title: Тандем Куліш-Курбас

text:
Тандем Куліш-Курбас
Лесь Курбас(1987 – 1937)
Л.Курбас, М. Куліш              1933 рік
Головна увага й енергія молодого митця були скеровані на організацію студії молодих акторів, з якої виріс згодом Молодий театр. Назва «Молодий театр» з'явилася вже влітку 1917 року. Молодий театр — це театр пошуків нових форм втілення сучасної та класичної драматургії. З цього театру взяли початок кілька українських театрів.
Влітку 1920-го Лесь Курбас зібрав своїх кращих акторів, хто добровільно приєднався з Київського театру ім Шевченка, і під назвою «Кийдрамте» (Київський драматичний театр) трупа почала своє турне по містах Київщини. Спочатку осіли у Білій Церкві, потім в Умані.

Кульмінація здобутків Курбаса пов'язана з драматургом Миколою Кулішем (1892—1937) і художником Вадимом Меллером (1884—1962).
Загалом зовнішність обох письменників по-експресіоністськи контрастувала:
Вишуканий, елегантний європеєць Курбас, який вдягався в костюми англійського крою
І трохи незграбний непоказний Куліш, звиклий довгий час носити одяг із чужого плеч
Але обидва блискучі оратори, обидва фанати театру й, сьогодні можемо сказати, масштабні фігури свого часу
Увага до досягнень нової драми й експресіонізму, одного з провідних напрямів модернізму, також об’єднують ці фігури.
Лесь Курбас знайомиться з цими явищами безпосередньо під час навчання на філософському факультеті у Відні, а Куліш доходить до цього більшою мірою інтуїтивно, що засвідчують його твори, зокрема й п’єса «97». Нова драма відмовляється від слова-дії, натомість головним стає показ історії буття душі, її порухів. Ці зміни світовідчуття фіксує режисура Леся Курбаса й втілює драматургія Куліша.

Про свої враження від театрального шедевру цього талановитого дуету, зокрема інсценізацію однієї із найсильніших п’єс Куліша, Юрій Шерех згодом напише: «є місця і моменти: Акрополь, Ужмаль, Нара, Тадж-Махал і «Маклена Граса» Л. Курбаса».

Геніальний задум-проект Леся Курбаса примусити колишніх провінціалів, які волею історичного випадку несподівано стали столичними мешканцями, мислити й відчувати образами, властивими швидше європейській драматургічній традиції, через низку історичних причин був приречений на поразку.

1989 року на фасаді Харківського державного академічного українського драматичного театру ім. Т. Г. Шевченка було встановлено меморіальну дошку в пам'ять про Леся Курбаса, а «Мала сцена» театру знову отримала назву «Березіль».


title: Тарас Шевченко. ВідОмості про перебування поета в Санкт-Петербурзі. «Думка» («Тече вода в синє море…»).

text:
Урок з української літератури
6 клас
Тема уроку
Тарас Шевченко. Відомості про перебування поета в Санкт-Петербурзі. «Думка» («Тече вода в синє море…»)
Мета уроку:повторити відомості про життя і творчість великого українського поета Т.Г.Шевченка, здобуті у попередніх класах; ознайомити учнів із життям і творчістю Тараса Григоровича петербурзького періоду;  розвивати уяву, креативне мислення, навички виразного читання ліричних творів, вміння пояснювати роль художніх засобів, уміння коментувати прочитане й висловлювати своє ставлення до нього;виховувати в учнів почуття патріотизму, відчуття духовного зв’язку з історичним минулим рідного краю.
Визначити мету до снаги вам
На цьому уроці ми дізнаємося (повторимо)…
На цьому уроці ми будемо розвивати …
На цьому уроці ми будемо виховувати…

Мої очікування
від уроку
Загляньмо в очі ці сумні..
З них випромінюється сяйво
Любові, ніжності струни
Тієї скрипки, що так грає справно.
Чоло відкрите… Мудрість і краса
Переплітаються в душі поета.
Не згасне свічка – пам’яті роса –
В серцях людей на всій планеті.

Народився 9 березня 1814 р. с. Моринці на Черкащині
Музей-садиба Т. Г. Шевченка
Пам'ятник юному
 Т. Шевченку на в'їзді в Кирилівку
Літня дача пана Енгельгардта, в якого служив Т. Шевченко козачком
Сучасний
Петербург
1831 року разом із паном Т. Шевченко переїхав до Петербурга
ЛІТНІЙ САД
Художник-земляк Іван Сошенко
Карл Брюлов
Василь Жуковський
Євген Гребінка
Олексій Венеціанов
У 1838 році Т. Шевченко стає вільним слухачем Академії мистецтв у Петербурзі
Навчання Т. Шевченка
До збірки “Кобзар” увійшло 8 творів
	«Думи мої, думи мої»
 «Перебендя»
«Катерина»
 «Тополя»
 «Думка» («Нащо мені чорні брови»)
«До Основ'яненка»
 «Іван Підкова»
 «Тарасова ніч»

Що нового ви дізналися нового з біографії
	Т. Шевченка?
Як ви гадаєте, яке місце займає петербурзький період у житті поета?

Фізкультхвилинка
	Трава низенька-низенька,
Дерева високі-високі.
Вітер дерева колише-гойдає
То вліво, то вправо нахиляє
То вгору, то назад,
То вниз нагинає.
Птахи летять – відлітають,
А учні тихенько за парти сідають.

«Думка» («Тече вода в синє море…») 1838 р.

Словесне малювання
Заплющіть очі, прослухайте поезію. Опишіть зорові картини, що постали у вашій уяві.

Мозковий штурм
Тема вірша?
Головний герой поезії?
Який настрій у козака?
Які риси характеру притаманні ліричному герою?
Визначте ідею поезії.
Які ще образи є у вірші?
Із якою метою автор використовує образ журавлів?
Клоуз-тест
Пішов козак світ за очі, щоб…
Серце козацьке сперечається з…
На чужині козакові буде дуже…
Козак плаче тому, що…
Незакінчене речення

Т. Шевченко для мене -  це…

Все це доводить, що Т.Г.Шевченко – гордість України, і саме тому його ім’я відоме в усьому світі!
Рефлексія
Чи справдилися ваші очікування?
 Чим духовно збагатила нас поезія «Думка»?

Поміркуйте…


title: Творчість Лесі Українки

text:
Леся Українка
«Ні! Я жива! Я буду вічно жити!
  				   Я в серці маю те, що не вмирає!»

Леся Українканародилась 25 лютого 1871 року в місті Новограді – Волинському, тепер Житомирської області.
Родина  Косачів
Батько – Петро Антонович, юрист, громадський діяч
мати – відома письменниця
 Олена Пчілка

Діти Косачів
Оксана Косач з чоловіком
Ісидора Косач
Ольга та Микола Косачі
Леся з братом         Михайлом
Освіта поетеси
У чотири роки Леся уже читала.З старшим братом Михайлом вона навчається у приватних вчителів у Києві.
Перший вірш

У 9 років пише вірш “Надія”

  З 13 років друкується у Львівському  журналі “Зоря”, вірш “Конвалія”.

У 16 років Леся Українканаписала поезії для дітей, які об‘єднала в цикл “В дитячому крузі”.
Автор  підручника
У 19 років
написала для молодших сестер підручник “Стародавня історія східних народів”

Талановита Леся
Володіла  багатьма мовами,  перекладала  твори.
Захоплювалася народними казками, піснями, легендами.
Гарно вишивала.
Чудово малювала.
Любила музику.

Подорож по світу
Через хворобу Лесі доводилось багато їздити по світу. Лікарі радили теплий клімат.
 Вона лікувалася в Криму і на Кавказі, у Німеччині
і Швейцарії,
в Італії та Єгипті.
1 серпня 1913 року в грузинському містечку Сурамі відходила у вічність Леся Українка- великий поет України
поховали в Києві на Байковому кладовищі поряд із могилою батька та брата.
Лесю Українку
Народна  пам'ять
Пам'ятна монета, присвячена 125-річчю з дня народження
Банкнота 2007 року номіналом
200 гривень
Марка України
Інтернет-ресурси:
wikipedia.org
biblos.org.ua
myslenedrevo.com.ua
viki.rdf.ru

Презентацію «Леся Українка» склала Собецька Світлана


Тарас Шевченко - Драматург


Тарас Шевченко - Геніальний поет, мислитель. Біографія та основні віхи творчості


title: Т. Г. Шевченко поема "Катерина"

text:
Поема
“Катерина”
Поема «Катерина» — перший твір, у якому поет звернувся до теми жінки-покритки і ширше – жінки-матері. Ця тема стала наскрізною в подальшій поетичній і прозовій творчості Т.Шевченка («Слепая», «Відьма», «Наймичка»).
Рік створення: 1838.
Збірка:
«Кобзар» (1840).
За спогадами І. М. Сошенка (записаними М. К. Чалим), Шевченко працював над поемою під час їхнього спільного проживання з 24 листопада 1838 р. до 18 лютого 1839 р. на Васильєвському острові у Петербурзі (будинок № 47 на четвертій лінії):Шевченко «то співає, то пише собі щось та все до мене пристає: „А послухай, Соха, чи воно так до ладу буде?“ Та й почне читать свою „Катерину“.
Присвята: «Василію Андреевичу Жуковскому
на память
22 апреля 1838 года».
Поема написана незабаром після викупу
Т. Шевченка з кріпацтва. На допиті в ІІІ відділі поет сказав: "Первое мое стихотворение под названием "Катерина" посвящено Жуковскому, которое возбудило энтузиазм в малороссиянах, и я стал продолжать писать стихи, не оставляя живописи".
Рід: лірика (ліро-епос).
Жанр:  ліро-епічна соціально-побутова поема.
Напрям:  романтизм (сильні почуття, винятковість жінки, трагізм її долі) із елементами реалізму (соціальна нерівність, типова жінка).
Тема: доля жінки-покритки в умовах занепаду традиційної (патріархальної, народної) моралі й формування нового (імперського) суспільства, засновками якого є далекі від моралі принципи й норми.
Ідея: гнівний осуд панської розбещеності, захист знедолених, співчуття жінці-матері; засудження аморальності панівного класу, представникам якого байдужа доля простих людей.
У творі одна сюжетна лінія, що час від часу переривається авторськими відступами різного характеру: філософськими, дидактичними, автобіографічними.
Назвали «байроновою поемою» за раптовий початок і кінець.
Проблематика:
любов і страждання;
батьки і діти;
моральні закони тогочасного суспільства, їх порушення;
честь і безвідповідальність;
крах ілюзій
Композиція: твір має
5 розділів, кожен із яких відзначається композиційною завершеністю.
Композиція
вступ-звернення до дівчат-селянок
любовний епізод і народження нешлюбного сина
вигнання зганьбленої з дому
поневіряння Катерини на чужині
зустріч із спокусником-офіцером і самогубство героїні
Особливістю сюжету поеми є підбір надзвичайно гострих драматичних ситуацій, завдяки чому стисло і водночас глибоко розкриваються характери персонажів.
Сюжет
Пролог – звернення ліричного героя до дівчат, щоб не кохалися з москалями — злими людьми.
Експозиція – розповідь про непослух Катерини
Зав’язка – Катерина, не зважаючи на поради батьків, таємно зустрічається з Іваном-москалем.
Розвиток дії – Іван вирушає в похід, обіцяє повернутися — Катерина вагітна, народжує — батьки змушені її вигнати, бо вона порушила норми моралі — Катерина, голодна, холодна, зневажена людьми, іде на північ, зустрічає москалів, які сміються з неї — зима, Катерина знаходить прихисток у хаті лісничих-карбівничих — зранку чує, що проходять повз москалі.
Кульмінація – зустріч Катерини з Іваном-москалем, який від неї відвертається.
Розв’язка – Катерина залишає малого сина на поталу й кидається в ополонку.
Епілог - випадкова зустріч сліпого кобзаря й сироти Івася (син Катерини) з батьком-москалем, який відвертається, упізнавши в малому себе.
Система віршування: поєднання силабіки й силабо-тоніки, так званий «шевченківський вірш», коли в одному творі змінюються розміри, ритми, довжина рядків та ін.
Строфа: нестрофічна будова.
Римування: непослідовне.
Отаке-то на сім світі Роблять людям люде!
Того в'яжуть, того ріжуть, Той сам себе губить...
А за віщо? Святий знає. Світ, бачся, широкий,
Та нема де прихилитись
В світі одиноким.
Тому доля запродала
Од краю до краю,
А другому оставила
Те, де заховають.
Де ж ті люде, де ж ті добрі,
 Що серце збиралось
З ними жити, їх любити? Пропали, пропали!
Велику роль у “Катерині” відіграють ліричні відступи,завдяки яким громадянська схвильованість поета мимоволі передається читачам.
Катерино, серце моє!
Лишенько з тобою!
Де ти в світі подінешся
З малим сиротою?
 Хто спитає, привітає
Без милого в світі?
Батько, мати – чужі люде,
Тяжко з ними жити!


