title: Валерій Шевчук - Дім на горі

text:
Валерій Шевчук
«Дім на горі»

Портфоліо письменника:
Прізвище від народження: Валерій Олександрович Шевчук
Дата народження:	20 серпня 1939 (74 роки)
Місце народження:	Житомир
Роки активності:	1967 — дотепер
Напрямок:	психологічна проза, літературознавство, публіцистика

Ніколи не шукав слави для себе,але шукав слави для народу свого і своєї літератури... Я полюбив народ свій через те, що він був упосліджений, гнаний, битий і обкрадений.
                                        Валерій Шевчук

Я постановив створити антиГоголя,бо в Гоголі... мене вельми дратував «малорусизм» - та естетика, яка подавала українську ментальність через екзотику не без насмішки( з гумором)...
              Валерій Шевчук

Історія написання твору:
Створювався він у 1966-1980 рр.,
а вийшов у світ 1983 р.
В.  Шевчук: «Книжку «Дім на горі» я писав мовби з кінця, тобто з другої її фольклорно-фантастичної частини «Голос трави». Писалася вона поволі: спершу одне оповідання, котре я відкладав убік — хай вилежиться, тоді друге й так далі. Мав щастя, що мене ціле десятиліття не друкували, отож міг собі дозволити таку розкіш - не поспішати. А коли згодом переглянув усі ті оповідання, побачив, що вони утворюють певну цілість. І от вона собі лежала, я відчув, що чогось їй бракує. І дописав тоді першу частину — роман-преамбулу, що, власне, дав назву цілій книжці — «Дім на горі».

Літературний рід:  лiро-епiчний твiр iз фольклорно-фантастичним елементом.

Жанр: роман-балада
Роман-балада – це жанровий  рiзновид  роману,  який  мiстить  ознаки
  балади (зокрема, домiнування мотиву кохання жiнки з демонiчним  єством  у  чоловiчiй  подобi тощо)
Балада - це невеликий віршований ліро-епічний твір казково-фантастичного, легендарно-історичного чи героїчного змісту.

«Дім на горі» поєднав прикмети новелістичного, готичного, філософського романів, а також роману-виховання.
«Дім на горі» -  приклад магічного реалізму.

Магічний реалізм характеризується поєднанням реального і фантастичного начал, звичайного і міфологічного, побутового і трансцендентного
( потойбічного, недоступного для людського пізнання), картин реального та ірреального світів.

Своєрідність побудови  твору:
Роман-балада «Дім на горі» складається з двох частин.
 У першій («Дім на горі. Повість-преамбула») розповідається про життя чотирьох поколінь, які живуть у домі на горі з 1911 по 1963 рр., але в долі кожного чомусь уперто простежується низка загадкових і дивовижних послідовностей.
Друга частина роману, що має назву «Голос трави», складається з 13 новел, які об’єднуються підзаголовком «Оповідання, написані козопасом Іваном Шевчуком і приладжені до літературного вжитку його правнуком у перших».

ПРЕАМБУЛА (лат., той, що передує) :
1. Вступна частина якого-небудь важливого документа - законодавчого акта, міжнародного договору, декларації тощо, в якій викладено обставини чи підстави його проголошення, укладення тощо.
2. Вступ до чого-небудь.
Словник:

     У романі переплетені два сюжетні стрижні: дім, з якого герой іде у світ і до якого повертається, а також дорога, яка постійно його вабить. Йдучи цією дорогою, людина все одно приходить додому. Піднімаючись до будинку, що височіє на горі, недавній фронтовик, директор школи Володимир, навіть не підозрює, що у тому домі він знайде спокій і душевну гармонію. Хлопець, син Галини Іванівни, повертається додому через сімнадцять років, що нагадує біблійний сюжет про блудного сина. Цей дім є надійною основою, фортецею, де зберігається духовність. Із мотивом дороги пов'язана й різниця між втіленнями жіночого та чоловічого начала. Жіноча доля — чекати й терпіти, чоловіча — шукати свою дорогу та повертатися.
Своєрідність побудови  твору:

Сюжетні  лінії:
*Іван Шевчук – його сини, народжені від перелесників-джиґунів.
*Галя – її син (далі – Хлопець) – їхня бабуся(прабабуся).
*Володимир – Галя.
*Володимир – його дочка Оксана.
*Хлопець – Неоніла, його кохана.

Приклад необарокового стилю:
У творі відчувається барокове поєднання високого (духовного) й низького (буденного): дім на горі — це фортеця нашої духовності, а підніжжя гори — це поле боротьби добра й зла, світла й темряви.
Працюючи над обома частинами роману, Валерій Шевчук не задумувався над тим, що підсвідомо втілював у ньому специфічне барокове світосприйняття, що відбилося вже на самій композиції твору. Уявімо зразки барокової архітектури в Києві: Андріївська церква, Маріїнський палац, брама Заборовського у Софійському соборі, церкви Києво-Печерської лаври, Видубицький монастир…
Краса, чарівність, розкіш, незбагненна велич цих   споруд водночас спонукає до високих роздумів над чимось важливішим, аніж повсякденні проблеми й звичайна життєва метушня.

 Андрiївська церква
Маріїнський палац
брама Заборовського
у Софійському соборі
Києво-Печерська
лавра
 Видубецький монастир
«Дім на горі» асоціюється з подібними бароковими спорудами. Друга частина — «Голос трави» — ніби основа цієї споруди, своєрідне підніжжя.

Тринадцять оповідань другої частини «Голос трави» в алегоричній, замаскованій формі розповідають про реальне життя. Фольклорно- міфологічна їх основа виконує роль не екзотичного тла: міфи, легенди, перекази були невід’ємною частиною світовідчуття наших предків, привносили в нього своєрідну духовну корекцію. Тому так тісно переплетено тут реальні картини з фантастичними, умовними, ірреальними.
Кожне оповідання — своєрідна притча, морально-етичний постулат, до якого варто прислухатися, щоби вижити в такому світі. Про перемогу тут не йдеться.
Своєрідність магічного реалізму:

Словник:
Притча — це повчальне алегоричне оповідання філософсько-етичного змісту .
Мотив самотності водночас є прокляттям та благом. Відчуття самотності переживають усі герої твору, в різний час і за різних обставин вона відіграє свою роль.
Мотив блудного сина, заснований на біблійній притчі, передає горе вигнання з рідного дому-фортеці, своєрідну втечу від світу, від себе і радість повернення — знаходження себе, пізнання законів природи і світу. Символ дому в поєднанні з цим мотивом означає своєрідне благо, фортецю, міцну основу, а дорога, яка веде з цього дому,— прокляття.
Кожна його притча — певний погляд на світ, намагання й прагнення його зрозуміти, побачити й полюбити.

