title: Григорій Косинка - Імпресіоністична новела «В житах»

text:
Григорій Косинка(Стрілець)
 «В житах»
За своє коротке життя Григорій Косинка встиг написати небагато, але й цей доробок свідчить, що в його особі українська література мала талановитого співця української бідноти, дітям якої тільки «сниться молоко», глибокого знавця свого народу і його мови.
                          П. Панч
Тонкий психолог, життєлюб, людинолюб, письменник визначного, наскрізь самобутнього таланту, істинний продовжувач художніх традицій Стефаника і Черемшини, Коцюбинського і Васильченка — такий був Косинка…
                Євген Шабліовський
Портфоліо письменника:
При народженні: Григорій Михайлович Стрілець
Псевдонім :	Косинка
Дата народження:	29 листопада 1899
Місце народження:	с. Щербанівка, Обухівський
                                повіт, Київська губернія.
   *  Дата смерті:	15 грудня 1934 (35 років)
Місце смерті:	Київ
Національність:	українець
Мова творів:	українська
Рід діяльності:	прозаїк
Роки активності:	1919–1934
Жанр:	оповідання, імпресіоністична новела
Новела «В житах»:
*уперше надруковано у львівському журналі «Нова культура» (1922, № 2);
*виправлену й відредаговану автором новелу опубліковано в журналі «Життя й революція» (1925, № 6-7).
Отож датою першодруку вважають 1925 р
Я вважаю, що письменник повинен правдиво відображати дійсність, історію наших часів. Дезертири були, і я їх не обминаю, як не обминав босяків М. Горький.
             Г. Косинка
Тема  твору:
показ одного дня втікача-дезертира  Корнія Дізіки, який став найщасливішим у його житті, бо приніс зустріч із його долею – Уляною.
Ідея твору:
з’ясування сенсу людського існування;  уславлення однієї короткої життєвої  миті, яка ставить нас перед вибором і дає орієнтири на майбутнє.
Жанр твору – імпресіоністична новела.
Імпресіоністична новела — невеликий за обсягом прозовий епічний твір про незвичайну життєву подію з несподіваним фіналом, сконденсованою та яскраво вимальованою дією,у  якому автор  висловлює миттєві  почуття  ліричного героя, відмовляється від ідеалізації свого персонажа,показує уривчасті фрагменти, відбиті у його свідомості.

Головне в такому творі - змалювати навколишній світ так, щоб було зрозуміло, що робиться в душі героя.
Імпресіонізм — художній напрям, заснований на принципі безпосередньої фіксації вражень, спостережень, співпереживань. Сформувався у Франції в другій половині ХІХ ст.,
Визначальні риси імпресіонізму:
*зображується не сам предмет, а враження від нього);
*імпресіоністи орієнтуються на почуття, а не на розум;
*відмова від ідеалізації;
*часопростір ущільнюється й подрібнюється, предметом мистецької зацікавленості стають уривчасті фрагменти, відбиті у свідомості персонажа;
*герой цікавий «пасивною» здатністю сприймати, реагувати на зовнішні збудники, бути носієм, навіть колекціонером вражень;
*найпоширенішим жанром імпресіонізму стає новела.
ПОРІВНЯННЯ ДВОХ МЕТОДІВ: ІМПРЕСІОНІЗМ ТА РЕАЛІЗМ
Елементи імпресіонізму в новелі:
Зорові образи: Сивий степ; важкий колос схилився до землі; старий чорногуз; сірі, гарні очі, розпатланий чуб, ще дитяче обличчя; крайкована синіми льонами плахта з вівса, ячменю…; копит горить під сонцем; степова дичка – запалена, засмажена (дівчина Уляна); гарно вишита мережка.
Слухові образи: Сонце… сміється
з мене крильцями бджіл: «дізік, дізік…»;
 у мене почали дзвонити коси, серпи; солдат… вигукує, стріляючи з ляку; степ… дзвонить хвилями; десь над ухом б’ється крильцями джміль, гуде; нерви уже не співають, а тільки дзвонять тихо: «Дзінь, дінь!..»; впало на дорогу її слово: – змінилася; шептали колоски; дзвонить у такт степу моє серце.
Нюхові, запахові образи, смакові, дотикові: Городи пахнуть полином, м’ятою п’яні гречки; вітер … теплий, ніжний гарячий вітер
Новела «В житах» з однойменної збірки засвідчує орієнтацію письменника на стефанівський тип письма.
Вона  досить коротенька за обсягом, має досить суттєве значення, оскільки саме ця риса є найхарактернішою в письмі Г. Косинки: він умів декількома фразами, нюансом світлотіней, образом або символом передати найширшу гаму почуттів, думок, ідей. Недарма ж класик української новелістики Василь Стефаник називав Григорія своїм онуком.

Назва новели:
 Корній Дізіка, від особи якого ведеться розповідь, зі своєї волі опинився в банді отамана Гострого, тому став дезертиром і переховувся в житах. Звідси — назва новели. «В житах» — це не лише місце дії, це багатогранний символ, що уособлює в собі й життя селянина, і його ставлення до навколишнього світу, і становлення як людини на землі.
Тлумачення прізвища головного героя:
« Що таке «дізік»? Дізік — страшне для мене слово, бо воно нагадує мені про дійсність — раз, а друге — в нашій революційній термінології це є дезертир, а я, товариші, саме до них і належав!»
Символи новели:
Житнє поле — єдиний свідок поневірянь героя, єдиний друг і захисник його — перетворюється у спогадах, свідомості героя у своєрідного повіреного у всі земні таїни, навіть більше: житнє поле стає самим життям. Саме жито-життя  здатне пробудити, повернути до сприйняття земних радостей і мертвих, і живих.
Жито, жити, любити…— це весь Косинка, це його поезія.
Тваринне існування Корнія  до зустрічі з Уляною скоріше нагадувало смерть, аніж повноцінне життя. Але почуття любові до Уляни врешті перемагає страх за життя. Корній забуває про небезпеку, що йому загрожує, і піднімається з землі назустріч любові, навперейми справжньому життю.
Схема подій:

Для Корнія в той лише один «щасливий» день із життя:   жита, «червона хустка Уляни» і він сам — єдине мірило буття на землі, усе інше — потім. Корнію не хочеться згадувати про те, що мучить його совість, а саме розстріл комуніста Матвія Киянчука, у якому він, напевно, брав участь. Він молодий, трохи іронічний («ми, дезертири, — народ бойовий», але спраглий до життя. «…Мені хочеться співати, як співають старі, коли згадають молодість, а я ще хочу співати!»
Вітаїстичність (лат. Vita — життя) — риса модерністської літератури перших десятиліть XX століття, що виявилась у погляді на стихію життя як першооснову світових процесів.

В українській літературі вітаїстичність позначилась на формуванні «романтики вітаїзму» з її настановою на перетворення світу, формування активної, сильної особистості та нації.
Гра «Впізнай художній засіб».
 Хронологічний диктант
1) Г. Косинка народився у ____________
2). Початкову школу в с. Красному закінчив у __________
3). Григорій переїхав до Києва у ___________
4). Коли був надрукований  автобіографічний етюд «На буряки»?__________
5). До Київського інституту народної освіти Косинка поступив у ___________
6). Перша збірка «На золотих богів» вийшла у _________
7). Коли Г. Косинка став членом літературного об’єднання «Ланка»?_______
8). Новела «В житах» вийшла _______________
9). Коли був заарештований письменник?___________
10). Г. Косинку було розстріляно у _____________
Літературний диктант
1.Я пам’ятаю хороше тільки ранок.
-Ну, ну...вже цілуватися лізе!
Це сказано до...
2. Дізік – страшне слово, бо в революційній термінології це...
3. До села йти небезпечно, тому оповідач вирішив йти левадами у...
4.Оповідач, Корній Дізік,вирішив не снідати. Хіба можна до служби Божої...
5. Степ для Дізіка знайомий, як і його «японочка», тобто...
6.Гнилищанський багач Дзюба проїхав дорогою. З кимось розмовляв про тих, хто вночі приходить з винтовкою до вікна і гукає...
7. Згадавши розстріляного комуніста Матвія Киянчука і те, що коли його вели, Корній думає, що він був...
8.Побачивши на дорозі  червону хустку, Корній устав і йде назустріч в надії, що хоч...
9.Од здивування підсунув на лоба картуз. Перед Корнієм стояла...
10. Дівчина рвонулася до Корнія і крикнула, що вони з ним...
11.Поклавши голову на коліна Уляні,  Корній думав про неї, що це була загублена в житах...
12.На запитання, чи Уляна й досі його любить, дівчина назвала Корнія ...
13. Корній Дізік п’яний від щастя в житах, і йому плювать на смерть, йому хочеться...
Відповіді на літературний диктант:
1-сонця
2-дезертир
3-жита
4-хоч рісочку до рота брати
5-обріз рушниці
6-Дайош!
7-молодець
8-пиріжка дасть
9-справжня Уляна
10-не вороги
11- його доля
12- безстидником
13- співати
Домашнє завдання:
Написати твір-мініатюру:
Як би склалось життя героя, якби він не став дезертиром?


title: Декабристи в Україні

text:
Декабристи в Україні
Підготували:
Учениці 9-А класу
Шевченко Ірина
Та
Гринь Вероніка
Декабристи
перші російські дворяни-революціонери, які 14 (26) грудня 1825 року збройною силою прагнули встановити в Росії конституційний лад.
Вони боролися за повалення царату та скасування кріпацтва. Основні гасла декабристів були гаслами буржуазної революції, яка змітає феодалізм і дає можливість розвинутися капіталістичному ладу. Особливістю російського історичного розвитку було те, що почин у боротьбі проти феодалізму взяли на себе революціонери з дворян.
Перший російський імператор Петро перший
Обеліск на місці страти декабристів, фрагмент, Санкт-Петербург
Ранні переддекабристські організації
Після війни 1812 року виникають 4 ранні переддекабрістскі організації: дві офіцерські артілі:в Семенівському полку, серед офіцерів Головного штабу (Священа артіль),Кам'янець-Подільський гурток Володимира Раєвського та Товариство російських лицарів Михайла Орлова та Матвія Дмитрієва-Мамонова.
Союз спасіння
Одним із провідних осередків декабристського руху був Київ. 1816 року був створений Союз спасіння, таємна організація, яка ставила за мету шляхом військового перевороту встановити конституційну монархію та скасувати кріпосне право. До складу організації входили 30 осіб, серед яких були Сергій Трубецькой і Павло Пестель. Але єдності між членами товариства не було, що призвело до його розпаду
Повстання 14 грудня 1825 р.
14 (26) грудня 1825 року у день присяги військ та Сенату на вірність новому цареві, Миколі I, члени Північного товариства організували в Петербурзі повстання. Відповідно до плану, передбачалися дії у трьох напрямах: 1)захоплення Зимового палацу та арешт царської родини;
2) оволодіння Петропавлівською фортецею, що тримала центр Петербурга під прицілами своїх гармат;
3) встановлення контролю за діями Сенату, оголошення Маніфесту до народів Росії, у якому повідомлялося про повалення царського режиму та програма майбутніх суспільних реформ: знищення кріпацтва, ліквідацію рекрутства, проголошення громадянських свобод і скликання Установчих зборів.
   Повстання Чернігівського полку
Намагаючись виправити становище та продовжити боротьбу, 29 грудня 1825 року члени Васильківської управи С.І.Муравйов-Апостол і М.П.Бестужев-Рюмін підняли повстання Чернігівського піхотного полку в с. Триліси поблизу Василькова на Київщині. Проте вже 3 січня 1826 року [4] біля с. Ковалівки повстанці зазнали поразки в бою з переважаючими силами лояльних Миколі I військ.
Слідство і суд над декабристами
В ніч на 15 (27) грудня 1825 року у Петербурзі розпочалися арешти. 579 чоловік були притягнуті до слідства в справі декабристів. Слідчі та судові процедури відбувалися у глибокій таємниці.

Причини поразки декабристів
Відсутність єдиного центру і керівництва повстанським рухом.
Непідготовленість виступів.
Повільність і нерішучість у діях повсталих.
Відсутність єдності у лавах декабристів, розбіжності у їхніх поглядах.
Відсутність підтримки з боку народних мас.

Історичне значення повстання декабристів
Повстання декабристів було першим організованим виступом озброєної опозиції проти самодержавства в Росії.
Це була перша спроба знищення самодержавства дворянами, що були його опорою.
Приклад декабристів став високим моральним зразком боротьби для наступних поколінь.
Ідеї декабристів, що особливо стосуються прав народу про вільне життя, вплинули на формування і розвиток українського визвольного руху.

Пам'ятник декабристам.м.Кам'янка (Черкаська область)
Меморіальна дошка в Київі на будинку по вул. Гусовського 8/10 з надписом: "На цьому місці знаходився будинок, де в1822 — 1825 рр. відбувалися таємні з'їзди Південного товариства декабристів. Тут була прийнята «Руська Правда»". (Скульптор М. К. Вронський, архітектор В. Г. Гнєздилов)
Тульчинський історико-краєзнавчий музей,колишній будинок Офіцерського зібрання (18ст.)
Пам'ятник декабристам у м. Васильків.
Будинок декабристів у Києві


Євген Плужник - Філософічність


title: Дитячі роки Лесі Українки

text:
Леся Українка
Я в серці маю те, що не вмирає…

При народженні:	Лариса Петрівна Косач
Дата народження:	25 лютого 1871
Місце народження:	м. Новоград-   Волинський
Дата смерті:	1 серпня 1913
Місце смерті:	м. Сурамі, Грузія
Національність:	українка
Громадянство:	Російська імперія
Мова творів:	українська, російська, французька
Рід діяльності:	прозаїк, поет, драматург, публіцист
Роки активності:	1884—1913

Леся Українка у 7 років
Народилася Леся Українка 25 лютого 1871 року в
 Новгород–Волинському, в славній родині Косачів
(Лариса Петрівна Косач - Квітка).