title: Руська трійця

text:
«Руська трійця»
Виконала Гаврилюк Вікторія Михайлівна
СЗШ№294 м.Києва
	На початку 30-х років XIX ст. центром національного життя та національного руху в Галичині стає Львів. Саме тут виникає напівлегальне демократично-просвітницьке та літературне угруповання "Руська трійця". Таку назву воно отримало тому, що його засновниками були троє друзів-студентів Львівського університету і водночас вихованців греко-католицької духовної семінарії: М. Шашкевич (1811—1843), І. Вагилевич (1811—1866) та Я. Головацький (1814—1888), які активно виступили на захист рідної української мови (термін "руська" для галичан означав українська).
Виконала Гаврилюк Вікторія Михайлівна
	«Руська трійця» (1833—1837 рр.) — галицьке літературне угруповання, очолюване М. Шашкевичем, Я. Головацьким та І. Вагилевичем, що з кінця 1820-их років розпочало на Західних Українських Землях національно-культурне відродження.
	До складу "Руської трійці" входили Маркіян Шашкевич
	( Руслан ), Іван Вагилевич( Далибор ), Яків Головацький
	( Ярослав ). На той час всі вони були студентами-семінаристами.
Виконала Гаврилюк Вікторія Михайлівна
	Навколо «Р. т.» об'єднувалася молодь, що прагнула працювати для добра свого народу. Деякі її члени (М. Ількевич, М. Кульчицький та ін.) були зв'язані з польським революційним підпіллям. Збираючи усну народну творчість, вивчаючи Історію рідного народу, перекладаючи твори слов'янських будителів та пишучи власні літературні й наукові твори, учасники угрупування твердили, що «русини» Галичини, Буковини й Закарпаття є частиною українського народу, який має свою історію, мову й культуру.
Виконала Гаврилюк Вікторія Михайлівна
	Діяльність «Р. т.» викликана як соціально-національним поневоленням українців в Австрійській Імперії, так і пробудженням інших слов'янських народів переступила межі вузького культурництва. Особливою пошаною членів «Р. т.» користувалася «Енеїда» І. Котляревського, фольклорні збірки М. Максимовича й І. Срезневського, граматика О. Павловського, а також твори харківських романтиків.
Виконала Гаврилюк Вікторія Михайлівна
	Головним девізом “Руської Трійці” було:”Йти в народ … вчитися в нього його мудрості”.
Виконала Гаврилюк Вікторія Михайлівна
	Істотною заслугою «Р. т.» було видання альманаху «Русалка Дністровая» (1837 р. у Будапешті), що, замість язичія, впровадила в Галичині живу народну мову, розпочавши там нову українську літературу. Вступне слово М. Шашкевича до альманаху було своєрідним маніфестом культурного відродження західноукраїнських земель .Ідея слов'янської взаємності, що нею пройнята «Русалка Дністрова», споріднює її з Колларовою поемою «Slavy dcera» (1824), яка в значній мірі інспірувала діяльність «Р. т.». Вплив на постання «Р. т.» мав між іншими і чеський славіст Ян Ковбек.	«Русалку Дністровую» царський уряд заборонив. Лише 250 із 1000 примірників упорядники встигли продати, подарувати друзям і зберегти для себе, решту було конфісковано.
Виконала Гаврилюк Вікторія Михайлівна

Маркіян Шашкевич
Яків Головацький
Іваном Вагилевичем
	Альманах « Русалка Дністровая»вміщав «Передслів’я» , чотири розділи – «Пісні народні», «Складання», «Переводи»і «Старина»- та рецензію на книжку «Руськоє весілля» Й.Лозинського,що була своєрідним додатком.
Виконала Гаврилюк Вікторія Михайлівна
	                Значення видання                "Русалки Дністрової". Вихід альманаху "Русалка Дністровая" започаткував літературне й загальнокультурне відродження Західної України. "Русалка Дністровая" підносила дух народу, зміцнювала віру, кликала до єднання українців.
Могила М.Шашкевича на Личаківському цвинтарі
Гурток «Р. т.» припинив свою діяльність 1843 р. після смерті М. Шашкевича.
Виконала Гаврилюк Вікторія Михайлівна
	Діяльність "Руської трійці" в оцінці видатних людей. 	(Діяльність "Руської трійці", на думку академіка О. Білецького, була першою спробою народу Західної України заявити про своє існування, про свою національну гідність. Із симпатією і теплом писав про цей гурток І. Франко, а Дмитро Павличко такими словами завершив розповідь про заслуги "Руської трійці":         І випливає наша мо Русалкою з глибин Дністра!)
Виконала Гаврилюк Вікторія Михайлівна


Усна народна творчість


title: 19 сторiччя

text:
Українська Література в XVII—XVIII ст.
XVII—XVIII ст. —
виключно складний
 і важливий період
у житті українського
 народу. У політичній
історії він охоплює такі
процеси, як перехід всіх
українських земель під
владу Речі Посполитої,
наростання визвольної
боротьби, створення національної державності в ході Хмельниччини, подальша втрата завоювань.

У вітчизняній культурі це була яскрава, плідна епоха, принципова для подальшого розвитку. Можна виділити цілий ряд причин, які пояснюють культурне піднесення в Україні.
Основні положення
Розвиток книжкової
 справи був
поштовхом для
розвитку літератури.
 Ця сфера культури
повною мірою
відбивала перехідний
характер епохи, той час, коли відбувалося формування національної мови, нових стилів і жанрів, піднімалися нові теми, які у попередні сторіччя вважалися забороненими або непотрібними.
Велася завзята
полеміка між
прихильниками
унії та її опозицією,
результатом чого
 і став унікальний
жанр українського
письменства —
полемічна література.
 Остання справила великий вплив на подальший розвиток культури, зокрема літератури та філософської думки. Основна маса православного духовенства, українська шляхта, міщани і особливо селяни не припускали думки про об´єднання церков, вбачаючи в цьому замах на батьківську віру.

Особливості літератури
Українська література
 цього періоду
вписується в
універсальний
європейський
стиль епохи —
бароко з його
витонченою алегоричністю і контрастністю образів, риторичністю і ускладненою метафоричністю, тяжінням до пишності. Бароковий стиль був панівним в українській літературі, проявлявся в усіх її жанрах і жанрових різновидах.

Українська література XVII ст. — різномовна. Вона творилася церковно-слов´янською (словеноруською), староукраїнською, старопольською, латинською та російською мовами. Багатомовність і відкритість — одна з характерних прикмет української літератури XVII—XVIII ст., ознака її європейського характеру.

У XVII ст.
популярною
стає драматургія.
Найбільш
поширеними були
 два види драми:
релігійна і шкільна.
Релігійна драма,
в свою чергу,
 поділялася на три
форми: містерія — таїнство спокутування гріхів людей Ісусом Христом; міракл — події життя святих; мораліте — драми, в яких виступали алегоричні фігури Душі, Любові, Гніву, Заздрості та ін. і велися розмови повчального характеру.

У кінці XVII—XVIII ст. у літературі формуються нові риси, вона вивільняється від впливу теологічних вчень і набирає виразно світського змісту. До кінця XVIII ст. занепадають полемічна, житійна і ораторсько-проповідницька проза, шкільна драма, релігійно-моралізаторська лірика. На перший план виходять світські твори, пройняті критикою середньовічного укладу, зокрема сатирично-гумористичні вірші, органічно споріднені з фольклором.

Переважна частина
 літературних творів
другої половини
XVII—XVIII ст.
анонімна,
Збереглась
 у рукописах
 і рукописних
списках без
імені автора.
 Порівняно небагато авторів називали своє ім´я.
Утвердилися
як творчі
особистості
письменники-
професіонали:
 Лазар Баранович,
Іоаникій Галятовський,
 Антоній Радивиловський,
Іван Величковський,
Феофан Прокопович,
Дмитрій Туптало (Ростовський),
Стефан Яворський, Митрофан Довгалевський, Василь Григорович-Барський, Григорій Граб´янка, Самійло Величко, Петро Кохановський, Іван Некрашевич, Григорій Сковорода та ін.

Найвидатнішою
 постаттю у
 культурному й
літературному житті
 України XVIII ст.
був великий
народний мислитель,
освітній діяч і письменник
 Григорій Савич Сковорода
            (1722—1794).

Його багатогранна творчість — це остання ланка переходу від давньої української літератури до нової. У своїх філософських трактатах і літературних творах Сковорода розвивав цілий комплекс ідей, актуальних для другої половини XVIII ст., виражав передові погляди тогочасного суспільства.

Сковорода завершив
давній період
розвитку
української
літератури і
став предтечею
Нової
 української літератури.

Цікавим літературним
явищем культури
 України XVIII ст.
була творчість
 мандрівних дяків —
учнів духовних шкіл,
 які ходили в села
 «на пропитаніє».
Вірші мадрівних дяків
 мали бурлескний характер,
проте у них крізь сміх, народний гумор пробивалися соціальні мотиви.
Драматична література. Протягом 17- 18 ст. упевнено розвивався український театр. Він існував у двох різновидах - шкільний і мандрівний. Шкільний театр творився професорами й студентами Києво-Могилянської академії, а мандрівний -учителями нижчих шкіл і мандрівними дяками.

Найдавніша українська драма, що в повному обсязі збереглася до нашого часу, датується 1674 р. Називається вона «Про Олексія, чоловіка Божого». 1705 р. в Києві було поставлено першу історичну драму -твір Феофана Прокоповича «Володимир».
Виникають
козацькі літописи —
 своєрідні
 історико-літературні
 твори, в яких
поряд з історичними
даними містилися
різноманітні фольклорні матеріали, народні оповідання, перекази, легенди тощо. Найвідомішими з них е літописи Самовидця, Г. Граб'янки, С. Величка.
Українська література XVII—XVIII ст. достатньо відбила духовний стан народу. Письменство цього періоду виконало своє історичне завдання, віддзеркаливши майже всі важливі події, показало сутність українського національного духу, української ментальності від найдавніших державницьких устремлінь до найменших проявів світової культури.


title: Презентація на тему : Леся Українка

text:
Презентація на тему : Леся Українка
Виконала : учениця 8 класу
Шевченко Маргарита
Доля дуже рано навчила Лесю Українку мужності. Вона змушена була змагатися з тяжкою хворобою, що вразила її ще в дитинстві, зробила недосяжною її блискучу музичну кар'єру і мучила поетесу всі подальші роки. Проте оця ще дитяча зневага до фізичного і душевного болю супроводжувала Лесю Українку все її життя.

 Дитинство
“Як дитиною, бувало..,”
     Ще в ранньому віці Леся прийшла до переконання, що для людини важливо бути сильною, стійкою, мужньою:

   "Що болить?"- мене питали,
   Але я не признавалась –
   Я була малою горда,
   Щоб не плакать, я сміялась.

Леся Українка пішла шляхом Кобзаря. Вона прагне створити образ духовно могутньої людини-борця, здатної втілити в собі дух епохи.
«Хто вам сказав, що я слабка...»
Хто вам сказав, що я слабка,
Що я корюся долі?
Хіба тремтить моя рука?
Чи пісня й думка кволі?

У вірші "На столітній ювілей української літератури", присвяченому І.Котляревському, вона так висловлюється про долю поетів-борців:

Ніхто Їх не брав під свою оборону,
Ніхто не спускався з найвищого трону,
Щоб їм уділяти хвали,
Чоло не вінчали лавровії віти.
Тернів не скрашали ні злото, ні квіти,
Страждали співці в самоті.

“ Драматичні твори поеми ” -
одна з книг Лесі Українки
Леся українка
Зображена на марці
Заражена на 200-сотневій
купюрі
Дім-музей Лесі Українки в ялті
Пам’ятник в Новгороді

Померла Леся Українка 19 липня 1913 року в Грузії у місті  Сурамі, прах великої поетеси перевезли в Україну і поховали у Києві на Байковому кладовищі.


Творчість Ліни Костенко


Василь Стус


Особливе призначення людини на землі, пошуки нею щастя


title: "Творчість Лесі Українки"

text:
«Жанна д’Арк нашої літератури»
( Максим Рильський)
Маріна Р.Манакова С.
10 - А
Творчість Лесі Українки стала наріжним каменем у розбудові української радянської поезії і драматургії.
До циклу увійшли такі хрестоматійні твори, як
"І все-таки до тебе думка лине";
"Fiat nox!" ("Хай буде ніч!");
"Slavus- sclavus" ("слов'янин-раб");
 "Товаришці на спомин";
"Поет під час облоги".

"Невільничі пісні" (1895 - 1896)
«Невільничі пісні»
Он пісня з високого муру лунає.

По мурах одважний співець походжає.

Поет не боїться від ворога смерти,

Бо вільная пісня не може умерти.
("Поет під час облоги")
Цикл "Пісні про волю" (1905) закликає борців створити

"пісню нову, щоб сіяла як промінь,

Щоб гомоніла й буяла, як пломінь,

Так, щоб червона ясна корогва

З піснею в купі творила дива!"
Весна 1905 р. спричинила появу знаменитої поезії Лесі Українки "Мріє, не зрадь!".
"Хочу дихать вогнем, хочу жити твоєю весною,

а як прийдеться згинуть за теє - дарма"

("Мріє, не зрадь!")


title: "Василь Олександрович Сухомлинський"

text:
Василь Олександрович Сухомлинський
Рідна мова — то безцінне духовне багатство, в якому народ живе, передає з покоління в покоління свою мудрість і славу, культуру і традиції. У рідному слові народ усвідомлює себе як творчу силу. Слово рідної мови — могутній засіб передачі від покоління до покоління історичного, культурного, морального, естетичного, побутового досвіду народу. Рідне слово — то невичерпне, животворне і невмируще джерело, з якого дитина черпає уявлення про навколишній світ, про свою родину, про своє село і місто, про весь свій край.
Сухомлинський Василь Олександрович (1918-1970)
 Педагог, публіцист, письменник. Закінчив Полтавський педагогічний інститут (1939). 1935 р. розпочав педагогічну діяльність. Працював учителем у Василівській школі Онуфріївського району, учителем і завучем в Онуфріївській середній школі. Багаторічний (1947—1970) директор Павлиської середньої школи. Кандидат педагогічних наук (з 1955), автор багатьох книг, брошур і статей, художніх творів для дітей. Розробляв питання теорії і методики виховання у шкільному колективі та родині, всебічного розвитку особистості учнів, педагогічної майстерності.

