title: "Ліна Василівна Костенко"

text:
Ліна Василівна Костенко
(1930)

І все на світі треба пережити, бо кожен фініш — це по суті старт. І наперед не треба ворожити, і за минулим плакати не варт…
Ліна Костенко

Народилася 19 березня 1930 р. у м. Ржищеві на Київщині. Батьки майбутньої поетеси вчителювали й з ранніх літ прищеплювали дитині високі моральні, етичні та естетичні смаки. На все життя Ліна перед собою мала приклад батька — Василя Костенка, поліглота-самородка (він знав 12 мов), педагога від Бога. У 1936 р. родина переїхала до Києва, де Ліна закінчила школу на Куренівці і ще школяркою почала відвідувати літературну студію при журналі «Дніпро».
Одного страшного дня було заарештовано батька та забрано від сім'ї на цілих десять років. Маленька Ліна тоді ще й не уявляла, що таке бути дочкою «ворога народу», вона просто не могла змиритися в душі, за що і чому її такого доброго, розумного, інтелігентного татка так безцеремонно й брутально принизили, відірвали від неї і від матері.

У повоєнні роки Ліна почала відвідувати літературну студію при Спілці письменників України.
У 1946 р. були опубліковані перші вірші Ліни. Дівчина вступила до Київського педагогічного інституту ім. М. Горького (тепер педагогічний університет ім. М. Драгоманова), але залишила його і поїхала навчатися в Московський літературний інститут ім. М. Горького.
Ліна Костенко закінчила інститут у 1956 р., а наступного року вийшла перша книжка її поезій «Проміння землі». Друга збірка «Вітрила» була опублікована в 1958 р., згодом — збірка «Мандрівки серця» (1961 р.).
Творчість поетесиЗбірка «Зоряний інтеграл» !!!
     1963 р. знімають із друку книжку віршів «Зоряний інтеграл», а книжку «Княжа гора» зняли з верстки.
     Вірші Л. Костенко публікують журнали в Чехословаччині, газети в Польщі, і лише зрідка — в Україні.
     Як правило,  твори розповсюджуються «самвидавом».

За роман у віршах «Маруся Чурай» та збірку «Неповторність» поетеса отримала Державну премію України імені Т. Г. Шевченка. У 1989 р. побачила світ збірка «Вибране».
За книжку «Інкрустації» Ліні Костенко 1994 р. присуджено премію Франческа Петрарки. У 1999 р. був написаний історичний роман у віршах «Берестечко» й окремою брошурою видана лекція «Гуманітарна аура нації, або «Дефект головного дзеркала».У 2000 р. Ліна Костенко стала першим лауреатом Міжнародної літературно-мистецької премії ім. Олени Теліги. Також її було нагороджено Почесною відзнакою Президента України (1992) і Орденом князя Ярослава Мудрого V ступеня у березні 2000 року.
Основні мотиви та теми творчості:
утвердження нерозривного зв’язку поколінь, особистої відповідальності кожної людини за майбутнє;
роздуми про сутність поезії, роль Слова в житті народу;
оспівування краси рідної землі;
тема кохання;
проблема деградації, змізернення людської душі.

Творчість поетеси
1957– перша збірка  «Проміння землі»
1958 -  збірка «Вітрила»
1961 - збірка «Мандрівки серця»
1963 – книжка «Сонячний інтеграл»
1972 – книжка «Княжа гора»
1977- збірка «Над берегами вічної ріки»
1979 – історичний роман у віршах «Маруся Чурай»
1980 - збірка «Неповторність»
1987 - збірка «Сад нетанучих скульптур»
1987 - збірка віршів для дітей «Бузиновий цар»
1989 – збірка «Вибране»
«Записки українського самашедшого»
«Взяв я до рук роман Ліни Костенко ”Записки українського самашедшого”. Ідеться в ньому не про поета, не про художника чи якогось іншого митця, а про звичайного собі… програміста. ”Ба, скрізь нові життєві форми”, як писав колись Микола Холодний, — от і Ліна Костенко, мабуть вирішила не відставати від епохи й осучаснити свого героя. От тільки щось дивне вийшло у неї з цим героєм-програмістом — не пише він програми на С++, на Паскалі чи бодай на якому-небудь Бейсику, не тішить своїми творіннями геймерів, блогерів та інших юзерів. А що ж він робить? А от що: прочитує всі газети, які може роздобути, потім дивиться всі новини, які є в телевізорі, а далі хапається за голову і кричить: ой боже, що ж це коїться! ”Батальйон наших миротворців вилетів у Сьєрра-Леоне… Дружину Гонгадзе нарешті допустили до опізнання ”таращанського тіла”, але воно не надається до опізнання. На орбітальній станції ”Мир” нештатна ситуація — станція кружляє навколо Землі безконтрольно. Росія вперше визнала, що Валленберг був жертвою політичних репресій…” — і такі пасажі подибуються практично на кожній сторінці», — Леонід Кононович, письменник, перекладач.

Уже в ранніх віршах Ліни Костенко владарювали глибокі філософські підтексти, що й досі змушують замислитись над не сказаним безпосередньо, але легко вгадуваним. Дебютувавши трохи раніше за «шістдесятників», вона стала їхньою «предтечею», однією з тих, хто повертав поетичному слову естетичну повноцінність, хто рішуче ламав звичні художні критерії. Вихід книжки .«Над берегами вічної ріки» став справжньою літературною сенсацією. І не тільки тому, що нею Ліна Костенко поверталася в поезію: читач відчував справжню тугу за книжками, в яких проступає абсолютно незалежне художнє мислення без авторових оглядань на цензорів і редакторів.

Страшні слова, коли вони мовчать,
коли вони зненацька причаїлись,
коли не знаєш, з чого їх почать,
бо всі слова були уже чиїмись.

Хтось ними плакав, мучивсь, болів,
із них почав і ними ж і завершив.
Людей мільярди і мільярди слів,
а ти їх маєш вимовити вперше!

Все повторялось: і краса, й потворність.
Усе було: асфальти й спориші.
Поезія - це завжди неповторність,
якийсь безсмертний дотик до душі.

Гете сказав, що жінка-поет не здатна писати про речі, які вимагають аналізу, зусилля розуму. Жіноча область творчості — це почуття. Ліні Костенко вдається усе. Вона говорить про серйозне, важливе, вічне, аналізує, робить висновки, розмірковує — і все це пропускає через своє чутливе серце. Уся її творчість по-чоловічому поміркована, мудра і по-жіночому пристрасна.
Але якою б сильною не була любов, лірична героїня Ліни Костенко нізащо не згодиться стати рабою почуття. Ліричні героїні Ліни Костенко кохають ніжно, віддано, але це прекрасне почуття не затьмарює їм світу, не відбирає розуму, не робить слухняними і покірливими. Воно може принести сльози чи щасливу посмішку, горе чи радість, але ніколи не зможе примусити людину забути, хто вона є і яке її призначення на землі.
  Спини мене отямся і отям
така любов буває раз в ніколи
вона ж промчить над зламаним життям
за нею ж будуть бігти видноколи
вона ж порве нам спокій до струни
вона ж слова поспалює вустами
спини мене спини і схамени
ще поки можу думати востаннє
ще поки можу але вже не можу
настала черга й на мою зорю
чи біля тебе душу відморожу
чи біля тебе полум’ям згорю
«Маруся Чурай»
Роман Ліни Костенко «Маруся Чурай» є видатним явищем в українській художньо-історичній романістиці. У ньому зображено не тільки особисте життя героїні, а й соціально-політичні перипетії суспільного життя України XVII ст., очевидцем яких є легендарна Марія Чурай. Роман виховує в читача почуття любові до свого народу. В ньому втілено болі і страждання всього суспільства. Образ Марусі Чурай виступає в єдності з образом України.
Риси індивідуального стилю письменниці:
неоромантизм;
неокласицизм;
імпресіонізм;
глибока емоційність;
ліризм;
філософська заглибленість.
“Поїдьте туди, де вмерла Україна”
Кінотеатр у Чорнобилі – прообраз музею етнографії північного Полісся:
зібрано 110 тисяч одиниць
   архівних наукових  документів та  50 тисяч  фотонегативів;
записано 1600 годин аудіоматеріалу та
   350 годин відеоматеріалів
У Чорнобильській
зоні
Любов до України
     Доборолися, добалакалися, досварилися, аж гримить.Україно, чи ти була колись незалежною, хоч на митьВід кайданів, що волю сковують?Від копит, що у душу б'ють?Він чужих, що тебе скуповують? І своїх, що тебе продають?
                         ***
     Прости мені, мій змучений народе, що я мовчу. Дозволь мені мовчать! Бо ж сієш, сієш, а воно не сходе, І тільки змії кубляться й сичать. Всі проти всіх, усі ні з ким не згодні.Злість рухає людьми, але у бік безодні....

Вічна парадигма історії: за свободу борються одні, а до влади приходять інші. І тоді настає лукава, найпідступніша форма несвободи, одягнута в національну символіку, зацитькала національним пафосом, вдекорована атрибутами демократії.
Сьогодні у Штатах День пам’яті всіх полеглих у всіх війнах за Америку. Всіх полеглих у всіх війнах! Ставлять прапорці на могилах, моляться. Нашим би діячам повчитися, чий мозок залубнів у формаліні радянської ідеології. Вони не здатні вшанувати всіх полеглих. Вони вибірково — хто правильно поліг, хто неправильно. Хто за ту Україну, а хто не за ту.
Десять років державі, стільки депутатів і партій, патріотів і лідерів, а ні засад, ні цінностей, ні ідеології. Я не знаю, це якийсь диявольський план чи просто так вийшло?
Настала якась собача старість ідей. Ніхто нічого не хоче. Ніхто ні за що не бореться. Тільки наші політики за владу над нами.

Важко любити розумну жінку. Завжди боїшся впасти в її очах. Жінка втрачає на інтелекті, лише коли закохана. Так що бажано стабільно підтримувати в ній цей стан.
Ліна Костенко


М.Г. Тютюнника «Наказ Верховного Головнокомандувача»

    Война – дело не женское. Участие женщин в войне за последнее столетие, причём не только в качестве медицинского персонала, но и с оружием в руках, стало реальностью.
     Женщины, женщины, женщины... На заводах, в госпиталях, на транспорте, в поле. Уже в первые дни войны они заменили ушедших на фронт мужей.
     Советские женщины в тылу стали боевым резервом действующей армии.
     У войны не женское лицо. Ведь всегда и во все времена понятия: война и женщина - несовместимы. Но жестокая необходимость толкала их на этот шаг, желание самой защищать Отечество от врага, что посягал на её дом и её семью.


ЛЕОНІД ГЛІБОВ - «ЩУКА»


Леся Українка «Лісова пісня»


Ліна Костенко


Микола Куліш - Комедія «Мина Мазайло» і її сатиричний характер


І. КОТЛЯРЕВСЬКИЙ «ЕНЕЇДА» ТА «ЕНЕЇДА» ВЕРГІЛІЯ (ЗІСТАВЛЕННЯ ТВОРУ З ГЕНЕТИЧНИМ ДЖЕРЕЛОМ)


title: Л. Воронинa «Прибулець з Країни нямликів»

text:
Мультимедійна презентація уроку

Тема. Урок позакласного читання. 5 клас. Презентація книжки Лесі Ворониної «Прибулець з Країни нямликів».
Мета уроку:
навчальна: ознайомити учнів із книжкою Л. Ворониної «Прибулець з Країни нямликів», зацікавити їх творчістю сучасної української письменниці ; прилучити до читання новочасної літератури;
розвивальна: розвивати уяву, креативне мислення, уміння висловлювати власну думку, практично застосовувати набуті знання; розширювати пізнавальні інтереси школярів; сформувати внутрішню потребу дослідити свій родовід;
виховна: виховувати в учнів любов до книжки; на прикладі літературних персонажів презентованого твору плекати доброту , любов, доброзичливе ставлення один до одного.

Епіграф уроку:
 У добрість вірю. Птахом  доліта…
                                                                                Хай здалеку, а мчить на допомогу.
                                                                                Я знаю: світ врятує доброта…
                                                                                А. Бортняк
Власні сподівання щодо уроку.
        « Дерево очікувань»
Я хочу дізнатися…
Мені цікаво було б зрозуміти…
Для мене важливо переконатися…
  Сьогодні ми з вами маємо щасливу нагоду навіч познайомитися з … Лесею Ворониною.
Повідомлення учнів – «біографів» та учнів – «літературознавців» про життєвий і творчий шлях письменниці.
  Випереджувальне завдання. Інсценізація. «Дівчинка вже доїдала останню ложку манної каші, коли несподівано над краєм столу з’явилася розкудлана голівка Буцика, який спритно … почав поїдати манну кашу…»
-  Любі наші діточки, припиняйте балачки! Надійшов чудовий час, гей, хутчій біжіть до нас!.. - Кому належать ці слова? (Гра «Хто відгадає?»).
  Приклад того, як бути уважним до людей, берегти й дбати один про одного, нам показують Олянка та нямлик Юліан…
  У музеї архітектури та народного побуту Олянка та її брат Дмитрик  зустрічаються з козаком Петром Мамаєм.
Група «ілюстраторів» презентують малюнки до твору.
  Група «критиків» озвучує уривки з відгуків дітей про книжку «Прибулець з Країни нямликів».
  «Мені найбільше сподобалась Олянка. Хотіла б,  щоб у мене  була  така подружка…» (Віка Перевозник), «У книжці Лесі Ворониної «Прибулець з Країни нямликів» я хотів би  побачити портрет  Лесі Ворониної з її подружкою Гавою»(Юнчик Владислав), «Прочитавши  книгу Лесі Ворониної, я дослідила свій родовід по маминій та батьковій лінії. Це так цікаво!» (Стасюк Ангеліна), «Скільки нового я дізнався про письменницю та її творчість! Хочу прочитати якнайбільше її книжок!» (Тристан Владислав).