. Мама  була свого часу видатна письменниця і друкувалася під прізвищем Олени Пчілки.

Батько Лесі – Петро Антонович Косач працював юристом, був людина освічена й для свого часу передова,

Любила музику, особливо гру на фортеп'яно, виявляла композиторські здібності.
Лесю Українку та її брата Михайла в сім'ї через нерозлучність називали спільним ім'ям – Мишелося, пізніше Ларису перезвали в сім'ї на Лесю.

  Зі всіх шістьох дітей, що були в Косачів (два сини і четверо дочок), Леся найбільше вдалася в батька: і вродою, і характером, і звичками.
  Вона була о лагідна та безмежно добра, стримана, терпляча, наділена виключною силою волі.

Дуже рано почала Леся знайомитися з народною творчістю: піснями та художніми виробами.
 Мати возила дітей до різних сіл та містечок. Там вона зачаровано слухала веснянки, які селяни співали бодай чи не всім селом.

 Багато пісень увійшло у побут Косачів і стали там улюбленими піснями; це такі як “Подоляночка”, “Зайчик”, “Женчичок - бренчичок” та інші.

До десяти років Леся росла і розвивалася, як і всі діти. Була радісна, весела, любила співати й дуже добре танцювала.

Коли їй виповнилося 5 років, батьки купили їй фортепіано. Любила музику, особливо гру на фортеп'яно, виявляла композиторські здібності.

Любила Леся й серйозну роботу – господарчу.

Навесні 1882 року родина Косачів перебралася на постійне проживання до села Колодяжного.

В цьому селі Леся за допомогою свого брата Михайла виконала дуже цінну роботу: записала від різних людей дуже багато пісень.

Перед текстами кожної пісні наклеєна була стрічка нотного паперу з нотами мелодії тієї пісні.
Та скоро сталося велике горе…
Ось як розповідає її сестра Ольга: “… 6 січня 1881 року в Луцьку Леся пішла на річку Стер подивитися як святять воду і в неї дуже померзли ноги. Скоро потому, і від того, як тоді і думали, вона заслабла. У неї так почала боліти нога права, що вона незважаючи на те, що й тоді була дуже терпляча, але плакала від болю.
“тридцятирічна     війна”

В той час, коли не боліла нога, почався туберкульоз у китиці лівої руки, вилікуваний операцією восени 1883 року.

Хвора рука позбавила Лесю можливості стати піаністкою.

Після руки знову почала боліти нога, туберкульоз прокинувся у легенях, а після залікованих на Карпатах та в Італії легенів на туберкульоз заслабли нирки.

Свою журбу, що доведеться відмовитися від музичних занять, Леся вилила в автобіографічній елегії «До мого фортеп'яно».

Через хворобу до школи не ходила, та завдяки самоосвіті, феноменальним здібностям до мов, літератур, історії стала високоерудованою у цих галузях знань.
Німеччина, Італія, Єгипет, Кавказ…
Скрізь шукала Леся надію на одуження….
Багато віршів у Лесі про Україну
До тебе, моя Україно кохана,
Моя безталанна мати!
Улюблені квіти Лесі Українки

Ромашки та конвалії
Цикл віршів
“ В дитячому крузі”
(для дітей і про дітей)
Лісова дівчина Мавка
Леся Українка  за 12 днів  створить п΄єсу «Лісова пісня», де головною героїнею буде Мавка. У листі до своєї матері Леся писала:” Я ще здавна ту мавку в умі тримала. Видно, вже треба  було мені її колись написати і тепер чомусь прийшов слушний час. Зачарував мене сей образ на весь вік»
Вшанування пам'яті
Пам'ятник Лесі Українці в Телаві
Пам'ятна монета, присвячена 125-річчю з дня народження
Музей Лесі Українки у Києві
Музей Лесі Українки у Колодяжному
Музей Лесі Українки у Новограді-Волинському
Музей Лесі Українки у Сурамі
Музей родини Косачів
Музей Лесі Українки у Ялті

21 жовтня 2010 року Верховна Рада України постановила у лютому 2011 року урочисто відзначити на державному рівні 140-річчя з дня народження Лесі Українки[16].

Премія імені Лесі Українки
2004 року встановлена «Премія Кабінету Міністрів України імені Лесі Українки за літературно-мистецькі твори для дітей та юнацтва», яка «присуджується щороку за твори, які сприяють вихованню підростаючого покоління у дусі національної гідності, духовної єдності українського суспільства та здобули широке громадське визнання»[18].
Іменем Лесі Українки названі бульвар, площа, театр, центральна публічна бібліотека для дорослих в Києві.
Ім'я Лесі Українки носять вулиця, парк, університет і музей археології у Луцьку, а також велика кількість площ, вулиць, театрів, вишів, установ та підприємств в Україні, зокрема Центральна міська бібліотека імені Лесі Українки міста Львова.
Її життя і творчість вивчає Науково-дослідний інститут Лесі Українки.

     Як я умру, на світі запалає

                                                                                Покинутий вогонь моїх пісень,

                                                                                Істримуваний пломінь засіяє,

                                                                                Вночі запалений, горітиме удень.
                                                                                Леся Українка


title: До 100-річчя від дня народження А. С. Малишка

text:
Click to edit Master title style
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level

http://uk.wikipedia.org/wiki/
http://www.ukrlib.com.ua/bio/printout.php?id=207
http://www.pisni.org.ua/persons/21.htm
lhttp://www.youtube.com/watch?v=XTEMDTVGiKE&feature=related


title: Григір Тютюнник "Климко"

text:
Григір  Тютюнник
«Климко»
 «Ціна життю пізнається тоді, коли у людини залишається одна можливість –дихати».
Гр. Тютюнник
Автобіографічна трилогія
Гр. Тютюнника:

«Облога» - початок війни.
«Климко» - роки фашистської окупації.
«Вогник далеко в степу» - повоєнні часи.
1976  року побачила світ повість «Климко».

 У 1980р. за повісті «Климко»  і «Вогник далеко  в  степу»
 Г. Тютюннику присуджено премію імені Лесі Українки.
Тема  повісті:
зображення  тяжких поневірянь Климка у часи   фашистської окупації  рідного  краю.
Ідея  повісті:
прокляття  війни,  уславлення  доброти,  милосердя, чуйності, щирості.
Основна  думка:
маленькі  громадяни   нашої  країни – діти війни – виявляли  таке милосердя, яке й дорослим інколи було не до снаги.
Жанр твору:
  Повість автобіографічної  трилогії.
По́вість — епічний прозовий твір (рідше віршований), який характеризується однолінійним сюжетом, а за широтою охоплення життєвих явищ і глибиною їх розкриття посідає проміжне місце між романом та оповіданням.
Проблематика  повісті:
  Добро  і  зло.
Відповідальність  за  доручену  справу.
Патріотизм.
Милосердя.

Обговорення  ситуацій між  героями  твору, де  виявилися доброта, чуйність, турботливість, щирість
Климко  і дядько  Кирило.
Тітка  Мотя  і  Климко.
Климко  і  Зульфат.
Хлопці, дідусь Гордєєв і вчителька з немовлям.
Зульфат  і  його  дідусь.
Климко, швець  і  дівчинка.
Бесіда  про головного героя:

Хто  такий  Климко?
В який скрутний  для  країни  час живе  наш  герой?
Як  Климко  ставиться  до  Зульфата, Наталі  Миколаївни, інших  героїв повісті? Чим це пояснити?
Чому  хлопець  вимушений був вирушити у подорож? Які  труднощі  долав Климко-мандрівник?
Чому  Климко захистив дівчину  від  поліцаїв?

Через  що  хлопець  не  залишився  жити  у тітки  Мокрини? Як  це  його  характеризує?
Що  свідчить про  відповідальне  ставлення  Климка  до  дорученої  справи?
Чим  вам  подобається  герой  твору?Чи  хотіли  б  ви  мати  такого  друга?
У  чому  полягає  виховне  значення  цього  героя?
Бесіда  про головного героя:
План  характеристики образу  Климка:
1. Климко – сирота.
2. Портрет  і  зовнішність героя.
3. Риси характеру: а) чуйний і добрий; б) благородний і щирий; в)винахідливий, мужній, вольовий; г) уважний і працьовитий.
4. Поведінка і прагнення хлопця: а) бажання  навчатися; б)турботливий, співчутливий)
    в) відповідальний  за доручену  справу;
    г)шанобливе  ставлення до  дружби.
    5. Значення  образу  Климка.
Самостійна  робота  з  картками
Картка №1
Дослідіть, посилаючись на зміст твору, як військові події вплинули на життя мешканців станції, що згоріла?
Чому Наталя  Миколаївна відчула себе щасливою,коли хлопці запропонували їй оселитися у них?
Коли шахту затопили водою, то коней, які в ній працювали:
          а)віддали циганам; б) забрали на війну;
          в) продали заможним селянам.
Картка №2
1.Чи можна, на вашу думку, вважати  Климка і Зульфата справжніми друзями? Доведіть, посилаючись на факти з твору.
2.Прокоментуйте рішення Климка вирушити у подорож до Слов’янська. Це самопожертва, добрий вчинок, ентузіазм? Свої думки обгрунтуйте, посилаючись на текст.
3.Який художній засіб використано у творі «…не встигло ще й сонце заховатися, а земля вже холоне…»?
              а)епітет; б) порівняння; в) метафора.
Картка №3
1. Для чого, на ваш погляд, Гр. Тютюнник у творі докладно описує базар та людей на ньому?
2.Висловіть власне ставлення до зрадників народу в роки Великої Вітчизняної війни, які стали поліцаями? Що з цього приводу можна прослідкувати у творі?
3.Климко зробив собі взуття із шматків плащ-палатки і:
      а)сіна; б)сухого гілля; в) соломи.
Картка №4
1.Дослідіть, як у   творі Гр. Тютюнник одночасно зображує милосердя і жорстокість, щирість і підступність, добро і зло. Наведіть переконливі приклади з повісті.
2. Чим пояснити те, що Климко, долаючи свій хворобливий стан, продовжує шукати сіль. Як би ви повели себе в цій ситуації?
3.Зробивши собі взуття, Климко згадав фразу діда Горєєва:
   а)»Так триматися!»; б) «Життя – серйозна річ!»;
    в)«Можна жить!»
Сторінками повісті «Климко»
По горизонталі:
1. Прізвище діда Зульфата.
2. Зброя,яка була у поліцаїв.
3. Кого врятували швець і Климко на базарі під час німецької облави?
4. Що запропонував Климко жінці за сіль?
5. Риса характеру, яка притаманна  Климку і Зульфату.
6. Що дав Бочонок Климку в дорогу?
*По вертикалі:
 1. Ім’я Тютюнника.
 6. Харч, за яким Климко подорожував до Слов’янська.
Перевір  себе: «Сторінками повісті «Климко»


title: богдан ігор агтонич

text:
ГРУНТОВНЕ ВОЛОДІННЯ НАУКОВИМИ ЗНАННЯМИ – ОДНА З ГОЛОВНИХ УМОВ ЕФЕКТИВНОСТІ ПЕДАГОГІЧНОЇ ДІЯЛЬНОСТІ
УЧИТЕЛЬ, ЯК ФАХІВЕЦЬ ЖИВЕ ДОТИ, ПОКИ ВЧИТЬСЯ
(В.О.СУХОМЛИНСЬКИЙ)

Завдання:
Поглибити знання про сучасний урок

Вдосконалити вміння працювати в групі

Вчитися спілкуватися толерантно

УРОК  -
-                           це основна форма організації
                             навчальної діяльності учня в
                                школі.

	Якісна освіта вимагає якісного уроку.
	Який урок можна вважати якісним: класичний, нестандартний, інтерактивний, особистісно зорієнтований, проблемний?..
Головне, щоб урок досяг поставленої мети!
Правила співпраці
Слухати і чути;
Говорити по черзі;
Бути активними;
Бути доброзичливими;
Бути толерантними;
Бути позитивними.
СУЧАСНИЙ УРОК…

Що таке сучасний урок?
Що надає сучасності уроку?
Чим сьогоднішній урок відрізняється від вчорашнього?
СУЧАСНИЙ УРОК
ЦЕ  ТВОРЧА СПІВПРАЦЯ ВЧИТЕЛЯ Й УЧНІВ
 Це жива клітина навчально-виховного процесу.

ЦЕ  не самоціль. А лише інструмент виховання й розвитку особистості.

ЦЕ система соціальна, що може існувати лише за взаємодії вчителя з учнями та учнів одне з одним.

Це урок спрямований на те, щоб кожна дитина збагнула себе як самодостатню особистість.

Це твір мистецтва, де педагог уміло використовує всі можливості для розвитку особистості учня, його активного розумового зростання, глибокого й осмисленого засвоєння знань, формування його моральних основ.
Постулати технології сучасного уроку
Перший: “Урок є відкриттям істини, пошук і осмислення її у суспільній діяльності вчителя і учня”.

Другий: “Урок є частиною життя дитини”.

Третій:  “Дитина на уроці завжди залишається найвищою цінністю, виступаючи в ролі мети і ніколи не виступаючи у вигляді засобу”.
Характеристика сучасного уроку
На сучасному уроці немає місця печалі, страху і злості від безсилля,

На сучасному уроці панує атмосфера інтересу, довіри і співробітництва,

На сучасному уроці є місце кожній дитині, тому що сучасний урок – запорука її успіху в майбутньому!
Структура сучасного інтерактивного уроку
ПІДСУМОК  ЗАНЯТТЯ:якщо у вас є відповіді на ці запитання, значить потрібно  щось змінювати в навчальній роботі, потрібні інновації та сучасний урокЯ БАЖАЮ ВАМ УСПІХІВ!


title: До 200 річчя Шевченка

text:
І мене в сім'ї великій,В сім'ї вольній, новій,Не забудьте пом'янутиНезлим тихим словом.

