із собакою
Сильно сваритись
Знаходитись під черевиком
Не мати власної думки
Підкласти свиню
Зробити комусь
неприємності
Ллє як із відра
Йде сильний дощ
Взяти ноги на плечі
Дуже швидко
рухатись
Виставивши язик
Запізнюватись, не встигати
Боятись власної тіні
Всього боятись
Брати під крило
Захищати
Між двох вогнів
Не мати вибору
Із  скрипом
Робити через силу
Лізти із шкіри геть

У всьому бути першими,
 а сил-то не вистачає