 ствердження ідеї єдності усього живого, сущого на землі, яке передбачає необхідність для кожного нового покоління виборювати свій досвід пізнання себе і світу й так перевіряти досвід поколінь минулих задля майбутнього.
Тема:

розкрити людину через психо-iнтуїтивне пiзнання її долi, коли вона творилася не лише за логікою національної доцільності, а слідувала передусім за почуттями;
пізнати сенс буття, побачити, відчути, естетично пережити добро і зло, світло і тінь, їх вічне протистояння, яке лежить в основі руху, динаміки поступу, допомагає оголити людську душу, художньо дослідити людську природу.

Ідея:

Проблематика роману:
*сутнiсть добра i зла;
*протиборство між світлом і тінню;
*вiдповiдальнiсть кожного за свої вчинки на цiй землi;
*пошук сенсу свого буття, самого себе;
*прагнення розібратися в довколишньому світі;
*душевна роздвоєність людини;
*відповідальність кожного за свої вчинки;
*прагнення внутрішньої чистоти, гармонії.

Традиції дому на горі:
Там володарюють жінки - зачинательки та продовжувачки роду, хоронительки моралі. Чоловіки тут з’являються вряди-годи; їм належить доля блудних синів. Лише від тих, хто нап’ється води тут, на горі, з рук жінки, народжуються дівчатка. Хлопці народжуються від таємничих прибульців, які зваблюють жінок усупереч їхній волі, - «джиґунів».
  Спочатку вони з’являються в подобі сірого птаха, який перетворюється в чоловіка, а потім так само таємниче зникає. Зате залишаються по них нащадки - хлопці, покликані бути творцями - поетами, художниками.
Дім на горі побіля річки Тетерів, довкола якого розгортаються  події повісті-преамбули, уособлює своєрідну фортецю нашої духовності, той ідеал, до якого прагне жива душа.

Образи – символи:
Дім нагорі – фортеця нашої духовності.
Підніжжя гори – поле боротьби добра і зла,світла і темряви.
Дім на горі — символ Парнасу з його жіночим населенням (музи); дім на горі живе водночас реальним життям свого часу і мусить поборювати житейські клопоти, яких не оббігти.

Фольклорна основа твору:
     Всі оповідання мають фольклорно-міфологічну основу й відтворюють химерне переплетення реального та міфологічного у свідомості людини, яка ще зберегла риси первісного мислення.
Фольклорна основа у творі настільки активна, що постає як своєрідний кодекс уявлень про людину, природу і світ.
У циклі «Голос трави» представлено широкий спектр міфологічних образів: домовик, чорт, лісовик, відьма, потерчата, перелесник, чаклунка, причому кожен з них майстерно інтерпретовано й органічно вплетено у канву твору, а також наповнено  їх сучасним змістом.

    Міфологічні образи є невід’ємною часткою того світу, який оточує людину, спонукає її до протистояння, боротьби.
   Автор художньо досліджує сутність добра і зла («Відьма», «Чорна кума»). В оповіданні «Панна сотниківна» він тривожиться душевною роздвоєністю людини (ця проблема хвилювала й давнє українське бароко). Він навіть показує, як ця роздвоєність може погубити («Перелесник»). Особливу увагу звертає на відповідальність кожного за свої вчинки на цій землі («Свічення»).
        Усі герої В. Шевчука свідомо чи підсвідомо прагнуть внутрішньої чистоти, гармонії («Швець»).
Фольклорна основа твору:

Образи демонологічних істот:
Перша частина роману:

Пришельці, які «з’являються бозна-звідки» перед жінками Дому, подані в романі як демонологічні істоти. Вони сірим птахом спускаються з неба, перетворюються на чоловіків і намагаються спокусити юних мешканок Дому. Якщо зваблення вдається — народжуються дивні хлопчики, «доля яких майже завжди була сумна». Ці хлопчики мають демонологічні властивості.

Друга частина роману:
У новелі «Дорога» розповідається про домовика-невдаху з комплексом «білої ворони». Фактично, він є псевдодомовиком, бо його тягне не до хатнього життя, а до мандр.
Образ юного чорта з новели «Панна сотниківна» теж не відповідає фольклорно-фантастичному стереотипу: закохавшись в панночку, він прагне взаємності без кривди. «Я не хочу її дурити», — каже він своєму дідусеві. Через це чорт має загинути, бо не здатен виконувати своїх обов'язків — шкодити людям.
Демонологічні образи другої частини роману-балади представлені конкретніше:

У новелі «Відьма» теж створено подібний образ: молода жінка, над якою знущається пан, перетворивши її на свою коханку, втомилась бути безсилою річчю хазяїна. Вона повертається до свого природного стану відьми; її магічні здібності прокидаються лише внаслідок тривалої ганьби над дівочою гідністю. Наславши мор на село, молода жінка не здатна боронитися від роззлюченого натовпу: її спалюють на вогнищі, а пан залишається і далі бенкетувати у маєтку.
Фольклорно-типовими є обставини і образи новел «Швець», в якій людина перемагає чорта, і «Чорна кума», де Смерть допомагає бідному селянину, а потім забирає його до себе. Ставлення до чорта у Жабунихи, героїні новели «Голос трави», алегоричне: «Чорт — це наші лихі помисли».

Образи роману:
Чоловіче начало:
Іван Шевчук:
*син Галиної прабаби;
*колишній урядовець, у якого ненароком з’явилася зрілість до ясновидіння;
*уміння проникати в глибину явищ  вигнало його з бюро в природу, спонукало читати Сковороду й тримати журнал своїх спостережень;
*козопас;
*Іван не залишається жити на горі, його вабить світ, бо без з’єднання із світом людей творчість неможлива;
*вивчити науку про навколишній світ, залишити її людям  у спадок — так розуміє свою життєву місію козопас;
*безмежно чутливий, він і на відстані відчуває сльози і горе близьких собі і чужих, з пильною увагою розглядає "долоню своєї вулиці" – отой світ людей, адже й сам він частина його плоті і його любові.

Хлопець:
*онук Івана;
*носій  творчого начала;
*народився від  сірого  птаха-джигуна,тому Хлопець  прагнув літати, багато років був «птахом перелітним», непосидючим і загадковим; «блудний син»;
*дід його, козопас Іван, передав хлопцеві 5 списаних зошитів, які той «приладить до літературного вжитку»;
*спрагло вчитувався у фантастичні історії з дідових зшитків, причащався до казки, бо "казка – це те, чого ми хочемо. Це своєрідні символи наших бажань«;
*любить усе земне і звичайне, невибагливе, але тягнеться до вічного і високого, навіть, недосяжного;
*оселяється у дідовому домі, з дружиною кохається на тій же галявині, повній квітів та бджіл, де свого часу побував з Марією Іван.