Народився Василь Сухомлинський 28 вересня 1918 року у селі Василівка Кіровоградського району в незаможній сім’ї. Батько працював столярем і теслярем, майстрував колеса і музичні інструменти. Мама, Оксана Юдівна, працювала у колгоспі, а зимовими вечорами сиділа над своїм шитвом і розказувала дітям казки. У цій родині, крім Василя, було ще троє дітей – Іван, Сергій і Меланія. Розповідають, батьки ніколи не карали дітей. Може, тому усі вони вибрали професію педагога.

Василь ріс жвавим і допитливим. Змалку любив малювати. Але зошити, фарби і пензлі можна було придбати тільки за лікарські рослини. Та бажання малювати було таке сильне, що хлопець цілими днями пропадав у лісі. За склянку насіння акації одержував два зошити. Одного разу Василь із товаришами пішки пройшли 45 кілометрів, аби купити фарби.

Під час Другої світової війни був на фронті. Двічі пережив поранення. Особливо постраждала рука. Хірурги боялися, що її доведеться ампутувати. Перед операцією повідомили про це Василя Олександровича. “ Ой ні, руку будь що треба залишити!” “ Навіщо тобі рука? Ти що, артист?” – запитав старенький хірург. “ Ні, я вчитель ”. Операція була складною, хірурги зробили усе можливе. Рука залишилася, але після операції стала на шість сантиметрів коротшою. Важким було й поранення в груди, але вчитель все одно повернувся до школи.

32 роки Василь Сухомлинський вів педагогічний щоденник, у якому записував свої спостереження за поведінкою учнів. А потім ці розповіді виливалися на папір і ставали книгами. Для молодших школярів він написав майже 1500 художніх мініатюр-казок, оповідань, легенд, притч, новел.

В. А. Сухомлинський — автор 48 монографії і брошури, більше 600 статей, 1500 оповідань і казок. Твори В. Сухомлинського видані 59-а мовами світу, загальним тиражем майже 15 млн. примірників. Книга «Серце віддаю дітям» перекладена на 32 мови  світу і витримала 55 видань
Афоризми Василя Сухомлинського
Не вимагай від рідних неможливого.

Я домагався, щоб у кожної дитини в серці найрадіснішим, найдорожчим, найсвятішим були мати, батько, брати, сестри, друзі.

Залізо іржавіє, не знаходячи собі застосування, стояча вода цвіте, а на холоді вкривається кригою, розум же людини, не знаходячи собі застосування, хиріє.

Щоб любити – треба знати, а щоб проникнути в таку тонку й неосяжну, величну й багатогранну річ, як мова, треба її любити.

Хоча б над тобою було сто вчителів – вони будуть безсилі, якщо ти не зможеш сам змусити себе до праці і сам вимагати її від себе.

Праця – це одне з найчистіших і найшляхетніших джерел емоційного стану, радості діяння, творення. Думка, що народжена, збуджена, витончена в праці, стає радісною, оптимістичною.

Мова - духовне багатство народу.

Не вимагай від рідних неможливого.

Я домагався, щоб у кожної дитини в серці найрадіснішим, найдорожчим, найсвятішим були мати, батько, брати, сестри, друзі.

Залізо іржавіє, не знаходячи собі застосування, стояча вода цвіте, а на холоді вкривається кригою, розум же людини, не знаходячи собі застосування, хиріє.

Хоча б над тобою було сто вчителів – вони будуть безсилі, якщо ти не зможеш сам змусити себе до праці і сам вимагати її від себе.

Праця – це одне з найчистіших і найшляхетніших джерел емоційного стану, радості діяння, творення. Думка, що народжена, збуджена, витончена в праці, стає радісною, оптимістичною.

За свою педагогічну працю Сухомлинський  був нагороджений: - двома орденами Леніна; - багатьма медалями Союзу РСР;з 1958 року Сухомлинський — член-кореспондент  Академії Педагогічних Наук РРФСР, а з1968 р. СРСР;- з 1958 р. Заслужений вчитель УРСР; в 1968 році йому було присвоєно звання Героя Соціалістичної праці.
В. О. СУХОМЛИНСЬКОМУ…Поховали його. Поховали його. Похова…Ще й землі намели, мов прибили довічну печать.Скрушно горблять поставу тепер мовчазні дерева.Не мовчать дерева. Не мовчать. Безголосно кричать,Він упав горілиць, мов косою підрубаний злак.На губах схолоднілих запеклася осмута німа.Самотинна пора в Павлиші. Як же сталося так –Був такий чоловік, отакий чоловік! І нема?...                           В. О. Базилевський
2 вересня 1970 року – В. О. Сухомлинський помер.


title: Садако та журавлики

text:
Презентація
“ Садако та журавлики ”

Жила собі на світі японська дівчинкаСадако Сасакі.
Вчилася в японській школі. Гарно вчилася, стрибала через скакалку, допомагала своїй мамі дома і ніколи не пускала паперових журавликів на уроках.
А потім був нечуваної сили вибух. І в радіусі кілометра все живе і мертве було скошене, на двадцять п’ятому кілометрі вилітали глиби. Плавилися метал і люди. Горіли метал і люди.
В одну мить Хіросіму зрівняли із землею. Мало кому пощастило залишитись живим у тому пеклі.
У японського народу с таке повір’я: якщо людина важко  захворіла – вона мусить робити паперових журавликів.
	Сасакі робила і робила журавликів. От уже їх сто. Вона не відпочиває, бо треба не менше тисячі. Садако поспішає, їй хочеться жити.  Триста, п’ятсот…
25 жовтня  Садако померла , встигнувши зробити більше тисячі журавликів. Того ж дня увесь світ дізнався про її трагічну смерть від променевої хвороби.
	Садако Сасакі поставили у центрі Хіросіми пам’ятник. Бетонна бомба на  трьох опорах - висотою в дев’ять метрів. Бронзова дівчина на ній. Руки знесені вгору. А на долонях  золотий журавель, що хоче злетіти в небо.  Хіросіма відлунюється болем у серцях народів. У ній і вічне прокляття війни, і застереження, і заклик до миру.
	На постаменті статуї, що зображує Садако з 	паперовим журавликом у руці, написано: “ Це наш крик. Це  наша молитва. Мир у всьому світі !”
Пам’ятник Садако в Парку Миру  в Хіросімі
	Меморіальний парк миру в Хіросімі — парк, розташований на території   колишнього округу Накадзима, цілком зруйнованого внаслідок атомного бомбардування  японського міста Хіросіми в 1945 році. На території  у 122 000 квадратних метрів (12,2 гектари) знаходяться Меморіальний музей Миру, безліч пам’ятників, ритуальний дзвін та  кенотаф.
Пам’ятник   Садако В Саду Миру в Санта - Барбарі
Про Садако намальовано картини, видані дитячі книжки, зняті кінофільми та мультфільми, написана музика.Садако Сасакі – дитя Миру. Вона подарувала нам паперового журавлика, який символізує наше прагнення до миру у  всім світі.


title: "Тарас Шевченко – вічний як народ"

text:
Тарас Шевченко – вічний як народ
Шевченко – майстер слова
Портрет батька(1829-1830р.р.)
Пісня «Тече вода в синє море»
Погруддя жінки
Портрет пана Енгельгарда
Циганка-ворожка (1841р.)
Катерина (1842р.)
Гравюри
О.Суворов
Кутузов
Гравюри
Барклай-Детоль
Король Лір
Батькова хата
Серія «Живописна Україна»
Селянська родина
Почаївська лавра
На пасіці
Місячна ніч на Кос-Аралі
Казахська серія
Укріплення Раїм
Байгуші
Казашка Катя
Михайло Щепкін
Автопортрет у шапці та кожусі


title: Презентація на тему: Цікаві факти із життя Т.Г.Шевченка

text:
 факти про Леоніда Глібова
этот слайд можно удалить

Кожного року навесні ми маємо нагоду святкувати День народження Леоніда Глібова. Пригадуючи у цей день, ким він був, ми лише напружено виловлюємо зі своєї пам’яті уривки уроків української літератури в школі.
Байкар, драматург, педагог.  Редактор, громадський діяч. Чоловік, батько. Людина. Яке із цих «звань» Леоніда Глібова найбільш відоме нам? Про яке вперше чуємо? А про яке, очевидне ж, навіть не задумувались? Цей матеріал покликаний заповнити деякі білі плями у знаннях про Леоніда Глібова та наблизити його до сучасних українців.

этот слайд можно удалить

Якщо запитати у випадкового перехожого, яке перше слово приходить йому на думку при згадці про Леоніда Глібова, більшість відповість «байка». Погодьтесь,  аж ніяк не «п’єса” чи «театр». А дарма. Глібов зробив свій немаленький вклад і у драматургію. Український театр був предметом пильної уваги письменника і зазнавав ніщивної критики з його сторони: одноманітность, надмірне вживання мелодраматичних та комійних прийомів і т.д. Глібов вважав, що український театр потребує оновлення, розширення, так би мовити «свіжої крові».
 Ідеєю Глібова було створення чернігівського аматорського театру, що відігравав свою роль культурному житті Чернігівщини.
Його перу  належать такі твори як «До мирового!», «Сусіди», «Хуторяночка» та її продовження – «Веселые люди»,«Типические сцены с живыми картинами». П’єсу “До мирового!» навіть ставили на сцені чернігівського та інших провінційних театрів.
На жаль, критики досить пізно звернули увагу на драматичну творчу спадщину Леоніда Глібова. Аж  у 90-з роках вони про це заговорили , та й те, здебільшого у контексті взаємозв’язків з творами М. Старицького.

Проте Глібова слід згадувати не лише як байкаря та драматурга, а й як талановитого педагога.
Глібов часто зачитував учням ті матеріали,  які готував до видання у «Черниговском листке», всіляко намагався їх зацікавити, а, бажаючи виховати в них свідоме ставлення до навчання, навіть не перевіряв домашнє завдання.
 Він був вчителем Петра Антоновича Косача  -батька Лесі Українки. Останню згодом виховували на творах відомого байкаря. Позитивно про Глібова відзивався і сам Петро Косач. Його спогади описує сестра Лесі Українки  О. П. Косач-Кривенюк,розповідаючи, що батько дуже поважав Леоніда Глібова, знав напам’ять його байки і гарно їх декламував.
Словацька вчителька й письменниця Соколова писала до редакції тоді ще єдиного  в Україні дитячого журналу «Дзвінок»: «Спасибі вам за ваш «Дзвінок». Я вижидаю з нетерпінням його з пошти. Його напрочуд красні байки й загадки – це одинокі в цілій слов’янській літературі”. І дійсно, Леоніду Глібову з легкістю вдавалось зачаровувати й захоплювати  маленьких читачів так само, як і у свій час він полонив свої слухачів у гімназії, що свідчить про його високий професіоналізм як педагога.


title: Прислівя та приказки

text:
Прислівя та приказки
Коротка характеристика
До неоціненних коштовностей українського фольклору належать прислів'я та приказки — короткі влучні вислови. Прислів'я та приказки є узагальненою пам'яттю народу, висновками з життєвого досвіду, який дає право формулювати погляди на етику, мораль, історію й політику.
Навіщо люди придумали їх?
У своїй сумі прислів'я та приказки становлять начебто звід правил, якими людина має керуватися у повсякденному житті. Вони рідко тільки констатують якийсь факт, скоріше рекомендують чи застерігають, схвалюють або засуджують, — словом, повчають, бо за ними стоїть авторитет поколінь нашого народу, чия невичерпна талановитість, високе естетичне чуття й гострий розум і тепер продовжують примножувати і збагачувати духовну спадщину, що громадилася віками.
Зразки приказок і прислівїв
Моя хата скраю, – нічого не знаю.
Клади перед людей хліб на столі, будеш у людей на чолі.
Дарованому коневі в зуби не заглядають.
Десять разів відміряй, а раз відріж.
З великої хмари малий дощ.
Крутить, як циган сонцем.
Одна бджола мало меду наносить.
Плаває, як вареник у маслі.
Як корова язиком злизала.
І гриба знайти треба мати щастя.
Сніг, завірюха, бо вже зима коло вуха.
Чим темніша ніч, тим ясніші зорі
З чорної кішки білої не зробиш.
В закритий рот муха не влізе
Менше говори - більше почуєш.
Висновок
Прислів'я та приказки були й залишаються енциклопедією народного життя. Ми не знайдемо такої ділянки побуту, взаємин між людьми і природним довкіллям, які б не знайшли відображення в народній мудрості.


title: "Сад Божественних Пісень Григорія Савича Сковороди"

text:
Презентація на тему: “Сад Божественних Пісень Григорія Савича Сковороди”
— Григорій Сковорода був видатним поетом свого часу. Вірші він писав усе життя. Активну поетичну творчість Сковорода розпочав після повернення з-за кордону в Переяслав (1753 р.) з віршів, що були створені у 1757—1785рр., поет об'єднав у рукописній збірці "Сад божественних пісень"; тут тридцять творів. Крім того, до нас дійшло ще понад двадцять оригінальних поезій (частина їх написана латинською мовою) та перекладів з різних літератур.
Чому Сковорода саме так назвав свою збірку віршів?
По-перше, за давньою поетичною традицією (відомі збірники того часу — "Сад страданій Христа..." або курс піїтики Митрофана Довгалевського "Hortus poeticus" ("Сад поезії"), а беручи до своїх пісень епіграфи із Біблії, по-своєму переосмислюючи біблійні мотиви, Сковорода називає їх "божественними".
По-друге, одним з улюблених занять Сковороди була музика; він майстерно грав на багатьох інструментах: скрипці, флейті, бандурі, гуслях, органі, створив духовні концерти, поклав деякі псалми та ряд віршів на музику (пізніше пісні Сковороди були записані з уст кобзарів, лірників).
Скрипка, орган
Флейта
Гуслі
Провідними в збірці "Сад божественних пісень" є мотиви уславлення Христа, любові до нього й посвяти себе Господу (пісні 1, 3, 17, 28, ЗО), здолання пристрастей суєтного світу, відкидання влади плоті над душею (2, 11, 29), свободи (9, 12), гармонії людини з собою та навколишнім світом тощо. Хоча Сковорода всі свої вірші назвав піснями, але вони не однотипні за особливостями викладу. Серед них є власне пісні, оди, панегірики, канти, псалми. Об'єднує ж усі поезії Сковороди безперечна наспівність, медитативність (роздумливість), філософський характер — про високе призначення людини на землі.
МЕЛОДІЯ
На образ зачаття пречистої Богоматері, що має під ногами коло світу, місяць, який змлюеться, i змя з яблуком своїм. Цей образ стоїть у Богословській школі у Xapкoвi. Створено цю мелодію 1760 року, як був я учителем поетичної школи.
Глянь-но! Це Діва стоїть, утробою пречиста!
Яблуко, змій, місяць, світ унизу променистий.
Яблуко - плотська то є принада безчесна,
Тягне, як змій, тебе плоть ця хитра й чудесна.
Світг - то накописько злих думок усіяких,
Місяць - це тінь i мирських маєтків познака.
Перемагай! І Христос у тебе вселться,
Мудрість в солодкім ніяк не може вміститься.