Стислий опис гри:
Літературна гра проводиться в форматі телевізійної гри “Найрозумніший”. У шоу-грі беруть участь учні перших та других курсів (всього 12 учнів).
Мета: удосконалювати навички учнів, систематизувати свої знання за періодами творчості Шевченка, перевірити глибину знань текстів. Збагатити запас учнів поетовими творами різних періодів, поширювати світогляд, викликати інтерес до творів, виховувати повагу до поета.
1

р а у н д
Умови 1 раунду. Пропонується 12 запитань. Кожне запитання має чотири варіанти відповідей, вибрати ж треба одну, правильну.
Тарас Григорович Шевченко
народився:

а) у Моринцях, 1814 р.
б) у Кирилівці, 1814 р.

г) у Києві, 1815 р.

в) у Черкасах, 1816 р.
А
Правильна
відповідь
наступне питання
1
В якому віці Шевченко залишився
круглим сиротою?
а) у 9 років
б) в 11 років
г) в 10 років
в) у 13 років
Б
Правильна
відповідь
наступне питання
2
Якого року Шевченка було
викуплено з кріпацтва?
а) 1838
б) 1840
г) 1837
в) 1839
А
Правильна
відповідь
наступне питання
3
Коли видана перша збірка
Т.Шевченка? Як вона називалась?
а) 1841 р., “Гайдамаки”
б) 1840 р., “Твори”
г) 1840 р., “Кобзар”
в) 1830 р., “Кобзар”
Г
Правильна
відповідь
наступне питання
4
Скільки творів увійшло до
І видання “Кобзаря” ?
а) 21
б) 8
г) 6
в) 13
наступне питання
Б
Правильна
відповідь
5
Який твір Шевченка відкриває
перше видання “Кобзаря”?
а) “Причинна”
б) “Думи мої, думи”
г) “Катерина”
в) “Тополя”
наступне питання
 Б
Правильна
відповідь
6
Хто з відомих художників
намалював портрет Жуковського,
щоб викупити Шевченка з кріпацтва?
а) Венеціанов
б) Сошенко
г) Рєпін
в) Брюлов
наступне питання
 В
Правильна
відповідь
7
Які нагороди отримав Шевченко,
навчаючись в Академії мистецтв?
а) золоту медаль
б)золоту і срібну медаль
г) 3 срібні
в) 2 срібні
наступне питання
 В
Правильна
відповідь
8
Яку назву має серія картин,
намальованих після подорожі
Шевченка в Україну?
а) “Мальовнича Україна”
б) “Живописна Україна”
г) “Моя Україна”
в) “Спогади про Україну”
наступне питання
  Б
Правильна
відповідь
9
Назвіть композитора, котрий
написав музику до 83 творів
Шевченка:
а) О.Білаш
б) К.Стеценко
г) М.Лисенко
в) М.Глінка
наступне питання
  Г
Правильна
відповідь
10
Авторське жанрове визначення
твору “Сон” Шевченка:
а) поема
б) комедія
г) гумореска
в) містерія
наступне питання
    Б
Правильна
відповідь
11
Яку поему написав Шевченко
на згадку про день викупу
з кріпацтва?
а) “Кавказ”
б) “Катерина”
г) “Сон”
в) “Єретик”
наступне питання
12
    Б
Правильна
відповідь
2

р а у н д
Умови 2 раунду. Кожному з 6 гравців пропонується запитання з 6 різних тем життя і творчості Тараса Григоровича.
100
200
300
400
500
100
200
300
400
500
100
200
300
400
500
100
200
300
400
500
100
100
200
200
300
300
400
500
500
400
Дівоче прізвище матері поета?
Катерина Бойко
Дитинство Шевченка

З ким познайомився Шевченко в Літньому саду в Петербурзі?
З Іваном Сошенком
Дитинство Шевченка

Скільки років Шевченко пробув у кріпацтві?
24 роки
Дитинство Шевченка

Скільки у Шевченка було братів і сестер?
Шестеро
Дитинство Шевченка

Захоплення поета в дитинстві?
Малювання, співи
Дитинство Шевченка

Назвіть перший поетичний твір Т.Шевченка, написаний до викупу з кріпацтва
“Причинна”, 1837  р.

Поезія Кобзаря
Назвіть драматичні твори Шевченка
“Никита Гайдай”, “Назар Стодоля”

Поезія Кобзаря
Кому присвячена поема “Катерина”?
Поету Жуковському

Поезія Кобзаря
Про який твір П.Куліш сказав:”А драма Ваша – кровавая бойня, от которой поневоле отворачиваешся”
“Гайдамаки”

Поезія Кобзаря
Яким псевдонімом підписував повісті Т.Шевченко?
Кобзар Дармограй

Поезія Кобзаря

8 + 1
Скільки повістей написав Шевченко?

Літературна спадщина
Назвіть перший твір Шевченка історичної тематики
“Іван Підкова”

Літературна спадщина
Як називалася рукописна збірка віршів періоду 1843-1845 рр.
“Три літа”

Літературна спадщина
До якої поеми стали епіграфом слова з Біблії: “Коли хто говорить:люблю Бого, а брата свого ненавидить –лжа оце”
“І мертвим, і живим…”

Літературна спадщина
Скільки творів входить до збірки “Кобзар” сьогодні?
286

Літературна спадщина
Великий російський художник, наставник і друг Шевченка
К.Брюлов

Шевченко - художник
Які картини запропонував Шевченко на випускному екзамені?
“Хлопчик-жебрак”, “Циганка-ворожка”

Шевченко - художник
Ілюстрацією якого твору є ця картина? Хто її автор?
“Катерина”, Тарас Шевченко

Шевченко - художник
Яку назву має альбом художника про Україну?
“Мальовнича Україна”

Шевченко - художник
Скільки портретів намалював Шевченко?
150

Шевченко - художник
Назвіть дату арешту
Т.Г.Шевченка
5 квітня 1847 р.

Заслання поета
Куди був кинутий поет внаслідок арешту?
У каземат
ІІІ відділу фортеці

Заслання поета
Які умови були пред'явлені Шевченку, коли він потрапив в Оренбурзький корпус?
Заборонялося писати і малювати

Заслання поета
Яку ще назву мала збірка віршів, написаних у казематі? Скільки творів увійшло?
Захалявна книжечка,
15 поезій

Заслання поета
Хто з українських поетів назвав цикл “В казематі” “перлинами найчистішої поезії”?
І.Франко

Заслання поета
Поклала мати коло хати
Маленьких діточок своїх;
Сама заснула коло їх.
Затихло все, тілько дівчата
Та соловейко не затих.
“Садок вишневийколо хати”

З якого це твору?
Та недовго сонце гріло,
Недовго молилось...
Запекло, почервоніло
І рай запалило
“Мені тринадцятий
минало”

З якого це твору?
А тюрм! А люду!.. Що й лічить
Од молдаванина до фіна
На всіх язиках все мовчить,
Бо благоденствує!
“Кавказ”

З якого це твору?
Чи я знала, ще сповита,
Що тая цариця –
Лютий ворог України,
Голодна вовчиця!
“Великий льох”

З якого це твору?
Доборолась Україна
До самого краю
Гірше ляха свої діти
Її розпинають.
“І мертвим, і живим…”

З якого це твору?
3
р а у н д
Умови 3 раунду. Двом півфіналістам за три хвилини написати, які події в житті Шевченка відбулися у вказані роки

За три хвилини написати, які події в житті Шевченка відбулися у вказані роки.
1814р. – 		народився в с. Моринцях
1831р. – 		приїхав до Петербурга
1838р. – 		викуплений з кріпацтва
1840р. – 		виходить «Кобзар»
1845р. – 		пише «Заповіт»
1847р. – 		заарештований
1857р. – 		закінчується період заслання
1860р. – 		присвоюється звання академіка
1861р. – 		помер у Петербурзі

Визначення

 переможців

нагородження


Євген Плужник (1898-1936)


title: Основні показники результатів роботи господарського комплексу міста Трускавець за 9 місяців 2012 року

text:
253
230
213
170
245
679
257
320
363
334
352
375
620
586
228
434
259
220
226
198
263
743
424
376
480
371
394
360
630
543
230
461


title: Біографії

text:
                      1889-1956
    (1924-2009)


Галина Пагутяк


Іван Франко


title: Фігурні (курйозні) вірші

text: Apollinaire


title: Еміграційна література. «Празька поетична школа» та її представники

text:
Haga clic para cambiar el estilo de título
Haga clic para modificar el estilo de texto del patrón
Segundo nivel
Tercer nivel
Cuarto nivel
Quinto nivel


Основні відомості про Італію.


Рим


Королівство Велика Британія


"Григорій Сковорода"


"Дмитро Васильович Павличко"


title: Розробка концепції створення альтернативного транспортного коридору на території Закарпатської України

text:
.

.

.

.

.

 1
45,00
1
1
90,00
1
2 - 5
3 - 5
V
5 - 10

1
 1
10,00
2.
1
3.
-
12,0-15,0
4.
-
12,0-15,0
5.
-
0,5-1,0
6.
-
3,0-5,0
-

13,47
13,838
0,00
27,306

13,797
14,175
0,000
27,972

14,126
14,513
11,804
40,442

4,554
14,850
27,610
47,014

45,945
57,375
39,414
142,734

36,000

36,000

36,000

36,000

36,000

36,000

36,000

36,000

144,000

144,000
27,306
36,000
8,694
8,694
27,972
36,000
8,028
16,722
40,442
36,000
-4,442
12,281
47,014
36,000
-11,014
1,266
142,734
144,000
NPV/K     4                                                   B                     109,34                                                                                FRR/K    -3,5   %                                         c                      105,34                                                                                B/C          12 %

2007
2008
2009
1.
2.
3
4.
5.
6.
7.
8.


РОСІЙСЬКА ФЕДЕРАЦІЯ. Відомості


Борис Олійник


Євген Гуцало Зустріч із неординарним прозаїком і поетом


Еміграційна література: “Празька школа” української поезії та її представники


title: РОЗВИТОК МЕРЕЖІ ТУРИСТСЬКО-КРАЄЗНАВЧИХ ОБ’ЄДНАНЬ (ГУРТКІВ, СЕКЦІЙ) У ПОЗАШКІЛЬНИХ НАВЧАЛЬНИХ ЗАКЛАДАХ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ ТА ЇХ ПРОГРАМНО-МЕТОДИЧНЕ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ

text:
19080
1039
2012
10
14849
922
2011
9
14618
938
2010
8
14230
898
2009
7
13663
859
2008
6
14371
856
2007
5
13725
784
2006
4
13478
783
2005
3
12721
757
2004
2
12623
734
2003
1
22
12
24
11
26
10
27
9
27
8
36
7
39
6
49
5
53
4
72
3
76
2
86
1
715
39
106
7
15
394
20
288
18
14
494
27
691
44
13
1048
53
775
51
12
243
13
208
13
11
1336
72
640
40
10
254
13
160
10
9
187
11
144
9
8
92
5
32
2
7
425
24
332
21
6
34
2
90
6
5
105
7
128
8
4
101
5
150
10
3
100
6
60
5
2
318
20
279
13
1
520
26
375
25
33
121
9
75
5
32
85
4
40
2
31
1395
86
166
11
30
654
36
561
33
29
595
15
417
36
28
120
6
90
5
27
1292
76
1085
72
26
965
49
900
46
25
479
22
605
39
24
452
27
434
27
23
168
10
104
7
22
358
16
205
12
21
140
7
215
11
20
290
16
135
9
19
405
18
275
11
18
350
18
128
8
17
165
9
144
9
16
19080
1039
14849
922
175
 12
-
-

2016
104
1482
89
45
132
9
380
24
44
237
14
172
11
43
45
3
33
2
42
54
4
30
2
41
553
36
496
31
40
30
2
192
12
39
255
17
320
20
38
300
16
625
30
37
240
12
294
21
36
226
15
324
24
35
414
28
464
31
34
16%

1
2
38
2
66
3
20
1
4
59
4
3
1
40
2
2
2
1
20
1
1
1
1
1
5
1
1
25
1
8
1
20
1
20
1
7
1
20
1
20
1
6
1
9
1
2
16
1
1
40
2
40
2
15
20
1
14
1
13
3
25
1
12
40
2
11
2
2
40
2
10
3
1
1
2
3
1
2
20
1
20
1
40
2
45
2
36
2
14
1
40
2
20
1
17
1066
51
1
1
5
1
1
20
1
22
64
3
21
40
2
20
40
2
20
1
19
1
2
1
40
2
18
223
13
20
1
40
2
40
2
12
1
41
2
30
2
40
3


Афоризми Григорія Савича Сковороди


І.Котляревський "Енеїда"


«ДЕКАДЕНТ» — ПОЕТИЧНЕ КРЕДО І. ФРАНКА


"Евгений Онегин"


Еллада


Еміграційна література: відомості про “Празьку школу” української поезії та її представники


Богдан Стельмах


Григорій Квітка-Основ'яненко - Повість «Маруся»


Григорій Сковорода - Життя і творчість філософа


"Енеїда"