Жіноче начало:
Галя:
*другий центральний персонаж повісті,  одна з властительок дому;
*об’єднує всіх — бабуню, Володимира, сина свого і дочку;
*вчителька початкових класів місцевої школи;
*багато читає, мудріє з літами;
*мрійниця, молодої ще жінки з неприспаними пристрастями;
*перше кохання - сірий птах-джигун , від якого народила сина;
*дружина директора школи Володимира, має дочку Оксану.

Галина баба — третій головний персонаж роману, вона належить до твердих жінок, житейськи мудра. Стара воює за лад і спокій в домі, прагне утримати Галю й захистити її.
В Оксані, її правнучці, творче начало начебто відсутнє. «Алло, Оксано,— спитав якось у сестри хлопець,— скажи, ти прочитала книжки з нашої бібліотеки?» — «Я? — повернулася Оксана.— До вашого відома я взагалі не читаю книжок! А що ж ти читаєш? — Я?.. Я не читаю,— сказала вона, гордо зносячи підборіддя,— я живу!».

Висновок: особливості твору:
*розгалуженість сюжету;
*барокове поєднання високого(духовного) й низького (буденного);
*художні деталі та символи;
*барокові мотиви та символи:
   -самотність
   -роздвоєність людини
   - блудний син
   -дорога
*жіноче й чоловіче начало;
* притчевість образів, епізодів;
* глибокий психологізм у розкритті внутрішнього світу;
*майстерність у використанні біблійних образів і народних легенд.

Кінокомпанія	Одеська кіновідеостудія нового типу ( 1992р.)
Кінофільм «Голос трави»
Жанр:Містика/драма
Режисер - Наталія Мотузко
Сценаристи - Наталія Мотузко, Валерій Шевчук ,
Г. Глушановський
Оператор - Володимир Вернигор
Композитор - Володимир Губа

У головних ролях:
Раїса Недашківська
Ольга Сумська
Сергій Севастьянов
Сергій Тарасов
Володимир Міняйло
Неллє Савиченко

Літературна премія Валерія Шевчука
Премія Шевчука — українська літературна премія, творча відзнака за кращу книгу прози, видану українською мовою за попередній календарний рік, вручається щороку в квітні на спеціальній урочистій церемонії в Інституті філології та журналістики Житомирського державного університету.
Премія Валерія Шевчука була започаткована у Інституті філології та журналістики Житомирського державного університету імені Івана Франка 29 листопада 2011 року.

За словами Валерія Шевчука, премія підноситиме престиж художніх творів, у центрі уваги яких буде людина, з її проблемою вибору, її інтелектуальним, емоційним і соціальним світом.
Премія Валерія Шевчука не передбачає  ніякої грошової винагороди.
Премія -  це почесний знак «Голова Чацького», робота відомого житомирського скульптора Олександра Костюка, і диплом.
Лауреати Премії Шевчука різних років:
За 2011 рік - Юрій Щербак за твір “Час смертохристів. Міражі 2077 року”.
За 2012 рік - Володимир Даниленко за збірку повістей «Тіні в маєтку Тарновських».

Тестові завдання:
1.Дім на горі з однойменного твору В. Шевчука — це символ:
А)  фортеці духовності;   Б) сімейного щастя;  В) недосяжної вершини;   Г) основи світобудови.

2.У стильовій манері В. Шевчука значною мірою відчуваються риси:
А)  бароко; Б)  романтизму; В)  символізму;Г ) постмодернізму.

3.  Життєвий шлях і шлях до серця уособлює в творі «Дім на горі»:
А) Хлопець ;  Б) дівчина) ; В) дорога; Г) сірий птах.

 4.Про якого героя ця цитата: «Часом на ….. находило: хотілось убратись у найкращу одежу, взяти сина за руку й податись у кіно чи просто пройтися по вулицях; накидала гачок на двері й годину крутилася біля дзеркала, видивляючись на себе. Розбирала сукні, хай і довоєнні, одягала кожну й припасовувала. Хотілося муркотіти й крутитися, хотілося, щоб синьо світилося від доброї погоди вікно і щоб падало в її кімнату сонце.»?

А )Тоня ( «Залізний острів»); Б) Галя («Дім на горі»);
В )Соня ( «Три зозулі з поклоном»); Г) Ягода («Диво»)
5. Скільки оповідань містить друга частина твору «Дім на горі» - «Оповідання козопаса Івана Шевчука…»?

А )10;             Б) 13;          В) 14;               Г) 15.

6.За жанром твір «Дім на горі»:

А) епопея; Б) роман-балада; В)поема; Г) повість.

7.Установіть відповідність між твором і персонажем:

1. «Залізний острів» О.Гончара;         А) Карпо Ярковий;
2.  «Дім на горі» В. Шевчука;               Б) Сашко Діденко;
3. «Диво» П. Загребельного;               В) Гордій Отава;
4. «За мить щастя» О.Гончара;            Г) Микола Баглай;
5. «Три зозулі з поклоном»
Гр. Тютюнника                                          Д) Олександра Панасівна;
                                                                      Е) Віталик

8. Установіть відповідність між твором і темою:
«Залізний острів» О.Гончара;      2.  «Дім на горі» В. Шевчука;
3. «Диво» П. Загребельного;               4. «За мить щастя» О.Гончара;
5. «Три зозулі з поклоном» Гр. Тютюнника

А) Романтичне  кохання  мадярки,  заміжньої жінки, та радянського бійця, молодого хлопця;
Б)  Розкриття проблеми творчого першоджерела в людині, свободолюбства, людської гідності та зображення її в поза просторовому вимірі, історія створення та збереження історичної пам’ятки нашого народу;
В) Зображення кохання без відповіді, що осяює усе життя людини, підтримує й охороняє навіть на відстані;
Г) Відтворення бароковості світу; життя у двох вимірах: реальному й фантастичному;
Д) Зображення громадянської війни, що несе братовбивство та ненависть до ближнього свого;
Е )Краса й сила кохання; відповідальність за долю інших, світу в цілому; неприродність військових змагань як загрозу миру й життю.

9. Однією з провідних ознак твору «Дім на горі» є:

А)притчевість; Б)драматизм; В)ліричність; Г)комічність.

10.Першу частину твору «Дім на горі» В.Шевчук окреслив як:

А)новелу-преамбулу; Б) новелу-зачин; В) повість-епілог; Г) повість-преамбулу.

11. Сина Галини у творі «Дім на горі» звуть:

А) Парубок; Б) Хлопець; В)Малий; Г) Син.