                     Підсумок.
? На яких моральних чеснотах акцентує авторка повісті «Прибулець з Країни нямликів»?
? Чим духовно збагатив нас опрацьований твір?
             Завдання додому.
Скласти кросворд за книжкою Лесі Ворониної «Прибулець з Країни нямликів» або написати твір на одну з тем: «Чи хочу я бути схожим на Олянку»,  «Доброта врятує світ».

   Спілкування з письменницею.
   Квіти улюбленій письменниці.


title: Ми ще повернемось

text:
… Ми ще повернемось,обов’язково повернемось,бодай – ногами вперед, але: не мертві, але: не переможені,але: безсмертні,                                В.Стус
Народився            Василь Семенович Стус 6 січня 1938 року в селі Роханівка Гайсинського району на Вінничині
Зліва направо:     батько Семен Дем’янович, мати – Їлина Яківна,        Василь Стус
        Василь Стус з сестрою Марією
Випуск  українського відділу історико-філологічного факультету Донецького педінституту, 1959 рік
Під час служби в армії, м. Чебаркуль, 1961 р.
Літературна студія “Обрій”, м.Донецьк, 1962 р; зліва направо: Микола Колісник, Василь Стус, Петро Бондарчук, Андрій Клоччя, Володимир Міщенко, Олег Орач
З двома Іванами (Гелем та Світличним)
У батьківській хаті, м. Донецьк, 1966 р.; зліва направо: Василь Захарченко, Василь Стус, Анатолій Лазоренко, Олег Орач, Василь Голобородько, Володимир Міщенко
7-го вересня 1972 року поет був заарештований і засуджений до 5-ти років позбавлення волі у виправно-трудовій колонії суворого режиму і 3-х років заслання
Фрагмент листа Василя Стуса до молодого літератора Олеся Ангелюка
 З дружиною Валентиною та сином Дмитром у червні 1978 р. в м. Донецьку, куди Василь Стус приїздив із колимського заслання на поховання батька
Поет був заарештований вдруге і вже 2-го жовтня 1980 року був засуджений до 10-ти років позбавлення волі в колонії особливого режиму, 5-ти років заслання по тому і визнання особливо небезпечним рецидивістом
Василь Стус занотував сам про умови перебування в колонії:
  “Таких жахливих умов, як тут, люди не пам’ятають ні з Мордовії, ні на чорних зонах, ні із Соловки. Одне слово, режим, запропонований у Кучині, сягає поліцейського апогею. Будь-яка апеляція до верховної ради залишається без відповіді, бо найчастіше загрожує кара. Буквально за півроку в мене тричі забирали побачення, чи не через місяць – так званий “ларьок”, підряд три тижні відсидів у ізоляторі. Здається, ніде не було такого, щоб за голодівку забирали побачення… Мене двічі карали за голодівку”.

Могила  Василя Стуса на цвинтарі
с. Копально(Пермська обл.). Рушник, пов’язала  дружина небіжчика
4-го вересня 1985 року у карцері, під час “сухої” голодівки мужнє серце Василя Семеновича Стуса зупинилося
На байковому кладовищі
Народе мій, до тебе ще я верну,Як в смерті обернуся до життяСвоїм стражденним і незлим обличчям .Як син, тобі доземно уклонюсьІ чесно гляну в чесні твої вічіІ в смерті з рідним краєм поріднюсь.


Севастопольська спеціалізована школа  І-ІІІ ступенів №3 з поглибленим вивченням англійської мовиСевастопольської міської ради
Хай знає світ про нашу Лесю

Леся Українка(Лариса Петрівна Косач-Квітка)(1871-1913)
Українська письменниця, яка писала у найрізноманітніших жанрах: поезії, ліриці, епосі, драмі,
      прозі, публіцистиці.
Працювала в ділянці фольклористики (220 народних мелодій записано з її голосу) і брала активну участь в українському
національному русі.
У граніті, бронзі, у  кінематографі...
Музеї Лесі Українки
Вулиці(Луцьк,Москва,Тбілісі,Батумі,Іркутськ, Мінськ,Ялта,Сімферополь,Ковель,Львів,
Прип`ять, Чернівці,Горлівка:у Києві)
Пам`ятники Лесі Українки
Університет імені Лесі Українки
Премія імені Лесі Українки
Бібліотека імені Лесі Українки
Театри
Кігнематограф
Монети
Марки
Купюри
Музеї
Музей у Києві
Музей у Колодяжному
Музей у Новограді-Волинському
Музей у Сурамі
Музей родини Косачів
Музей у Ялті

Музей у Ялті
(1993 р.)
Музей у селі Колодяжному(1949 р.)
“ Лесин білий будиночок”.
Тут вона написала близько 80 літературних творів, серед яких “Сафо”, “Русалка”, “Конвалія”,
“Співець”, ін.

Пам’ятники
 Луцьк
(1977р.)
Cкульптори: М.Обезюк, А.Німенко
Архітектори: В.Жигулін,С.Кілессо
 Київ
( 1973р)
Скульптор - Г.Н. Кальченко
Архітектор - А.Ф.Ігнащенко
Балаклава
(2004р.)
Скульптор - В.Суханов
Клівленд (США)
 1961 р.
ІТАЛІЯ. САН-РЕМО23 травня 1997 відбулося урочисте відкриття меморіальної дошки в м.Сан-Ремо на віллі Адріано (раніше початок 19 ст. вілла мала назву Наталі)
Власник вілли показав кімнату, де жила Леся Українка – в якій вона написала пророчі слова про відродження України – її “великом Рисорджименто”,а
М. Моротті – доклад на тему: “Сан-Ремо в житті Лесі Українки”

Волинський державний університет імені Лесі Українки
Гордістю ВДУ є музей Лесі Українки.
У чималій залі розміщено понад тисячу рідкісних експонатів, зібраних не одним поколінням викладачів і студентів.
Премія
Літературну премію імені Лесі Українки заснував уряд Української РСР, коли 1971 року відзначали 100-річчя від дня народження Лесі Українки.  Премією щорічно відзначається кращий глибокоідейний та високохудожній твір (твори) для дітей.

Публічна бібліотека ім. Лесі Українки(м. Київ)
Площа приміщення бібліотеки - 2,9 тис.кв.м.
Книжковий фонд - 253,5тис. примірників.
Щорічно обслуговує біля 25 тис. користувачів
Кількість відвідувань за рік - близько 100 тисяч
Кількість книговидач за рік - 446,8 тис. документів

                                 ТЕАТРИу Києві - Національний академічний театр російської драми (український російськомовний театр в Києві, що займає приміщення колишнього театру Бергоньє на вулиці Богдана Хмельницького, 5) у Дніпродзержинську - музично-драматичний театр.
Кінематограф
М. Мащенко “Іду до тебе” (1972 р.) за сценарієм І. Драча.
Науково-популярні картини:
“Леся Українка” (1957 р.), “Леся Українка” (1969 р.).”Леся Українка”(2008р.Р.Віктюка про останні роки життя)
Документальна стрічка:
“Леся Українка”(1971р.).
Екранізація творів:
В. Івченко “Лісова пісня” (1961 р.),
Ю. Іллєнко “Лісова пісня. Мавка” (1980 р.),
В. Левін “Спокуса Дон Жуана” (1985 р.);
“Оргія” – телевізійна вистава.

Монети
Присвячені 125-річчю від дня народження Лесі Українки (Лариси Петрівни Косач) - видатної української поетеси і громадської діячки.

КУПЮРА
Марки


title: Надійка Гербіш

text:
Життєпис
Народилася  Надійка Гербіш 12 грудня 1987 року в Збаражі, що на Тернопільщині, у родині вчителів. Росла в Тернополі, де закінчила класичну гімназію, гуманітарний ліцей при Тернопільському експериментальному інституті педагогічної освіти. Згодом навчалася в Києві, а в 2010-му році отримала диплом Київського національного лінгвістичного університету за спеціальністю «Англійська мова та література».
Перекладацька діяльність
Усними перекладами займалася з тринадцяти років. Перший перекладацький досвід здобула в американській місіонерській групі «Helping Hands». У 16 почала дописувати в місцеві та всеукраїнські газети та журнали, а з 17-ти років працювала журналісткою в регіональному журналі. Працювала журналісткою в обласній газеті, перекладачкою, телеведучою, прес-секретарем, фотографом, головним редактором видавництва «Ездра».
Літературна діяльність
Літературну діяльність розпочала у 2011 році, коли вийшла повість «Художниця». Письменниця набула широкого розголосу  у пресі після виходу у світ книг «Теплі історії до шоколаду» та «Теплі історії до кави».
На європейському християнському форумі видавців Marketsquare Europe, що відбувся у Будапешті в жовтні 2012 року,  книга «Теплі історії до кави» здобула нагороду «2012 European Christian Book of the Year». Також ця книжка здобула перше місце в рейтингу «Топ-20» мережі книгарень «Є».

2013 року стала однією з переможниць конкурсу «Жінка року» від «РІА плюс»
У 2008-му році стала членом Національної спілки журналістів України.
3 2015 є почесним членом журі літературного конкурс ім. Джона Буньяна, разом с такими письменниками як  Юрій Вавринюк та Богдан Галюк.
Сімейне життя
 «У 18 почалося доросле життя – вийшла заміж, переїхала в інше місто, почала сама вести господарство, переклала першу книжку для «БрайтБукс» і започаткувала декілька соціальних програм для молоді в навчальних закладах міста й при церкві”; “Чоловік, до речі, майже на сім років старший – як і мріяла моя мама”; “21-й рік мого життя був супер-сімейним. 10 місяців ми працювали з чоловіком удома, бачилися 24 години на добу й нам це нітрохи не набридло. Я почувалася такою жінкою-жінкою, а ще закінчила бакалаврат, поступила на спеціалітет на бюджетне навчання. Стала власкором «Комсомолки» і відмовилася від посади головного редактора районки на користь сім’ї».
А ще – дуже важливе у сімейних стосунках – це мати почуття гумору . Нам з чоловіком це дуже допомагає. Втім, наразі я можу впевнено сказати, що сім'я для мене — найпріоритетніша річ у житті.
- Вийти заміж — для мене було дуже нелегким рішенням. У мене була така дивна дитяча мрія: народити самій, виховувати самій дитину і бути незалежною від чоловіків. Але коли заміж йшла, вже знала - це назавжди, поки смерть не розлучить нас. На початках були думки: чи не поспішила я, чи я прийняла правильне рішення... І зараз мені доводиться спілкуватися дуже з різними чудовими чоловіками. І я об’єктивно розумію, що у світі є набагато більше кращих за мене жінок і кращих чоловіків за мого чоловіка. Можливо, вони насправді не ідеальні, але для когось – найрідніші. Так, як для мене мій чоловік. Я вже знаю, як пахне справжнє кохання… Тому можу відрізнити захопленість від істинної любові. Я вмію зосереджуватися на своєму чоловікові. Я впевнена у його вірності, вірна йому та маю від нього прекрасну доньку».

Роль дідуся в житті письменниці
 “На моє життя найбільший вплив мали три мужчини – мій дєд, мій пастор Петро Сельський і мій коханий чоловік, який займався «моїм вихованням» з того часу, як мені було 15”; “Дєд навчив мене водити машину, коли мені було років 11-12. Але я досі не маю водійських прав”; “Дідусь вчив мене стріляти з гвинтівки з років шести-семи. Я ніколи не грала в більярд, але моя улюблена розвага досі – стрілянина в тирі”; “Пам’ятаю, як він плакав, коли я сильно хворіла, і як радів, коли знову ставала на ноги й переставала кахикати. А ще - як він зав’язував мене в пухову хустку, але так, щоби вузлик був збоку й мені не заважав, і як розповідав усілякі смішні історії, і як їв багато цибулі зі мною за компанію”. Він мені розповідав багато історій про армію, про свою службу. І це, певно, досі якось перегукується з моїм життям. Бо я була для нього в певному роді – салагою.»

Надійка Гербіш для дітей
«Я почала писати для дітей чи не раніше, ніж для дорослих, але насправді захопилася цим, уже будучи вагітною. Саме в той період почали виходити мої дитячі книжки».
Перемога в конкурсі «Різдвяне диво» 2009-го в номінації «Мала проза (твори для дітей 5–8 років)» стала початком активної творчості на ниві української дитячої літератури. Перша книжка в цій сфері – «Помаранчевий дарунок» про життя Мишенятка – вийшла взимку 2013 року. Крім того, Н. Гербіш створила програму лекцій для підлітків «Навчіть мене мріяти», яку вже декілька років реалізовують у навчальних закладах Тернопільської області. Надія також є мотиваційним спікером і часто виступає на подібних семінарах.
Твори для дітей
У цій дивовижно світлій та домашній казці живе справжній дух Різдва. Родина їжачків - тато, мама та троє їхніх діток - не лише разом готуються до свята, переказують історію про народження Ісуса, а й приймають несподіваних гостей - двох маленьких ховрашат, які заблукали у лісі. Занурить маленьких і великих читачів у зимову казку, де навіть найбільші дива стають можливими.
Тема: розповідь про родину їжачків напередодні світлого свята Різдва.
Ідея: робити добро і допомагати тим, хто цього потребує, завжди вчасно і доречно.
Виховне значення: даним твором ми виховуємо у дітей, що потрібно бути мудрими, розважливими і відкривати серця для доброти.

Пригоди маленького сірого Мишенятка тільки починаються! Із маленької затишної нірки воно потрапляє у великий, просторий, сповнений див і різнобарв’я світ. Зараз у серденьку головного героя жевріє мрія побачити якомога більше кольорів – але поки перед ним лежить лише неосяжне засніжене поле… Куди ж приведе Мишенятка його перша мандрівка?  Та що ж йому подарує рудоволоса дівчинка?