Сковорода не просто змальовує соціальні пороки кріпосницької системи, він сатирично викриває і заперечує весь тогочасний лад як антилюдяний і аморальний. Такий провідний мотив цієї сатири, що відображає два протилежні погляди на світ і смисл життя. Тут кожний образ несе в собі велике смислове навантаження, за ним криється цілий комплекс тогочасних явищ і фактів. Це виявляється і в строфічній побудові вірша, і в його розмірі, і в конструкції речень, і в сатиричних засобах зображення. Написана пісня десятискладовим розміром з цезурою після шостого складу. Проте поет вносить у вірш елементи новаторства, застосовуючи в ньому виключно чоловічі рими, тонізуючи його і наближаючи до дактиля. Кожна строфа пісні має шість рядків, з яких перші чотири дактилічні, а останні два — силабічні і звучать як її антитеза, як рефрен. А за допомогою метонімій поет вдало виділяє потрібні йому слова-поняття; цьому сприяють також анафоричні повтори на початку віршованих рядків, які підсилюють емоційне звучання твору, сприяють його композиційні стрункості й завершеності.
Для пісні Сковороди характерна простота, народність стилю і мови, які виходять далеко за межі старокнижної поетики. Починається пісня словами, які нагадують старовинні народні прислів'я: "Що не город, то норов", "Що не голова, то розум".
Взагалі у творі виразно               проступає жива народна мова, особливо в              лексиці та фразеології: "трещит голова", "юриста",     "манер", "грунта", "Федька-купец", "в свете дума", «         на ловлю собак", "все жереш", "чистый хрусталь",              «всякому горлу", "ты не щадиш", "шумит дом..., как кабак"
Сатиричний пафос вірша Сковороди "Всякому городу нрав и права" викликав багато літературних наслідувань не тільки на Україні, але і за її межами.
У пісні "Всякому городу нрав и права" основна увага приділена нищівному висміюванню і засудженню моральних вад тогочасного суспільного життя. Всім цим порокам мерзенного ладу Сковорода протиставив свій морально-етичний ідеал, ідеал людини, у якої "совесть, как чистый хрусталь«:
DE LIBERTATE
Що є свобода? Добро в ній яке є?Кажуть, неначе воно золотеє? Ні ж бо, не злотне: зрівнявши все злото, Проти свободи воно лиш болото. О, якби в дурні мені не пошитись, Щоб без свободи не міг я лишитись. Слава навіки буде з тобою, Вольності отче, Богдане-герою!
                               Григорій Сковорода….
Презентацію підготувала:
Свириденко Маргарита
10-А клас
Дякую за увагу!!!


ТРІЙЦЯ


title: Методи творчого й критичного мислення

text:
Роботу виконала: Невмивана Юлія
                                          Учениця 11 класу

2014 рік
Варіативний модуль:«Методи творчого й критичного мислення в проектній технології»
Методи творчої діяльності людини
І.
Метод мозкової атаки (мозкового штурму).
Синектика.
Метод контрольних запитань.
Метод фокальних об‘єктів або метод випадковостей.
Метод гірлянд, випадковостей й асоціацій.
ІІ.
Метод функціонального вартісного аналізу.
Теорія розв‘язання винахідницьких завдань.
Морфологічний аналіз.
Винахідництво.
І. 1. Метод мозкової атаки
«Мозкова атака» — це метод розв’язування невідкладних завдань за дуже обмежений час. Суть методу полягає в тому, що необхідно висловити найбільшу кількість ідей за невелику кількість часу, обговорити та здійснити їхній відбір.
Цей метод використовується для розвитку творчих здібностей або для розв’язання складних проблем. Метод мозкової атаки можна використовувати в різних формах діяльності: у роботах з малими групами, командами, великими групами («гра з глядачами»), індивідуальній роботі віч-на-віч.
Умови ефективності мозкової атаки
Максимальна зацікавленість усіх учасників у досягненні результату.
Абсолютний авторитет керівника в організації роботи.
Чітке дотримання правил проведення мозкової атаки.
Основні принципи мозкової атаки:
Не критикувати — можна висловлювати будь-яку думку без побоювання, що вона буде невдалою.
Стимулювати всяку ініціативу — чим незвичайнішу, тим краще.
Прагнути до найбільшої кількості ідей.
Змінювати, комбінувати, покращувати запропоновані ідеї (свої та чужі).
І. 2. Синектика
Метод синектики - це метод колективної творчої діяльності, заснований на використанні інтуїтивно-образного, метафоричного мислення учасників. Назву методу дав його автор, американський психолог У. Гордон. У перекладі з грецького слово "синектика" означає суміщення різнорідних елементів.

Синектичний метод є розвитком "мозкового штурму", але на відміну від нього допускає критику, яка дозволяє розвивати і видозмінювати висловлені ідеї. В процесі використання методу синектики застосовуються чотири види аналогій. При прямій аналогії даний об'єкт порівнюється з більш-менш схожим аналогічним об'єктом в природі або техніці. Символічна аналогія вимагає в парадоксальній формі сформулювати фразу, буквально в двох словах відображатиме суть явища. При фантастичній аналогії необхідно придумати фантастичні кошти або персонажів, які можуть виконати те, що вимагається за умовами задачі. Особиста аналогія (емпатія) дозволяє представити себе тим предметом або частиною предмета, про який йде мова в задачі.
І. 3. Метод контрольних запитань
Метод контрольних запитань — спосіб активізації творчого пошуку розв'язання завдань удосконалення системи управління персоналом за допомогою заздалегідь підготовленого списку навідних запитань. У запитанні повинна міститись підказка як розв'язати завдання.
І. 4. Метод фокальних об‘єктів або метод випадковостей
МЕТОД ФОКАЛЬНИХ ОБ'ЄКТІВ — винайдений американським ученим Ч. Вайтингом. Об'єкт, який удосконалюють за допомогою цього методу, називають фокальним, оскільки його ставлять у центр уваги (фокус). Суть його ґрунтується на перенесенні ознак випадково вибраних об'єктів на фокальний об'єкт, унаслідок чого отримують незвичні поєднання, котрі дають змогу подолати психологічну інерцію.
Наприклад, якщо вдосконалюваним (фокальним) об'єктом є олівець, а випадковим — тигр, то отримаємо сполучення на зразок «смугастий олівець», «хвостатий олівець» тощо. Розглядаючи ці сполучення і розвиваючи їх, іноді вдається знайти оригінальні ідеї (наприклад, «хвостатий олівець» утілюється в олівець — ручку з гнучким тримачем (хвостом) — досить відома конструкція).
Не обов’язково, щоб усі обрані об’єкти якимось чином підходили до об’єкта, що вдосконалюється, але, використовуючи цей метод, можна вибрати велику кількість найрізноманітніших варіантів.
Треба зазначити, що М. ф. о. більше підходить у тих випадках, коли треба модернізувати, удосконалити вже існуючий об’єкт або подати нову ідею, певний напрям у розвитку технічної думки. Цей метод не дає стовідсоткового розв’язку певної конструкторської або винахідницької задачі. Слід відзначити, що важливим є не стільки результат, тобто те, що учні зможуть удосконалити чи створити, скільки сам процес пошуку. Учитель має стежити за тим, щоб учень зрозумів, як діє цей метод. Тут важливо привчити учня до оригінального нестандартного мислення, підсилити його здібності до фантазування, які було започатковано відповідним методом.

Послідовність застосування методу фокальних об‘єктів
 Вибір фокального об’єкта (наприклад, поличка для книг).
 Вибір 3 — 4 випадкових об’єктів (вибирають, як правило, навмання зі словника, каталогу, технічного журналу тощо, наприклад: «кіно» , «змія», «каса», «полюс», «машина»).
 Складання списків ознак (властивостей) випадкових об’єктів (наприклад, кіно: широкоекранне, звукове, кольорове, об’ємне і т. п.).
 Генерування ідей шляхом приєднання до фокального об’єкта ознак випадкових об’єктів. Наприклад, поличка може бути звуковою, якщо в конструкції спроектувати місце для радіоприймача чи телевізора, якщо приєднати до даного фокального об’єкта ознаку «саморухома», може з’явитися оригінальна ідея пересувної полички тощо.
 Розвиток сполучень шляхом вільних асоціацій.
 Оцінка отриманих ідей і відбір корисних розв’язків.

І. 5. Метод гірлянд випадковостей й асоціацій
Цей метод є розвитком методу фокальних об’єктів. Він допомагає знайти велику кількість підказок для нових ідей шляхом утворення асоціацій. Алгоритм цього методу визначає порядок дій, що ефективніше пояснити на прикладі розв’язання конкретного завдання.
Алгоритм методу
Визначення синонімів об’єкта.
Довільний вибір випадкових об’єктів.
Утворення комбінацій з елементів гірлянд синонімів і випадкових об’єктів, тобто кожний синонім поєднують із кожним випадковим об’єктом.
Складання переліку ознак випадкових об’єктів.
Генерування ідей шляхом почергового приєднання до технічного об’єкта і його синонімів ознак випадково обраних об’єктів.
Генерування гірлянд асоціацій.
Генерування нових ідей. Вибір альтернативи. На цьому кроці вирішують питання: продовжувати генерування гірлянд асоціацій чи їх уже досить для підбору корисних ідей.
Оцінювання й вибір раціональних варіантів ідей.
Відбір оптимального варіанта.

ІІ. 1. Метод функціонального вартісного аналізу
Одним з методів удосконалювання будь-якого об'єкта на всіх стадіях життєвого циклу є функціонально-вартісний аналіз (ФСА).Функціонально-вартісний аналіз - це метод комплексного техніко-економічного дослідження об'єкта з метою розвитку його корисних функцій при оптимальному співвідношенні між їх значимістю для споживача і витратами на їх здійснення.Метод ФСА застосовується промисловими компаніями США, Англії, Франції та інших країн з розвинутою ринковою економікою.

Метод ФСА розроблений у США і вперше застосований у 1947 р. у компанії «Дженерал Електрик».
ІІ. 2. Теорія розв‘язання винахідницьких завдань
ТРВЗ створює принцип, який допоможе знайти вихід з будь-якої ситуації, а реалізація творчих здібностей ґрунтується на використанні  різних методів творчого мислення.
Деякі засоби розвитку нестандартного мислення можна використовувати під час самопідготовки учнів на заняттях, прогулянок, екскурсій, виховних заходів тощо. Застосування цих засобів розкриває технологію розумового процесу, виховує наполегливість, самоповагу, самостійність мислення.
Головні принципи методики ТРВЗ:
Розв'язання суперечностей.
Системний підхід (вміння бачити навколишній світ у взаємозв'язку всіх його елементів).
Вміння віднайти необхідний у даній ситуації резерв.

ІІ. 3. Морфологічний аналіз
Морфологічний аналіз - методика творчості у сфері винахідництва, яка допомагає розглядати різні можливі рішення проблеми розбиваючи її на окремі атрибути та комбінуючи можливі реалізації цих атрибутів. Метод був запропонований швейцарським астрофізиком Фріцем Цвікі (1898-1974), який використовував цю техніку в ракетобудуванні.
Морфологічний аналіз полягає в розбитті досліджуваного об'єкта на характеристики та атрибути. При цьому характеристики повинні бути незалежними одна від одної. Після цього виписуються всі можливі реалізації атрибутів, наприклад, для атрибуту фарба реалізаціями є червона, жовта або синя. Таким чином утворюється багатовимірна таблиця з різних комбінацій окремих реалізацій розглянутих атрибутів. Кожна комбінація являє собою окремий розв’язок поставленої проблеми. Таким чином методика дозволяє помітити нові комбінації і може привести до оригінальних ідей.
ІІ. 4. Винахідництво
Винахідництво – створення технологічного вирішення, що відповідає умовам патентоспроможності (новизні, винахідницькому рівню і промисловій придатності)

Винахідництво. Раціоналізаторство
1.Винахідництво:
А) Винахід.
Б) Патент.
В) Винахідники з України
2.Раціоналізаторські пропозиції – рушійна сила розвитку виробництва:
А) Об‘єкт раціоналізаторської пропозиції.
Б) Суб‘єкти права на раціональні пропозиції
В) Оформлення раціоналізаторської пропозиції.
3.Винахідники з України.