12.Хто з названих персонажів НЕ є героєм твору «Дім на горі»:

А)Володимир; Б) Галина; В) Неоніла; Г) Матвій.

13.Рядки: «одним дані сльози, що ллються при світлі струмками, другим дані сльози, сховані в пітьму» є епіграфом до

А)першого розділу «Спокій»; Б)другого розділу «Синя дорога»; В) третього розділу «Дім на горі»;
Г) четвертого розділу «Вода з кінського копита».

14.Установіть правильну послідовність подій у творі «Дім на горі»:

А)хлопець одружується з Неонілою; Б) Галя познайомилась з Володимиром; В)Володимир повернувся з війни; Г)хлопець знайомиться з Оксаною.

15.Уромані-баладі «Дім на горі» Володимир приїжджає, щоб працювати

 А)директором магазину; Б) директором школи; В)директором заводу; Г) головним лікарем у лікарні.


Фортеця чотирьох королев Фонетики,Орфоепії, Графіки й Орфографії


title: Урок-вікторина про Т. Шевченка

text:
І мене в сім'ї великій,В сім'ї вольній, новій,Не забудьте пом'янутиНезлим тихим словом.

Стислий опис гри
Літературна гра проводиться в форматі телевізійної гри “Найрозумніший”. У шоу-грі беруть участь учні середніх та старших класів (всього 12 учнів)
Мета: удосконалювати навички учнів, систематизувати свої знання за періодами творчості Шевченка, перевірити глибину знань текстів. Збагатити запас учнів поетовими творами різних періодів, поширювати світогляд, викликати інтерес до творів, виховувати повагу до поета.
1

р а у н д
Умови 1 раунду. Пропонується 12 запитань. Кожне запитання має чотири варіанти відповідей, вибрати ж треба одну, правильну
Тарас Григорович Шевченко
народився:

а) у Моринцях, 1814 р.
б) у Кирилівці, 1814 р.

г) у Києві, 1815 р.

в) у Черкасах, 1816 р.
А
Правильна
відповідь
наступне питання
1
В якому віці Шевченко залишився
круглим сиротою?
а) у 9 років
б) в 11 років
г) в 10 років
в) у 13 років
Б
Правильна
відповідь
наступне питання
2
Якого року Шевченка було
викуплено з кріпацтва?
а) 1838
б) 1840
г) 1837
в) 1839
А
Правильна
відповідь
наступне питання
3
Коли видана перша збірка
Т.Шевченка? Як вона називалась?
а) 1841 р., “Гайдамаки”
б) 1840 р., “Твори”
г) 1840 р., “Кобзар”
в) 1830 р., “Кобзар”
Г
Правильна
відповідь
наступне питання
4
Скільки творів увійшло до
І видання “Кобзаря” ?
а) 21
б) 8
г) 6
в) 13
наступне питання
Б
Правильна
відповідь
5
Який твір Шевченка відкриває
перше видання “Кобзаря”?
а) “Причинна”
б) “Думи мої, думи”
г) “Катерина”
в) “Тополя”
наступне питання
 Б
Правильна
відповідь
6
Хто з відомих художників
намалював портрет Жуковського,
щоб викупити Шевченка з кріпацтва?
а) Венеціанов
б) Сошенко
г) Рєпін
в) Брюлов
наступне питання
 В
Правильна
відповідь
7
Які нагороди отримав Шевченко,
навчаючись в Академії мистецтв?
а) золоту медаль
б)золоту і срібну медаль
г) 3 срібні
в) 2 срібні
наступне питання
 В
Правильна
відповідь
8
Яку назву має серія картин,
намальованих після подорожі
Шевченка в Україну?
а) “Мальовнича Україна”
б) “Живописна Україна”
г) “Моя Україна”
в) “Спогади про Україну”
наступне питання
  Б
Правильна
відповідь
9
Назвіть композитора, котрий
написав музику до 83 творів
Шевченка:
а) О.Білаш
б) К.Стеценко
г) М.Лисенко
в) М.Глінка
наступне питання
  Г
Правильна
відповідь
10
Авторське жанрове визначення
твору “Сон” Шевченка:
а) поема
б) комедія
г) гумореска
в) містерія
наступне питання
    Б
Правильна
відповідь
11
Яку поему написав Шевченко
на згадку про день викупу
з кріпацтва?
а) “Кавказ”
б) “Катерина”
г) “Сон”
в) “Єретик”
наступне питання
12
    Б
Правильна
відповідь
2

р а у н д
Умови 2 раунду. Кожному з 6 гравців пропонується запитання з 6 різних тем життя і творчості Тараса Григоровича
100
200
300
400
500
100
200
300
400
500
100
200
300
400
500
100
200
300
400
500
100
100
200
200
300
300
400
500
500
400
Дівоче прізвище матері поета?
Катерина Бойко
Дитинство Шевченка

З ким познайомився Шевченко в Літньому саду в Петербурзі?
З Іваном Сошенком
Дитинство Шевченка

Скільки років Шевченко пробув у кріпацтві?
24 роки
Дитинство Шевченка

Скільки у Шевченка було братів і сестер?
Шестеро
Дитинство Шевченка

Захоплення поета в дитинстві?
Малювання, співи
Дитинство Шевченка

Назвіть перший поетичний твір Т.Шевченка, написаний до викупу з кріпацтва
“Причинна”, 1837  р.

Поезія Кобзаря
Назвіть драматичні твори Шевченка
“Никита Гайдай”, “Назар Стодоля”

Поезія Кобзаря
Кому присвячена поема “Катерина”?
Поету Жуковському

Поезія Кобзаря
Про який твір П.Куліш сказав:”А драма Ваша – кровавая бойня, от которой поневоле отворачиваешся”
“Гайдамаки”

Поезія Кобзаря
Яким псевдонімом підписував повісті Т.Шевченко?
Кобзар Дармограй

Поезія Кобзаря

8 + 1
Скільки повістей написав Шевченко?

Літературна спадщина
Назвіть перший твір Шевченка історичної тематики
“Іван Підкова”

Літературна спадщина
Як називалася рукописна збірка віршів періоду 1843-1845 рр.
“Три літа”

Літературна спадщина
До якої поеми стали епіграфом слова з Біблії: “Коли хто говорить:люблю Бого, а брата свого ненавидить –лжа оце”
“І мертвим, і живим…”

Літературна спадщина
Скільки творів входить до збірки “Кобзар” сьогодні?
286

Літературна спадщина
Великий російський художник, наставник і друг Шевченка
К.Брюлов

Шевченко - художник
Які картини запропонував Шевченко на випускному екзамені?
“Хлопчик-жебрак”, “Циганка-ворожка”

Шевченко - художник
Ілюстрацією якого твору є ця картина? Хто її автор?
“Катерина”, Тарас Шевченко

Шевченко - художник
Яку назву має альбом художника про Україну?
“Мальовнича Україна”

Шевченко - художник
Скільки портретів намалював Шевченко?
150

Шевченко - художник
Назвіть дату арешту
Т.Г.Шевченка
5 квітня 1847 р.