Тема: подорож маленького сіренького Мишенятки  у пошуках кольорових запахів про які розповідала йому мама.
Ідея:  мріяти ніколи не пізно.
Виховне значення: даним твором ми виховуємо у дітей, що  ніколи непотрібно  боятися мріяти, фантазувати і обов’язково робити  кроки для досягнення мрії.
Анна має величезну мрію: дівчинка понад усе хоче стати справжньою балериною. Відколи вона побачила на сцені театру тридцять два магічні фуете, Анна робить усе, аби її мрія справдилася, загартовує і тіло, і характер. Та чи легко бути танцівницею? Зі сцени балет видається казкою, а за лаштунками він часом нудніший за шкільну фізкультуру.
Тема: розповідь про величезну мрію дівчинки Анни стати балериною.
Ідея: щоб досягнути мрії потрібно працювати.
Виховне значення: даним твором ми виховуємо у дітей, що  ніколи непотрібно  боятися мріяти, фантазувати і обов’язково робити  кроки для досягнення мрії, розкриваємо значення балету. Разом з Анною читачі дізнаються, що таке релеве, реверанс, екзерсис, пліє, та розкриють інші балетні секретики. «Пуанти для Анни» — це ніжна та життєствердна історія про доброту, любов та родинне тепло.
Інші твори для дітей


Література українського романтизму та її представники


title: НАШОГО ЦВІТУ ПО ВСЬОМУ СВІТУ

text:
ВІДКРИТЕ ЗАНЯТТЯ З ДИСЦИПЛІНИ
“УКРАЇНСЬКА ЛІТЕРАТУРА”
смайл  «Радість»

Я – студент,
Я – особистість творча.
Я читаю, думаю, запам’ятовую.
Я хочу дізнаватися щось нове.
І за будь-якої ситуації  залишатися ЛЮДИНОЮ.

НАШОГО ЦВІТУ ПО ВСЬОМУ СВІТУ
ІВАН БАГРЯНИЙ
	Серед них І. Багряний – письменник, публіцист, людина, для якої найбільшим щастям було повернутися на Україну і побачити її вільною й незалежною.
	Повертається своїми прекрасними творами, провідною ідеєю яких є віра в те, що потворна радянська дійсність не знищила й не знівечила людського й національного духу української людини.
	Серед них роман «Тигролови».
Тема:
«РОМАН ІВАНА БАГРЯНОГО «ТИГРОЛОВИ» –
ВТІЛЕННЯ ДУМКИ ПРО ТЕ,
ЩО В БУДЬ-ЯКИХ ОБСТАВИНАХ
КОЖНИЙ НАЙПЕРШЕ МАЄ БУТИ ЛЮДИНОЮ»
	ЛЮДИНА – НАЙВЕЛИЧНІША З УСІХ ІСТОТ.ЛЮДИНА – НАЙНЕЩАСНІША З УСІХ ІСТОТ.ЛЮДИНА – НАЙПІДЛІША З УСІХ ІСТОТ.
ЯК ТЯЖКО З ЦИХ РУБРИК ТРЬОХ ВИБРАТИ ПЕРШУ ДЛЯ ДОВЕДЕННЯ ПРИКЛАДОМ.
Епіграф:
				ПЛАН
1. Історія написання роману Івана Багряного «Тигролови».
2. Тема, ідея, жанр та сюжетно-композиційні особливості твору.
3. Характеристика образів:
	3.1. Григорія Многогрішного;
	3.2  майора Медвина;
	3.3. родини Сірків.
4. Проблематика роману.

Сьогодні на занятті ми з вами повинні:
розкрити історію написання роману;
визначити тему, ідею, жанр роману;
з’ясувати сюжетно-композиційні
особливості твору;
розкрити образи та проблематику твору;
встановити міжпредметні зв’язки з
іншими дисциплінами;
навчитися у самого митця та його
головного героя, як у будь-якій
ситуації залишатися Людиною.

БЛІЦ-ОПИТУВАННЯ
1.Скільки років Григорію Многогрішному?
 2.Яка назва кінцевої станції експреса? 3.У якому вагоні везли Многогрішного? 4.Який пункт відправки та призначення був у «Тихоокеанського експреса нумер один»? 5.Хто врятував від голодної смерті Многогрішного? 6.Якої масті  ведмідь-нападник? 7.Якою була перша фраза Григорія Многогрішного, коли він отямився? 8.Як називалася та місцина, де солили солонці для пантовки? 9.Чому вигідніше вполювати тигрів живцем? 10.У якому році і звідки Сірки прибули на Далекий Схід? 11.Чому сім’я Сірків переселилася з міста у тайгу? 12.За якими українськими рослинами тужила мати Наталки?
13.Чи вдалося Многорішному влучити у мішень, якою слугувала оленяча голова? 14. Що Сірки вважали обов’яковим після прийняття  їжі? 15. Що було найнебезпечнішим для коней? 16. Ким приходився Мороз Грицьку та Наталці? 17. Як представили сім’ї Морозів Многогрішного? 18. Що робили з пантами, щоб їх зберегти довше? 19.Чим займалися Сірки, зіпсувавши солонці? 20.Чи був Сірко нащадком гетьмана Дем’яна Многогрішного? 21.Скільки тривала пантовка? 22. Чим займалися Сірки вдома? 23.Що написав на снігу Многогрішний? 24.Яку фразу часто повторював Григорій Многогрішний?
Не   людину  засуджуй….
Ніщо так не допомагає майбутньому…
Хто хоче досягнути мети…
Той, у кого вистачить сміливості захотіти…
Грудка рідної землі дорожча…
Хто сміливий…
Де відвага, там…
За народ і волю віддамо…
Людина без рідної землі…
ЗАКІНЧИТИ ПРИСЛІВ’Я ТА ПРИКАЗКИ:
ІСТОРІЯ НАПИСАННЯ РОМАНУ ІВАНА БАГРЯНОГО «ТИГРОЛОВИ».
2. Про який час йдеться у романі?
3. Чи можна цей твір назвати автобіографічним?
1. Як ви розумієте назву твору «Тигролови»?
Задум твору виношувався під час перебування Івана Багряного у Бамлагу, коли, втікаючи з концтабору, він блукав тайгою та переховувався в оселях мужніх далекосхідних мисливців-звіроловів, нащадків вихідців з України. Так у 1943 році з’явився роман «Тигролови» (перша назва «Звіролови»). Твір побачив світ 1944 року і незабаром був відзначений премією на літературному конкурсі у Львові. Роман мав неабиякий успіх. Пізніше він з’явився в перекладі кількома європейськими мовами і здобув добрі відгуки літературознавців. У 1946 році роман побачив світ у розширеному, вдосконаленому варіанті. В Україні  про твір не знали 30 літ – він вийшов друком на батьківщині письменника лише в 1991 році.
Тема, ідея, жанр, сюжетно-композиційні особливості роману.
ТЕМА РОМАНУ:
трагедія України в тоталітарному режимі;
відображення впливу сталінського терору на долю окремої людини -  молодого українського інтелігента, авіатора Григорія Многогрішного;
показ жорстокості й ницості прислужників режиму;
змалювання побуту, традицій українських переселенців;
романтичні стосунки Григорія і Наталки.
ІДЕЯ:
Автор переконує і запевняє в тому, що за будь-яких обставин, людина може і повинна бути Людиною. І. Багряний усе життя біг над прірвою з вірою в людину, прагнучи запалити в ній невгасиму іскру, яка б висвітлила шлях із чорної прірви зневіри, приниження в безсмертя.
ПРОДОВЖІТЬ РЕЧЕННЯ:
Роман – це ……..
Роман – це найбільш поширений у XVIII-XX ст. епічний жанровий різновид, місткий за обсягом, складний за будовою Прозовий (рідше віршований) епічний твір, у якому широко охоплені життєві події, глибоко розкривається історія формування характерів багатьох персонажів.
Приго́дницький рома́н (фр. roman d'aventures) — роман, сюжет якого насичений незвичайними подіями й характеризується їхнім несподіваним поворотом, великою динамікою розгортання.
	Для пригодницького роману характерні мотиви викрадення й переслідування, атмосфера таємничості й загадковості, ситуації припущення й розгадування.
СЮЖЕТНО-КОМПОЗИЦІЙНІ ОСОБЛИВОСТІ РОМАНУ
Характеристика образів
• Що ви дізналися з перших сторінок твору про Г. Многогрішного?
• Хто був його предком? Відповідаючи, посилайтеся на факти з історії.
Бесіда за питаннями:
ГЕТЬМАН УКРАЇНИ ДЕМ’ЯН МНОГОГРІШНИЙ(1668-1672 РР.)
• Яких страждань зазнав інженер-авіаконсруктор від Медвина, перебуваючи в ув’язненні?
• Чому Григорію вдалося втекти від охоронців потяга?
• Які нові випробування його очікували у тайзі?
• Що сприяло з’явленню Григорія в родині Сірків? Як вони поставилися до нього?
• Чому навчився герой роману, перебуваючи серед українців-переселенців?
• Чим пояснити жорстокість і ненависть Многогрішного у поєдинку під час зустрічі з Медвином?
— Чи мав право Григорій так вчинити зі слідчим, майором Медвиним та його супутником?
Міні-диспут.
АСОЦІАТИВНИЙ ПОРТРЕТ ГРИГОРІЯ МНОГОГРІШНОГО
МАЙОР МЕДВИН
Сірчиха
Сірко
Гриць Сірченко
Наталка
ПРОБЛЕМАТИКА
РОМАНУ
виживання людини в умовах жорстокого терору;
добра і зла;
життя і смерті;
справедливості і кари;
морального вибору;
волі до життя й цілеспрямованості;
стосунків людини і природи;
родинних взаємин;
вірності віковим традиціям предків;
кохання.
Проблеми:
ЧОМУ РОМАН СТАВ НАСТІЛЬНОЮ КНИГОЮ НІМЕЦЬКОЇ МОЛОДІ?

ПРО ЩО СВІДЧИТЬ ЛЕЙТМОТИВ ТВОРУ: «СМІЛИВІ ЗАВЖДИ МАЮТЬ ЩАСТЯ».

«Сильна українська людина — це...»

«Роман «Тигролови» змусив мене замислитися над...»
Продовжіть речення:
	ЛЮДИНА – НАЙВЕЛИЧНІША З УСІХ ІСТОТ.ЛЮДИНА – НАЙНЕЩАСНІША З УСІХ ІСТОТ.ЛЮДИНА – НАЙПІДЛІША З УСІХ ІСТОТ.
ЯК ТЯЖКО З ЦИХ РУБРИК ТРЬОХ ВИБРАТИ ПЕРШУ ДЛЯ ДОВЕДЕННЯ ПРИКЛАДОМ.
Я вірю, що у дорослому житті  ви завжди будете залишатися справжніми ЛЮДЬМИ!
Вміти характеризувати образи роману Івана Багряного «Тигролови».
Дібрати цитати до теми «Життя українців-переселенців»
Домашнє завдання:


title: Леся Українка-донька українського народу

text:
 1

 2

 3

 4

 5

6

 7

 8

 9

 10

 11

 12


І. КОТЛЯРЕВСЬКИЙ «ЕНЕЇДА» ТА «ЕНЕЇДА» ВЕРГІЛІЯ (ЗІСТАВЛЕННЯ ТВОРУ З ГЕНЕТИЧНИМ ДЖЕРЕЛОМ), 9 КЛАС


title: Квітка каштана у техніці торцювання

text: Квітка каштана


М. М. Коцюбинський "Тіні забутих предків"


title: "Література кінця ХХ – початку ХХІ століття. Літературні угрупування"

text:
Підготувала:учениця 11ф.2 класуПедагогічного ліцеюСевідова Дар’я
Література кінця ХХ – початку ХХІ століття. Літературні угрупування
Зміст
1. Вступ
2. Сучасна українська література та її особливості
3. Тематика й проблематика сучасної української прози
4. Тематика й проблематика сучасної української прози
5. Літературні угрупування

Вступ
Покоління, яке ввійшло в літературу наприкінці XX — на початку XXI ст. здійснило справжню революцію в мові й тематиці, ретельно аналізуючи нову навколишню дійсність та досліджуючи експресивні можливості мови.

Характерно, що кількість творчих угруповань помітно зменшилася, що дозволяє зробити висновок про своєрідний потяг до самостійництва і в літературі. Народилося нове покоління в молодіжній творчості.

Сучасна українська література та її особливості

транснаціональний характер
спроби розв’язати глобальні вселюдські проблеми
письменники намагаються подолати «провінційність», «окремість»
поділ на елітарну та масову літературу
філософське осмислення життєвої проблематики
відповідальність людини перед природою й суспільством
урбаністичні теми
роздуми про сенс людського буття
феміністична течія
розширення жанрового, стильового, мовного спектру української поезії

Тематика й проблематика сучасної української прози
детективна, фантастична, містична, історична та філософська проза

представлена есе, оповіданнями, новелами, повістями, романами
«полістилістика»
авторське «я» виявляється, перш за все,
в мові твору
двомовність
поєднання історії із сучасністю
детективні сюжети
розвиток жанру української фантастики
продовження традицій шестидесятників
інтелектуальна проза набуває
транснаціонального характеру
Станіславський феномен

Сучасна українська драматургія
Сучасна українська драматургія, за визначенням критиків, перебуває в стані пошуку нових тем. Сучасні українські драматурги звертаються до історичного минулого (В. Шевчук, О. Пасічник, М. Негода). Людину й світ досліджують у своїх драматичних творах Ярослав Стельмах, Олександр Ірванець.
Основним художнім засобом стає для О. Ірванця внутрішній монолог героїв або словесні баталії у формі діалогу чи полілогу, коли дія майже відсутня. У сучасній українській драматургії представлені такі традиційні жанри: трагікомедія, трагедія, історична драма, драматична поема, містерія та ін.
Сучасні українські драматурги, часто зорієнтовані на європейський театр з його модерними експериментами, при цьому помітно втрачають національну самобутність. Така ситуація є наслідком і мовної проблеми в сучасному українському суспільстві, де відсутній україномовний театральний діалог як частина суспільної розмовної практики.