1. Винахідництво
Одним із важливих чинників прискорення науково-технічного прогресу є творчість винахідників. Її сутність полягає у створенні винахідниками високоефективних винаходів і їх широке використання у всіх галузях сучасного промислового виробництва.
Що саме є рушійною силою створення винаходів, діяльності винахідників?
Застарілі типи (моделі) технічних пристроїв, машин тощо вже не можуть задовольнити зростаючі матеріальні і духовні потреби суспільства. Винахід і з’являється там, де виникає протиріччя (суперечність) між потребою і засобами задоволення цієї потреби, які є на цей час у суспільстві.
У переважній більшості творчих проектно-конструкторських задач (проблем) закладене у прихованому вигляді певного типу технічне протиріччя. Винахід — це результат вдалого вирішення технічного протиріччя.
Згідно з Положенням, винахід — це новий технічний розв’язок задачі в будь-якій галузі промислового виробництва, будівництва, чи оборони, який дає позитивний ефект і має суттєві відмінності у порівнянні з відомими розв’язками цієї самої задачі.

Винахід
Винахід — технічне рішення, що є новим, корисним у господарській діяльності і може бути практично застосоване. Визнаний офіційними експертами винахід може отримати правову охорону від держави і стати об'єктом промислової власності, що засвідчується особливими правоохоронним документом, який має назву патент.Винаходом може бути пристрій, спосіб, речовини, застосування пристроїв за новим раніше невідомим призначенням, штами мікроорганізмів, культура клітини рослин і тварин.
Патент
Патент — документ, що засвідчує авторство на винахід та виключне право на використання його протягом певного строку. Патент видається державним патентним відомством винахіднику або його правонаступнику. Дія патенту розповсюджується тільки на територію держави, в якій його видано. Строк дії патенту встановлюється національним законодавством (як правило, 15-20 років).
Патентна формула — коротке формулювання об'єкта патентного захисту. Окрема складова частина заявки. На основі патентної формули визначається обсяг правової охорони.
Найпоширенішою є категоризація патентів за об'єктами промислової власності, на які вони видаються. За цією категоризацією виділяють такі види патентів:
на винахід,
на корисну модель (нове технічне рішення, що не випливає із існуючого рівня техніки і є промислово придатним),
на промисловий зразок (результат творчої діяльності людини у галузі художнього конструювання).

2. Раціоналізаторські пропозиції – рушійна сила розвитку виробництва
У широкому розумінні термін «раціоналізація» означає поліпшення чи вдосконалення певного процесу, об’єкта тощо. Зокрема, для техніки, промислового виробництва — це вдосконалення технічних об’єктів, пристосувань, знарядь праці, технології виготовлення деталей, пристроїв, випуску продуктів харчування тощо.
Проблема участі у раціоналізаторській діяльності є дуже важливою формою суспільної активності фахівців загально-технічного спрямування (робітників, техніків) й інженерів. Це пояснюється тим, що їх безпосередня участь у справах підприємства, на якому вони працюють, творчий підхід до вирішення виробничо-технічних завдань сприяє технічному переоснащенні виробничих процесів, удосконаленню техніки, різноманітних пристроїв у будь-якій галузі виробництва. Не бути байдужим до цього важлива риса будь-якого фахівця.
Раціоналізація здійснюється шляхом внесення різних раціональних пропозицій, кожна з яких стосується поліпшення конкретного об’єкта чи процесу. Але це не означає, що кожна раціональна пропозиція з погляду чинного закону визначається раціоналізаторською. Зі всієї маси раціональних пропозицій закон розглядає як раціоналізаторські лише певну їх частину (вони мають відповідати конкретним вимогам). Отже, кожна раціоналізаторська пропозиція раціональна, але не будь-яка раціональна пропозиція є раціоналізаторською.

Об‘єкт раціоналізаторської пропозиції
Раціоналізаторська пропозиція має стосуватися виробів, технології, задіяної техніки або складу матеріалів. Власне кажучи це і є об'єкти раціоналізаторських пропозицій. Це можуть бути конструктивні вирішення виробів, технологічні процеси, тобто і способи, а також речовина (склад матеріалів). Але не треба розуміти наведений перелік об'єктів як обмеження раціоналізаторства. Раціоналізаторська пропозиція може стосуватися будь-якої сфери суспільно корисної діяльності людини. Це може бути удосконалення медичних інструментів та апаратури, зв'язку і транспорту тощо.
До раціоналізаторської пропозиції за загальним правилом встановлюється три необхідні вимоги:
вона має стосуватися профілю підприємства, якому ця пропозиція подана;
має бути новою;
має бути корисною підприємству, якому вона подана.
Раціоналізаторська пропозиція подається тому підприємству, якому відповідає за профілем його діяльності. При цьому немає значення, де працює раціоналізатор і чи працює він взагалі. Раціоналізаторська пропозиція стосується діяльності підприємства, якщо вона може бути використана в технологічному процесі цього підприємства, у продукції, що ним виробляється, у задіяній техніці або матеріалах.
Оформлення раціоналізаторської пропозиції
Для визнання пропозиції раціоналізаторською і подальшої її правової охорони автор має правильно її оформити. Законодавство передбачає, що раціоналізаторська пропозиція повинна подаватись у формі письмової заяви з описом суті самої пропозиції. За потреби до заяви додаються графічні матеріали (креслення, схеми, ескізи і т.ін.), техніко-економічні розрахунки, повідомляються додаткові відомості про пропозицію. Подані матеріали повинні містити дані, достатні для практичного здійснення пропозиції.
Заява на раціоналізаторську пропозицію оформляється автором (співавторами) на бланку форми № Р—1 — це є необхідною передумовою для закріплення пріоритету заявленої пропозиції. В заяві не повинно бути виправлень і помарок, які змінюють сутність пропозиції і утруднюють її правову оцінку.
Відомості про автора (співавтора) вказуються відповідно до вимог, наведених у бланку заяви.

Структура розділу заяви «Опис пропозиції» може бути наступною (наводиться один із можливих варіантів, який, звичайно, може бути іншим, якщо враховуватиметься специфіка об’єктів і галузей):
Найменування об’єкта раціоналізаторської пропозиції;
Короткий опис об’єкта техніки, що використовувався до подачі пропозиції;
Недоліки вказаного об’єкта, які усуваються заявленою пропозицією;
Технічні засоби, які запропоновані авторами для усунення недоліків об’єкта техніки, що використовувався раніше;
Технічні, економічні та інші переваги запропонованого автором об’єкта в порівнянні з тим, що використовуються;
Предмет раціоналізаторської пропозиції.
Опис пропозиції повинен настільки повно і чітко викладати суть рішення, щоб по ньому можна було здійснити, реалізувати пропозицію.

3. Винахідники з України
Борис Євгенович Патон — видатний український вчений у галузі зварювання, металургії і технології матеріалів, матеріалознавства, визначний громадський діяч і талановитий організатор науки, академік Національної академії наук України, Академії наук СРСР, Російської академії наук, професор, заслужений діяч науки і техніки УРСР, лауреат Ленінської премії та Державних премій СРСР та України, двічі Герой Соціалістичної Праці, Герой України, учасник Великої Вітчизняної війни, ліквідатор аварії на Чорнобильській атомній електростанції. Разом зі своїм батьком Євгеном Оскаровичем Патоном він створив всесвітньо відому патонівську наукову школу.


Презентація місяця української мови та літератури, історії, розвитку мовлення2011/2012 навчальний рік
Комунальний заклад “Балаклійська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат І-ІІ ступенів” Харківської обласної ради
Відкриття місяця -урочиста лінійка
Виставка стіннівок

Відкриті уроки – це завжди хвилюючі та відповідальні моменти для вчителів та їх учнів
На уроках української мови вчителі враховують вікові та індивідуально- психологічні особливості учнів
А уроки літератури допомагають дитині обрати духовні життєві орієнтири
Традиція місяця – вшанування пам’яті Т.Г.Шевченка.Конкурс  читців “ Думи мої, думи мої…”
Пишаємося переможцями конкурсу
Виставка кращих зошитів
Зошити охайні, та й оцінки в них гарні
Перегляд художнього фільму “Тарас Шевченко”
Затишні кабінети української мови та літератури спонукають до творчої та результативної роботи
Круглий стіл – підбиття підсумків роботи членів методичного об’єднання
Дякуємо за увагу


Тарас Бульба


title: Сторінками словника Б. Грінченка

text:
Сторінками словника                 Б. Грінченка
КЗ «Луганська середня загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №46»
2012 рік
Роботу виконала
Михайлова Ольга Вікторівна, учитель української мови та літератури
“Нап’ємось  водиці  з грінченківської криниці”
Грінченко відомий у багатьох сферах української науки і культури. Але серед багатьох здобутків Бориса Грінченка є праця, яка дозволяє назвати його професійним і водночас унікальним ученим. Це «Словник української мови» (К., 1907 – 1909), створений і відредагований ним протягом двох з половиною років на початку минулого століття (загальний обсяг слів – 68 тисяч). Цей словник має для української науки і культури таке ж значення, як словник В. Даля для російської, словник С. Лінде для польської, словник І. Гебауера для чеської.
Титанічна праця Бориса Грінченка над словником – науковий подвиг: письменник і його дружина, працюючи невтомно більше двох років щоденно по 10 – 12 годин без вихідних, відклавши всі інші літературні й громадські справи, здійснила роботу цілої інституції. «Словарь роблю..., і руками, і ногами, і зубами», – ця напівжартівлива фраза, написана у листі до В. Гнатюка, достатньо розкриває яких зусиль коштувала Борису Грінченку ця праця..
Працю, яку упорядкував Б. Д. Грінченко, можна визнати найкращим малоросійським словником, порівняно з усім, що досі вийшло. Безпосереднє знайомство з джерелами, багатство матеріалу, добутого як з них, так і з живих народних говорів, ретельна обробка кожного слова, що супроводиться поясненням його значення, посиланнями на всі джерела й прикладами, — усе це виділяє «Словарь української мови» з усіх спроб лексикології цієї мови, які йому передували.
Алєксєй Шахматов
ПЕРЕДМОВА
Словник цей складався 46 літ (1861—1907), і мав у нас великий вплив на усталення літературної мови й літературного правопису (апостроф, звичайно, є в словнику скрізь, де треба). Це в нас класичний зразок комісійної громадської праці, що звичайно тягнеться без кінця. Найважливіша недостача цього словника на теперішній час — він не чітко відділив слова говіркові від слів літературних, і взагалі на літературну мову не звернув належної уваги, чому до словника внесено багато говіркових слів, яких у мові літературній не вживаємо…
Правопис цього словника був прийнятий по всіх українських редакціях та виданнях. Ось цей правопис, як вислід збірної праці письменників всього ХІХ-го століття й усього українського народу, і запанував в Україні, і держиться в нас аж до сьогодні.
Іван Огієнко
           З літа 1902 року почався складний процес редагування «Словаря української мови» Борисом Грінченком. Цю роботу насправді вважаємо складною для редактора і упорядника через ряд причин, серед яких: встановлені чіткі часові рамки опрацювання словника; бідність матеріалу, який «Киевская старина» дала Борису Грінченку, а також заощадливість згаданого журналу (згадаймо відмову редакції виділити кошти на виписування слів з книг). Крім сторонніх причин, робота над словником ускладнювалась і через власне лексикографічні об’єктивні труднощі, з якими зіткнувся Борис Грінченко. Спершу було проведено редагування джерел, з яких брався матеріал, особливо це стосується тогочасних словників, які редактор дуже уважно відбирав для своєї праці. Борис Грінченко також здійснив лексикологічне і композиційне редагування, окремо вивів схему обробки кожного слова. Лексика словника відбиває багатство виражальних засобів української мови XIX – початку XX століття, а вдало підібраний метод викладу матеріалу робить «Словарь української мови» Бориса Грінченка легким у використанні, інформативним і змістовним. Отже, редагування «Словаря української мови» проходило у динамічному і напруженому темпі.
       «Словарь української мови» став словником української живої мови. Тут поряд із загальновживаними словами фіксуються і діалектизми, часом вузьколокальні; вони здебільшого документуються. Українські реєстрові слова в «Словарі української мови» пояснюються російськими відповідниками чи описово, переважна більшість їх ілюструється реченнями; при назвах рослин і тварин, як правило, наводяться їхні латинські наукові відповідники. Широко представлена українська фразеологія, часто з поясненням її походження. У передмові до «Словаря української мови» Борис Грінченко подав стислий, але досить докладний огляд історії української лексикографії, а також стислий опис історії створення упорядкованого словника. Українська частина «Словаря української мови» надрукована новим, спеціально для цього розробленим Борисом Грінченком правописом, т. з. грінчевичівкою, що акумулювала все краще з попередньої української правописної практики і яка лежить в основі сучасного українського правопису.