Заслання поета
Куди був кинутий поет внаслідок арешту?
У каземат
ІІІ відділу фортеці

Заслання поета
Які умови були пред'явлені Шевченку, коли він потрапив в Оренбурзький корпус?
Заборонялося писати і малювати

Заслання поета
Яку ще назву мала збірка віршів, написаних у казематі? Скільки творів увійшло?
Захалявна книжечка,
15 поезій

Заслання поета
Хто з українських поетів назвав цикл “В казематі” “перлинами найчистішої поезії”?
І.Франко

Заслання поета
Поклала мати коло хати
Маленьких діточок своїх;
Сама заснула коло їх.
Затихло все, тілько дівчата
Та соловейко не затих.
“Садок вишневийколо хати”

З якого це твору?
Та недовго сонце гріло,
Недовго молилось...
Запекло, почервоніло
І рай запалило
“Мені тринадцятий
минало”

З якого це твору?
А тюрм! А люду!.. Що й лічить
Од молдаванина до фіна
На всіх язиках все мовчить,
Бо благоденствує!
“Кавказ”

З якого це твору?
Чи я знала, ще сповита,
Що тая цариця –
Лютий ворог України,
Голодна вовчиця!
“Великий льох”

З якого це твору?
Доборолась Україна
До самого краю
Гірше ляха свої діти
Її розпинають.
“І мертвим, і живим…”

З якого це твору?
3
р а у н д
Умови 3 раунду. Два півфіналісти за три хвилини написати, які події в житті Шевченка відбулися у вказані роки

За три хвилини написати, які події в житті Шевченка відбулися у вказані роки.
1814р. – 		народився в с. Моринцях
1831р. – 		приїхав до Петербурга
1838р. – 		викуплений з кріпацтва
1840р. – 		виходить «Кобзар»
1845р. – 		пише «Заповіт»
1847р. – 		заарештований
1857р. – 		закінчується період заслання
1860р. – 		присвоюється звання академіка
1861р. – 		помер у Петербурзі

Визначення

 переможців

нагородження


Автоматизація звука “Р” в словах


title: ЗАГАЛЬНА ХАРАКТЕРИСТИКА ТВОРЧОСТІ ОЛЬГИ КОБИЛЯНСЬКОЇ

text:
«Impromptu
Phantasie»


Володимир Підпалий - «Тиха елегія»


ЗАГАЛЬНИЙ ОГЛЯД УКРАЇНСЬКОЇ ЛІТЕРАТУРИ КІНЦЯ ХІХ — ПОЧАТКУ


Фортеця чотирьох королев: Фонетики,Орфоепії, Графіки й Орфографії


Багатозначні слова


Поети Херсонщини


КАТЕГОРІЯ ЧИСЛА, ЇЇ ЗНАЧЕННЯ ТА ГРАМАТИЧНІ ЗАСОБИ ВИРАЖЕННЯ. ІМЕННИКИ, ЩО ВЖИВАЮТЬСЯ В ОБОХ ЧИСЛОВИХ ФОРМАХ, МАЮТЬ ЛИШЕ ФОРМУ ОДНИНИ АБО МНОЖИНИ. СТИЛІСТИЧНІ ОСОБЛИВОСТІ ФОРМ ЧИСЛА ІМЕННИКІВ


Світлій пам’яті Миколи Калениковича Черняка


title: Українська література 1940-1950 років

text:
Українська література
1940-1950 років
Виконала
Учениуя 11-А класу
Малюкіна Валерія
Мій край клекоче у пожарі…
Чи ж можу буть байдужим я?
Сталева каска, очі, очі карі –
Такою, пісне, будь моя!
Прослав свій край, лети до неба,
Де кулеметів огнепад,
Щоб не сказав ніхто про тебе,
Що не спала ти під грім гармат…

                 В.Сосюра «Слово багнетом сія»

Друга світова війна «вивільнила притлумлені більшовизмом сили української літератури, попустила пута народного духу, що один тільки й міг зарадити в цій трагедії»

Поезія першою з-поміж інших літературних жанрів стала виразником народного духу в один із найтяжчих періодів нашої історії.

«Я буду писати про страждання, і героїзм, і трагедію свого народу».
Розвинулися всі жанри поезії,
збагатилися виражальні засоби,
розкрилися нові проблемні обшири.
Поети старшого покоління
Поети молодшого покоління

 Багато талановитих митців не повернулися з війни (О. Гаврилюк, К. Герасименко, М. Шпак та ін.).
Усенародного звучання набувають
 «Клятва» М. Бажана («Ніколи, ніколи не буде Вкраїна рабою німецьких катів!»),
 поезія П. Тичини («За все ми відплатим тобі»),
М. Рильського («За землю рідну»),
В. Сосюри («Ми переможемо»),
 Л. Первомайського («Я зростав на оцій непокірній землі»)
 До скарбниці української лірики 1941 р. увійшли вірші
В. Сосюри, «Слово про рідну матір»
 «Україні» М. Рильського,
«Земля» Л. Первомайського,
 «Україно моя» А. Малишка.

Одвічні проблеми буття й смерті порушено в ліро-епічних поемах М. Бажана «Данило Галицький», П. Тичини «Похорон друга», «Жага» та «Мандрівка в молодість» М. Рильського, «Мій син» В. Сосюри, «Полонянка» А. Малишка.

Трагічна доля Олени Теліги
В київському ґестапо Олена Теліга перебувала у камері №34.

Тоді ж відбулася її зустріч із сестрою Лесі Українки, з якою вона обмовилася кількома фразами.
На сірому ґестапівському мурі залишила вона свій останній автограф: угорі намальовано тризуб і напис — «Тут сиділа і звідси йде на розстріл Олена Теліга».

За даними істориків, 22 лютого 1942 р. українську письменницю-патріотку було розстріляно в Бабиному Яру разом із чоловіком та соратниками.
Микола Бажан
Був редактором газети «За радянську Україну.

Визначною подією стала публікація поеми «Данило Глицький»

В нас клятва єдина і воля єдина,
                                                                     Єдиний в нас клич і порив:
                                                                       Ніколи, ніколи не буде Вкраїна
                                                                       Рабою фашистських катів.
                                                                                М.Бажан
Максим Рильський
Невелика за обсягом,та не лірична поема «Слово про рідну матір»,уперше прозвучала 29 листопада 1941 р. в Саратові на радіостанції  ім. Т.Шевченка.