Євгеній Маланюк


Дмитро Васильович Павличко


title: "Богдан-Ігор Антонич"

text:
Богдан-Ігор Антонич
Антоничеві було відміряно лише 6 років творчої праці. Його життя — коротке, як спалах. Але ж хіба не тоді світиш, коли згораєш, як свічка?
 Богдан-Ігор Антонин народився 5 жовтня 1909 році в селі Новиця на Лемківщині в родині сільського священика Василя Кота, котрий незадовго до народження дитини змінив прізвище на Антонич.
      У 1914 р. родина Антоничів перебралася до Відня, де з гіркою бідою перебула чотири роки. У 1919р. Богдан з мамою (батька заарештувала польська влада) переїхали на Пряшівщину до материного брата.  Труднощі війни відбилися на здоров'ї хлопця. Він часто і тяжко слабував. Тому спершу йому найняли приватну домашню вчительку, а в 11 років віддали до Сяноцької гімназії. Саме в цій єдиній на всю Лемківщину польській гімназії (українських тоді там взагалі не було) дві години на тиждень відводили українській мові, основний наголос за вісім років навчання робили на грецьку та латину.У 1923—25 pp. Б.-І. Антонич почав писати твори. Два останні роки навчання в гімназії його вчителем був Лев Гец, згодом відомий український художник. Гец осучаснив смаки Антонина, й мав на учня великий вплив. Навчаючись в університеті та по його закінченні, Богдан-Ігор надсилав учителеві свої книжки, які той оцінював дуже високо, сприймаючи їх «з нестримним захопленням». Антонич-гімназист захоплювався музикою, непогано грав на скрипці, котру потім згадував у віршах як «музичне дерево». Виступав на шкільних концертах і навіть компонував мелодії. Також малював і серйозно цікавився образотворчим мистецтвом.
Протягом 1928–1933 Антонич — студент Львівського університету Яна Казимира, де навчався на філософському факультеті (спеціальність — польська філологія).
Ще під час навчання в університеті Антонич пристрасно включився в літературне та громадське життя столиці Західної України, був членом гуртка студентів-україністів при Науковій секції Товариства «Прихильників освіти», наполегливо почав вивчати нюанси української мови, вчитуючись не тільки в словники та граматично-лінгвістичні підручники, але також у твори поетів Радянської України.
Перший свій вірш поет опублікував 1931 року у пластовому журналі «Вогні». Потім він розміщував поезії у багатьох періодичних виданнях. Незважаючи на велику поетичну творчість і важкий процес засвоєння літературної мови, поет все-таки знаходив час на працю в інших жанрах та на публіцистику. Він виступав з доповідями про українську та чужу літератури; робив переклади; писав рецензії; публікував сатиричні фейлетони та пародії, в яких виявив гостру дотепність. Вів літературну хроніку у часописі «Дажбог».
Крім того, він випробовував свої сили у прозі та драматургії. Залишилася незакінчена новела «Три мандоліни» та великий фрагмент повісті, що мала називатися «На другому березі». Він склав лібрето до опери «Довбуш», що її мав написати Антін Рудницький.
Проводив редакторську діяльність, деякий час редагував журнал «Дажбог» і разом з Володимиром Гаврилюком журнал «Карби». У 1934-му році він познайомився з Ольгою Олійник, яка стала його нареченою, проте вони не одружилися. О. Олійник до кінця свого життя зберігала почуття пієтету до письменника, була активною популяризаторкою його творчості.ОСНОВНІ ТВОРИ:
      Збірки «Привітання життя», «Три перстені», «Книга Лева», «Зелена євангелія», «Ротації» та «Велика гармонія».

Помер Антонич на двадцять восьмому році життя 6 липня 1937. Після перенесеного апендициту та наступного запалення легенів перевтомлене довгою і високою гарячкою серце не витримало. Похований у Львові на Янівському цвинтарі.
Дякую за увагу


title: "Євген Плужник"

text:
ЄВГЕН   ПЛУЖНИК(1898-1936)
О часе велетнів! Прости утому
Мені, найменшому з твоїх синів!
І невідомому в світах нікому
Мені день радісний яснів…
             (Євген Плужник)

Життя   коротке…
Євген Павлович Плужник народився 26 грудня 1898 року у Воронезькій губернії.
Батько був хліборобом та небагатим купцем, родом з Полтавщини.
У родині було восьмеро  дітей, які хворіли на сухоти.
2 грудня 1934 року було заарештовано  та засуджено на 10 років таборів.
Помер 1936 року на Соловках.
Село Кантемирівка Богучарського повіту
Воронезької губернії
 Богдан-Ігор Антонич, Микола Філянський, Дмитро Фальківський, Євген Плужник
Освіта
Навчався у гімназіях Воронежа, Ростова, Боброва.
З 1920 по 1921 рік навчається у ветеринарно-зоотехнічному інституті.
У 1921 році переводиться до музично – драматичного інституту, який не закінчує.
З 1918 року по 1920 рік працює вчителем у селі Великі Багачки,  де створює драматичний гурток
Творчість
1926 рік – перша збірка “Дні” – приносить славу елітного митця.
1927 рік – збірка “Рання осінь”.
1933 рік – збірка “Рівновага” – 1943 рік
П'єси:
“Професор Сухорат”,
“У дворі на передмісті”
Роман “Недуга”
Переклади творів: М.Гоголя, А.Чехова,
                                   М.Шолохова “Тихий Дон”
Хвилини щастя
  Твори Євген Плужник писав та ховав їх під матрацом або в пічку, а дружина потайки показала їх критику Юрію Меженку.

 З 1924 року  Євген Павлович стає активним учасником організації “Ланка”
Євген Плужник – був одним з представників розстріляного відродження.


title: "Характеристика образів у творі “Кайдашева сім’я"

text:
Характеристика образів у творі “Кайдашева сім’я
І. Нечуй-Левицький був переконаний, що ідеалом мрій земного життя українців була сім'я багатого господаря-хлібороба. Яскравим свідченням цього є класичні твори І. Нечуя-Левицького на теми життя українського села.
Омелько — працьовитий селянин, виснажений панщиною. Ставши хазяїном, Кайдаш продовжує багато працювати. Набожність уживається в ньому з пияцтвом. Нерідко з церкви він звертав у шинок запивати «давнє панщане горе». Письменник майстерно передає, як втрачається межа між виявами забобонності Кайдаша і хворобливого стану його психіки від постійного перепою. Такий Кайдаш не смішний, а викликає глибоке співчуття. Його слабкості Нечуй-Левицький пояснює соціальними факторами, хоча й не наголошує на них, а зосереджується на розкритті самого характеру в його індивідуальних виявленнях. Отже, ідеал «господаря-хлібороба» не міг зреалізуватися під час кріпаччини. З повісті «Кайдашева сім'я» видно, як важко й неоднозначно він відроджувався в посткріпацьких умовах, коли довгі часи безправ'я, безземелля знищили інстинкт господаря.
Інша індивідуальність розкривається в образі Марусі. Письменник спочатку змальовує портрет Кайдашихи, а потім докладно розкриває її внутрішній світ, поведінку, вчинки. Не все в образі Кайдашихи було негативним. Вона була працьовитою,,вміла майстерно куховарити, любила улещувати панів, водночас мова її була солодкою і манірною, але в розмові з людьми, біднішими за себе, Маруся виявляла себе зверхньо і неприховано зневажливо.
«Маруся Кайдашиха замолоду довго служила у дворі, у пана, куди її взяли дівкою. Вона вміла дуже добре куховарити і ще й тепер її брали до панів за куховарку на весілля, хрестини та на храми. Вона довго терлась коло панів і набралась од них трохи панства. До природної звичайності української селянки у неї пристало щось дуже солодке, аж нудне. Але як тільки вона трохи сердилась, з неї спадала та солодка луска і вона лаялась і кричала на весь рот. Маруся була сердита.»
Отже, вплив панів зробив Марусю егоїстичною, злою, лицемірною, заздрісною. Показуючи, як вона наслідує панів у ставленні до невісток, автор недарма вживає таке влучне порівняння: «Вона стояла над душею у Мотрі, наче осавула на панщині, а сама не бралась і за холодну воду»: Перехід від лицемірства, улесливості до гиіву — також риса, яку Кайдащиха запозичила у панів: «Минув тиждень, Кайдашйха перестала звати Мотрю серденьком і вже орудувала нею, наче наймичкою»
Усі сварки у сім'ї, всі колотнечі розпочинались через Кайдашиху. І під час сварок вона потрапляла водночас у смішне і сумне становище. Так, під час однієї «баталії» за горшки Мотря вибила свекрусі око. А читач не співчуває Марусі, бо сварка, що довела жінку до каліцтва, була розпочата нею ж. Селяни прозвали її видроокою. Цим письменник також надав рис чіткої окреслеиості персонажам. На образі цієї егоїстичної жінки показано, як морально занепадає людина в умовах дрібної власності, безпросвітної темряви і ворожнечі.
Старший Кайдашенко — гордий, насмішкуватий, вередливий, сердитий. «Він був чоловік гордий, упертий, не любив нікому кланятись, навіть рідному батькові», підкреслює автор. Карпо вимальовується як соціальний тип дрібного власника, який прагне зміцнити своє невелике господарство, але не має змоги. У стосунках навіть з близькими він егоїст, індивідуаліст, що дбає лише про свій власний інтерес, не рахуючись ні з ким. Не випадково односельці саме його обирають за десяцького, мотивуючи: «Карпо — чоловік гордий та жорстокий, з нього буде добрий сіпака»
На відміну від брата, Лаврін добрий, м'який, поетичний. Коли у Карпа лице неласкаве, очі сердиті, у Лавріна — «веселі, сині, як небо, очі світилися привітно і ласкаво». У розмові з Карпом про дівчат він у кожній виділяє привабливі риси, виявляє доброзичливість до навколишнього світу. Йому властиве почуття гумору. Парубком він не бере участі у сімейних сварках, а своє ставлення виявляє у жартах: то зліпив коник з глевкого хліба, спеченого Мотрею, то жартівливо плюнув на купку буряків і квасолі, коли Мотря кинула миску з борщем під ноги свекрусі. Закоханий у Мелашку, він освідчується, думає й говорить словами пісні: «Брови чорні, очі карі — любо подивитися; личко як калина, а як гляне, засміється, в мене серце в'яне», «Як з нею не оженюся, то в Росі утоплюся» та ін.
Але нове становище в сім'ї після одруження вносить свої корективи. Прагнення хазяйнувати самостійно призводить до конфлікту з батьком. Лаврін не може обминути і сімейних чвар. Він не поступається братові грушею, сподіваючись продавати щороку груші і брати гроші. Такі міркування й поведінка Лавріна свідчать про ті безумовні зміни, яких він зазнав, пристосовуючись до умов дрібновласницького побуту.
Мотря — розумна, вродлива і чепурна жінка. Фізично здорова, вона любила працю. «Діло ніби горіло в Мотриних руках», — каже автор. Тривалий час вона змовчувала свекрусі, виявляючи свою чемність. І лише тоді, як відчула себе не господинею, а наймичкою в Кайдашів, її терпець увірвався. Захищаючи свою людську гідність, щоб «не з'їла свекруха, люта змія, вік молоденький», Мотря дедалі більше втрачає почуття міри. Вона стає сварливою і жорстокою людиною, яка в сімейних суперечках не зупиняється ні перед чим. Після того як Мотря вибила око свекрусі, селяни почали кепкувати з Мотрі як із лютої жінки.Коли обирали Карпа десяцьким, дехто в жарт радив обрати Мотрю, а інші відповідали: «Не можна, вона повибиває всім бабам очі».
Мелашка, порівняно з іншими персонажами, має чи не найбільше позитивних рис. Упродовж усього твору автор співчуває героїні, змальовує її привабливими, теплими барвами. На відміну від Мотрі, Мелашка походить з убогої сім'ї, для неї навіть звичайна простора хата Кайдашів здалася раєм. У поведінці і в мові Мелашки підкреслюється привітність і лагідність. Письменник змалював Мелашку з поетичною душею і ласкавим серцем. Часом вона в свою мову несамохіть вкидала слова пісень». Умови, у яких виростала Мелашка, значно гірші, ніж ті, і яких жили Кайдаші. Для показу бідності Балашів Нечуй-Левицький надає влучні деталі: похилена стара хата, купа дітей, біля яких треться обстрижена од голови до самого хвоста кішка, хліб «чорний як земля, глевкий та несмачний». Тяжке життя випало на долю Мелашки і в свекрухи, яка поводиться з нею, мов з наймичкою, а «словами б'є гірше, ніж кулаками». Свекруха не пускала її навіть у неділю на побачення з батьками, Мелашка відчувала себе в неї невільницею


title: Євген Плужник

text:
ЄВГЕН ПЛУЖНИК. Біографія. Аналіз творчості
Презентація учениці 11-А класу
Вільяльд Надії
ЄВГЕН ПЛУЖНИК
Псевдонім — Кантемирянин.
Плужник Євген Павлович народився 26 грудня 1898 р. у слободі: Кантемирівці Воронезької губернії в родині дрібного купця: Закінчивши гімназію в м. Боброві, у 1918—1920 pp. жив на Полтавщині, працював учителем, вів театральний гурток, був актором. У 1920 р. Плужник переїхав до Києва, де навчався в Київському ветеринарно-зоотехнічному інституті (1920-1921рр.).
ЄВГЕН ПЛУЖНИК
У 1921р. він вступив до Київського музично-драматичного інституту ім. Лисенка, але вищої освіти не здобув. У 1923 р. під псевдонімом Кантемирянин Плужник опублікував перші вірші в газеті «Більшовик» і журналі «Глобус».
ЄВГЕН ПЛУЖНИК
Поет став членом літературного угруповання «Ланка». У цей час загострилась його хвороба на туберкульоз, але Є. Плужник продовжував працювати: разом з В. Підмогильним видав словник «Фразеологія ділової мови», редагував твори інших письменників, перекладав російську класику. У цей час Є. Плужник написав п’єсу «Болото», текст якої не зберігся.
ЄВГЕН ПЛУЖНИК
У 1927 р. з’явилась збірка його поезій «Рання осінь», наступного року був надрукований його перший і єдиний прозовий твір — побутово-психологічний роман «Недуга» (про любов комуніста, керівника підприємства Івана Орловця до жінки з ворожого йому буржуазного світу Заводської).
ЄВГЕН ПЛУЖНИК
У 1929р. письменник опублікував п’єси «Професор Сухораб» і «У дворі на передмісті».
У наступні три роки він написав віршовану драму «Змова в Києві» (мала робочі назви «Інженери», «Фашисти», «Шкідники», «Брати»), яка завдяки Леоніду Черевагенку побачила світ аж у 1992 р. Закінчив у цей час роботу над третьою збіркою поезій —«Рівновага», яка тоді так і не вийшла.