Словник української мови за редакцією Б.Д.Грінченка становить зведення праці багатьох кореспондентів журналу «Киевская старина», кваліфікований добір матеріалів з творів художньої літератури та численних фольклорних джерел з частковим використанням попередніх словників такого ж типу і з значним доповненням записами діалектного і фольклорного матеріалу, зробленими самим редактором Словника.
Историческія пѣсни малорусскаго народа съ объясненіями Вл. Антоновича и М. Драгоманова.
Байки й прибаютки Левка Боровиковського.
Байки Леонида Глибова. К. 1903.
Сочиненія Е. П. Гребенки. Томъ пятый. Спб. 1862.
Этнографическіе матеріалы, собранные въ Черниговской и сосѣднихъ съ ней губерніяхъ... Б. Д. Гринченко. Ч. 1895, 1896, 1899. Три тома.
Сборникъ малороссійскихъ заклинаній. Составилъ П. Ефименко
Виргиліва Энеида, на малороссійскій языкъ переложенная И. Котляревскимъ. Х. 1842.
Збірникъ украінськихъ пісень. Зібравъ й у ноти завівъ М. Лисенко
та багато інших джерел…
      Словник української мови за редакцією Б.Д.Грінченка являє собою цінну лексикографічну пам'ятку. Цей двомовний — українсько-російський — словник (у своїй основі перекладного типу) має до 68 тисяч реєстрових слів і є першим в українській лексикографії великим зібранням лексичних фондів української мови з перекладом включених до нього слів на російську мову (значно рідше — з тлумаченням значення слова російською мовою) і здебільшого з відповідним українським ілюстративним текстом до кожного з поданих значень слова. В реєстрі словника представлена лексика як літературної мови XIX ст. і фольклору, так і більшості українських діалектів. Словник досить широко подає українську фразеологію, часто з поясненням її походження.
Я́щур, -ра, м. 1) Саламандра, Salamandra. Вх. Лем. 488. Вона мня, Івасеньку, та й счарувала, лютими мня ящурами нагодувала. Гол. І. 77. 2) Названіе существа, упоминаемаго въ весенней хороводной игрѣ, носящей то же названіе. Мил. 53. Сиди, сиди, ящуре, в хорошому місті, май собі жінку, як перепілку. Кого ймеш обдереш, собі грошей набереш і ящурку спом’янеш. Мил. 53.
Няня, -ні, ж. 1) Дѣтск. Няня, нянька. О. 1861. VIII. 8. 2) Ласкательное названіе коровы. Як виженеш корову у череду, озьми її за хвіст та кажи: «Іди, няня, по густе молоко, по білий сир, по жовте масло». Мнж. 135.
Кулішни́ця, -ці, ж. Патронташъ. Пластуни... на поясі ремінному носять: кинджал з ножем, жарівницю, чабалтас, кулішницю. О. 1862. II. Кух. 65.
Доброграй, -рая, м. Хорошій музыкантъ.
Доброграйка, -ки, ж. Хорошая музыкантша.
Грозно, -на, с. 1) Виноградъ. Угор. 2) — дике. Дикій виноградъ, Ampelopsis hederacea. Вх. Уг. 236. 3) Кисть (винограду). Грозно вінограду. Вх. Уг. 234. Ум.
Водограй, -граю, м. Фонтанъ. Желех.
Водозбір, -збору, м. Бассейнъ. Желех.
Слово автора…
       Въ заключеніе позволимъ себѣ сказать, что мы не считаемъ предлагаемый словарь ни исчерпывающимъ богатства украинскаго языка, ни доведеннымъ до такой степени совершенства, которая могла-бы удовлетворять хотя насъ самихъ, и находимъ себѣ оправданіе лишь въ томъ, что краткость времени, въ которое необходимо было сдѣлать всю работу, была въ этомъ случаѣ препятствіемъ, котораго не могло побороть самое крайнее напряженіе силъ работающаго. Мы считаемъ свой трудъ первой ступенью по пути созданія научнаго украинскаго словаря и, сознавая многіе его недостатки, все же рѣшаемся выпустить его въ свѣтъ, чтобы дать точку опоры дальнѣйшей работѣ въ томъ-же направленіи.
Від автора
       Зараз рукопис “Словаря” Б. Грінченка зберігається в Російській державній бібліотеці. З помітками автора він став цінним і рідкісним виданням, що не лише характеризує титанічну працю автора, але є практичним втіленням української лексикографічної діяльності, засвідчує широке використання матеріалів народної мови того часу.
Праця єдина з неволі нас вирве:
Нумо до праці, брати!
Годі  лякатись. За діло святе
Сміливо будем іти!

        «Словарь української мови» Бориса Грінченка є не просто пам’яткою українського словникарства, а й авторитетним джерелом, звідки сучасні мовознавці черпають знання з різних профілів культури, побуту, зоології, техніки.
Дякуємо
за
увагу!


П.Тичина


title: Підготовка до ЗНО

text:
Схеми до творів з української літератури(підготовка до ЗНО)
.


Проблема прекрасного в поезії Максима Рильського періоду « третього цвітіння»


Металлы и сплавы. Свойства, маркировка сплавов.


Павло Тичина


Проблема влади грошей у п'єсі “Сто тисяч”


Особливості антонімії у творчості Василя Симоненка


Усний журнал для учнів 6-х класів присвячений Т. Шевченко


Рушники


Сергій Єрмаков


title: Вікторина Шевченко

text:
100
200
300
400
500
100
200
300
400
500
100
200
300
400
500
100
200
300
400
500
100
100
200
200
300
300
400
500
500
400
8 + 1
286
150


Патріотична та громадянська лірика І.Франка


title: "Семен Гулак-Артемовський"

text:
Семен Гулак-Артемовський
Підготувала учениця 11-А класу
Ющенко Марія
План
Вступ
С. Гулак-Артемовський
Біографія
Діяльність С. Гулака-Артемовського
Важлива подія з життя
Шлях співака
Найважливіше досягнення
Опера «Запорожець за Дунаєм»
Семен Петрович , як художник
С. Гулак-Артемовський  -  драматичний актор
Гіпноз від співака
вступ
Семен Степанович Гулак-Артемовський ( 16 лютого 1813, Городище - 17 квітня 1873, Москва) - український композитор, співак, драматичний артист, драматург, племінник письменника П. П. Гулака-Артемовського, автор Першої української опери. Наступного, 2013 року, вся Україна буде святкувати його 200 річчя
Біографія
Семен Степанович Гулак-Артемовський народився 4 лютого 1813 р. у містечку Городищі на Київщині, де в 1966 р. створено меморіальний музей уславленого музиканта. Навчався спочатку у Київському духовному училищі, потім у Київській духовній семінарії, був кращим її співаком. Після закінчення семінарії співав у київському митрополичому хорі у Софіївському соборі та Михайлівському Золотоверхому монастирі.
Діяльність с. гулака- артемовського
Важлива подія з життя
У 1836 р. в житті С. Гулака-Артемовського трапилась важлива подія, яка визначила його подальшу долю. Його спів почув російський композитор Михайло Глинка і запросив юнака до Петербурга, де на той час формувалася придворна хорова капела. Гулак-Артемовський відразу поїхав до Петербурга. Проте вакансії у хорі були заповнені, і С. Гулак-Артемовський залишився в чужому місті без праці і грошей. Повернувшись до Петербурга, Михайло Глинка допоміг юнакові, поселив у себе на квартирі, почав активно його готувати до сценічної діяльності.
Шлях співака
З 1838 p. C. Гулак-Артемовський співає у придворній капелі. Успіхи юного українця були разючі. На одній з вечірок на квартирі композитора приймається рішення відправити Семена Гулака-Артемовського на навчання до Італії. У 1839 р. О. Драгомижський, М. Глинка, П. Степанов, В. Волконський влаштовують благодійний концерт, а гроші за нього дають співакові для навчання у Флоренції та Парижі. Дебют Семена Гулака-Артемовського на сцені Флорентійського оперного театру відбувся в 1841 р.
Шлях співака
Співак блискуче виконав партії в операх "Лючія ді Ламмермур" Доніцетті та "Беатріче ді Тенда" Беріліні. На флорентійській оперній сцені він виступав лише один сезон, а потім повернувся до Петербурга, де як соліст імператорської опери впродовж 22 років виступав на сцені і виконав понад 50 партій переважно з італійського репертуару.
Найважливіше досягнення
Найважливіше досягнення С. Гулака-Артемовського — створення за власним лібретто першої української національної опери "Запорожець за Дунаєм". Сюжет твору підказав йому М. Костомаров. Прем'єра відбулася в 1863 р. у Маріїнському театрі Петербурга, наступного року — у Великому театрі в Москві. На українській сцені її вперше поставив у 1884 p. M. Кропивницький.
Найважливіше досягнення
Опера "Запорожець за Дунаєм" приваблює демократичним характером сюжету, мелодійністю музики, що увібрала барви українського пісенного мистецтва, колоритністю образів, соковитим народним гумором. Це творіння великого майстра стало міцним підґрунтям національного оперного мистецтва.

С. гулак-артемовський – драматичний актор
Водночас, хоч і не часто, він виступав як драматичний актор, завойовуючи прихильність публіки. Серед його ролей був Чуприна із п'єси "Москаль-чарівник" Театральні критики відзначали, що "Артемовський небагато в чому поступається тут Михайлу Щєпкіну", неперевершеному виконавцю цієї ролі.

           кадр з кінофільму «Москаль-чарівник»
Гіпноз від композитора
С. Гулак-Артемовський вирішує активно зайнятися практичним лікуванням людей гіпнозом, у результативність якого він глибоко вірив.
Поголос про лікувальні сеанси колишнього уславленого співака ширився з кожним днем. Він приймав щодня 30—40 осіб, не беручи з них за сеанси гіпнозу жодної копійки. "Це не мистецтво, а дар, і я не маю права брати за нього винагороду", — говорив Семен Степанович.
Семен петрович, як художник
За свідченнями сучасників, Семен Гулак-Артемовський був ще талановитим художником-мініатюристом. У 1854 р. він склав "Статистично-географічні таблиці міст Російської імперії".
                                                картина в стилі мініатюризму
Дякую за увагу!


text:
Небезпеки,які оточують нас!
Природні    небезпеки

Радіаційна безпека

Соціально-політичні
        небезпеки

Біологічні небезпеки


title: "Тарас у наймах"

text:
Оксана Іваненко « Тарас у наймах».
Читання 3 клас
Презентацію підготувала
вчитель І категорії
Макіївської ЗОШ № 5
Славгородська К.О.
Розшифруй вислів
Коб
за
рем
ми
зве
мо
так
від
ро
ду.
Роз’єднай слова

Коженвіршсвійіпоемувінприсвячу
вавнароду.
Прочитай вислів

Кобзарем ми звемо так від        роду.
Кожен вірш свій і поему
Він присвячував народу.
М. Рильський
Словникова робота

погодився
повернувся
потім
подумав
попросив
робитиму
носитиму
колотиму
прибиратиму
Словникова робота

Дяк -
Ляпас -
Козачок -
Цебто -
хлопчик 12 – 15 років, який повинен виконувати дрібні доручення пана.
тобто, отже, таким чином.
служитель церкви, що допомагає священнику.
удар по щоці або шиї долонею.

Аналіз змісту

- Чому Тарас вирішив стати даровим                       наймитом?
- Чи оправдались сподівання хлопчика?
- На кого хотів вчитись Тарас?
- Що його заставив робити новий учитель?
- Про що мріяв Тарас?На що потратив зароблені копійки?
- Про кого сказав третій дяк: “ Ні швець, ні кравець, ні на дуду грець”?
- Чим закінчились пошуки хлопця?
Вибіркове читання

Як жилось Тарасові у дяка п’яниці?
А у дяка маляра?

-З яких рядків видно ставлення Тараса до сестричок?
Що він любив робити?
Який Тарас? Оберіть прикметники.

сумний
даровий
новий
п’яний
голодний
обідраний
письменний
Характеристика Тараса

Наполегливість
Цілеспрямованість
Працьовитість
Сильне бажання досягти мети
Доброта
Ніжність
Лагідність до своїх сестер


title: Усний журнал. Сторінки життя Т.Шевченка

text:
Тарас Григорович Шевченко
(1814 - 1861)

Тарас Шевченко народився
9 березня 1814 р. в селі Моринці
Звенигородського повіту Київської губернії
(нині Черкаська область) у кріпацькій родині.
Сторінка 1. Дитинство. Важка наука

Тарас народився четвертою дитиною в сім’ї. Його батьки, що були кріпаками багатого поміщика В. В. Енгельгардта, незабаром переїхали до сусіднього села Кирилівки. У цьому обійсті й прошли перші найсвітліші роки Шевченкового життя.

Сторінка 1. Дитинство. Важка наука
Батько Тараса- Григорій Іванович Шевченко- Грушівський- походив з вільних низових козаків, родом із с. Кирилівка (Керелівка)
Мати Тараса- Катерина Якимівна ( у дівоцтві Бойко)- з вільних селян, родом із
	с. Моринці
1822р. батько віддав його “в науку” до кирилівського дяка. За два роки Тарас навчився читати й писати, і, можливо, засвоїв якісь знання з арифметики. Читав він дещо й крім Псалтиря.
	9 років- втратив матір. З матір’ю пішли з оселі Шевченків і затишок, і злагода. Залишилися сиротами шестеро дітей.