Хто може випити Дніпро,Хто властен виплескати море,Хто наше злото-сереброПлугами кривди переоре,Хто серця чистого доброЗлобою чорною поборе?Настане день, настане час -І розіллється знов медами.Земля, що освятив ТарасСвоїми муками-ділами,Земля, що окрилив ТарасГромовозвукими словами.
Володимир Сосюра
1943 р . Входив до редакції фронтової газети «За честь Бтьківщини»
Стаття в газеті «Правда»,  обвинувачувала Сосюру у «буржуазному націоналізмі» за патріотичну поезію «Любіть Україну», написану 1944 р.

Любіть Україну, як сонце, любіть,
як вітер, і трави, і води…
В годину щасливу і в радості мить,
любіть у годину негоди....
Павло Тичина

Ми битись будемо, бо ми живі!І мститись ворогу не перестанем!Аж поки на фашистській головіногою ми не станем.Хоча і тяжко нам,хоча й болючі жертви -ми не дамо себе врагампожерти!
Література повоєнних років
Література повоєнних років представлена творчістю Ю. Смолича, І. Ле, І. Багмута, Л. Смілянського, О. Донченка, Ю. Збанацького. Найвидатнішим явищем української прози в перші повоєнні роки став роман-трилогія Олеся Гончара «Прапороносці».

У другій половині 1940-х рр. українська проза широко відображає героїку відбудови й прагне правдивіше окреслити головну постать напруженої доби — людину-сучасника, що самовіддано працює в місті чи селі.
Коли погляну я навколо,Я бачу села, бачу поле,Вітчизну бачу я свою.Чи то садок, чи тополина –Усе це рідна Україна,Яку я з горем впізнаю.І, може б, не впізнав, та люди,Які збігались звідусюди,Повідали її ім’я.І чорний люд, і ця руїна…Невже це ти, моя Вкраїно,Мій біль і радосте моя?
                                                                                1943                                                           Автор: Олександр Підсуха


Числівник як частина мови


Урок з українського читання. В. Сухомлинський і його твір “Сиві волосинки”


Панас Якович Рудченко (Мирний)


Нарізування різьби на токарному верстаті


title: В. Симоненко "Лебеді материнства"

text:
Василь Симоненко
Не докорю нікому і ніколи,
Хіба на себе інколи позлюсь,
Що в двадцять літ в моєму серці втома,
Що в тридцять смерті в очі подивлюсь.
Василь Симоненко
Не шукаю до тебе
Ні стежки, ні броду-
Ти у грудях моїх,
У чолі і в руках,
Упаду я зорею,
Мій вічний народе,
На  трагічний і довгий
Чумацький твій шлях.
Народ мій є! Народ мій завжди буде!
Ніхто не перекреслить мій народу!
Пощезнуть всі перевертні, й приблуди,
І орди завойовників-заброд!
Здрастуй, сонце, і здрастуй, вітер,
Здрастуй, свіжосте нив.
Я воскрес, щоб із вами жити
Під шаленством весняних злив.
Василь Андрійович Симоненко був одним із лідерів палких, схмелілих від подиху волі молодих поетів-шістдесятників, які за короткий час зуміли створити в українській ліриці свою школу.
Дитинство
В хаті сонячний промінь косо
На долівку ляга з вікна.
Твої чорні шовкові коси
Припорошила вже сивина.
Легкі зморшки обличчя крили –
Це життя трудового плід,
Але в кожному русі – сила,
В очах юності видно слід
Я таку тебе завжди бачу,
Образ в серці такий несу –
Материнську любов гарячу
І твоєї любові красу.
Я хотів би, як ти, прожити,
Щоб не тліти, а завжди горіть,
Щоб уміти, як ти любити,
Ненавидіть, як ти, уміть.
У Івася немає тата.
Не питайте тільки чому.
Лиш від матері ласку знати
Довелося хлопчині цьому.

Він росте, як інші діти,
І вистрибує, як усі.
Любить босим прогоготіти
По ранковій колючій росі.
Любить квіти на луках рвати,
Майструвати лука в лозі.
По городу галопом промчати
На обуреній, гнівній козі.

Але в грудях жаринка стука,
Є завітне в Івася одно –
Хоче він, щоб узяв за руку
І повів його тато в кіно.
Ну нехай би смикнув за вухо.
Хай нагримав раз чи два, -
Все одно він би тата слухав
І ловив би його слова
Раз Івась на толоці грався,
Раптом глянув – сусіда іде…,
Ти пустуєш тута,
А тебе батько вдома жде…

Дядько кажуть, приїхав тато,
Тільки ж чому його нема?!

Він допізна сидів в коноплях,
Мов уперше вступив у гидь,
З оченят, від плачу промоклих,
Рукавом витирав блакить.

А вночі шугонув через грядку,
Де сусідів паркан стирчав,
Вибив шибку одну з рогатки
І додому спати помчав.

Бо ж немає  тим іншої кари,
Хто дотепи свої в іржі
Заганяє бездумно в рани,
У болючі рани чужі.
Дідуся любив, бо він замінив йому батька, став найпершим і наймудрішим порадником у житті. Мудрість, яку випромінював дід, наче промінчики ловив Васько. І вчився всього у діда.
Війна
У баби Онисі було два сини.
У баби Онисі синів нема.
На кожній її волосині
Морозом тріщить зима.
Я горя на світі зазнав багато.
Страшнішого ж горя нема,
Ніж те, коли старість мати
В домівці стрічає сама…
Юність
У 1960 році у Києві заснували “Клуб творчої молоді”, активним членом якого став Симоненко. Приїжджав з  Черкас до Києва, щоб виступити на зборах, дискусіях. З усіх сил намагався пробудити національну свідомість і жагу до відродження у своїх спів вітчизників.
Журналістська діяльність
Був справжнім журналістом, весь час прагнув матеріалу, прагнув розкриття жахливих фактів сталінського терору. Разом з художницею Аллою Горською відкрив таємні  братські могили  жертв сталінізму. Цей вчинок Симоненка слід вважати громадянським подвигом і водночас власноручним смертним вироком.
Аллу Горську по-звірячому вбили, Симоненка по-звірячому побили охоронці правопорядку. Він писав: “Мабуть, почалося моє згасання. Фізично я майже безпорадний, хоч морально ще не зовсім виснажився… Дивна річ: я не хочу смерті, але й особливої жадібності до життя не маю. Десять років для мене – більше, ніж достатньо.”
Доля розпорядилася інакше. Пошкодувала  навіть тих десяти літ - менш, як через 5 місяців на  лікарняному ліжку в Черкасах об 11 годині вечора 13 грудня 1963 року навіки зупинилося Симоненкове серце.
“Лебеді материнства”
“Лебеді материнства”
     Головний мотив – материнська тривога за долю її сина, перед яким відкривається дійсність, виповнена дива і любові, яку охороняють “мавки чорноброві”, та водночас постають і суворі реалії – від них прагне вберегти дитину материнське серце.