ЄВГЕН ПЛУЖНИК
5 грудня 1934 р. Є. Плужник був заарештований і звинувачений у терорі в справі вбивства Кірова. 28 березня 1935 р. він був засуджений, але розстріл майже відразу було замінено десятирічним ув’язненням у спецтаборах.
2 лютого 1936р. Є. Плужник помер від сухот у тюремній лікарні на Соловках.
У 1948 р. за кордоном окремим виданням вийшла збірка «Рівновага». У 1979 р. у Мюнхені було перевидано всі збірки разом.

Творчість
Перша збірка поезій Є. Плужника, про яку схвально відгукнувся М. Рильський, свідчила про появу в українській літературі одного з найвизначніших поетів XX ст. Його лірика вирізняється навіть серед найдобірніших зразків української поезії 20—30-хрр.
Це лірика напруженої, схвильованої, але абсолютно не патетичної образної думки, лірика стислого, психологічно насиченого висловлювання, що вкладається здебільшого в кілька строф.
 Перша збірка поезій «Дні» була відгуком на події 1917—1920 pp., але Плужник на перше місце поставив не класові чи політичні проблеми, а ідею абсолютної цінності людського життя, несхитний протест проти жорстокості й безглуздого розливу людської крові.
Аналіз творчості
До збірки «Дні» Є. Плужник включив два досить цікаві твори: лірико-драматичну, психологічну поему «Галілей» і поему-роздум «Канів».
Поема «Галілей» привертає увагу ще й тим, що не має зовнішнього сюжету, а дію твору перенесено в душу ліричного героя, який розмірковує над одвічними проблемами людського буття. Епіграфом до твору автор взяв рядки М. Некрасова: «От ликующих, праздно болтающих, Обагряющих руки в крови, Уведи меня в стан погибающих За великое дело любви», які підказують, що ліричний герой не належить до «сильних світу цього», які вирішують долю інших.
Аналіз творчості
Про себе герой каже, що він «дуже тихенький», «злиденний», що він з тих, «хто обідає раз на три дні». Проте саме він (ліричний герой)являє собою образ справжнього патріота, людини, не байдужої до своїх співвітчизників, до минулого і майбутнього своєї землі.
Навіть тоді, коли герой критикує обивателів за їх піклування тільки про своє тіло («Жруть, торгують собою, плюють») і абсолютну байдужість до душі, ми розуміємо, що насправді героєві просто боляче від усіх тих негараздів, які не дають можливості щасливо жити його народові.
Аналіз творчості
У цілому поема має досить оптимістичне звучання: поет вірить, що будуть вигнані геть «похмурі» — гнобителі, володарі, егоїсти; помилувані, але не виправдані, обивателі, які «не відали, що творили»; і нарешті, відбудеться справедливий присуд таким, як ліричний герой поеми («не герої, не жертви… ми так собі»…): не виправдуючи, мабуть, їхню надмірну «тихенькість» і «маленькість», їм все ж з глибоким співчуттям скажуть: відпочиньте.
Аналіз творчості
У фіналі твору, нарешті, з’являється і образ Галілея:
А вгорі, в далині, наді мною — Неприступний для зору людей, Оповитий віків тишиною — Ґ а л і л е й. Гей! Герої ! Каліки!
Службовці!
Торговці!
Поетики!
А живіть собі, як вам бажаеться!
Через те, що —
ви чуєте? —
все-таки
обертається!
(Галілей)

Аналіз творчості
Щоб зрозуміти ці рядки, слід згадати відомий вислів, що історія обертається по колу (а тому, щоб не наробити помилок у майбутньому, слід добре вивчити і знати минуле), а оскільки історія «обертається», то незабаром і в Україну прийде той щасливий час, який замінить криваву добу революцій.


"Григорій Савич Сковорода"


Емма Андієвська “Притчевий характер і художня вартість “Казки про ЯЯН”


Емма Андієвська (українська письменниця і художниця, яка живе в Німеччині). „Казка про яян”


Григорій Савич Сковорода


title: Цікавий світ навколо тебе В. Сухомлинський. “По волосинці”

text:
Цікавий світ навколо тебеВ. Сухомлинський. “По волосинці”
Мовна розминка
 Гра «Спіймай спільний звук»
Мама, мак, місто, рама, сом, марка.

Молоко, морозиво, комір, омар, волосся.

Рідний народ, родина, народився, брат.
([м])
([o])
([р])
Чистомовка
Ат-ат-ат — мама, тато, брат.
Ра-ра-ра — я й мала сестра.
М'я-м'я-м'я — це моя сім'я.
Ся-ся-ся — а якщо бабуся
Усь-усь-усь — і старий дідусь,
Ки-ки-ки — дядьки і тітки,
На-на-на — то це — родина.
Літературна вікторина
☻ Яринка сплеснула руками від подиву:
А чи довго ж я була   маленька?

☻ Вона не сказала ні слова, а взяла кошеня й понесла додому.
Василь Олександрович
Сухомлинський
1918-1970
Повідомлення теми і мети уроку
Які ще жанри літератури, крім віршів, ви знаєте?
Прочитайте назву розділу.
Оповідання — …
це розповідний, прозовий твір про різні випадки з життя людей, тварин. На відміну від віршів, речення в оповіданні не римуються.
Опрацювання оповідання В. Сухомлинського "По волосинці"
Словникова робота. Читання слів.
сама		дала
    нести	              пляшку
    вузлик	                      волосинці
         пошепки	                                 ледаченький
хвилювання	                                           першокласник
Прослуховування тексту
(аудіозапис)
Тестування
1)	Першокласник Петрик був ...
а) працьовитим хлопчиком;
б) ледаченьким хлопчиком.
2)	Петрикові вузлик здався дуже ...
а) важким;
б) легким.
3)	В кущах Петрик побачив ...
а) велику лисячу нору;
б) велике волосяне гніздо.
Самостійне читання тексту учнями з наступним тестуванням
4.	Пташка щоразу приносила до гнізда ...
а) по гілочці;
б) по волосинці.
5.	Петрик стояв ...
а) задуманий;
б) усміхнений.
6.	Бабусю, я нестиму з лісу ...
а) ваш кошик;
б) ваше пальто.
Відповіді: 1) б,   2) а,   3) б,   4) б,   5) а,   6) б.

Повторне читання оповідання вголос, аналіз змісту
Коли відбуваються події, описані автором?
Чому Петрик не ніс вузлик з їжею? Чи справді цей вузлик був таким важким?
Прочитайте, що цікавого побачив Петрик у лісі. Що вразило хлопчика? Чому?
Прочитайте, які почуття охопили його. Чому він хвилювався? А що його здивувало?
Чому хлопчик стояв задуманий?
Знайдіть в оповіданні зачин, основну частину, кінцівку.
Як пташка будувала своє житло? Прочитайте.
Вправи на розвиток читацьких навичок
Гра "Чи є в оповіданні такі речення?"
Бабуся Марія з онуком гуляли в парку.
(Ні).
Вони побачили, як до куща прилетіла маленька пташка.
(Є).
В дзьобику вона принесла волосинку.
(Є).
Пташка швидко полетіла геть.
(Ні).
Петрик стояв заплаканий.
(Ні).
Гра «Доведи, що ... » (Речення з тексту)
... що дія оповідання відбувається навесні.
... що Петрик не допомагав бабусі.
... що Петрик вперше побачив, як пташка звиває гніздо.
... що це його дуже вразило.
... що Петрик зрозумів, що треба працювати, а не лінуватись.
Розвиток зв'язного мовлення
Продовжити текст кількома реченнями:
"Петрик стояв задуманий.
      Він думав про те, що ...".
Робота
над аналізом змісту оповідання з елементами вибіркового читання
Хто пішов до лісу?
Скільки років було Петрикові?
Що дала бабуся нести Петрикові?
Чому він не захотів нести вузлик?
Чи справді він був дуже важким?
Про що це свідчить?
Що зробила бабуся з онуком, прийшовши до лісу?
Що вони побачили? Яке було гніздо? Прочитайте.
Що так вразило хлопчика?
Чому він замислився?
Яка головна думка оповідання?
Підсумок уроку
Гра «Розвідники»
Скільки разів у тексті зустрічається слово?
 І група: бабуся;
II група: Петрик.
Чи сподобалося вам оповідання?
Що вас найбільше вразило?

Домашня робота
Переказувати оповідання.
Намалювати ілюстрацію
Презентацію створено
з використанням ресурсів Інтернет


Сімнадцяте квітняКласна робота
Євген Гуцало. Відображення вічного протистояння добра і зла в оповіданні «Лось»

Все на землі, все треба берегти –
 І птаха й звіра, і оту рослину,
Не чванься тим, що цар природи ти,
Бо врешті, ти його частинка.                                                                                Богдан Лепкий

“Скарбниця знань”

Сторінка
“Біографічна”

Сторінка
“Світ навколо нас”
Лось
Лось — рід ссавців, найбільший представник родини оленевих. Довжина тіла самця до 3 м, висота в загривку до 2,3 м, довжина хвоста 12—13 см; маса 360—600 кг, самки дрібніші за самців.

     У самців є величезні (найбільші у сучасних ссавців) роги, нерідко лопатоподібні за формою (особливо виразна лопатоподібна форма у якутських і американських лосів); їхній розмах досягає 180 см, маса — 20—30 кг.
       Роги лося є відомим мисливським трофеєм.

Підберезники

Заповідник

Тайга

Зупинка
“Юні літератори”
Гра «Кошик знань»

Зупинка
“Фізична розминка”
Гра “Найуважніший читач”
1.  Лось був … самець, уже звик до заповідника, в який потрапив із тайги.
2. Два хлопчики схожі один на одного так, як …схожий на свого більшого сусіда.
3. Лось уже зовсім знесилився і байдуже спостерігав, як наближаються …
4. Щоб врятувати лісового красеня, хлопці розширили ... і прорубали доріжку до берега.
5.  Коли пролунав постріл, то лось деякий час ще … уперед, а потім спіткнувся.

“Літературне доміно”

Добро і зло в оповіданні “Лось”
   «Тепер [дядько] дивився на звіра і хотів вірити, що лось оживе. Так, як ще недавно дітям, йому дуже кортіло, щоб лось підняв голову, звівся на свої стрункі міцні ноги і неквапно побіг до лісу, як він ще недавно біг, поки дороги йому не перетнула куля»

Зупинка
“Прощальна”

Домашнє завдання
Підготуватися до контрольної роботи С.194-231.
* Виконати одне із завдань:
1. Написати твір-роздум на тему: «Як зберегти природу»?
2. Письмово переказати оповідання Є.Гуцала від
    імені Лося.

Дякую за увагу !


«Добре тому жити , хто вміє  дружити»  (за твором Я .Стельмаха «Митькозавр із Юрківки , або Химера лісового озера»)

  Дружба! Велике це слово- дружба! Може, найбільше з усіх слів людських.
                                                  В. Нестайко

Метод «Мікрофон»
Де народився Я.Стельмах?
Хто був батько Я.Стельмах?
Де навчався  письменник?
Яку назву мала перша книга письменника
Як помер Я.Стельмах?
Який твір  називається пригодницьким?
За жанром  «Митькозавр із Юрвівки …» це…

1.В якому класі навчалися хлопці?
а) у шостому;
б) у четвертому;
в) закінчили п’ятий.

2.Яке завдання на літо отримали хлопці?
а) зібрати гербарій;
б) зібрати колекцію комах;
в) записати народні пісні.

3.Хлопці вирішили поїхати в село до Митькової бабусі, тому що:
а) хотіли допомогти бабусі по господарству;
б) хотіли дізнатися більше про сільське життя;
в) мріяли пожити на природі без батьків.

4.Митькова бабуся жила в:
а) с. Васюківці;
б) с. Юрківці;
в) с. Гарбузяни.

5.Хлопці приїхали до бабусі з:
а) подарунками;
б) рюкзаками, фотоапаратом, сачками для ловлі метеликів;
в) великим пирогом.

6.Хто перший зустрівся хлопцям після приїзду в Юрківку?
а) бабуся;
б) дід Трохим;
в) велосипедист Василь Трош.

7.Що було в бурштиновому камінчику, який Вася подарував
хлопцям?
а) павук;
б) метелик;
в) комаха.

8.Що збудували хлопці біля озера?
а) землянку;
б) курінь;
в) будинок.

9.Звідки хлопці брали інформацію про таємничу химеру лісового
озера?
а) з бабусиної енциклопедії;
б) зі слів жителів Юрківки;
в) з бібліотечних книг.

10.Яку приманку взяли хлопці для звіра?
а) корову;
б) козеня;
в) курку.

11.Хлопці були вдячні Василеві за те, що:
а) він подарував їм бурштиновий камінчик;
б) він розповів їм про химеру;
в) він влаштував їм такі чудові канікули.

12.За жанром “Митькозавр із Юрківки …” це:
а) пригодницька повість;
б) історичне оповідання;
в) романтична повість.

Досьє

Ім’я …………………………………………………………………………………… ………………………………………………………………………………………......
Місце проживання ……………………………............................................................
Освіта…………………………………………………………………………………
Сім’я  ……………………………………………………..........................................
Місце перебування ……………………………………………………………………
Мета приїзду …………………………………………………….................................
Улюблені заняття …………………………………………………………………….
Висновки про характер……………………………………………………………….
………………………………………………………………………………………………………

Записати у вигляді діалогу.
Як ви зустріли  звістку про приїзд онука?
Чи зраділи , що він приїхав  із другом?
Нас здивувало , що ви не сварили  Митька за телеграму ?
Як ви сприйняли те, що Митько з Сергієм ночували не  вдома , а в курені біля озера?