12 років- помирає батько. Перед смертю, розділяючи майно між дітьми, батько пророче сказав: “Синові Тарасу з мого хазяйства нічого не треба. Він не буде абияким чоловіком: з його буде або щось дуже добре, або велике ледащо, для його моє наслідство або нічого не буде значить, або нічого не поможе”

Сторінка 2. У пана
 		Малий Тарас, рано втративши матір, а потім і батька, з дитинства зазнав багато горя і знущань. Працюючи і навчаючись у дяків, Шевченко ознайомився з деякими творами української літератури, а відчуваючи великий потяг до малювання, уже тоді робив перші спроби розпочати навчання у маляра.
           Коли Шевченкові минуло 14 років, його зробили дворовим слугою поміщика
	П. Енгельгарда в маєтку Вільшані.
           З осені 1828 року до початку 1831 року Шевченко побував зі своїм паном у Вільні (тепер Вільнюс).
	У Вільно Шевченко виконує обов'язки козачка в панських покоях. А у вільний час потай від пана перемальовує лубочні картинки. Шевченка віддають вчитися малюванню. Найвірогідніше, що він короткий час учився у Яна-Батіста Лампі (1775 — 1837), який з кінця 1829р. до весни 1830р. перебував у Вільно, або в Яна Рустема (? — 1835), професора живопису Віленського університету.
Сторінка 3. Наука у ширяєва. Викуп з кріпацтва

ПОРТРЕТ П.В.ЕНГЕЛЬГАРДТА.
Акварель. 1833

Переїхавши до Петербургу в 1831 році Енгельгардт взяв із собою Шевченка, щоб мати дворового маляра, віддав його на 4 роки в науку до живописця
	В. Ширяєва.
	Очевидно, 1835р. з Шевченком познайомився учень Академії мистецтв І. Сошенко. Він робить усе, щоб якось полегшити його долю: знайомить з Є. Гребінкою і конференц-секретарем Академії мистецтв В. Григоровичем, який дозволяє Шевченкові відвідувати рисувальні класи Товариства заохочування художників (1835).
Разом з його учнями Шевченко бере участь у розписах Великого та інших петербурзьких театрів.
	Згодом відбувається знайомство Шевченка з К. Брюлловим і В. Жуковським. Вражені гіркою долею талановитого юнака, вони 1838р. викупляють його з кріпацтва.

К.Брюллов
В.Жуковський
Сторінка 4. В академії мистецтв. Перші твори
21 травня 1838р. Шевченка зараховують стороннім учнем Академії мистецтв. Він навчається під керівництвом К. Брюллова, стає одним з його улюблених учнів, одержує срібні медалі (за картини “Хлопчик-жебрак, що дає хліб собаці” (1840), “Циганка-ворожка” (1841), “Катерина” (1842)). Остання написана за мотивами однойменної поеми Шевченка.

Тарас Григорович - портретист

Катерина

Воздвиженський монастир в Полтаві
Олександрівський
костьол в Києві
Шхуни біля форта
Кос-Арал
Почаївська лавра
з заходу
Тарас Григорович – пейзажист
Сторінка 5. перша подорож на україну (1843-1844)
І ось поетова мрія здійснилася- у травні 1843 року він приїздить на Батьківщину. Понад 14 років тому покидав її кріпаком, а повернувся вільною людиною, художником, знаменитим поетом.
А вже 1844р. вийшло друге видання “Кобзаря”. Усі твори, в якому належать до раннього періоду творчості Шевченка, коли він усвідомлював себе як “мужицький поет” і поет-патріот.
	Спілкувався з селянами, познайомився з численними представниками української інтелігенції й освіченими поміщиками.
Перша подорож Шевченка на Україну продовжувалася близько восьми місяців. Виїхавши з Петербурга у травні 1843р., поет відвідав десятки міст і сіл України (рідну Кирилівку, Київ, Полтавщину, Хортицю, Чигирин тощо).
Т.Г.Шевченко. Собор святого Олександра в Києві
	На Україні Шевченко написав два поетичних твори — російською мовою поему “Тризна” (1844р. опублікована в журналі “Маяк” під назвою “Бесталанный”) і вірш “Розрита могила”.
Та, повернувшись до Петербурга наприкінці лютого 1844р., він під враженням побаченого на Україні пише ряд творів (зокрема, поему “Сон”), які остаточно визначили подальший його шлях як поета.
Сторінка 6. у петербурзі і знову на україну (1845-1847)

Новий період творчості Шевченка охоплює роки 1843 — 1847 (до арешту) і пов'язаний з двома його подорожами на Україну. За назвою збірки автографів “Три літа” (яка включає поезії 1843 — 1845 рр.) ці роки життя й творчості поета названо періодом “трьох літ”. До цього ж періоду фактично належать і твори, написані у 1846 — 1847 рр. (до арешту).

	Весною 1845р. Шевченко після надання йому Радою Академії мистецтв звання некласного художника повертається на Україну. Знову багато подорожує (Полтавщина, Чернігівщина, Київщина, Волинь, Поділля), виконує доручення Київської археографічної комісії, записує народні пісні, малює архітектурні й історичні пам'ятки, портрети й краєвиди.
	З жовтня по грудень 1845р. пише один за одним твори “Єретик”, “Сліпий”, “Наймичка”, “Кавказ”, “І мертвим, і живим...”, “Холодний яр”, “Як умру, то поховайте” (“Заповіт”) та ін. Усі свої поезії 1843 — 1845 рр. (крім поеми “Тризна”) він переписує в альбом, якому дає назву “Три літа”.
	1846р. створює балади “Лілея” і “Русалка”, а 1847р. (до арешту) — поему “Осика”. Тоді ж він задумує нове видання “Кобзаря”, куди мали увійти його твори 1843 — 1847 рр.
	Весною 1846р. у Києві Шевченко знайомиться з М. Костомаровим, М. Гулаком, М. Савичем, О. Марковичем та іншими членами таємного Кирило-Мефодіївського товариства (засноване в грудні 1845 — січні 1846 рр.) і вступає в цю організацію. Його твори періоду “Трьох літ” мали безперечний вплив на програмні документи товариства.

	У березні 1847р. товариство було розгромлене. Почалися арешти. Шевченка заарештували 5 квітня 1847р., а 17-го привезли до Петербурга й на час слідства ув'язнили в казематі III відділу.
Сторінка 7. у казематі
17 квітня поета привезли до Петербурга й ув’язнили в казематі ІІІ відділу, а згодом- у петропавлівській фортеці. Належність до Кирило- Мефодієвського братства не було доведено. Головним звинуваченням стали “крамольні” вірші.
Крім допитів були ще довгі дні й ночі в одиночній камері (майже півтора місяці). Там поет написав 13 віршів, пізніше об’єднаних у цикл “В казематі”.
Сторінка 8. На засланні (1847- 1857)
8 червня 1847 року . Шевченка привезли до Оренбурга, звідти до Орської кріпості, де він мав відбувати солдатську службу. В Орську він порушив царську заборону писати. Свої нові твори він потай записував до саморобних “захалявних” зошитків. Наприкінці 1849 — на початку 1850р. він переписав ці “невільницькі” поезії в саморобну книжечку, яка згодом дістала назву “Мала книжка”. В Орській кріпості поет написав 21 твір.
	У 1848р. на клопотання Шевченкових друзів його включили як художника до складу Аральської описової експедиції, очолюваної О. Бутаковим. З жовтня 1848р. до травня 1849р. експедиція зимувала на острові Кос-Арал.
	23 квітня 1850р. Шевченка заарештували за порушення царської заборони писати й малювати. Після слідства в Орській кріпості його перевели до Новопетровського укріплення на півострові Мангишлак, куди він прибув у середині жовтня 1850р.

	Сім років перебування в Новопетровському укріпленні — чи не найтяжчих у житті поета. Після смерті Миколи І (лютий 1855р.) друзі поета (Ф. Толстой та ін.) почали клопотатися про його звільнення.

	 Та тільки 1 травня 1857р. було дано офіційний дозвіл звільнити Шевченка з військової служби зі встановленням за ним нагляду і забороною жити в столицях. 2 серпня 1857р. Шевченко виїхав із Новопетровського укріплення, маючи намір поселитися в Петербурзі.

Сторінка 9. Останні роки життя
		У кінці березня 1858р. Шевченко приїхав до Петербурга. Літературно-мистецька громадськість столиці гаряче зустріла поета. В останні роки життя він бере діяльну участь у громадському житті, виступає на літературних вечорах, стає одним із фундаторів Літературного фонду, допомагає недільним школам на Україні (складає й видає для них “Букварь южнорусский”).

		Влітку 1859р. Шевченко відвідав Україну. Зустрівся в Кирилівці з братами й сестрою. Мав намір оселитися на Україні. Шукав ділянку, щоб збудувати хату. Та 13 липня біля с. Прохорівка його заарештували. Звільнили через місяць і запропонували виїхати до Петербурга.

	У ці роки Шевченко багато працював як художник, майже цілком присвятивши себе мистецтву офорта (1860р. Рада Академії мистецтв надала йому звання академіка гравірування).
	У січні 1860р. під назвою “Кобзар” вийшла збірка, яка складалася з 17 написаних до заслання поезій (з них тільки цикл “Давидові псалми” повністю опубліковано вперше).
	Заслання підірвало здоров'я Шевченка. На початку 1861р. він тяжко захворів і 10 березня помер. Незадовго до смерті написав останній вірш — “Чи не покинуть нам, небого”.
	Похований був на Смоленському кладовищі. Через два місяці, виконуючи заповіт поета, друзі перевезли його прах на Україну і поховали на Чернечій (тепер Тарасова) горі біля Канева.
      Свою Україну любіть.
      Любіть її… во врем'я люте,
      В остатню, тяжкую мінуту
      За неї Господа моліть!


title: Майстер - клас з квілінгу "В кого бджоли - у того й мед"

text:
Прилуцький Центр творчості дітей та юнацтва

Керівник
Чередніченко
Марина Григорівна

Майстер-клас з квілінгу

“В кого бджоли – у того й мед”.

Інструменти та матеріали
Виготовлення ромашки
Гілочки з квітами
Виготовлення листочків
Виготовлення бджілки
Соти


title: Мімоза. Торцювання

text:
Наближається всіма улюблене свято - Міжнародний день 8 Березня. Ми з дітьми вже приготували для мам і бабусь вітальну листівку. І хочемо своєю ідеєю поділитися з вами.
У цій роботі використано кілька видів техніки роботи з папером: елемент квілінгу - вісімка; аплікація - букви, листочки; торцювання - мімоза, рамочка.
Для роботи вам необхідні: кольоровий гофрований папір, ножиці, клей ПВА, стрижень від кулькової авторучки.
Зі смужок гофрованого паперу наріжте на око квадрати зі стороною приблизно 1 см.

Намалюйте на щільному папері або картоні гілочку мімози. Прикрасьте її квіточками у техніці торцювання.
http://www.maaam.ru/detskijsad/mimoza-podelki-iz-bumagi-torcevanie-kviling-aplikacija.html

Дякуємо, що скористалися ідеєю:


"Василь Стефаник. Життя і творчість"


title: Сентименталізм

text: (1716 - 1771)


Повернення із забуття...


title: "Сухомлинський"

text: 1918 - 1970


title: Трагічна доля Лесі Українки.

text:
Трагічна
доля
 Лесі Українки.
Лариса Петрівна Косач,

в одруженні — Квітка,
відома читачам як
Леся Українка.
Народилася Леся Українка
25 лютого 1871 року
у Новограді-Волинському.
Лесі пощастило з родиною.
Її батько – Петро Антонович Косач,
був освіченою прогресивною людиною,
який дуже любив літературу і живопис.
Леся найбільше вдалася в батька:
і вродою, і характером,
і звичками. Обидва вони
були однаково лагідні та
безмежно добрі, стримані,
терплячі, однаково
наділені виключною
силою волі. Вони обоє були
поблажливі в ставленні до
інших, але не до себе,
важко уявити, щоб вони
зробили щось таке, що
вважали за нечесне.
Лесина мати палко кохалася в мистецтві,
невтомно збирала його зразки: різні орнаменти, тканини, вишиванки, а також пісні, казки.
Мати Лесі Українки —
               Ольга Петрівна Косач,
відома на той час українська письменниця, друкувалася під прізвищем Олена Пчілка.
Вона мала величезний вплив   на доньку, сама вибрала їй високо зобов'язуючий
псевдонім — Українка.
У сім'ї виховувалось шестеро дітей, яких єднала
велика любов і дружба.
Завжди радісна та весела, Леся любила співати й дуже добре танцювала із братом “козака”. Коли їй виповнилося 5 років, батьки купили їй фортепіано. Вона не тільки успішно вчилась грати, а й сама бралася складати музичні твори. Любила Леся й серйозну роботу – господарчу. Вона завжди мала свій квітник і город, сама його обробляла й доглядала.
Зовсім маленької – в 6 років – навчилася шити і вишивати,
а згодом навіть взялася мережити батькові сорочку.
У віці восьми років
написала перший вірш.
Грамоти Леся навчилася дуже рано. Коли їй було
 4 роки, вона вже дуже добре володіла читанням.
Сердечна дружба єднає Ларису з її старшим братом Михайлом. За нерозлучність в сім'ї
їх називали спільним ім'ям «Мишолосіє», пізніше Ларису перезвали в сім'ї на Лесю.
Дуже рано почала Леся знайомитися з народною творчістю. Мати возила дітей до різних сіл та містечок. Там вони зачаровано слухали веснянки, які селяни співали бодай чи не всім селом. Діти, а особливо Леся, сприймали це все з великим захопленням.
Все починалося з дитячих ігор...
Дуже часто це було перевтілення в казкових, літературних та історичних персонажів, організація вистав — з музикою,
костюмами, декораціями.
Ставили навіть оперу «Коза-дереза».
Навесні 1882 року родина Косачів
перебралася на постійне проживання
до села Колодяжного.
Тут природа Полісся заполонила Лесю
і на якийсь час повністю її поглинула.
Варвара Василівна Дмитрук,
від якої Леся Українка
записувала пісні.
В цьому селі Леся, за допомогою свого брата Михайла, записала від різних людей дуже багато пісень.
Перед текстами кожної пісні наклеєна була стрічка нотного паперу з нотами мелодії тієї пісні.
До десяти років Леся росла і розвивалася,
як і всі діти. Та скоро сталося велике горе,
що потім невідступно, рік у рік, день у день аж тридцять два року,
до останнього подиху, переслідувало й тихенько її мучило.
Лікарі, нарешті, змогли визначити, що це — туберкульоз кістки.
На музичній кар’єрі Лесі був поставлений хрест. Після першої, складної, але украй невдалої, операції рука залишилася покаліченою.
У 1881 році вона несподівано важко захворіла. Її мучив нестерпимий біль в правій нозі. Спершу вирішили, що у неї гострий ревматизм, лікували ваннами, мазями, травами, але все було марно. Біль перейшов в руки.