Літературні угрупування
Початок ХХІ ст. ознаменований активним створенням різних літературно-мистецьких гуртів (як і на початку ХХ ст.), які поставили собі за мету привернути увагу й шокувати читача опозиційністю до традицій, універсальністю проблематики, епатажністю.

АУП (Асоціація українських письменників) (1997)
Дата утворення: 6–8 березня 1997 р.
Мета: подолання структурно-ідеологічного змертвіння в письменницькому середовищі України, що виникло через неспроможність керівництва СПУ реформувати структуру та концептуальні засади Спілки письменників до рівня відповідності вимогам сучасної ситуації (як соціальної, так і світоглядної).
Члени асоціації: Юрій Андрухович, Наталка Білоцерківець, Юрій Винничук, Василь Герасим’юк, Павло Гірник, Василь Голобородько, Сергій Жадан, Оксана Забужко, Олександр Ірванець, Анатолій Кичинський, Дмитро Кремінь, Олександр Кривенко, Мирослав Лазарук, Іван Лучук, Іван Малкович, В’ячеслав Медвідь, Петро Мідянка, Володимир Моренець, Костянтин Москалець, Віктор Неборак, Борис Нечерда, Юрко Покальчук, Василь Портяк, Ігор Римарук, Микола Рябчук, Дмитро Стус, Людмила Таран, Тарас Федюк та інші.
«Бу-Ба-Бу» (1985)
Дата утворення: 17 квітня 1985 р.
Мета: реакція на підсвідомий масовий синдром зламу, що супроводжував розпад імперії і викликав дві метапсихічні складові: суспільну депресію і масову карнавальну сміхову рефлексію на катаклізм системи
Члени угрупування: Юрій Андрухович (Патріарх), Віктор Неборак (Прокуратор) та Олександр Ірванець (Підскарбій).
«Нова деґенерація» (1991–1994)
Дата утворення: 1991 р.
Мета: об’єднання, яке поклало початок творчості молодих, на той час, письменників
Члени угрупування: Іван Андрусяк, Степан Процюк та Іван Ципердюк
«Пропала грамота» (к. 80-х — п. 90-х рр. ХХ ст)
Дата утворення: 1991 р.
Мета: об’єднання, яке поклало початок творчості письменників, які творили у напрямку авангарду
Члени угрупування: Юрко Поза-як, Віктор Недоступ та Семен Либонь
«Західний вітер» (1994)
Дата утворення: 1992 р.
Мета: об’єднання, яке поклало початок творчості письменників
Члени угрупування: Гордій Безкоровайний, Василь Махно, Борис Щавурський
«ЛуГоСад» (1984, Львів)
Дата утворення: 19 січня 1984 р.
Мета: об’єднання, яке поклало початок творчості письменників, що у своїй творчості використовували математичну лінгвістику, теорія поетичного ар'єргарду
Члени угрупування:  Іван Лучук, Назар Гончар і Роман Садловський
Дякую за увагу!


title: "Електричка на Великдень" Олександр Ірванець

text:
«Електричка на Великдень» Олександр Ірванець
КВІТЕНЬ  2020
 КОХНО АНАСТАСІЇ
02
У п’єсі «Електричка на Великдень» саме автор рухає дію.
Від опису типової атмосфери вокзалу (звуки, динаміка, поведінка пасажирів) О. Ірванець звужує простір оповіді до одного вагона
03
Нетиповим є відсутність на початку твору поіменованих діалогів та одночасно з цим опис перших зіткнень між пасажирами електропотяга.
Не називаючи дійових осіб, автор повідомляє особливості їхньої зовнішності, манери спілкування та поведінки. Створена автором картина має негативне естетичне забарвлення, в основі якого лежить асоціальна поведінка персонажів.
04
Реалістичності зображуваному додає використання зниженої лексики як у репліках дійових осіб, так і в ремарках. Зближення зображуваного з реальним життям здійснюється також за допомогою введення в оповідь епізоду з появою циган.
Дія концентрується навколо чотирьох персонажів:
Штиря
 Мультика
 Толяна
Цигана
 Очевидно, що її членування відбувається за допомогою оголошення зупинок електропоїзда.
Великдень проходить лейтмотивом через зміст п’єси. Символами свята стають звуки дзвонів та церковний спів, які долинають вздовж руху персонажів селами України. Контрастом до сакральних та піднесених атрибутів Великодня стає проспівана іронічна строфа Мультика. Дисгармонійним виступає контекст обговорення релігійних вірувань різних народів на фоні приземлених бажань колишніх в’язнів.
06
У зв’язку з тим, що четвірка прагне реалізувати свої бажання за рахунок інших пасажирів вагона, розширюються уявлення реципієнтів про представників інших суспільних класів та професійних спрямувань. Зіткнення, що відбувається між Мультиком та хлопцями в пуховиках завершується переходом останніх в інший вагон, щоб уникнути можливої зустрічі з міліціонерами.
У спілкування з V. Kachmarsky та її тіткою четвірка проявляє грубість, нахабність, самовпевненість, глузування. Саме в цьому епізоді автором вводиться ігрове та фантастичне розв’язання зіткнення жінок з чоловіками. V.  Kachmarsky викликає через переговорний пристрій в електричці американського президента, який відповідає їй та висилає на її порятунок «двоє здоровецьких негрів у формі американських десантників»
Жорстокими виявляються колишні в’язні і до тих, хто приходить їм на допомогу: «Шо, добрий? Зжалився, угостив сигаретками?..»
У ремарці автор чітко членує просторове розгортання дії. Під час спілкування Штиря з Андрієм актуалізується тема Великодня, яка паралельно розгортається в двох площинах: «Андрій. Пасха сьогодні. Он у селі церкву видно… хресний хід… (Вказує очима за вікно.)
Штир. Да-а… Щас прийдуть домой, самогоночки вріжуть, крашанками розговіються. Великий празник!..».

 Андрій підкреслює наявну невідповідність між соціальним статусом Штиря та особливостями його спілкування. Штир розкриває причини дисгармонії в спілкуванні між його товаришами та Андрієм: «Вони тобі не простять уже того, шо ти з ними робу не носив і баланду не хлябав, на розвод не строївся. Ти для них не чєловек».

Найяскравішого вияву ігровий компонент змісту простежується в інсценуванні суду над кривдниками Андрія, який супроводжується церковним співом.

11
Кульмінація полягає у впізнаванні в одному з кривдників брата Толяна, що надає драматичного відтінку п’єсі. Незважаючи на наявність значної кількості зіткнень протилежно налаштованих пасажирів електропотяга, у творі відсутній головний конфлікт.


title: Місцями Т.Шевченка

text:
Хата Шевченка

Клуня на подвір΄ї Шевченків

Меморіальний камінь

Музей

Меморіальні дуби

Хата дяка у селі Шевченково,
Звинигородський район
Маленький Тарас
(Шевченково)
Місця заслань Шевченка

Його весна довіку не зів̒яне,
Його “ Кобзар” нікому не спалить…
Він тут ходив, він тут любив, кияни!
Шапки з голів − і голови схиліть!..


title: М. Стельмах "Гуси-лебеді летять"

text:
Михайло  Стельмах
 «Гуси-лебеді  летять»
Повість М.Стельмаха вся виросла на глибокій народній основі, самий її характер пов'язаний з рідною природою, з піснею і казкою.

   Юрій Лукін (критик)

Казка вкладає в мої уста ото слово,
до якого дослуховуються земля і вода,
птиця в небі й саме небо…
                             М. Стельмах
Автобіографічна  повість

Автобіографі́чна  повість — жанровий різновид повісті, в якій головним персонажем виступає сам автор, а події, вміщені у творі, — достеменні події з його життя.
 Як образ головного персонажа, так і його сюжет — це художня обробка фактів, пережитих автором.
            Жанр  твору:
Дилогія  - два самостійних твори одного автора, що мають різні назви й власні сюжети, але пов'язні між собою єдиним ідейним задумом та головними персонажами.
Дилогія М. Стельмаха :«Гуси-лебеді летять»(1964), «Щедрий вечір»(1966)

Лебеді, які щороку відлітають на зиму в теплі краї, а потім повертаються, символізують плин життя — пройшов ще один рік. Вони також означають щасливе дитинство, чистоту, відродження.

Си́мвол (з грец. знак) — умовне позначення якого-небудь предмета, поняття або явища; художній образ, що умовно відтворює усталену думку, ідею, почуття.
Тлумачення назви повісті:
Гуси-лебеді – символ
дитинства.
Зорі – символ космічних таїн.
Млин – символ  єднання  епох.
Вітряки – символ  кругообігу  в природі.
Образи-символи  повісті:
Присвятив  своїм  батькам
« з любов’ю  і  зажурою».
Присвята  повісті
Зображення  життєвої долі  українського села  першої половини ХХ століття, епізодів з власного дитинства М. Стельмаха, коли він був дев’яти-десятирічним хлопчиком.
Тема  повісті:
Заклик  не  бути «холоднооким», уміти бачити красу, любити рідну  землю, що «така свіжа, така м’яка, мов колиска», «щоб люди мали людяність у серці, хліб на столі і не журились».
Ідея  повісті:
Розповідь  від першої особи.
Автобіографічність.
Символічний образ гусей-лебедів.
Зв’язок  з народознавством.
Наявність ліричних відступів (роздуми хлопчика над власними вчинками, поведінкою інших людей,сприйняття ним оточуючого світу, розповідь про минуле життя інших героїв).
      Особливості  твору:
               Полюс  добра:
 Михайлик, його мати та батько, дід та баба, попова наймичка Мар’яна, дівчина Люба. Кобзар Левко, дід Дем’ян, дядько Себастіян.
     Розподіл  героїв  твору:

            Полюс  зла:
Улізливий кар’єрист Юхрим Бабенко, «скупий рицар»  дядько Володимир, дядько Сергій з «темною душею».
             Розподіл  героїв  твору:
1.Чим Михайлик відрізнявся від інших героїв твору?
2. За допомогою кого і чого формується кругозір, світогляд героя?
3. Чим захоплювався хлопчик в дитинстві? Як це вплинуло на майбутнього письменника?
4. Які книжка полюбляв читати Михайлик?
5.Як хлопчик ставився до навчання у школі?Чим це пояснити?

Бесіда про Михайлика:
6. Чому герой по-різному ставиться до мешканців села?
7. У чому виявилась доброта, чемність хлопчика?
8. Чим пояснити те, що політ гусей-лебедів Михайлик сприймає по-особливому?
9. Який талант мав хлопчик?
10. Чи вдалося М. Стельмаху ретельно відобразити власне дитинство у творі?

       Бесіда про Михайлика:
1.Михайлик – головний герой твору, бідний сільський хлопчик.
2.Портрет і зовнішність героя.
3.Риси характеру: а) чемний; б)добрий; в) працьовитий; г) шанобливий; д) кмітливий;
   е) цілеспрямований; є) допитливий.
4.Прагнення героя: а) жага до навчання; б) любов до природи; в)пізнати світ; г)читання книг та написання власних творів.
5.Ставлення Михайлика до інших героїв твору.
                    6.Значення образу Михайлика.

Характеристика Михайлика
1.Чому вчить мати сина?
2. Що свідчить про те, як мати постійно піклується про здоров’я своєї дитини?
3. Як Ганна Іванівна прищеплює синові любов до землі-годувальниці?
4.Чи була мати суворою по відношенню до свого сина?
5.Як мати поставилась до сина, коли той без дозволу взяв ночовки, насіння?
6.Яким Ганна Іванівна хотіла бачити Михайлика в майбутньому?

Бесіда про  матір:
1.Ганна Іванівна – мати Михайлика,  берегиня родинного добробуту і злагоди.
2.Зовнішність героїні.
3.Риси характеру матері: а) щира; б) добра; в) працьовита; г) уважна; д) справедлива;
  е) наполеглива; є) цілеспрямована.
4.Ставлення Ганни Іванівни до природи, городини, художніх творів, Біблії.
5.Ганна Іванівна – це обрах духовно багатої, красивої, трудящої жінки-селянки.

Характеристика матері
1.Яким Михайлик уявляв свого батька? Чого він очікував від нього?
2.Чому батько привчав Михайлика?
3.В чому проявляються батьківська турбота, піклування про сина?
4.Що свідчить про батьківську самовідданість синові?
5.Чи було соромно батькові за Михайлика-школяра?

Бесіда про  батька:
1.Панас Дем’янович – батько Михайлика, лицар-хлібороб.
2.Зовнішність і портрет героя.
3.Риси характеру Панаса Дем’яновича: а)добрий; б) працьовитий; в)відповідальний;
   г) чуйний.
4.Інші риси: а) авторитетний серед селян; б)шанобливий у ставленні до рідної землі, родини;в)захисник інтересів простого люду.
5.Панас Дем’янович – втілення вікової селянської мудрості.

    Характеристика батька
1.Яким ви уявляєте діда Дем’яна? Як його описує автор?
2.Що цікавого дід розповідав Михайлику?
3.Яким чином дідусь прищеплював онуку любов до природи,оточуючого світу?
4.За що люди поважали діда Дем’яна?
5.В чому прослідковується мудрість дідових розповідей?
6.Чи був дід для Михайлика авторитетом?
7.Які особливості мови діда Дем’яна?

Бесіда про  діда Дем’яна:
1.Дід Дем’ян – представник старшого покоління Стельмахів.
2. Портрет і зовнішність героя.
3. Риси характеру героя: а) добрий;
    б) розумний; в) працьовитий;    г)веселий; д) відчайдушний.
  4. Роль діда у вихованні Михайлика?