Акродиктант
«Зараз ,улітку,всі своїх дітей  кудись одсилають . То в табори , то ще десь, а як нема куди, то до бабусь».
«Щоб  продовжити  добру традицію  наших старших класів , вам треба за літо   зібрати  колекцію комах». (Вказати  лише ім’я)
« Ви знаєте , що таке бурштин? Це смола дерев , що пролежала  в землі  мільйони років і закам’яніла»  (Назвати лише прізвище)
«Ну що  я в порівнянні з кількома  деревами – комаха!..А в порівнянні  із земною кулею?»

Скласти сенкан, де за основу візьмемо Митька, Сергія, Василя.

Хвилинка мудрості
Себелюбство-отрута для дружби.
                                                 О. Бальзак
   Справжні друзі … нічого не вимагають  один від одного   в ім’я дружби, а роблять один для одного,  що можуть.
                                                                           В.Г Белінський
   Дружба закінчується там , де починається  недовір’я.
                                                                                Сенека
Війна випробовує  сміливця, гнів –мудреця, нужда –друга
                                                                             Східна мудрість
Друга шукай, а знайдеш –тримай
Не той друг, хто медом маже, а той, хто правду каже
 Дружній череді й вовк не страшний

Дружба – це добрі приязні стосунки на основі взаємної прихильності й відданості. (пояснення за тлумачним словником).
Дружба – це дорогоцінний камінь, який важко знайти, але надто просто втратити.
Друг – особа, зв‘язана з кимось дружбою, довір‘ям, відданістю.

 Ознаки, які характеризують друга:
Друг – це той, хто ніколи тебе не забуває.
Друг – це той, хто завжди готовий поговорити.
Друг – це той, хто переживає за тебе.
Друг – це той, хто вміє прощати.
Друг – це той, кому важлива твоя думка.
Друг – це той, хто завжди знає як тебе розвеселити.

  Інтерактивна вправа. Рефлексія.
1)         Уявіть, що ви випадково провинилися, зробили якусь шкоду. Признаватися в цьому вам незручно. І тут вас викрили. Як ви будете діяти і чому саме так?
2)         Уявіть, що ви з другом (подругою) придумали якусь гру, але посварилися за розподіл ролей. Вам, як завжди, на вашу думку, випала гірша роль. Що ви будете робити?
3)         Вам нібито здалося, що в домі завівся «барабашка». Вас лякає якийсь постійний шурхіт, скрипіння. Що ви будете робити — не звертатимете уваги, поскаржитеся батькам, спробуєте знайти щось про це явище в літературі, перевірите всі дверцята, чи то не їхній шум? Або зробите щось інше?

Домашнє завдання
Написати творчу роботу  на тему «Нові  пригоди  Митька та Сергія».


title: "Еміграційна література"

text:
Еміграційна література
Література української діаспори або еміграційна література — література написана українськими письменниками в еміграції, які з політичних, економічних, релігійних причин виїхали з України на постійне або тривале проживання за кордоном.
Діаспорна література — результат переселення літераторів насамперед через численні політичні репресії на території України в 20 столітті.
Є.Маланюк
«Хто пережив страшну операцію розриву з живим тілом Батьківщини, хто відчував пекучий брак Батьківщини, як вічно роз’ятрену рану, хто задихався в чужому повітрі, у чужому підсонні, під чужим небом…, той зрозуміє психологічний стан емігранта»
Хвилі еміграції
Перша хвиля української еміграції на межі XIX—XX століть вважається трудовою

Друга хвиля еміграції була пов'язана з поразкою  національно-визвольних змагань. Празька школа

Наступна хвиля українських письменників-емігрантів була спричинена Другою світовою.  «Мистецький український рух»
Празька школа — група українських письменників, які після Громадянської війни 1920-х років опинилися за кордоном, переважно у Європі, і тривалий час мали своїм культурно-організаційним центром Прагу.

"Празька школа" охоплює творчість Юрія Липи, Юрія Клена, Оксани Лятуринської, Галини Мазуренко, Олега Ольжича, Олени Теліги, Леоніда Мосендза, Євгена Маланюка.

Проза письменників, яких В.Державин назвав “Празькою школою”, вагома змістом, цікава формою.
Особливості лірики поетів “празької школи”
«аристократизм духу»

формування нового типу українця

 історіософічна лірика

Стильово поети «празької школи», на думку М. Неврлого, – переважно неоромантики, філософською й психологічною заглибленістю близькі до неокласиків
Юрій Дараган
16 березня 1894 —17 березня 1926
Український поет, представник «празької школи». Перший поет, в якого виразно окреслився комплекс ідей і почувань, характерний для «пражан».
Леонід Мосендз -  поет, перекладач, вчений. Під час громадянської війни воював у війську Петлюри. 1920 року разом із армією УНР відступив до Польщі. Учений-хімік, визнаний у Європі винахідник. Лейтмотив поезій – відродження України, визвольної  боротьби її народу після Першої світової війни. Творив “наукову” поезію, вносячи в неї поняття і лексику з точних наук.
1897 – 1948 рр.
Талановитий поет, політичний діяч, археолог. Син відомого українського поета Олександра Олеся. Під час Другої світової війни організатор підпільного руху опору фашистам. Жорстоко закатований німцями на смерть 1944 року.
Олег Ольжич
1907 – 1944 рр.
Олена Теліга
Поетеса, яскрава особистість, яка своє життя присвятила боротьбі за незалежну Україну. Під час Другої світової війни очолила на окупованій території Спілку письменників України. Як українську патріотку гестапівці розстріляли у Бабиному Яру.
1907-1942 рр.
Олекса Стефанович

Український поет, літературний критик. Родом з с. Милятина на Волині; з 1922 на еміграції в Празі, де відвідував Карлів університет, від 1944 жив у Німеччині, від 1949 у США.
1899 – 1970 рр.
Оксана Зінаїда Лятуринська
1 лютого 1902 — 13 червня 1970
Українська малярка, скульпторка, письменниця, поетка і громадська діячка.

Псевдоніми: Оксана Вишневецька, Оксана Печеніг, Оксана Черленівна;

Криптонім: О. Л..
Власноручний підпис Оксани Лятуринської
Юрій Іванович Липа
Громадський діяч, письменник, поет, публіцист, автор української геополітичної концепції, один з визначних ідеологів українського націоналізму.
5 травня 1900 — 20 серпня 1944
Юрій Клен (Освальд Бурґгардт )
4 жовтня 1891—30 жовтня 1947
Український поет, перекладач, літературний критик. Свої твори публікував під псевдонімом Юрій Клен. Батько українського перекладача та редактора Вольфрама Бургардта.
Євген Филимонович Маланюк
1 лютого 1897 (20 січня за старим стилем) — 16 лютого 1968
Український письменник, поет, культуролог-енциклопедист, публіцист, літературний критик.
У післявоєнній Німеччині від 1945 – 1948 років активно діяла організація українських письменників „Мистецький український рух (МУР)“
Представники:
І.Багряний
Віктор Петров
Юрій Косач
Очолив Улас Самчук
У 1954 р. аналогом МУРу постало
об’єднання письменників „Слово“.
Представники:
Григорій Костюк
Юрій
Шерех
Василь Барка
Тодось Осмачка

Нью-Йорська група
   Українська літературна організація, заснована 20 грудня 1958 року в
    Нью-Йорку.

Емма Андієвська
Українська письменниця, поетеса  та художниця, пов'язана                                                    з Нью-Йоркською групою українських літераторів на еміграції.
Віра Вовк
       Українська письменниця, літературознавець, прозаїк, драматург і перекладач на португальську мову української поезії. Учасниця Нью-Йоркської літературної групи.
Юрій Тарнавський
Український поет та прозаїк, один із засновників Нью-Йоркської Групи та співзасновник і співредактор її літературно-мистецького річника «Нові Поезії».


title: Євген Плужник - Один з провідних поетів «розстріляного відродження»

text:
ЄВГЕН  ПЛУЖНИК-
один із провідних поетів “розстріляного відродження”

Це снилось? …На тихім світанні

Багнети, і я біля стінки…
О перші й довіку останні
Мої півхвилинки
                                Є. Плужник

                                              1898- 1936

Народився
у
слободі Кантемирівка

Богучарського повіту

Воронезької губернії

 (Східна Слобожанщина).

Деякий час вчився у Воронезькій гімназії (виключений за участь у нелегальних гуртках), пізніше — у Ростові-на-Дону, Боброві (Воронежчина)

переїзд на Полтавщину
вчителював у селi Багачка Миргородського повiту (під час громадянської війни)

-переїзд на Полтавщину
-вчителював у селi Багачка Миргородського повiту (під час громадянської війни)

навчається у
Ветеринарно-зоотехнiчному iнститутi. Невдовзi вiн вступає до Киïвського
музично-драматичного iнституту iм. Лисенка.
Акторськi здiбностi Плужника, його
гумор та дотепнiсть цiнують викладачi й товаришi, пророкують перспективне сценiчне
майбутнє.

АСПИС

“ЛАНКА”

“МАРС”

 Григорiй
Косинка.
    Микола Зеров
                    Борис Антоненко-Давидович

Валерiан Пiдмогильний

1926 року завдяки дружинi поета, Галинi Коваленко, вийшла в свiт перша книжка
вiршiв Євгена Плужника пiд назвою "Днi".

«Євген все писав, писав, - розповiдала
вона, - а ми бiдно жили, на шостому поверсi, одна кiмнатка, а вiн все писав i
засував то в пiч, то пiд матрац. Одного разу вiн вийшов. Викликали його

- Я собi подумала так: якщо я не зможу оцiнити його поезiю, то викраду. Понесу я
Юрiєвi Меженковi, хай вiн скаже - вiн же фахiвець, чи це чогось варте. Потiм
Меженко викликає мене до телефону i каже: "Знаєте, що ви принесли? Ви принесли
вiршi такого поета, якого ми в життi будемо довго чекати i дай нам Бог, щоб ми
дочекалися".

Через рiк виходить друга i остання прижиттєва поетична збiрка Є.Плужника "Рання
осiнь", яка мала прихильну рецензiю Ю.Меженка, а iншими розкритикована. Збiрка
поезiй пiд назвою "Рiвновага", яку Плужник пiдготував до друку i датована 33-м
роком, лишилася ненадрукованою: разом з багатьма своïми друзями й колегами по
перу вiн потрапив у жорна сталiнськоï репресивноï машини. Цi вiршi
увiйшли до "Вибраних поезiй" Є. Плужника 1966 року. Усього десять рокiв тривала
лiтературна дiяльнiсть цього талановитого поета.

Вiдразу пiсля розстрiлу двадцяти восьми "ворогiв народу", серед яких були друзi
Є.Плужника по "Ланцi" i "Марсу", митець потрапляє в "чергу" призначених до
розстрiлу. Ордер на арешт i трус у його квартирi був виписаний 4 грудня 1934 року.
Але ще 2 грудня уповноважена секретно-полiтичного вiддiлу НКВС УРСР Гольдман
скомпонувала постанову, в якiй Плужник звинувачувався в тому, що вiн "є членом
контрреволюцiйноï органiзацiï, був зв'язаний з нацiоналiстичною групою
письменникiв, вiв контрреволюцiйну роботу. Знав про практичну дiяльнiсть
органiзацiï по пiдготовцi терактiв". На пiдставi цього зроблено висновок:
"перебування його на волi є соцiально небезпечним", а тому Євген Плужник пiдлягає
"утриманню в спецкорпусi Киïвського обласного управлiння НКВС".

Арешт Плужник зустрiв спокiйно. Пiсля безпiдставних ув'язнень його
колег-лiтераторiв, його власний арешт не став несподiванкою для нього. 25 березня
1935 року Євгену Павловичу Плужнику оголосили вирок: смертна кара, яку пiзнiше
було замiнено десятьма роками заслання. Проте десять рокiв заслання на Пiвнiч з
суворими умовами полярного клiмату та напiвголодне життя в'язничних казарм для
людини, хвороï на легенi, - означали вiрну смерть. Замiна розстрiлу на
заслання не давала поетовi жодних шансiв на порятунок. Та все ж, того дня, коли
йому повiдомили про змiну вироку, вiн зрадiв.

У листi, написаному до дружини пiд
першим враженням одержаноï звiстки, Євген Плужник писав:
"Галча моє!
Це не дрiбничка, що пишу я тобi чорнилом, але разом з тим - це величезну має вагу:
я хочу, щоб надовго, на все своє й моє життя, зберегла цей лист - найрадiснiший,
вiр менi, з усiх листiв, що я коли-небудь писав тобi. Галю, ти ж знаєш, як рiдко я
радiв i як багато треба для того, i от тепер, коли я пишу тобi, що сповнює менi
груди почуття радости - так це значить, що сталося в моïм життi те, чому й ти
разом зо мною - я знаю - радiтимеш. У мене мало зараз потрiбних слiв - менi б
тiльки хотiлося пригорнути тебе так мiцно, щоб вiдчула ти всiм єством твоïм,
що пригортає тебе чоловiк, у якого буяє життєва сила i в м'язах, i в серцi, i в
думках. Я пишу тобi, а надворi, за вiкном, сонце - i менi, ïй-богу, так важко
стримати себе, щоб не скрикнути: яке хороше життя, яке прекрасне майбутнє в
людини, що на це майбутнє має право! Я цiлую тебе, рiдна моя, i прошу: запам'ятай
дату цього листа, як дату найкращого з моïх днiв.
28.03.35
Твiй Євген".