У творі є буквальний та символічний зміст.
Лебеді – символ чистоти, милосердя, Діви Марії. Це птах матері.
Зорі – присутність божества, ангела-посланця, надія.
Лимани – символ  народження, символ мінливості людського життя.
Національна символіка ( верби і тополі) – надійний оберег українців.
Півень – передвісник зорі, а отже, пробудження життя.

Без любові до Вітчизни немає справжньої людини. Любити Україну, жити для неї – це означає любити її людей, працювати на їх благо. Наш обов'язок – берегти високу духовність народу, внутрішню красу, доброту й самозреченість, характерну для українського народу.


title: ДІЄПРИКМЕТНИКОВИЙ ЗВОРОТ.ПОБУДОВА РЕЧЕНЬ

text:
Дієприкметниковий зворот. Побудова речень із дієприкметниковим зворотом.
“Метод незакінчених речень”
Закінчити речення, дібрати власні приклади, які відображали б зміст ілюстрацій.
Дієприкметниковий зворот виділяється комами ...

Дієприкметниковий зворот не виділяється комами ...
На письмі дієприкметниковий зворот відокремлюютькомами, а у вимові...
У реченні дієприкметниковий зворот виступає ... іпідкреслюють...
Висунення гіпотези
Проаналізувавши повторений мовний матеріал, скажіть, будь ласка, над чим будемо працювати на уроці? Скористайтеся технологічною карткою і визначте завдання, які маємо сьогодні вирішити. Наскільки, на вашу думку, матеріал, що будемо закріплювати,  важливий для вас?

Технологічна картка уроку
.

“Архів емоцій”“Асоціативний кущ”
До ключового слова “природа” підібрати як-
найбільше понять, що розкривають сутність
цього слова.

“Оберіть позицію”
1-ша позиція
Тема любові до
природи, бережливого
ставлення до неї
надзвичайно
актуальна
в наш час.

2-га позиція
Скільки б ми не
говорили про любов до
природи, бережливе
ставлення до неї,
екологія міста,
планети від цього не
стане кращою.

Люби природу не для себе, люби для неї. Вона – це мати. Будь же сином…
М.Рильський
Робота з текстом
В...лика в...р...снева тиша стоїть над з...млею. С...ло, зачароване зоряним небом, хороше синіє ро...киданими хатками, біля яких пильно дивлят...ся на схід потемнілі соняшники. Зрідка спросоння заскр...пить журавель або гупне рясне яблуко, прол...ється шипучим соком на траву. Небо, обсипане ніби рожами, тихо гасло.

Творча лабораторія
Словничок
Розкрити значення слова  "плесо ".
Відносно широка, із спокійною течією ділянка
річки між двома перекатами, закрутами;
гладінь, поверхня, площина, площа, дзеркало.
Вільна від заростей, відносно глибока
спокійна ділянка якої-небудь водойми.

“Синтаксичний лабіринт”
Сплять високі Татри, закутані білою
ковдрою.

Лінгвістична гра “Хто швидше”
Робота у групах
I група
Листя стало схоже на гору хрумкого печива, яке посипали
цукровою пудрою.
II група
Безмежний степ спав. Його укрив сніг.
III група
Усі побігли по греблі обсадженій знизу вербами. Небо
обсипане ніби рожами тихо гасло.

Оцінюємо
Пам’ятка
Рецензування відповіді товариша
1. Визначити позитивне у відповіді (мені сподобалась відповідь, заслуговує на увагу).
2. Правильно чи з помилками відповідав учень.
3. Повна чи неповна відповідь.
4. Чи послідовно викладено думки.
5. Чи наводив учень приклади.
6. Чи грамотно побудовані речення.
7. Чи багате мовлення (нема повторів, зайвих слів).
8. Оцінка.

Робота в парах“Мікрофон”

Діалог “На уроці української мови.”
Творча скринька
Сенкан – п’ятирядковий неримований вірш.
Будова
Іменник
Два прикметники
Три дієслова
Фраза з 4-х слів (розуміння теми)
Слово-висновок (синонім до теми)

Кольорова рефлексія
“Я навчився…”
“Я зрозумів…”
“Я дізнався…”
“Я переконався…”

Домашнє завдання
Високий рівень –  скласти монологічне висловлювання на лінгвістичну тему, використовуючи теоретичний матеріал, що розглядався протягом вивчення розділу “Дієприкметник”. Наводити приклади про красу природи.
Достатній рівень - скласти 6-7 речень про красу рідного краю, щоб у їх складі були дієприкметникові звороти.
Середній рівень – перебудувати речення, утворюючи з виділених дієслів дієприкметники. Записати речення, виділяючи комами дієприкметникові звороти.
Початковий рівень – вправа за підручником.


title: Багатство і краса української мови

text:
Багатство і краса української мови
Вчімося, друзі, слово любити.
Слово до слова – й думка сповита.
Люди без думки – птиці безкрилі.
З думкою люди мудрі й щасливі.
                    Л.Лужицька

І.І. Срезневський
“Українська мова- одна з найбагатших  мов слов’янських …  поетична, музикальна, мальовнича”.
Микола Берг
“ Українська мова й українська пісня- чарівна,ніжна й граціозна”.
Лев Толстой
“Скільки в них краси і грації, скільки дужого, молодого почуття й сили!”

“Слово – зброя. Як усяку зброю, його треба чистити й доглядати”.
                                       М.Т.Рильський
Знайти продовження висловів
Удар забувається         …а думай ще                  				     більше.
Говори мало,
 слухай багато                   …буває гірко.
Слово до слова -	      …а слово
 					       пам’ятається.
І від солодких слів       …і лід                 					    розмерзається.
Від теплого слова        …складеться мова.

        На цьому уроці для мене найцікавішим
 ( найкориснішим) було…


title: Природні зони України

text:
Природні зони України

Мета уроку
дізнатися:
 - що таке природна зона;
 - які природні зони існують в Україні,скільки їх, і де вони розташовані;
 - яка природна зона займає найбільшу площу, а яка найменшу;
  - у чому полягає подібність і відмінність між природними зонами України.

Природна зона
Природні зони - ділянки суші, які отримують однакову кількість сонячного тепла і опадів, мають однакові погодні умови, рослинний і тваринний світ.