Характеристика діда Дем’яна
1. Коли ви вперше у творі знайомитесь з бабусею?
2. Чим найбільше полюбляла займатися бабуся? Про що це свідчить?
3. До чого бабуся намагалася привчити Михайлика?
4. Як бабуся ставиться до пестощів онука?
5. Що, на ваш погляд, Михайлик цінував  у бабусі?
Бесіда про бабусю:
1. Бабуся – проста селянська трудівниця.
2. Зовнішність героїні.
3. Риси характеру: а) добра; б) щира;
    в) працьовита; г) чуйна; д)богобояз-   лива.
   4. Любов бабусі до саду.
   5. Ставлення дідуся до бабусі.
   6. Значення бабусі у формуванні    Михайлика.
    Характеристика  бабусі
1. За що люди поважають дядька Себастіяна?
2. Як голова комнезаму ставився до бандитів? Через що справа з Порфирієм була винятком?
3. Чим пояснюється непорозуміння голови комнезаму з Юхримом Бабенком?
4. Чому Михайлик вважав дядька Себастіяна своїм першим учителем і наставником?
5. Про яке майбутнє життя мріє голова комнезаму?
Бесіда про дядька Себастіяна:
1.Дядько Себастіян – голова комнезаму, другий батько Михайлика.
2. Зовнішність і портрет героя.
3. Риси характеру: а) відповідальний;
  б) добрий; в) справедливий; г)правдивий;
  д) чесний; е) турботливий; є) щедрий.
4.Прагнення героя: а) допомогти бідному люду; б) захистити інтереси працюючих;
 в) поширити освіту серед простих людей; г)позбутися бандитизму.
5.Голова комбіду – борець за соціальну справедливість.
Характеристика дядька Себастіяна
1. Де вперше Михайлик зустрічається з Любою?
2. Як Люба ставиться до Михайлика?
3. Про що свідчить обізнаність Люби в природному середовищі?
4. За що героїня поважає і любить Михайлика?
5.Чому Люба дорожить дружбою з Михайликом?
6. Яке значення має Люба на формування позитивних рис характеру в Михайлика?
Бесіда про  Любу:
1.Люба – подружка Михайлика.
2.Портрет і зовнішність героїні.
3. Риси характеру Люби: а) щедра; б) добра; в) чуйна; г) лагідна; д) працьовита;
   е) турботлива.
4.Любов героїні до природи.
5. Люба – гарна співачка.
6. Значення образу подружки Люби.
Характеристика  Люби
Екранізація повісті М.Стельмаха
Український режисер Олександр Муратов 1974 року створив кінострічку за повістю М. Стельмаха «Гуси-лебеді летять».
Підготуватися до диспуту на тему:
«Яке значення для тебе мають національні звичаї й традиції?»
       Домашнє завдання:


title: "Марко Вовчок"

text:
Марко Вовчок
Підготувала учениця 8-Б класу
Худенкова Дар'я
     Марко Вовчок (1833-1907)
    Марко́ Вовчо́к (справжнє ім'я: Марія Олександрівна Вілінська, за першим чоловіком - Маркович, за другим чоловіком – Лобач Жученко) - українська письменниця.
     Народилася Марко Вовчок - 10 (22) грудня 1833р. в маєтку Єкатерининське Єлецького повіту Орловської губернії у збіднілій дворянській сім'ї. Виховувалася в приватному пансіоні в Харкові.
       У віці семи років Марко Вовчок лишилась батька, виховувалася з 1846 в харківському пансіоні, звідки через 2 роки переїхала в Орел до своєї тітки Мордвіной, в якої збиралися найбільш видатні представники інтелігенції Орла.
      Там Марія познайомилася з майбутнім своїм чоловіком, українським фольклористом і етнографом О. В. Марковичем, який відбував заслання в Орлі за участь у діяльності Кирило-Мефодіївського товариства.
       Під впливом цього середовища Марко Вовчок серйозно зацікавилася етнографією -народною піснею, селянським побутом, а також питаннями звільнення селян від кріпосної залежності.

  Будинок в                                Немирові
    Проживаючи з
    1851 по1858 рр. у Чернігові, Києві, Немирові на Вінниччині, Марія Олександрівна досконало вивчила життя, культуру, мову українського народу.
    Пізніше у Петербурзі вона вже як автор збірки «Народні оповідання» призвела враження в колі таких літераторів, як
     Т. Шевченко,
 І. Тургенев, М. Некрасов,
О. Плещеев, О. Писемський, польський поет і драматург Едуард Желіговський.
     Під час перебування в
   1859 - 1867 рр. за кордоном (Німеччина, Швейцарія, Італія і переважно Франція) Марко Вовчок зустрічається з
   Д. Менделєєвим,
    О. Бородіним.При сприянні І.Тургенева відбулося її знайомство з
   О. Герценом, Л. Толстим, Жулем Верном.
Д.І. Менделеев
І. Тургенев
О. Герцен
        Л. Толстой
 Жюль Верн
        Творча спадщина
дві книги «Народних оповідань»
соціальна повість «Інститутка» (1859—1861)
історичні казки-повісті «Кармелюк», «Дев'ять братів і десята сестриця Галя», «Невільничка», незавершені -«Гайдамаки», «Сава Чалий»
повісті «Три долі», «Павло Чорнокрил», «Сестра», «Дяк» та інші
збірка російською мовою «Рассказы из русского народного быта», повісті «Тюлевая баба», «Записки причетника» та інші.
близько ста перекладів
            Особливості творчості
внесення нових жанрів і тем
звернення до фольклорних традицій
форма розповіді: у творах немає спеціального оповідача, є мистецький. Читач дізнається про все з уст народу
твори написані пісенною ритмізованою мовою з різноманітними інтонаціями, багатством синоніміки
Марко Вовчок — основоположниця дитячої української прози
Марко Вовчок зміцнила основи української соціально-побутової прози
Її творчості характерні висока ідейність, висока художність творів тощо
   Тематика творчості
життя дітей
кохання
побут дорослих
сите й тупе існування міщанства
фальш ченців
паразитичне животіння дворян
трагізм життя селянства за часів кріпаччини («Горпина»)
боротьба проти кріпацтва («Ледащиця», «Інститутка»)
        З початку 80-х років Марко Вовчок видає щомісячний ілюстрований журнал «Переведення кращих іноземних письменників». Тут друкувалися в переведенні Морком Вовчком «Казки Андерсена», романи Еркмана-Шатріана і особливо Жюль Верна, з ім'ям якого була зв'язана як перекладач.
У другій половині 80-х рр. Марко Вовчок співробітнічає в «Русской газете» і «Молве». Втративши популярність після реформи, вона шукає нових можливостей підтримати розхитану популярність; Марко намагається писати «казки для дітей» і «історію для дітей».
    У 1893 Марко Вовчок видає повне зібрання своїх творів, але повернення до минулої популярності вже не могло бути; вона стала «давно забутою письменницею».
      У композиційному відношенні всі розповіді Марко надзвичайно прості і одноманітні. У них немає глибоких конфліктів, важких переживань, гострих відчуттів. Свою розповідь вона зазвичай веде від імені селянки. Факти даються в узагальненому вигляді. При цьому втрачаються індивідуальні особливості героїв.
        Під час війни 1904 Марко Вовчик виступає представницею квасного патріотизму, з болем переживає поразку царської армії, бере участь в «філантропічній діяльності» на користь «христолюбивого воїнства». Революційну боротьбу робочих і селянські повстання 1905 зустріла вороже.

  Померла письменниця 28 липня 1907р.

Пам'ятники Марко Вовчку
      Навіть до сих пір їй присвячують назви вулиць,будинків. Розробляють поштові марки з її фото. А жителі будинків, в яких побувала Марко Вовчик,дуже пишаються цим.

         І нехай вона померла фізично,
                      але все ж таки назавжди залишилась в наших серцях!


"Кохані жінки Тараса Шевченка"


title: "Національний колорит, зображення життя всіх верств суспільства в «Енеїді»"

text:
 Національний колорит, зображення життя всіх верств суспільства в «Енеїді», алюзії на українську історію в ній. Бурлескний гумор, народна українська мова. Утвердження народної моралі в дусі просвітительства.
Автор проекту:
Загородня Катерина
Силабо-тонічне віршування. Алюзія. Пародія
В українській літературі XVIII ст. бурлеск і травестія набули особливого поширення у віршах, численних пародіях, жартівливих інтермедіях, розважальних частинах вертепної драми, у творчості мандрівних дяків. Іван Котляревський, творчо засвоївши здобутки своїх попередників, написав вершинний твір бурлескно-травестійного стилю, найвище досягнення української літератури цього жанру — поему «Енеїда», майстерно використавши різноманітні засоби гумору й сатири: пародіювання, алюзію, алегорію, сарказм, іронію, гіперболу, специфічну лексику.
Бурлеск (з італ.  жарт) — жанр гумористичної поезії, комічний ефект у якій досягається тим, що героїчний зміст викладається навмисне вульгарно, грубо, знижено або ж, навпаки, про «низьке» говориться піднесено, урочисто. Наприклад: «Но греки, як спаливши Трою,  Зробили з неї скирту гною».
 Різновидом жартівливої бурлескної поезії є травестія        (з італ.  переодягати), коли твір із серйозним чи героїчним змістом та відповідною формою переробляється на твір комічного характеру з використанням панібратських, жаргонних зворотів.

 За жанром «Енеїда» І. Котляревського — класичний зразок бурлескно-травестійної поеми. Як відомо, поема — віршований ліро-епічний твір, у якому зображені важливі події, яскраві, сильні людські характери, внутрішній світ героїв, а розповідь супроводжується авторськими відступами.

Іван Котляревський у поемі «Енеїда» майстерно поєднав веселий, дотепний сміх, яскраві комічні ситуації з глибокими серйозними думками, з широкими узагальненнями. Письменник надав бурлеску нові якості, які сприяли реалістичному зображенню життя.
Пародія (з грец.  жартівлива переробка) — комічне або сатиричне наслідування, що відтворює в перебільшеному вигляді характерні особливості оригіналу; карикатура. Наприклад, пародійним у поемі є опис підготовки до війни: «Для куль — то галушки сушили, А бомб — то з глини наліпили, А слив солоних — для картеч».
Алюзія (з латин. жарт, натяк) — художньо-стилістичний прийом; натяк, відсилання до певного літературного твору або історичної події з розрахунку на знання й проникливість читача, який має цей натяк витлумачити. «Енеїда» І. Котляревського наповнена алюзіями на українську історію, життя нашого народу.
«Енеїда»Історія видання твору
Поема І. Котляревського «Енеїда» побачила світ у той час, коли, за висловом академіка О. Білецького, «історичні обставини ставили під знак питання подальше майбутнє української мови, також і всієї української культури», коли перед самим народом постало питання: «Бути чи не бути?», «Енеїда» відповіла на повий голос: «Бути!»

 Як відомо, перші два видання «Енеїди» побачили світ без відома І. Котляревського в Петербузі 1798 та 1808 р.

«Енеїда» була першою українською друкованою книжкою, написаною народною мовою, а не набором-суржиком із старослов'янізмів, русизмів, полонізмів, церковної лексики. З'явившись у період, коли в українській літературі другої половини XVIII ст. розпочалося руйнування й заперечення класицистичних тенденцій, утверджувалися наближення літератури до реального життя, її доступність і зрозумілість широким народним масам, поема І. Котляревського гідно продовжила процес уведення в художній твір простої людини, піднесення народної мови на рівень літературної.

Джерела поеми
За основу сюжету «Енеїди» І. Котляревський узяв античну епопею Публія Вергілія Марона й суттєво, оригінально переробив її.
Вергілій наділяв своїх героїв-богів безмежною силою, ідеальними рисами вдачі вершителів людської долі, зображував їх у суто класицистичному стилі. Автор прославляє троянців і римлян. Головна думка — утвердження божественного походження влади римських імператорів.

Отже, у переробці Вергілієвої «Енеїди» І. Котляревський цілком оригінальний. Він відкидає, скорочує багато епізодів, максимально розширює окремі стислі місця, доповнює їх самобутніми детальними описами, створивши цілком оригінальний самостійний твір.

Композиція
Композиція твору на противагу «Енеїді» Вергілія, яка складається з дванадцяти частин, в однойменному творі І. Котляревського наявні шість частин. Сюжет поеми Котляревського відповідає сюжетові Вергілієвої «Енеїди»: це розповідь про мандри Енея. Після зруйнування Трої в пошуках Італії, де він має заснувати нову державу. Подорожжю керували боги з Олімпу, які раз у раз утручалися в життя героїв.

Що думають про цей твір письменники?
М. Рильський казав: «Поема Котляревського — самобутній і глибоко національний твір, де стародавніх троянців і латинян переодягнено в жупани й кобеняки українського козацтва XVIII ст., у каптани і мундири тодішнього чиновництва, у підрясники й ряси духовенства, де широким пензлем змальовано побут тогочасного панства, що замінило собою Вергілієвих олімпійців».

 Володимир Сосюра говорив:
«Над книжкою твоєї «Енеїди»
Нащадок схилить радісне чоло.»
Максим Рильський справедливо визначив, що «Енеїда» І. Котляревського — «енциклопедія українського життя XVIII століття».

Енциклопедія українського життя XVIII ст. у творі «Енеїда».
Тема
У поемі І. Котляревського «Енеїда» відображена українська дійсність XVIII ст. з її населенням, побутом, звичаями, обрядами, традиціями, з її історією, через що цей твір витримав випробування часом. На сюжетній основі поеми Вергілія І. Котляревський майстерно розвинув нову тему, показавши життя й побут різних суспільних верств українського народу, зокрема й простого люду, чого раніше не було в українській літературі.