Деякий час Леся навчалася в школі Олександра Мурашка в Києві, але через хворобу вона була змушена покинути навчання. Завдяки матері Леся здобула глибоку й різнобічну освіту. Письменниця знала більше десяти мов, вітчизняну та світову літературу, історію, філософію.
Про рівень її освіти може свідчити факт, що у 19-літньому віці написала для своїх сестер підручник «Стародавня історія східних народів».
У 1884-1891 роках Леся Українка
написала поезії для дітей, які об‘єднала в цикл “В дитячому крузі”.
Тут вміщено твори для
дошкільнят і молодших школярів.
Лесі в той час було 16 років.
З кінця 80-х років Леся Українка живе переважно у Києві,
стає душею молодіжного літературного гуртка «Плеяда».
Леся Українка з
 Маргаритою
Комаровою.
 Ольга Кобилянська
і Леся Українка.
На початку 1893 року
у Львові виходить перша збірка поезій
Лесі Українки —
"На крилах пісень".
У 1899 році там же вийшла друга Лесина збірка "Думи і мрії",

а у квітні 1902 року
в Чернівцях — книга поезій "Відгуки".
1892 року у Львові виходить
"Книга пісень" Генріха Гейне, де
Лесі Українці належали 92 переклади.
Через хворобу Лесі доводилось багато їздити по світу. Лікарі радили теплий клімат.
 Вона лікувалася в Криму і на Кавказі, у Німеччині
і Швейцарії,
в Італії та Єгипті.
 В червні 1897 року Леся їде на лікування до Ялти.
Там вона знайомиться
 з революціонером - романтиком
Сергієм Мержинським. Через хворобу на туберкульоз, він приїхав лікуватись
на курорт.
Саме в цьому місті
розцвіло її кохання.
1 9 0 1
Революційні події 1905 року вносять новий струмінь у творчість письменниці. Того року Леся Українка багато мандрує. У Тбілісі бачила калюжі крові на тротуарах, у Києві – вуличні бої, у Петербурзі була свідком страйку, маніфестацій.
Після поразки революції Леся Українка звертається до соціальної і політичної сатири, співробітничає в журналі “Шершень”,
її вірші “Пан політик”, “Пан народовець” —
це критика ліберальної буржуазії, лжедрузів народу.
…Вона любила його, цього молодого гарного чоловіка.
Її почуття стало відповіддю на його любов. Їй було байдуже, що Климент молодший від неї на
9 років. Вона навчилася стоїчно сприймати непорозуміння з боку рідних і не пригнічувати своїх почуттів.
Вона його любила.
Її душу переповнювало тепло й бажання бути йому потрібною, і вона готова була піклуватися про нього, скільки мала сили.
Складно говорити про особисте життя письменниці. Коли вона одружилася з Климентом Квіткою,
7 серпня 1907 року, їй було вже 37 років.
 21 серпня 1907 року вони разом вирушають
до Криму, щоб лікувати Кльоню, його стан погіршився: відкрилася горлова кровотеча (хворів теж на туберкульоз).
Подружжя обрало Ялту
для тривалого проживання. Квітка працював у суді. Прекрасно грав на роялі, чудово знав музику. Вони внутрішньо добре розуміли один одного. Їх поєднувало щось глибоке, духовне.
Леся фактично врятувала чоловіка, наполігши терміново їхати до Криму. Теплий клімат і активне лікування допомогло — кровохаркання у нього зникло.
В останнє десятиліття у творчості Лесі Українки переважає драматургія.
За порівняно короткий час було написано понад двадцять драматичних творів,
які відкрили нову сторінку в історії театральної культури.
Останні роки Леся Українка жила в Грузії та Єгипті. Невблаганно прогресувала хвороба, туберкульоз знаходять вже в легенях, а потім він перекидається ще на нирки. Перемагаючи тяжкі страждання, вона знаходила силу працювати. На Кавказі вона все частіше згадувала волинське дитинство, перед нею поставали картини задумливої поліської краси. Так виникла “Лісова пісня ”, яка була написана за кілька днів тяжкохворою поетесою.
1 серпня 1913 року в невеличкому грузинському містечку Сурамі відходила у вічність
Леся Українка - великий поет України і жінка з трагічною долею.
Лесю Українку
поховали в Києві на Байковому кладовищі поряд із могилою батька та брата. Згідно з волею покійниці, на цвинтарі
не було урочистостей.
Попереду процесії несли тільки хрест.
Нести труну на руках, співати і виголошувати промови поліція не дозволила.
     «Я в серці маю те,
                   що не вмирає…»
Презентацию
«Трагічна доля Лесі Українки»
составила Тагирова Светлана –
tagirova.dv-com.net
Презентация опубликована на сайте  -   viki.rdf.ru
Интернет-ресурсы:
wikipedia.org
biblos.org.ua
myslenedrevo.com.ua


Тарас Григорович Шевченко 1814 - 1861


title: Тарас Шевченко - Життя та творчість письменника

text:
http://images.yandex.ua
kobzar3.narod.ru
oblrada.ck.ua
istyna.pp.ua
poiradar.com.ua
incognita.day.kiev.ua
bse.sci-lib.com
blog.i.ua
journal.osnova.com.ua
gazeta.lv
bookbox.com.ua
ukrkolo.com
ukrkolo.com
wikipedia.org
poltora-bobra.livejournal.com
liveinternet.ru
uk.wikipedia.org
http://lutsk.ua-katalog.info/news/2010-03-05-56974.html
uk.wikipedia.org
pedagogic.ru
spivanochka.narod.ru
nbukids.wordpress.com
museum-gallery.org
school.xvatit.com
jackhealth.com
liveinternet.ru
stihi.ru
poltava.pl.ua


title: Ольга Павленко – письменниця Уманщини

text:
Ольга Павленко – письменниця Уманщини
Ольга Павленко – письменниця Уманщини, публіцист, Член Національної Спілки письменників України.
Важ-ливий літера-турний доро-бок
Нова книжка Ольги Павленко-своєрідне продовже-ння “Мальв на причілку”.
АБЕТКА-ЯРМАРОК
ВМІЙ ВГАМУВАТИСЯ
Найбільше мене   вразило…
Мені сподобалось…
Тепер я знаю…

позитивно
 негативно
Домашня робота
1 група – підготувати ілюстрації до прочитаних творів, які найбільше сподобались.
Домашня робота

1 група – підготувати ілюстрації до прочитаних творів, які найбільше сподобались.
2 група – підготувати кросворд за життєвим і творчим шляхом Ольги Павленко.
3 група – спробувати скласти власну поетичну абетку


title: Тарас Григорович Шевченко

text:
Тарас ГригоровичШевченко 1814 - 1861
Народився поет у селі Моринцях Звенигородського повіту в сім'ї селянина-кріпака
Т.Г.Шевченко. Селянське подвір’я. 1845 р.
Через два роки родина переїхала до села Кирилівка
Перші скупі знання отримав з церковнослов'янських релігійних книг у школі сільського дяка, а разом з тим і суворі знущання вчителя

У 9 років малий Тарас залишився без матері. В 11 років він став круглим сиротою.
Після батькової смерті почалися поневіряння хлопця по чужих людях.
Т.Г.Шевченко. Моринці
Змалку в обдарованій дитині прокинувся талант художника. Вугіллям, крейдою чи олівцем він малював скрізь, де тільки міг: на стінах, на дверях, на папері…
Був він за “школяра-попихача”, тобто наймита.
Після декількох років поневірянь він стає слугою пана П.Енгельгардта, його козачком.
Скориставшись відсутністю папа і пані, Тарас засвітивши свічку став перемальовувати портрет козака Платова, на чому був спійманий і жорстоко побитий.
Проте пан захотів мати свого художника і віддав “козачка” на науку до живописця В.Ширяєва. Стверджують, що саме тоді Тарас почав складати свої перші поезії.
Т.Г.Шевченко. Видубецький монастир у Києві. 1844 р.
За 2500 карбованців друзі Шевченка, відомі художники – І.Сошенко, К.Брюллов, В.Жуковський,  викупляють з кріпацтва, розігравши в лотерею портрет В.Жуковського, написаний К.Брюлловим.
Неабияку роль у становленні художника відіграла Петербурзька Академія мистецтв, де Тарас Григорович здобув освіту, і ще більше зблизився з майстрами пензля, став відомим художником.
Т.Г.Шевченко. Петербург.
Т.Г.Шевченко. Автопортрет
Г.Мелехов.  Молодий Тарас Шевченко у художника К.П.Брюллова
Т.Г.Шевченко. Катерина
Т.Г.Шевченко. Циганка –ворожка
Т.Г.Шевченко. Кріпацька сім’я
Авторські
замальовки
до поеми “Катерина”
Т.Г.Шевченко. Київський костьол
Т.Г.Шевченко. Автопортрет  із свічкою
У 1840 році побачила світ книжка поезій Шевченка “Кобзар”, за яку прозвали поета в народі незламним Кобзарем
Т.Г.Шевченко. Автопортрет
У квітні 1847 року за участь у таємній політичній організації – Кирило-Мефодіївському товаристві – Т.Шевченка заарештовано і заслано  рядовим солдатом у далекі оренбурзькі степи із забороною писати і малювати.
За 10 років неволі він написав поезії, що ввійшли до “захалявних книжечок” і створив понад 400 малюнків
Т.Г.Шевченко. Однодумці і автор

Т.Г.Шевченко. Жебраки і автор

На півострові Мангишлак, у колишньому Новопетрівському укріпленні, знаходиться сад, закладений поетом. Засланий царем Миколою І до безводного казахського степу, Тарас Григорович сім років трудився над тим, щоб серед пісків виплекати оазис…
Мешканці півострова дбайливо доглядають вирощений ним сад…
Т.Г.Шевченко. Казахський хлопчик що грається з кішкою
Т.Г.Шевченко.
Церква Богдана у Суботові
Т.Г.Шевченко.  Богданові руїни у Суботові
1861 рік – найкращий дарунок Т.Г.Шевченка для дітей – “Букварь южнорусский”.
Тираж – 10 000 примірників, ціна – 3 копійки, обсяг підручника – 24 сторінки.
Шевченко-художник і Шевченко-поет йшли поруч тернистими стежками життя
“Заповіт”
10 березня 1861 року поета нестало.
Похований він був на Смоленському кладовищі у Санкт-Петербурзі.
У травні того ж року прах Шевченка перевезено на Україну і поховано на Чернечій горі  біля Канева.


Т.Г.Шевченко та кохання


title: "Василь Семенович Стефаник"

text:
Василь Семенович Стефаник
“Ліриці його, - писав І.Франко, - чужий будь-який сентименталізм, вона не проголошується словами, вигуками чи тирадами, а повиває всю розповідь, всі постаті, ніби рожевим серпанком”.

“Персонажі Стефаника сповнені такого живого, захоплюючого страждання, перед яким неможливо лишитися спокійним”.  (Леся Українка)
14 травня 1871 року в селі Русів (Івано-Франківська обл.) у родині Семена та Оксани народився син Василь…
Батько письменника - Семен Стефаник (1846-1920)
Хата, де народився василь Стефаник
Батьківщина Василя Стефаника
Навчання
Трьохлітня школа в
с. Русові
Коломийська гімназія
“Покутська трійця”
Лесь Мартович
Марко черемшина
Василь Стефаник
Першою публікацією В.Стефаника стала стаття в журналі “Народ” – “Жолудки наших робітних людей і читальні”, підписана псевдонімом Василь Семенів.
Перші твори “Виводили з села”, “Стратився”, “Лист” та ін. були надруковані в газеті “Правда” 1897 року.
Перша друкована збірка “Синя книжечка” вийшла 1899 року.
1900 року з'являється друга збірка новел “Камінний хрест”.
1901 року – третя збірка новел “Дорога”.
1905 року – четверта збірка новел “Моє слово”.
З 1916 по 1933 рр. – другий період творчості Василя Стефаника.
У творах цього періоду розробляв три теми: трагедію селян під час війни,
мораль і моральність у роки війни та галицьке стрілецтво і його місце в історії України.

В літературі український експресіонізм започаткував Василь Стефаник. Класичний експресіонізм утвердив Осип Турянський повістю «Поза межами болю».  Експресіоністичною є проза Миколи Хвильового (зокрема твір "Я (Романтика)"), Івана Дніпровського, Юрія Липи, Тодося Осьмачки.


«Він більше працював, ніж жив» (до 150-річчя з Дня народження Б. Грінченка)


Сухомлинський "Красиві слова і красиве діло"


Тарас Шевченко - художник


ВЕСЕЛІ ТА ЖАРТІВЛИВІ ВІРШІ ДЛЯ ДІТЕЙ


Проблема морального вибору людини та розуміння нею життєвих цінностей у поемі «Давня казка » Лесі Українки


Сучасний український письменник


Тарас Шевченко