До Соловецьких казематiв разом iз побратимами по засланню в арештантських вагонах
поет вже ïхати не мiг. Його, тяжко хворого, везли окремо. На Соловках вiн
переважно лежав у тюремнiй лiкарнi, зрiдка писав листи на Украïну. Останнiй
його лист датований 26 сiчня 1936 року. Цей лист Євген Плужник вже продиктував, а
дружинi лише приписав власною рукою: "Присягаюся тобi, я все одно виживу!" На
жаль, це було вже нереальним. Євген Плужник помер 2 лютого 1936 року. 4 серпня
1956 року постановою Вiйськовоï колегiï Верховного Суду СРСР вирок
Євгену Павловичу Плужнику скасовано i справу припинено "за вiдсутнiстю складу
злочину".

Меморіальна дошка на будинку в Києві на вулиці Прорізній, де у 1923—1934 рр. жив Євген Плужник

. Похований на табірному кладовищі. Могила не збереглася.
 Умовна могила - на Байковому кладовищі у Києві, 9 дільниця.

Тіло з биркою №1137 загорнули в лахміття, у санки впрягся з/к Підмогильний та ще декілька таких, як він. На далекому біломорському острові, у "країні мук і відчаю", поховали поета в мерзлій кам’янистій землі... Без квітів, без поминок..

Автор презентації
Прокопенко Наталія Олександрівна, учитель української мови та літератури Донецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №138


title: Еміграційна література

text:
ЕМІГРАЦІЙНА    ЛІТЕРАТУРА
НА  УКРАЇНУ ЛИНУТЬ ЖУРАВЛІ
МЕТА:
ПОГЛИБИТИ ЗНАННЯ УЧНІВ ПРО ПОНЯТТЯ ДІАСПОРА;
ОЗНАЙОМИТИ З ПРЕДСТАВНИКАМИ ДІАСПОРИ ТА ЇХ ТВОРАМИ;
ФОРМУВАТИ РОЗУМІННЯ УЧНЯМИ ТВОРОІВ УКРАЇНСЬКОЇ ДІАСПОРИ;
СПРИЯТИ ВИРОБЛЕННЮ В УЧНІВ НАВИЧОК ВИРАЗНОГО ЧИТАННЯ;
РОЗВИВАТИ КУЛЬТУРУ УСНОГО ТА ПИСЕМНОГО МОВЛЕННЯ;
ВИХОВУВАТИ СИЛЬНУ І ТВОРЧУ ОСОБИСТІСТЬ, ЛЮБОВ ДО БАТЬКІВЩИНИ.
ТАРАС  ШЕВЧЕНКО:
 МОЖЕ, МЕНІ НА ЧУЖИНІ
ЖИТИ ЛЕГШЕ БУДЕ,
ЯК ІНОДІ В УКРАЇНІ
ЗГАДУВАТИ БУДУТЬ.
МИ Є. БУЛИ. І БУДЕМ МИ!Й ВІТЧИЗНА НАША З НАМИ!                              ІВАН  БАГРЯНИЙ
       МОЖНА ВСЕ НА СВІТІ
                              ВИБИРАТИ, СИНУ.
ВИБРАТИ НЕ МОЖНА ТІЛЬКИ
                              БАТЬКІВЩИНУ.
                                                    ВАСИЛЬ СИМОНЕНКО

ДІАСПОРА –
 (з гр. - розсіяння) по різних країнах народів, вигнаних за межі батьківщини завойовниками.
СЛОВНИЧОК:
МІГРАЦІЯ – переселення народів у межах
                         однієї країни або з однієї країни
                         в іншу.
ІММІГРАЦІЯ – в'їзд чужоземців до будь-якої
                           країни на постійне проживання.
ЕМІГРАЦІЯ – переселення зі своєї країни в
                            іншу на постійне місце
                            проживання, зумовлене
                            соціально-економічними,
                            політичними або релігійними
                            причинами
Причини еміграції:
соціально – економічні;
політичні;

Три етапи еміграції за  кордон:
Перша хвиля: еміграція перед Першою світовою війною до Нового Світу.
Друга хвиля: еміграція в міжвоєнний період.
Третя хвиля: Друга світова війна і “переміщені особи”
ЛІТЕРАТУРНІ УГРУПУВАННЯ ХХ СТОЛІТТЯ ЗА КОРДОНОМ
“ПРАЗЬКА ШКОЛА”:
    вчорашні учасники визвольних змагань 1917 – 1921 рр., інтерновані в табори, зокрема на землях Польщі:

Юрій Дараган, Євген Маланюк, Олег Ольжич, Леонід Мосендз, Олена Теліга, Наталія Лівицька-Холодна, Оксана Лятуринська
ЄВГЕН    МАЛАНЮК
Дата народження:
        1 лютого 1897 Місце народження: Новоархангельськ Дата смерті: 16 лютого 1968
Місце смерті: Нью-Йорк Громадянство: Російська імперія, УНР
Мова творів: українська Рід діяльності: поет
Євген Маланюк у віці 33 років
Юрій Дараган
Дата народження:
   16 березня 1894 Місце народження:
м. Єлисаветград, Херсонська губернія
Дата смерті: 17 березня 1926
Місце смерті: м. Плешове, Чехо-Словаччина
Мова творів: українська, російська
Рід діяльності: поет
Жанр: вірш, поема
            Олег Ольжич
Народився 21 липня 1907Житомир, Російська Імперія (нині  Україна)
Помер †10 червня 1944 (36 років)концтабір ЗаксенгаузенГромадянство  Україна Національність  Україна
Ім'я при народженні Олег Олександрович Кандиба
Інші імена К.Опара
Відомий поет, археолог Віросповідання православний Родичі Олександр Іванович КандибаВіра Свадковська
Дружина Катерина (Калинка) Білецька
Діти Олег (нар.1944)
Леонід Мосендз
Народився 2 жовтня 1897Могилів-Подільський Помер 14 жовтня 1948Бльоне, ШвейцаріяРід діяльності: відомий український поет і письменник, науковець
Алла_Лисянська._Леонід_Мосендз
    ОЛЕНА ІВАНІВНА ТЕЛІГА
При народженні: Оле́на Іва́нівна Шовгеніва Дата народження: 21 липня 1906
Місце народження: Іллінське (Московська область), Московська губернія, Росія Дата смерті: 22 лютого 1942 Місце смерті: Київ Національність: українка Громадянство: Російська імперія, УНР, УРСР
Мова творів: українська
 Рід діяльності: поетеса, літературний критик
НАТАЛЯ АНДРІЇВНА ЛІВИЦЬКА-ХОЛОДНА
Дата народження: 15 червня 1902 Місце народження: містечко Гельмязів Золотоніського повіту Полтавської губернії, нині село Гельмязів Золотоніського району Черкаської області, Україна
Дата смерті: 28 квітня 2005 Місце смерті: Торонто, Канада
 Національність: українка
Мова творів: українська
 Рід діяльності: письменниця, поетеса, перекладачка
   ОКСАНА   ЛЯТУРИНСЬКА
Народилася 1 лютого 1902Хоми, Волинь
Померла 13 червня 1970 (68 років)Міннеаполіс, СШАНаціональність українка Відома малярка, скульпторка, поетка, громадська діячка
                    МУР         (мистецький український рух )
Сформувався 1945 року на західноукраїнських землях.

До складу ввійшли:

- “вчорашні пражани”
- поети Західної України
- наддніпрянці, котрі здебільшого перебували у таборах “насильно переміщених осіб”
           УЛАС САМЧУК
Дата народження: 20 лютого 1905 Місце народження: Дермань, Рівненська область,  Україна Дата смерті: 9 липня 1987
 Місце смерті: Торонто,  Канада
Рід діяльності: письменник
        ІВАН БАГРЯНИЙ
При народженні: Іван Павлович Лозов'ягін Псевдоніми, криптоніми: Полярний, Багряний, Дон Кочерга
Дата народження: 2 жовтня 1906
Місце народження: Куземин
Дата смерті: 25 серпня 1963
Місце смерті: Новий Ульм, ФРН
Національність: українець
Громадянство: Російська імперія, СРСР
Мова творів: українська
Рід діяльності: прозаїк, поет, драматург, публіцист
Роки активності: від 1925
Напрямок: реалізм
Жанр: роман Magnum opus «Тигролови», «Сад Гетсиманський»

        ТОДОСЬ ОСЬМАЧКА
НАРОДИВСЯ 03 травня 1895
Місце народження  Куцівка на Черкащині
Помер  †7 вересня 1962, США
Національність українець
Рід діяльності  письменник, прозаїк, перекладач.
          ВАСИЛЬ    БАРКА
При народженні: Василь Костянтинович Очерет
Дата народження: 16 липня 1908
Місце народження: Солониця
Дата смерті: 11 квітня 2003
Місце смерті: Нью-Йорк
Рід діяльності: письменник
“СЛОВО”
Засновано 24червня 1954 року в СШ

Очолив: Григорій  Костюк
Ініціатор створення:
     Ігор Костецький

Представники:
Василь Барка,
Галина Журба,
Докія Гуменна Григорій Костюк Станіслав Гординський
        ГРИГОРІЙ  КОСТЮК
Псевдоніми, криптоніми: Г. Залужний, Б. Подоляк Дата народження:
25 жовтня 1902 Місце народження: Боришківці
Дата смерті: 3 жовтня 2002
Місце смерті: Сільвер-Спрінґ Національність: українець Громадянство: СРСР, США Мова творів: українська
Рід діяльності: літературознавець
Премії: імені Володимира Винниченка

        ІГОР   КОСТЕЦЬКИЙ
При народженні: Ігор В'ячеславович Мерзляков Псевдоніми, криптоніми: Ігор Костецький, Юрій Корибут
Дата народження: 14 травня 1913
Місце народження: Київ Дата смерті: 14 червня 1983 Місце смерті: Швайкгайм (Німеччина)
Рід діяльності: письменник, драматург, перекладач Напрямок: модернізм
         ГАЛИНА ЖУРБА
Справжнє ім'я — Галина Маврикіївна Домбровська, по чоловікові Нивінська
Народилася 29 грудня 1888
Померла † 9 квітня 1979 Філадельфія, США
 Рід діяльності українська письменниця.
Роман Купчинський писав:
  Розігнала доля нас по світу, Як той вітер листя восени,Не дала нам ані дня радіти,Не дала нам сонця, ні
                                 весни...Коротаєм вік свій на чужиніІ скриваєм наш сердечний біль.
  Повій же, вітре, з України,Принеси нам запах рідних
                                            миль.Ой ти, доле, нещаслива доле,Не зупинить цього вітру час,Зашумить ще українське поле
  Пам’ятаймо про тих, хто зараз далеко,
  Але завжди був і є з нами
  У слові, у пісні
Домашнє завдання:
Написати твір-мініатюру “На україну повернусь”; опрацювати біографію Євгена Маланюка, прочитати його поезії


Гуцало


Гарченко


Евген Маланюк


"Хіба ревуть воли, як ясла повні? ”


«Соціальний простір України і глобалізація»


ДРАМА-ФЕЄРІЯ «ЛІСОВА ПІСНЯ». ФОЛЬКЛОРНО-МІФОЛОГІЧНА ОСНОВА СЮЖЕТУ


title: Вирішення проблем

text:
*
*
*
Click to edit Master title style
Click to edit Master text styles
Second Level
Third Level
Fourth Level
Fifth Level
*
*
*
*
Click to edit Master notes styles
Second Level
Third Level
Fourth Level
Fifth Level
*
*
*
*

$
$
$
$
1998-1999
2,535*
81%
275
2,053
1,778
1.25%
1997-2001
954
51%
26
487
461
1.62%
1997-2001
780
38%
16
298
282
1.33%
1999
530
35%
0.3
186
185
1.04%
2000
596
49%
292
292
1.16%
1999
503
49%
247
247
0.98%
2000-2001
2,523*
89%
10
2,245
2,235
2.26%
1997-2001
325
5,480
9.65%
Business Week
New York Times
Financial Times
Wall Street
Washington Post
$195 m
$0
$100
$200
$300
$400
$500
$600
$700
1999
2000
USD
$616 m
-
1 000
3
1 000
3
1,000
3
1997
1998
1999
2000
$35.4
$45
1000
$87.4
9.1
1000
3
1000
3
$11
$0
$5
$10
$15
$20
$25
$30
$35
57%
$30
0
100
200
300
400
500
600
700
800
900
1000
USD
46.0%
28.0%
40.0%
23.7%
19.0%
7.7%
47.0%
28.6%
40.8%
40.8%
22.0%
9.0%
45.2%
48.0%
29.7%
10.3%
14.1%
7.0%
43.4%
4.6%
0.0%
19.7%
14.6%
5.8%
3.6%
1.4%
0%
10%
20%
30%
40%
50%
60%
70%
80%
90%
100%
TNG Holding GMBH
0.09
9.57
(1.61)
(1.26)
(2.61)
(0.04)
-8
-6
-4
-2
0
2
4
6
8
10
12
77%
381
Rospan International
51%
493
61.6%
403
51%
315
49%
354
49%
299
89%
688
2,933

$13,340
.
$325
.
2
2
2
2
2
2
2
2
2
2
2
2
2
2
2
2
2
2
2
2
2
2
2
2
2


title: ВІЛ

text:
-
CD4
-
-


title: "Грінченко Борис Дмитрович"

text:
150 роківвід  дня народження

Грінченко
Борис Дмитрович
Володимирівська ЗОШ І-ІІІ ст.
Тобі, Україно моя, і перший мій подих, і подих останній тобі.              В. Еллан

 Грінченко Борис Дмитрович

    - український письменник, вчений-мовознавець, педагог, бібліограф, громадсько-політичний діяч, автор Словника української мови, голова Київської «Просвіти», автор ряду шкільних підручників.