«Енеїда» розкриває інші важливі теми, а саме:
патріотизму, зокрема любові до рідної землі, готовності служити їй;
кохання й самопожертви;
пошук нової землі;
синівської любові;
 мандрів.
Поема І. Котляревського — це невичерпне джерело соціальних і морально-етичних проблем, які порушує автор і в оригінальній, цікавій формі доносить до читача. Він возвеличує всілякі людські чесноти й таврує суспільні недоліки та аморальні вчинки людей. Здається, немає такої вади, про яку не йшлося б у поемі з глузуванням або саркастичним засудженням.

В «Енеїді» письменник порушує такі соціальні проблеми:
•    захист рідної землі від ворогів;
•    почуття громадянського обов'язку;
•    соціальна нерівність;
•    моральна нікчемність панства, чиновників, повна байдужість до інтересів і потреб народу;
•    розгульний спосіб життя панів;
•    паразитичне існування можновладців;
•    хабарництво чиновників, злодійство, інтриганство, підлабузництво, здирництво, пихатість, безкультур'я, кругова порука, зловживання службовим становищем.

Серед морально-етичних проблем найпомітніші такі:
  виховання дітей;
  утвердження людських чеснот: добропорядності, поваги до батьків, кохання, вірності, виховання дітей на засадах народної моралі;
  таврування людських вад: брехливості, лінощів, зрадливості, нехтування християнською мораллю.
    Письменник утверджує народну мораль у дусі просвітительства через моральні критерії суспільних явищ і повчання.
Котляревський-патріот пишається героїчною історією України, ідеалізує часи гетьманства, підносить ідею безсмертя українського народу, його історії, самобутності української нації, утвердження української мови, живучості народних традицій, свободолюбства, прагнення до         незалежності, оспівує героїчне минуле України.

Саме реалістичне зображення української дійсності в бурлескно-травестійному стилі, елементи соціальної сатири, щирий гумор, образна народна мова надали українській «Енеїді» яскравого національного колориту, визначили її громадське й художнє значення, високо піднесли у світовій літературі.
Образи в поемі
Систему головних образів-персонажів «Енеїди» доцільно згрупувати, виокремивши із земних героїв Енея і троянців, отже:
1)    Еней і троянці;
        2)    боги, жителі Олімпу;
3)    інші земні герої.
Головний герой поеми «Енеїда» — «троянське військо». Не окрема людина, а люди. І які люди!


title: олег олижич

text:
Є.Дудар. Сучасний письменник-гуморист Сміх заради життя, а не життя заради сміху.

Євген Дудар народився в селі Озерна, зараз Зборівського району, Тернопільської області. В 1956—57 рр. працював завклубом у рідному селі. Залишив завідування клубом у зв'язку з виїздом на навчання. Закінчив факультет журналістики Львівського університету. Зараз мешкає в Києві.

Дудар є автором понад 20 книг, а також численних публікацій у пресі. Його твори було перекладено багатьма мовами світу. Він є також і професійним артистом-виконавцем власних творів, у його творчому доробку — понад десять тисяч публічних виступів, творчих вечорів, радіо- і телезустрічей.

Євген Михайлович має звання заслуженого діяча мистецтв України (1993 р.). Також він є лауреатом багатьох премій: Літературна премія ім. Остапа Вишні (1993 р.), Літературна премія ім. Микити Годованця (1997 р.), Міжнародна премія ім. Пилипа Орлика (1995 р.),Премія ім. Петра Сагайдачного (2000 р.), Премія імені І. Кошелівця. У 1990 році був нагороджений Золотою медаллю Тараса Шевченка Спілки визволення України (Австралія), за боротьбу проти тоталітарних режимів.

Висловлювання Є. Дудара • «Загалом люди повинні бережливо ставитися до природи, для своїх же нащадків». • «Мені потрібно, щоб душа вільно розповсюджувалася у далеч.» • «Головне не лінитися». • «Українська земля дивовижно багата на гумор і гумористичні таланти. Але в час глобальних комунікацій вирішальне значення має те, у якій бік лобіювати і пропагувати. Часто телевізійні канали здаються каналізацією…»

Висловлювання Є. Дудара • «Гумор — це мистецтво, і воно має бути не тільки етичне, але й естетичне». • «Дурість стає попереду, щоб її всі побачили, а розум стає позаду, щоб побачити всіх». • «Творчість має бути не фальшивою». • «Має бути честь, совість і гідність митця. Інакше закиданий тими грішми, в них і здохнеш, вибачте». • «Для мене немає табу, для мене підлота — скрізь підлота, я її би тиму і серед своєї братії, і серед чужої, для мене немає обмежень, я знаю, що мушу воювати проти хвороби».

Джерело для написання творів гумористом. «Із чистого життя. Коли працюю на присадибній ділянці, спілкуюсь з людьми, виникає задум… Постійно ношу в кишені маленький диктофон, і якщо є цінна думка, миттєво її зафіксовую, щоб не забути. Ввечорі сідаю за стіл, засередився — і є свіженька гумореска.

      Дякую за увагу


Марко Вовчок


title: Захист суспільної моралі як функція правової держави

text:
333
335
511
353
25
79
4
2
11052
0
1858
907
9
3
7
0
168
446
440
76
146
89
22
7
294
238
275
216
1369
1076
1361
1794
2009
2008
2007
2006


Ліна Костенко. «Чайка на крижині», «Крила»
Мета: ознайомити учнів із життям та творчістю письменниці, допомогти усвідомити ідейно-художню значимість, неповторність її поезії звивати навички виразного читання поетичних творів, аналізу,висловлювання власних міркувань та асоціацій; виховувати прагнення до духовного багатства, самовдосконалення.
	Ліна Василівна Костенко народилася 19 березня 1930р. в містечку Ржищеві на Київщині в родині вчителів.	Після закінчення середньої школи молода поетеса навчається в Київському педінституті, а згодом — у Московському літературному інституті ім. О. М. Горького, який закінчила 1956р.	Перу поетеси належать  збірка поезій «Сад нетанучих скульптур» (1987) та збірка віршів для дітей «Бузиновий цар» (1987). Живе та працює Ліна Костенко в Києві.Найвідоміші твори: поетичні збірки «Проміння землі», «Над берегами вічної ріки», «Сад нетанучих скульптур», «Неповторність»;роман у віршах «Маруся Чурай»; історичний роман «Берестечко». 	Лауреат Державної премії УРСР імені Т. Г. Шевченка (1987)
Творчість Ліни Костенко — видатне явище в сучасній українській літературі, проте на своєму творчому шляху їй довелося пережити шістнадцятилітнє мовчання, оскільки тодішня влада забороняла друкувати твори поетеси, яка виражала свою позицію прямо й відкрито:І не боюсь донощика в трактирі, бо все кажу у вічі королю.
-Перша збірка «Проміння землі» вийшла в 1957 році-«Мандрівка серця» (1961)-«Над берегами вічної ріки» (1977)-«Сад нетанучих скульптур» (1987)-«Неповторність» (1980)-«Вибране» (1989)-«Маруся Чурай» (1979) Це найвідоміші твори Ліни Костенко
Творчість Ліни Костенко
Диптих — це дві картини, поєднані єдиним сюжетом або ідеєю.
Чайка на крижині Я дерево, я сніг, я все, що я люблю. І, може, це і є моя найвища сутність. Чайка на крижині В цьому році зима Не вдягала білої свити. Часом вже й приміряла, Та хтось її зразу крав. Пошукала, поплакала... Що ж робити? — Бідувала в старій Із тодішніх зів'ялих трав. Як коли лютувала, Стелила рядно ожеледиць. Сперечалася з морем, Несла сум'яття вітрів. Все збиралась на силі, Та не встигла огледіться, Як проснулись дерева І на Одрі лід потемнів. Крига буйно ломилась У відкриті двері протоки. Лід кришився, б'ючись об каміння берегове... І нарешті по Одрі — темній, широкій — на останній крижині самотня чайка пливе.-    Ти куди ж розігналась?Чи бува не до самого моря?Чайки держаться гурту,А ти відпливеш одна. А крижина тонка.А крижина майже прозора...Ну, а що, як їїПідмиє вода весняна? Ну, а що, коли їй та удержать тебе несила? Затріщить і відломиться... Піде вода кругами... —    Дивна людино!Я ж маю крила.Нащо крилатим ґрунт під ногами?
КРИЛАА й правда,крилатим ґрунту не треба.Землі немає,То буде небо. Немає поля, То буде воля. Немає пари, То будуть хмари.В цьому, напевно, правда пташина... А як же людина? А що ж людина?Живе на землі. Сама не літає. А крила має. А крила має!Вони, ті крила, не з пуху-пір'я, а з правди, чесноти і довір'я.У кого — з вірностіу коханні.У кого — з вічногопоривання.У кого — з щирості до роботи.У кого — з щедрості на турботи.У кого — з пісні, або з надії, або з поезії, або з мрії. Людина нібито не літає... А крила має, А крила має!
-Яке загальне враження у вас склалося від віршів Ліни Костенко? Чим вони схожі на інші, чим різняться?-Де відбувається дія,про враження від перебування в якій країні пише поетеса? -Яка пора року описується? -Які часи поєднуються в загальному вигляді міста? -Які художні прийоми використовує поетеса при втіленні головної думки твору-уславлення ,оспівування «крилатості»? -Чим друга частина (поезія «Крила») не схожа на першу? - Які людські якості , на думку авторки, є найціннішими, найпотрібнішими в житті? -Які види опису є в поезії Ліни Костенко, назвіть їх особливості? -Які автобіографічні моменти  могли б бути відображені у цих творах Ліни Костенко (крім її вражень від власної подорожі Польщею)?
Алегорія — це інакомовлення; наділення тварин, птахів, рослин, предметів рисами характеру людини.  У ширшому розумінні алегорія — це спосіб двопланового художнього зображення, що ґрунтується на приховуванні реальних осіб, явищ і предметів під конкретними художніми образами з відповідними асоціаціями.
В українській мові є чимало фразеологізмів зі словами крила:•    ростуть (виростають) крила — хто-небудь відчуває приплив сили, енергії, натхнення;•    як на крилах — у доброму настрої, на піднесенні; дуже швидко;•    під своє крило — для захисту, опікування;•    давати крила — викликати в кого-небудь піднесення, натхнення, почуття впевненості у собі, у своїх силах, здібностях;•    обламувати крила — позбавити кого-небудь високих прагнень, поривань, мрій;•    опустити крила — утратити впевненість у собі, примиритися з чимось, зневіритися у своїх силах;•    обпалювати собі крила — зазнавати невдачі в чому-небудь; не досягати чогось бажаного;•    складати крильця — відмовлятися від будь-яких дій, від боротьби; скорятися;•    підрізати крила — позбавити кого-небудь можливості здійснювати щось; підірвати міць, знесилити когось або обмежити поле діяльності.
Крила — це символ духовності, багатства думки, емоційного піднесення, могутності, незалежності й впевненості. У греків крила символізували любов і перемогу. Давньогрецький філософ Платон вважав крила символом розуму. їх зображують на взутті (як у Меркурія), що означає здатність до величезного духовного піднесення (Словник символів).


title: "Костенко Ліна Василівна"

text:
Життя та творчість Ліни Костенко
Народилася 19 березня 1930 року в містечку Ржищеві на Київщині, в учительській родині.
з 1936 року живе з родиною в Києві;

незабаром заарештовують і висилають на десять років у сталінські табори її батька;

Закінчила школу на Куренівці і ще школяркою почала відвідувати літературну студію при журналі "Дніпро", який редагував Андрій Малишко.

У 1946 р. опубліковані перші вірші  Ліни.Дівчина вступила до Київського педагогічного інституту ім. М. Горького(тепер педагогічний університет ім. М. Драгоманова ),але залишила його і поїхала навчатися  в Московський літературний інститут ім. М. Горького.
   Ліна Костенко закінчила  інститут у 1956 р. з відзнакою .

в літературу приходить разом з поетами-шістдесятниками;

перші збірки: “Проміння землі”(1957), “Вітрила”(1958), “Мандрівки серця”(1961);

від 1961 по 1977 рік поетесу не друкували;

готова на початок 1963 року до друку книжка “Зоряний інтеграл” була заборонена владою”; те саме спіткало збірку “Княжа Гора”(1972);

першою після шістнадцятирічної перерви стала збірка
“Над берегами вічної ріки”(1977);
На початку 1960-х брала участь у літературних вечорах київського Клубу творчої молоді. Починаючи з 1961, її піддавали критиці за «аполітичність», був знятий з плану знімання фільм аза сценарієм Л.Костенко «Дорогою вітрів».
у 70-80 роки виходять такі поетичні книжки: “Маруся Чурай”(1979), “Неповторність”(1980), “Сад нетанучих скульптур”(1987)  “Бузиновий цар”(1987),
Ліна Костенко є також авторкою кіносценаріїв (“Чорнобиль, Тризна”)
Написала повість “Зона відчуження”
(про чорнобильську трагедію).
Сьогодні Ліна Костенко живе і працює в Києві.
2010 року у видавництві «Либідь» вийшла поема «Берестечко» , збірка «Гіацинтове сонце» , а також перший роман «Записки українського самашедшого» , що викликав великий ажіотаж. У 2011 році видано поетичну збірку «Річка Геракліта» .
Відзнаки та нагороди
Лауреат Державної премії ім. Тараса Шевченка (1987, за роман «Маруся Чурай» і збірку «Неповторність»)
Лауреат Міжнародної літературно-мистецької премії ім. О.Теліги (2000).

Нагороджена Почесною відзнакою Президента України (1992) і Орденом князя Ярослава Мудрого V ступеня (березень 2000).

Відмовилась від звання Героя України, відповівши: «Політичної біжутерії не ношу!»

Відзнака «Золотий письменник України», 2012

Особливості у творчості :
модерний характер художньої свідомості сприймається як природне явище;
образ невтіленого у слові буття становить найголовнішу естетичну прикмету поезії Ліни Костенко;
відмова від стереотипів етики, світогляду, загальноприйнятих принципів мистецтва, творчості, яка виражається заперечною часткою “не”;
головні теми: історична, людина-планета-митець-час, тема вірності і зради та інші.


title: Квітка у техніці оригамі

text:
Квітка у техніці оригамі
Для виготовлення одної такої квітки  вам потрібно:  2 аркуші кольорового двостороннього паперу формату А4, ножиці, клей ПВА, лінійка,  шпажка для шашлику і папір зеленого кольору для стебла і листя.

Розрізаємо аркуш паперу на квадрати із стороною 9 – 10 см, таких квадратів для однієї квітки необхідно 8 шт. Кожен квадрат складаємо по діагоналі, сполучаючи  протилежні кути, щоб вийшов трикутник. В трикутника сполучаємо протилежні кути до середнього.
Відвернути краї від середини до зовнішніх сторін.
Розпрямити так, щоб вийшов «кульочок».
Притиснути його і розгладити.
Заправити всередину виступаючі кути.

Скласти навпіл кожен «кульочок» так, щоб вийшла гармошка.
Змастити клеєм  край і з'єднати його.
Приступаємо до виготовлення ніжки. Узяти шпажку, обклеїти її вузькою смужкою зеленого паперу.
Приклеїти всі заготовки довкола стебла. Вирізати зелені листочки і приклеїти на стебло. Квітка готова!!!
Приклеить все заготовки вокруг стебля. Вырезать зеленые листики и приклеить на стебель.
Цветок готов!!!


М.Хвильовий


ЛІНА ВАСИЛІВНА КОСТЕНКО


Олександр Олесь


Казка як своєрідний жанр народної творчості


Казка «Рукавичка»


title: Мовні норми та мовленнєві помилки

text:
Мовні норми. Мовленнєві помилки

Типи норм
Орфоепічні норми
 Регулюють правильну вимову звуків, звукосполучень та наголошення слів.
Наприклад:
 - тверда вимова шиплячих: чай, чому, Польща (а не чьай, чьому, Польщьа);
 - дзвінкі приголосні в кінці слова або складу не оглушуються: гриб, репортаж, любов, раз, лід (а не грип, репорташ, любоф, рас, літ);
 - голосний о ніколи не наближається до а : молоко, потреби, дорога (а не малако, патреби, дарога);
 - літера щ передає звуки шч: вищий, що (а не висший, шо);
 - буквосполучення дж, дз передають злиті звуки: сиджу, кукурудза (а не сижу, кукуруза);
 - літера ґ передає звук ґ: обґрунтування, ґатунок (а не обгрунтування, гатунок)…

Акцентуаційні норми
Визначають правильний словесний наголос

Слід пам'ятати, як правильно наголошувати:
новúй, фаховий, вúпадок, одинадцять, рукопис, машинопис, перепис, книжкú, шляхú, ненáвисть, серéдина, новúй, близькúй, чотирнáдцять, текстовúй, мáбýть, зáвжди, літóпис, бáйдýже, вúпадок, ідéмо, пíдуть, рáзом, прúятель, пóказ, óлень…

Лексичні норми

Розрізнення значень і семантичних відтінків, закономірності лексичної сполучуваності,
встановлюють правила слововживання.
Норма

Каль-
ка
 постачальник
                                                      поставщик
 навчальний
учбовий
наступний
                                                      слідуючий
 відноситися
ставитися
брати участь
приймати участь

Порушення словотвірної мовної норми маємо внаслідок зросійщення української мови, підсумком чого є суржик  - “мова для убогих, метафізична модель духовних бомжів” (Ю.Андрухович). Впорядковану й чітку словотвірну систему нашої мови разюче спотворюють ненормативні афіксальні  морфеми, які порушують внутрішню суть української мови.
Словотвірні норми

Регулюють вибір морфем, їх розташування і сполучення у складі слова
Вечо-ринка
Вес-ною
Пра-чечна
Домо-госпо-дарка
Вечір-ка
Праль-ня
Навес-ні
Домо-госпо-диня
Морфологічні норми
Регулюють вибір варіантів морфологічної форми слова і варіантів її поєднання з іншими словами.

Наприклад:

вживання закінчень кличного відмінка: пане професоре, Андрію Петровичу, Ольго Василівно, добродію Панчук;

форми ступенів порівняння прикметників та прислівників: дорожчий, найдорожчий (а не більш дорожчий, самий дорогий); швидше, найшвидше, якнайшвидше, (а не саме швидше, більш швидше, більш швидкіше і т.д.);
чоловічі прізвища на
 -ко, - ук відмінюються: Олегові Ткачуку (але Олені Ткачук), Василя Марченка (але Мар’яни Марченко), Максимові Брикайлу (але Тетяні Брикайло);

Синтаксичні норми

Регулюють вибір варіантів правильної побудови словосполучень і речень, уживання прийменників.

Правильно:
Неправильно:
згідно наказу
по хворобі

 згідно з наказом
через хворобу
 за допомогою
залежно від
незважаючи на це

при допомозі
в залежності від
не дивлячись на це
П
О
Р
І
В
Н
Я
Й
Т
Е

Стилістичні норми

Регулюють вибір слова або синтаксичної конструкції відповідно до умов спілкування і стилю викладу
велика кількість, а не величезна кількість – у науковому стилі;
у зв’язку з тим, що, а не бо…в офіційно-діловому стилі.
Наприклад:

Орфографічні норми
Охоплюють правила написання слів та їх частин.
Слова в українській мові пишуться за такими принципами:

фонетичним (пишуться так як і вимовляються): випробувати, підрозділ , дата, бланк;
 морфологічним (позначення на письмі складових частин слова незалежно від їхньої вимови): підписуєшся, укладається, безстроковий, зчитувати;
 історичним
(букви, морфеми, слова пишуться за традицією, а не відповідно до існуючих норм): дзвінок, рівень, меншості,
 черговий;
смисловим
(різне написання однозвучних слів, які мають неоднакове значення): напам'ять – на пам'ять, вишневе – Вишневе,
проте – про те.
Пунктуаційні норми
?
!
,
;
:
_

Регулюють вживання розділових знаків: крапки, знака питання, знака оклику, трьох крапок, коми, крапки з комою, двокрапки, тире, дужок, лапок, абзацу; вони полегшують сприймання тексту і виклад думок на папері
( )
“ ”
…
.
ПРАВИЛЬНЕ МОВЛЕННЯ

 додержання усталених мовних норм української літературної мови.
МОВНА МАЙСТЕРНІСТЬ

здатність, використовуючи мовні норми, обирати з них найбільш вдалу для викладення своїх думок.
Яскравими прикладами мовної майстерності можуть служити художні твори видатних українських письменників.
Гра «Я коректор»
1. Знайти помилку у виборі слова. Визначити тип помилки. Правильну відповідь записати.
 Терміново  подзвонити
Завдати  удару
Приймати  участь
Дав  вірну  відповідь
 Перевертати  сторінки
 Давати  запитання
 Піднести  квіти
 Терміново  зателефонувати
 Нанести  удар
Брати  участь
Дав  правильну відповідь
Перегортати  сторінки
Ставити  запитання
Вручити  квіти
2. У кожному із словосполучень знайдіть і виправте помилку. Правильні відповіді запишіть. Яку мовленнєву помилку було допущено?

грипом

Жити
Українець

Зробити
По власному бажанню
Дні стали більш
на  грип
Хворіти

по проспекту
Перемоги
на  проспекті
коротшими
короткими
по походженню
за походженням
по всіх правилах
за всіма правилами
За  власним бажанням
Вибачте
мене
мені

Виправ
Осінній   карнавал
 Усміхаюча осінь заворожує мене на кожному кроці. Осінню навкруги така невимовна краса! Ніби готуючись до осінього карнавалу дерева одяглися в багряні шати. Бирізки й клени стали жовті, а осики – червоні. Серед зиленої хвої палає дика груша. Землю вкрили кольорові опалі листя. Здається, ніби крокуєш по чарівному, зітканому із золотих ниток килиму.

   Йдучи вулицьою, кленові листочки  милують мене прикрасними росписами невідомого художника. Дивлячись на цю красу   не можна дочекатися, коли на золотогривих конях у золотій кареті  прийде королева Осінь і  врочисто розпочне карнавал.


Роль гаджетів у житті людини, вплив на людину. Правила розмови по телефону.
               Підготувала
 студентка ІІ курсу

Сучасна людина не уявляє своє життя без гаджетів. У смартфонах – всі наші контакти, фотографії та відео, замітки, листування з друзями і колегами, в комп’ютерах – багаторічні робочі й особисті архіви, у планшетах – розваги та творчість. Не дивно, що сьогодні весь наш побут і робочі процеси підлаштовані під нову реальність, у центрі якої – гаджети.
Сьогодні досить часто можна помітити, як, замість спілкування, молоді люди проводять час разом, кожен у своєму телефоні. Зазвичай, користувачі смартфонів починають свій день із, наприклад, перегляду соціальних мереж або стрічки новин та закінчують його так само. «Розумні гаджети» стали невід’ємною частиною нашого життя: люди використовують їх не лише для дзвінків або повідомлень, але й для перевірки погоди, здійснення онлайн-покупок, пошуку роботи тощо. Та науковці стверджують, що, поза нашою увагою, залежність від смартфонів радикально змінює наші життя, і це не завжди має позитивні наслідки.
Як же саме впливають гаджети на наше життя? Чим людині доводиться жертвувати, дивлячись в екран смартфона, і що вона натомість отримує завдяки йому.

ПРОБЛЕМИ ЗІ ЗДОРОВ’ЯМ
Медики невтомно критикують багатогодинне «залипання» в гаджетах. Таке проведення часу впливає на вагу (ми починаємо менше рухатися), зір (через постійну концентрацію на одній точці), слух (через гучну музику в навушниках), сон (вечірній перегляд стрічки призводить до безсоння і підвищення тривожності), пам’ять (людина перестала потребувати запам’ятовування інформації), загальне самопочуття (сидіння з гаджетом в руках призводить до порушення кровообігу), психологічний стан (постійне споглядання чужого ідеального життя на фото і відео може стати причиною депресії).
Вплив на інтелект
Останні дослідження доводять, що використання розумних гаджетів негативно впливає на інтелектуальний рівень людини. Уважність може знижуватися навіть тоді, коли смартфонами не користуються: навіть того, що гаджет просто є поруч, достатньо, щоб несвідомо відволікати увагу.
Вся справа у тому, пояснюють вчені, що смартфони стали невід’ємним «вікном у світ», а тому наш мозок автоматично приділяє їм увагу: «сигнал із телефону (свого, не чужого) активує ту ж саму недобровільну систему уваги, яка відповідає за сприйняття звуку свого імені».
Часте покладання на «кишеньковий інтернет» у пошуках відповідей на запитання також значно знижує спроможність мозку запам’ятовувати інформацію.
НОВА ФОБІЯ
Зовсім недавно медики позначили новий страх, який опановує дедалі більшою кількістю людей. Це номофобія – боязнь втратити свій смартфон. Тут мова не просто про втрату матеріальної речі, яка чимало коштує, та й просто може бути дорога людині. Справа ще й у тому, що користувачі бояться навіть на кілька годин позбутися доступу до своїх соцмереж, стрічки новин та меседжерів, бояться, що їх особисті дані потраплять в чужі руки. І хоча сам по собі механізм страху корисний, у даному випадку він деструктивний, оскільки призводить до неврозів і сплесків агресії.
Телефонна розмова - один із різновидів усного мовлення, що характеризується специфічними ознаками, зумовленими екстрамовними причинами:
 співрозмовники не бачать один одного й не можуть скористатися невербальними засобами спілкування, тобто передати інформацію за допомогою міміки, жестів, відповідного виразу обличчя, сигналів очей тощо;
 обмеженість у часі - телефонна бесіда не може бути надто тривалою;
 наявність технічних перешкод (втручання сторонніх абонентів, погана чутність).
  Отже, якщо Ви - людина ділова й цілеспрямована, передбачлива, якщо Ви турбуєтеся про свій авторитет та престиж своєї установи й звикли вираховувати все до найменших подробиць, то вироблення певних принципів поведінки у телефонному спілкуванні є необхідним і незамінним.
Правила розмови по телефону
  Як правильно спілкуватися по телефону? Що потрібно говорити? Скільки часу можна говорити? Які базові правила слід дотримуватися? Які фрази не можна говорити по телефону?
  Спілкування будь-якого типу грунтується на психології. Етика ділового спілкування виділяє два види суб’єктів спілкування, а саме: комунікатор і реципієнт. Комунікатор повідомляє реципієнту-слухачеві інформацію, яку намагається донести.
  Основні моменти, про які повинні пам’ятати співрозмовники, – це ввічливість, толерантність, час бесіди, важливість дзвінка, тип дзвінка (діловий, неофіційний, дружній), тональність голосу, почуття розмови. Почуття розмови дуже важливо, так як з людиною, у якої поганий настрій чи якісь особисті животрепетні проблеми, непросто побудувати конструктивну бесіду .
  Перш ніж зробити дзвінок, дайте відповідь собі на три питання:
 Чи дійсно важливий ваш дзвінок;
 Припускаєте ви, що відповість реципієнт;
 Чи можна зустрітися, а не дзвонити.
Якщо телефонуєте Ви:

Насамперед привітайтеся, назвіть організацію, яку ви представляєте, а також своє прізвище, ім'я та по батькові;
Якщо телефонуєте в установу чи незнайомій людині, слід запитати прізвище, ім'я та по батькові свого співрозмовника. Повідомте, з ким саме Ви хотіли б поговорити;
Якщо телефонуєте у важливій справі, запитайте спочатку, чи є у вашого співрозмовника досить часу для бесіди;
Попередньо напишіть перелік питань, які необхідно з'ясувати, і тримайте цей перелік перед очима упродовж усієї бесіди;
Завжди закінчує розмову той, хто телефонує. Завершуючи розмову, неодмінно попрощайтеся. Нетактовно класти трубку, не дочекавшись останніх слів співрозмовника;
У разі досягнення важливих домовленостей згодом надішліть підтвердження листом або факсовим повідомленням.
                                 Якщо телефонують Вам:

Спробуйте якомога швидше зняти трубку й назвіть організацію, яку Ви представляєте.
За потреби занотуйте ім'я, прізвище й контактний телефон співрозмовника.
Розмовляйте тактовно, ввічливо; демонструйте розуміння сутності проблем того, хто телефонує.
Не кладіть несподівано трубку, навіть якщо розмова нецікава, нудна та надто довго триває.
Якщо Ви даєте обіцянку, намагайтесь дотримати слова й виконати ЇЇ якомога швидше. У разі виникнення складних питань запропонуйте співрозмовникові зустріч для детального обговорення проблеми.
Завжди стисло підсумовуйте бесіду, перерахуйте ще раз домовленості, яких досягли.
                        Незалежно від того, хто телефонує:

 Будьте доброзичливим, у жодному разі не виявляйте невдоволення.
 Ставте запитання та уважно вислуховуйте відповіді на них.
 Залишайтеся стриманими, навіть якщо розмова неприємна для Вас.
 Наголошуйте на найсуттєвішому. Якщо під час бесіди Ви називаєте числа, повторіть їх ще раз, аби уникнути непорозумінь.
 Намагайтесь якомога ширше використовувати лексичні можливості літературної мови, але при цьому висловлюйтеся стисло й точно. Стежте за логікою своїх думок.
 Говоріть середнім за силою голосом.
Не варто телефонувати в особистих справах зі службового телефону, а в службових справах недоречно телефонувати додому тій особі, котра має їх виконати (розв'язати). У разі, якщо вам телефонують на роботу в особистих справах, відповідайте, що ви неодмінно зателефонуєте після роботи.