    Народився 9 грудня 1863 року на хуторі Вільховий Яр поблизу села Руські Тишки, тепер Харківського району Харківської області, в родині збіднілих дрібнопомісних дворян,в якій розмовляли російською мовою.

Нестримний потяг до знань, любов до слова, бажання оволодіти законами прекрасного виявилися у хлопця ще з раннього дитинства. Він багато і натхненно читає. Інтереси його різнобічні й грунтовні. Тонка і вродлива дитяча уява насичувалася вабливим світом образів, заохочувала до творчості.
І скоро, під враженням прочитаного, підліток починає писати і сам. Він створює «самвидавівський» рукописний журнал, який заповнює власними оповіданнями та віршами.  Вирішальним для долі Бориса Грінченка як письменника стало знайомство з творами Тараса Шевченка, які він прочитав ще учнем Харківської реальної гімназії й під впливом яких почав писати українською мовою. Глибоко співчуваючи знедоленому простому люду, критично ставлячись до тогочасного суспільного ладу, Б. Грінченко підтримує зв'язок з гуртком революційних народників, читає і розповсюджує заборонену літературу.

 Літературні псевдоніми: Василь Чайченко, Л. Яворенко, П. Вартовий, Б. Вільховий, Перекотиполе, Гречаник.
У 1879 році юнака заарештовують і допитують у в'язниці. Ця обставина мала сумні наслідки — виключення з гімназії, заборона продовжувати навчання, постійний жандармський нагляд, набута у тюрмі хвороба легень
Вийшовши з в'язниці, Б. Грінченко займається самоосвітою, успішно вивчає німецьку та французьку мови. Майбутній письменник остаточно утверджується на позиціях інтелігента-народника, просвітителя. Він наполегливо шукає практичної реалізації своєї всебічно продуманої культурно-освітньої програми.
Вчений-мовознавець
Важливе місце у цій програмі надавалося книжкам для народу, зокрема для дітей. У Харкові письменник видає три книжки для народного читання — художні «Бідний вовк», «Два товариші» і науково-популярну брошюру «Про грім та блискавку». Грінченко мріяв скласти таку популярну бібліотеку для простих людей, яка б допомогла здобути хоча б елементарну освіту. Він складає іспити на народного вчителя і розпочинає педагогічну діяльність на селі. Рік 1881-й — літературний дебют Бориса Грінченка: у львівському журналі «Світ» Іван Франко друкує перші вірші молодого поета. Серед них — хрестоматійний заклик «До праці» — кредо поета і громадянина:
Бібліограф
Праця єдина з неволі нас вирве: Нумо до праці, брати! Годі лякатись. За діло святеє Сміливо будем іти!
Працюючи вчителем більше десяти років (1981 — 1893), глибоко вивчаючи історію педагогіки, Грінченко пише низку статей про школу і для школи, надзвичайно потрібних у той час: «На беспросветном пути. Об украинской школе», «Народні вчителі і українська школа» та ін. Він є також автором «Української граматики до науки читання й писання» зі статтею для вчителів і прописами, першої книжки для читання в школі «Рідне слово», яку він написав разом із дружиною М. М. Грінченко (літературний псевдонім — Марія Загірня). Ці підручники неодноразово перевидавалися і до сьогодні не втратили своєї цінності, як і педагогічні погляди Грінченка — палкого прихильника освіти, поборника викладання рідною мовою.
 Педагог, автор шкільних підручників
Утверджується Б. Грінченко і як письменник. Він публікує поетичні збірки — «Пісні Василя Чайченка», «Під сільською стріхою», «Під хмарним небом», пише десятки оповідань — «Екзамен», «Без хліба», «Сама, зовсім сама», «Сестриця Галя», «Дядько Тимоха», «Ксеня», «Хата», «Каторжна», «Серед чужих людей» та ін., дві повісті з життя інтелігенції — «Сонячний промінь» і «На розпутті», працює над драмами.
Український письменник
Свої думки суспільно-культурного діяча, громадянина, патріота країни Грінченко викладає у публіцистично-критичних статтях — «Галицькі вірші», «Листи з України Наддніпрянської». Перейняті уболіванням за долю України, її культуру й зокрема літературу, статті Грінченка викликали бурхливі дискусії. Так, відповіддю на «Листи...» Б. Грінченка був цикл «Листів на Наддніпрянську Україну» М. Драгоманова, який на той час перебував за кордоном. Роздуми Бориса Грінченка і Михайла Драгоманова, що випливали хоча і з різних конкретних пропозицій, але зі спільності їх уболівань за долю України, української літератури, прагнення піднести її до рівня високо розвинених європейських літератур, мали позитивний вплив на розвиток української літератури.
Громадсько-політичний діяч
Подвижницька діяльність Бориса Грінченка дала підставу Іванові Франкові у статті «Нарис літературного життя в 1892 році» вітати Грінченка, який «засипає мало не всі наші видання своїми, не раз многоцінними писаннями: повістями, віршами, статтями критичними й популярно-науковими, працює без «віддиху», а також відзначити, що Грінченко у своїх писаннях «проявляє, побіч знання мови української, також гарячу любов до України, щирий демократизм, бистре око на хиби української суспільності» .

У 1893 році Борис Грінченко переїздить до Чернігова і, працюючи тут на різних посадах у земстві, повністю присвячує себе культурно-освітній роботі. Разом з дружиною Марією Загірньою він успішно реалізує свою освітню, педагогічну програму — видає власним коштом в умовах найжорстокішої цензури книжки для народу (45 назв). Про те, якою була ця цензура, свідчать такі факти: Грінченко надсилає до цензурного комітету два рукописи: «Байки Леоніда Глібова» і збірку «Народні прислів'я та приказки». Цензор на книжці «Байки Леоніда Глібова» пише, що дозволу на друк не дає, оскільки подібна книжка є в російській літературі — «Басни Крылова»; на збірці ж «Народні прислів'я і приказки» пише, що друкувати забороняється, оскільки в російській літературі подібної книжки немає, а це вивищує українську літературу.
Дружина Б.Грінченка – Марія  Загірня
 Однак, незважаючи на цензурні зашморги, у видавництві Грінченка (засноване 1894 р. в Чернігові, відновлене на початку XX ст. у Києві) побачили світ понад 50 книжок для народного читання тиражем близько 200 тисяч примірників. Серед них вірші  Т. Шевченка, оповідання М. Коцюбинського, приказки Є. Гребінки, байки Л. Глібова, оповідання Ю. Федьковича, поетична збірка «Кобза» поета-засланця Павла Грабовського та ін. Велике значення для підвищення загальноосвітнього і культурного рівня народу мали такі науково-популярні нариси як «Чума», «Серед крижаного моря», «Як вигадано машиною їздити», «Велика пустиня Сахара», «Фінляндія» та ін. Як пізніше згадував Павло Тичина, він з великим інтересом прочитав нарис «Під землею. Про шахти», а Максим Рильський свого часу читав виданого Б. Грінченком «Робінзона Крузо» Д. Дефо. Іван Франко підкреслював, що такі популярні видання несли народові не лише знання, а й «те розуміння, що українською мовою можна писати про всякі справи, що вона здатна й до книжки, й до науки» . 1896 року на прохання І. Франка Грінченко пише нарис «Яка тепер народна школа на Вкраїні».

Плідно працював Борис Грінченко на терені фольклористики й етнографії — тритомне видання «Этнографических материалов, собранных в Черниговской и соседних с ней губерниях», збірник «Из уст народа. Малороссийские рассказы, сказки й пр.», широкий бібліографічний покажчик «Литература украинского фольклора 1777 — 1900», десятки призначених для народного читання книжок фольклорної тематики — «Живі струни», «Книга казок віршем», «Два морози», «Думки кобзарські», «Колоски», «Веселий оповідач».
Фольклорист, етнограф
Б.Грінченко брав активну участь у роботі нелегальної «Чернігівської громади», програма якої мала на меті протидіяти самодержавству. На прохання громади письменник пише брошюру «Нарід у неволі», у якій звертається із закликом до європейської громадськості не підтримувати колонізаторську політику самодержавної Росії щодо України, виголошує доповідь «Нова сім'я. Було, є, і буде», у якій обґрунтовує суспільний ідеал — ввести український народ «рівноправним товариством у вселюдське товариство».
Щира дружба зв'язувала Грінченка з Михайлом Коцюбинським, Володимиром Самійленком, які жили тоді у Чернігові; листувався він із Іваном Франком, Михайлом Павликом, Павлом Грабовським, збірку якого — «Кобза» — видає 1898 р. у Чернігові. У цей час виходять друком поетична збірка Грінченка «Пісні та думи», збірки оповідань «Хатка в балці», «Оповідання», драми «Ясні зорі», «Степовий гість», «Серед бурі» та інші твори. На чернігівський період припадає також подвижницька діяльність Бориса Грінченка як упорядника колекції музею української старовини В. Тарновського, у якій були особисті речі, рукописи й малюнки Тараса Шевченка, шабля Богдана Хмельницького та інші цінні реліквії. Вони склали основу першого національного українського музею («Каталог музея украинских древностей В. Тарновского». Составитель Б.Д.Гринченко).

У 1902 р. Грінченки переїжджають до Києва. Власне літературна праця письменника більш ніж на два роки переривається напруженою роботою над словником української мови. Громадянським і творчим подвигом можна назвати цю роботу письменника. Адже скласти словник української мови мріяли такі знані діячі української культури як Пантелеймон Куліш, Іван Нечуй-Левицький та ін. Завдяки гідним подиву працелюбності, наполегливості Грінченка роботу з укладання словника було здійснено. З матеріалів, які були в розпорядженні журналу «Киевская старина», та зі своїх власних Грінченко уклав чотиритомний «Словарь української мови», який, як і його мовознавчі студії «Огляд української лексикографії», «Три питання нашого правопису» та інші, не втратили своєї наукової цінності й сьогодні. Діставши згоду редакції «Киевской старины», Грінченко не лише упорядковує вже зібрані матеріали, а додає тисячі нових слів, коментує їх за найавторитетнішими виданнями. Завершена 1904 року праця здобула високу оцінку вітчизняних і зарубіжних фахівців, а 1906 р. Російська Академія Наук відзначила «Словник...» другою премією ім. М. Костомарова.
Автор Словника української мови
„З синівською сумлінністю, з дивовижною повнотою у словнику зібрано усе, що на той час вродило квітчасте поле живої української мови... Тільки любов здатна була звершити цей подвиг – звершити працю всеосяжну, завдяки якій у фантастичній лексичній щедрості, в багатющому духовному спектрі постало саме життя народу, постало у всьому розмаїтті, в усій достовірності дум і почуттів”. Олесь Гончар

Не бійтесь заглядати у словник – Це пишний сад, а не сумне провалля, Збирайте, як розумний садівник, Достиглий овоч у Грінченка й Даля. Максим Рильський
В вічі глянуть не сором людям, Озирнувшись на довгую путь: Я свій хліб заробив собі сам, З мого хліба і люди живуть. Борис Грінченко
І хоча в цій праці були певні недоліки, він дістав високі оцінки вітчизняних і зарубіжних фахівців. Сам Грінченко в передмові до «Словаря» написав: «Мы не считаем предлагаемый словарь ни исчерпывающим богатства украинского языка, ни доведением до такой степени совершенства, которая могла удовлетворить хотя бы нас самих, и находим себе оправдание лишь в том, что краткость времени, в которое необходимо было сделать всю работу, была в этом случае препятствием, которого не могло побороть самое крайнее напряжение сил работающего. Мы считаем свой труд первой ступенью по пути создания научного украинского словаря и, сознавая многие его недостатки, все же решаемся выпустить его в свет, чтобы дать точку опоры дальнейшей работе в том же направлении».

В меморіальному музеї Б.Д.Грінченка (с. Олексіївка Перевальського району Луганської обл.) в окремій вітрині серед вишитих рушників вміщені найцінніші експонати - чотири томи першого видання „Словаря української мови” Бориса Грінченка 1907 – 1909 рр., а також перевидані примірники видань 1958, 1996 років. Цінним експонатом є двотомник словника, виданий у Берліні в 1924 році видавництвом „Українське слово”(подарунок Б.Пастуха) .
У час першої російської революції громадянський обов'язок покликав письменника відгукнутися на події гострим нарисом «9 січня», взяти участь в організації Української радикальної партії, редагувати щоденну українську газету «Громадська думка» (згодом «Рада»), журнал «Нова громада», очолити Всеукраїнську учительську спілку, стати одним із засновників, а згодом головою товариства «Просвіта». Неймовірно напружена праця разом із тяжким особистим горем, що спіткало письменника (майже одночасна смерть єдиної доньки, онука й матері Грінченка), загострили набуту у в'язниці хворобу легень — туберкульоз. На позичені гроші Грінченко у вересні 1909 р. їде лікуватися до Італії, де тяжко переживає розлуку з Україною, звістку про закриття «Просвіти», утиски демократії.

Помер письменник 6 травня 1910 року в м. Оспедалетті. Тіло його перевезено до Києва й поховано на Байковому кладовищі. Похорон Бориса Грінченка перетворився на багатотисячну демонстрацію протесту проти самодержавства, уславленням «робітника без одпочину» (І. Франко) на благо України. Труну з тілом Бориса Грінченка несли на руках від Володимирського собору до Байкового кладовища. У збірці віршів Максима Рильського «На білих островах» є вірш «Після похорону», навіяний цією подією, з промовистими рядками:
Дзвеніли  дзвони  і гули Як  ми  труну  твою несли, Дзвеніли  і  гули ...

Борис Грінченко увійшов в історію, культуру, літературу України як оборонець її надбань, інтересів, європейської перспективи розвитку. У нього і літературний псевдонім був промовистий, символічний — «Вартовий» — той, хто стоїть на сторожі, оберігає, охороняє.

Презентацію підготувала учениця 9 класу Нікуліна Єлизавета.