І насамкінець, не зловживайте займенником я, адже ваша розмова — діалог, а не монолог.
Дякую за увагу !


title: "Катерина"

text: Катерина


title: "Микола Гоголь"

text:
Микола Гоголь
«У кожному слові безодня простору, кожне слово неосяжне»
— Микола Гоголь
Микола Гоголь — не тільки геніальний письменник, а й надзвичайно цікава людина. Народився Гоголь 1 квітня 1809 року в Великих Сорочинцях Полтавської губернії. Його батько був поміщиком, що виховував семеро дітей.
 Батько Гоголя -  Василь Опанасович Яновський-Гоголь, служив при Малоруському поштамті, звідки звільнився в чині колезького асесора. Служив секретарем у далекого родича, колишнього міністра, повітового представника дворянства, Трощинського. Василь Опанасович любив мистецтво, сам писав вірші і комедії українською мовою.
Мати Гоголя, Марія Іванівна, уроджена Косяровська, була, за переказами, першою красунею на Полтавщині. Походила з родини поміщиків. Заміж на Яновського-Гоголя вийшла в 14 років, народила шестеро дітей.
«Стражданнями і горем визначено нам добувати крупиці мудрості, яку не можна купити в книгах»
— Микола Гоголь
Гоголь закінчив гімназію міста Ніжина, де вивчав живопис, брав участь у театральних постановках, пробував писати власні твори. У 1828 році він перебрався до Петербурга.
У 1829 році там було опубліковано перший твір Миколи Гоголя «Ганц Кюхельгартен», проте автор підписав його псевдонімом В.Алова. Його дебют виявився невдалим, критики насміхалися над твором, тому Гоголь виїхав до Німеччини.
По поверненню він потрапив на службу до Міністерства внутрішніх справ. Тут він отримав досвід роботи чиновником, який потім використовує при написанні своїх творів.
«Якщо у росіян залишиться тільки один хутір, то і тоді Росія відродиться»
— Микола Гоголь
У 1832 році були опубліковані «Вечори на хуторі біля Диканьки», після яких Гоголь став відомим письменником. Його статус закріпили «Ревізор» і «Мертві душі». Передчуваючи близьку смерть, Микола
Гоголь спалив 2 том «Мертвих душ», який ніхто так і не побачив. 19 лютого він висповідався і 4 березня 1852 помер. Навколо смерті Миколи Гоголя ходило багато чуток. Існує версія, що Гоголь був похований заживо, оскільки перебував у стані літургійного сну.
«Бути у світі й нічим не позначити свого існування — це здається мені жахливим»
— Микола Гоголь
Дякую за увагу !!


title: Марко Вовчок «Максим Гримач»

text:
1
2
3
4
5
6
7
8
9
10
11
12


Николай Николаевич Носов


Леся Українка - Драма-феєрія «Лісова пісня», її міфологічна основа


ОБРАЗИ ДРАМИ-ФЕЄРІЇ «ЛІСОВА ПІСНЯ». ПРИРОДА Й ЛЮДИНА У ТВОРІ. НЕОРОМАНТИЧНЕ УТВЕРДЖЕННЯ ДУХОВНО-ЕСТЕТИЧНОЇ СУТНОСТІ ЛЮДИНИ, ЇЇ ТВОРЧИХ МОЖЛИВОСТЕЙ. ХУДОЖНІ ОСОБЛИВОСТІ ДРАМИ-ФЕЄРІЇ


“ЗАЙНЯТІСТЬ НАСЕЛЕННЯ: ПОНЯТТЯ, ФОРМИ ТА ВИДИ.  ФУНКЦІЇ СЛУЖБИ ЗАЙНЯТОСТІ ”

Огляд поняття зайнятість
Зайнятість - це діяльність громадян, пов'язана із задоволенням особистих та суспільних потреб і така, що, як правило, приносить їм доход у грошовій або іншій формі.(ЗУ «Про зайнятість населення»)
Зайнятість — це сукупність соціально-економічних відносин між людьми з метою забезпечення працездатного населення робочими місцями, пов'язана з формуванням, розподілом і перерозподілом трудових ресурсів для участі в суспільно корисній праці та забезпечення розширеного відтворення робочої сили.
Зайнятість як економічна категорія - це сукупність економічних, правових, соціальних, національних відносин, пов'язаних із забезпеченням працездатного населення країни робочими місцями та його участю у суспільно корисній діяльності, що приносить дохід.
Зайнятість як економічна проблема - це співвідношення між кількістю працездатного населення і кількістю зайнятих, яке характеризує рівень використання трудових ресурсів суспільства та ситуацію на ринку робочої сили.

Види зайнятості

Зайнятість як система відносин виникає між суб’єктами,  передбаченими чинним законодавством
Система відносин зайнятості
Найманий працівник - роботодавець
Найманий працівник - держава
Роботодавець - держава
Нормативне регулювання зайнятості в Україні
Відносини у сфері зайнятості регулюються Конституцією України, Законом України "Про зайнятість населення", Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", іншими нормативно-правовими актами.

Служба зайнятості
Для реалізації політики зайнятості населення і забезпечення громадянам відповідних гарантій, для допомоги безробітним громадянам у пошуках роботи та працевлаштуванні на всій території України створюються біржі праці або служби чи центри зайнятості.
Служба зайнятості в Україні утворена Постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 1990 р. № 381 «Про створення державної служби зайнятості України». Постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 1991 р. № 47 затверджено Положення про державну службу зайнятості. Цим Положенням державна служба зайнятості визнана централізованою структурою спеціальних органів, утворених для комплексного вирішення питань регулювання зайнятості населення, професійної орієнтації, працевлаштування і соціальної підтримки тимчасово непрацюючих громадян.

Структура державної служби зайнятості
Державна служба зайнятості складається з:
 Центру зайнятості Міністерства праці та соціальної політики України;
 центру зайнятості Автономної Республіки Крим;
обласних, районних, міжрайонних, міських і районних у місті центрів зайнятості.

Функції служби зайнятості
аналізує і прогнозує попит та пропозицію на робочу силу, інформує населення і державні органи управління про стан ринку праці;
консультує громадян, власників підприємств, установ і організацій або уповноважені ними органи, які звертаються до неї, про можливість одержання роботи і забезпечення робочою силою, вимоги до професії тощо;
веде облік вільних робочих місць і громадян, які звертаються з питань працевлаштування;
організовує, за потребою, професійну підготовку і перепідготовку громадян у системі служби зайнятості або направляє їх для навчання, сприяє підприємствам у розвитку та визначенні курсів навчання та підвищення кваліфікації (Закон України "Про зайнятість населення", ст.19).


title: ЛЕСЯ УКРАЇНКА " ЛІСОВА ПІСНЯ"

text:
Образи драми феєріїЛесі Українки “Лісова пісня”
      Утвердження духовно-естетичної сутності людини


title: Микола Вінграновський

text:
Сеньйорито акаціє,
Микола Вінграновський
добрий вечір

Я забув, що забув був           вас,

Але осінь зійшла по плечі,
Осінь, ви і осінній час,

Коли стало любити важче

І солодше любити знов...
Сеньйорито, колюче щастя,

Хто воно за таке любов?

Вже б, здавалося, відболіло,
Прогоріло у тім вогні,

Ступцювало і душу, й тіло,

Вже б, здалося, нащо мені?

У годину суху та вологу
Відходились усі мости,
І сказав я — ну, слава Богу,
І, нарешті, перехрестивсь...

здрастуйте, добрий вечір…
Коли ж –

Ви з якої дороги,

пожежо моя?..

Сеньйорито,

вогонь по плечі —

Осінь, ви

і осінній я...
Микола Вінграновський


Михайло Коцюбинський Великий сонцепоклонник


title: Односкладні речення

text:
Односкладні речення
8 клас

1. Укажіть означено-особове  речення :
1. Умивай же біле личко
 дрібними сльозами
(Т.Шевченко).
2. Не страшні для мене вітри
(Леся Українка).

3.Всі шляхи позамітало
в полі (Б.Грінченко).

4. Ще з юних літ мені
 відкрилась правда (Л.Костенко).
2. Укажіть неозначено-особове  речення :
3. Задзвонили в усі дзвони
по всій Україні (Т.Шевченко).

2. Не називаю її раєм,
 тую хатиночку у гаї над чистим
ставом край села
 (Т.Шевченко).

1.Розвійтеся з вітром,
листочки зів'ялі (І.Франко).

4.Обуха батогом не перебити
(Л.Глібов) .
3.Позначте безособове речення  :

Важко дихалось у ці
похмурі осінні дні
(М.Коцюбинський).

2.За одного битого
 двох небитих дають
(Нар.тв.).
3. Були полки і зброя розмаїта
(Л.Костенко).
4.Раз опечешся, другий
 - остережешся(Нар.тв.).
     4.Укажіть  узагальнено-особове речення:
3.Умій сказати, умій і змовчати
(Нар.тв.).
2. Козацькому роду нема
переводу
 (Нар.тв.).
1. Прокидалось усе та цвіло
навкруги (П.Грабовський).

4. Люблю легенди нашої родини
( Л.Костенко).
5.Укажіть рядок, що містить називне речення:

4. Прозорий гай.
Тремтячий лист. Осіння
світла акварель
(М.Вінграновський).

2.Був знак мені. І дуже
Дивний знак (О.Гончар).
3. Мальви біля хати(Л.Костенко).

1.В городі піч. На гудині
череп’я  (Л.Костенко).
6. Якою з поданих форм не може бути виражений головний член безособового речення :
Дієсловом дійсного способу
 теперішнього часу 3-ї особи
множини.
2. Прислівником.
3. Інфінітивом.
2.Дієслівними формами
на -но, -то.

7. Укажіть безособове речення,  у якому головний член виражений особовим дієсловом у значенні безособового :
1. Язиком поле не орють ( Нар.тв).
2. На вільну душу ланцюгів
 нема (Ю.Збанацький).

3. Починало вечоріти(О.Гончар).

2.Цілі вулиці викошено огнем-косою
(В.Козаченко).
8 .Позначте односкладне неповне речення:
4. Ні тобі вітерцю, ні тобі
лялечки в блакиті (Є.Гуцало).
3. Не забудь, не забудь, юних
днів, днів весни (І.Франко).
2. Гарно у таку пору в полі
(Панас Мирний)

2. Вірю в людину
(М.Сингаївський).

9. Позначте речення, у якому правильно підкреслено граматичну основу :
4. Словами серденька не
обдурити
(Леся Українка).

2. Людина має бути
не тільки
 здоровою, а й гарною.
(О.Гончар).

3. Мені страшно (М.Луків).
1.Поговоримо думами тихо
(Леся Українка).

10. Позначте безособове речення головний член якого виражений прислівником:
4. Давно вже порожньо в
 моєму серці (Панас Мирний)

2. Багато слів страшних
тут наговорено (Л.Костенко).

3. Без труда нема плода
 (Нар.тв.).
1.Плащ пробито в кількох
місцях  (Ю.Яновський).
11. Позначте безособове речення, головний член якого виражений  «інфінітив +прислівник»:
4. Як сумно тій людині жить,
яка в житті не знала суму
(М.Рильський).

2. Багато слів страшних
тут наговорено (Л.Костенко).

1. Надворі було ясно,  місячно
 (І.Франко).
2. Не потрібно топити думки
 у словесній воді (О.Корнійчук).
12. Позначте  речення , у якому неправильно підкреслено члени речення:
4. Чудесна київська осінь
(Остап Вишня)

2. Багато слів страшних
тут наговорено (Л.Костенко).

3. Із можливого в чудесне
перекинуто мости
 (М.Рильський).
Не можна затуляти
сучасним  життям життя
 тисячоліть (Ю.Яновський).

Використані ресурси

.http://pedsovet.su»
 http //metodportal.net


Наталія Забіла - «Древній Київ»


Михайло Коцюбинський " Ялинка"


Михайло Коцюбинський


title: Художня література як одна з форм духовної діяльності людини

text:
10.
9.
8.
7.
6.
5.
4.
3.
2.
1.