КАРТА ПРИРОДНИХ ЗОН УКРАЇНИ
УМОВНІ ПОЗНАЧКИ
мішані ліси
лісостеп
степ
гори

Порівняння площ природних зон України
Мішані ліси
          Зона мішаних лісів розташована на півночі України. Простягається з півночі на південь на 150 – 200 км. Охоплює Волинську, Рівненську, Житомирську,    Київську, Чернігівську області невеликі територіїЛьвівської,  Тернопільської,   Хмельницької, Сумської областей.
Тваринний світ мішаних лісів
Рослинний світ мішаних лісів
Лісостеп
       Територія, на якій чергуються ділянки лісу і степу, називається лісостеповою зоною.
         У лісостеповій зоні тепле літо і помірно холодна зима. Опадів випадає менше, ніж у зоні мішаних лісів, але більше, як у степах. На степових ділянках переважає чорноземний ґрунт. Природні умови сприятливі для росту і розвитку дикорослих та багатьох культурних рослин. У цій зоні переважно трапляються ділянки листяних лісів. Там живуть тварини, більшість яких поширені і в зоні мішаних лісів.

Тваринний світ лісостепу
Рослинний світ лісостепу
Степ
        На південь від лісостепу до Чорного й Азовського морів розкинулася безлісна територія — степова зона України. Поверхня степів рівнинна, з горбами, ярами й балками.
        Сонячні  промені падають на степову зону пряміше і дужче нагрівають земну поверхню.
         У степах літо довге, сонячне, жарке. Опадів випадає мало. Осінь тепла. У другій половині осені йдуть дощі. Зима коротка, холодна, малосніжна. Весна настає рано. Через те, що температура повітря різко підвищується, волога з ґрунту швидко випаровується.
         Навесні і влітку гарячі суховії часто зумовлюють посухи. Взимку холодні вітри спричиняють хуртовини й чорні бурі. Вони руйнують родючий шар ґрунту.

Тваринний світ степу
Рослинний світ степу
Південний берег Криму
          Південний берег Криму — смуга суші завширшки від 1 до 12 км між Кримськими горами і Чорним морем.
           Весна розпочинається рано. Літо майже бездощове, довге і спекотне. Опади випадають восени і взимку. Зима дуже тепла, тому сніг одразу тане.
          На погоду також впливають Кримські гори і Чорне море. Гори в усі пори року захищають Південний берег Криму від холодних північних вітрів.
           Улітку море прохолодніше, ніж суша. Його прохолода зменшує літню спеку. За літо вода в морі добре нагрівається. Взимку вона поступово віддає тепло, зігріваючи повітря над узбережжям.

Тваринний світ Південного берега Криму
Рослинний світ Південного берега Криму
Кримські гори
         Кримські гори межують із зоною степів і Чорним морем. Від моря їх відділяє рівнинна смуга узбережжя різної ширини. До степу спускаються положисті схили гір, а до моря — круті скелі.
         Взимку в горах випадає багато снігу, частими є завірюхи. Навесні йдуть дощі, влітку — грозові зливи. Осінь у горах суха і тепла.

Тваринний світ Кримських гір
Рослинний світ Кримських гір
Українські Карпати
             Карпатські гори, які знаходяться в Україні, називають Українськими Карпатами.
              Українські Карпати — гори, середні за висотою. Вони утворені кількома гірськими хребтами. Між ними розкинулися мальовничі долини.
         Карпатські гори — це місце в Україні, де випадає найбільше опадів: дощів — навесні і влітку, снігу — взимку. Весною сніг довго лежить на округлих вершинах гір, але з часом тане під променями сонця. Після дощів і танення снігу вода потоками збігає з гір у долини й часто спричиняє повені.

Тваринний світ Українських Карпат
Рослинний світ Українських Карпат
Зробимо останній крок - підсумуємо урок
Що таке природна зона?
Які природні зони є на території України?
Чим відрізняються природні зони одна від одної?
Продзвенів уже дзвінок
 Час закінчити урок.
Ви активно працювали.
І почуєте в кінці,
Що у нас в четвертім класі –
Діти просто МОЛОДЦІ!


Відомий та невідомий Шевченко


Фортеця чотирьох королев: Фонетики,Орфоепії, Графіки й Орфографії (урок української мови в 5 класі)


“Захар Беркут”


АВТОМАТИЗАЦІЯ ЗВУКА Л В СЛОВАХ


Поетичний синтаксис. Інтонаційні фігури


title: Шевченкова "Катерина" у мистецтві слова й пензля

text:
Шевченкова"Катерина" у мистецтві слова й пензля
Картина “Катерина”, 1842
Про створення цієї картини Т. Г. Шевченко повідомляє в листі від 25 січня 1843 року до Г. С. Тарновського:

«...Я намалював Катерину в той час, як вона попрощалася з своїм москаликом і вертається в село, у царині під куренем дідусь сидить, ложечки собі струже і сумно дивиться на Катерину, а вона, сердешна, тіль не плаче..., а москаль дере собі, тільки курява ляга; собачка ще поганенька доганя його та нібито гавкає. По однім боці могила, на могилі вітряк, а там тільки степ мріє. Отака моя картина.»

Т.Г.Шевченко. «Катерина».
 Відтворення картини в рисунку. Фрагмент
Т.Г.Шевченко. Голова Катерини.
Фрагмент картини «Катерина»
Поема «Катерина»
уперше була надрукована в «Кобзарі» 1840 р.
Доки буде жити Україна
В теплім хлібі, в барвних снах дітей —
Йтиме білим полем Катерина
З немовлям, притнутим до грудей.
Освятивши невимовним болем
Все прийдешнє, кожну нашу мить,
Йде вона, і мов велике коло,
Біле небо навздогін летить.
Про дівочу цноту, про калину
Не співай, поете, не квили,
Бо йде сьогодні Катерина
Тим шляхом, що наші кревні йшли...
                      Л. Кисельов. «Катерина»

За спогадами І. М. Сошенка
(записаними М. К. Чалим),
Шевченко працював
над поемою під час
їхнього спільного
 проживання
з 24 листопада 1838 р.
 до 18 лютого 1839 р.
на Васильєвському острові
 у Петербурзі
(будинок № 47 на четвертій
 лінії):Шевченко «то співає,
то пише собі щось та все
до мене пристає:
 „А послухай, Соха, чи
воно так до ладу буде?“
Та й почне читать свою
„Катерину“

Поема «Катерина» — перший твір,
у якому поет звернувся до теми жінки-покритки і ширше – жінки-матері.
Ця тема стала наскрізною в подальшій  поетичній і прозовій творчості Т Шевченка («Слепая»,
«Відьма», «Наймичка»).
Жанр: ліро-епічна соціально-побутова поема, у якій гостро поставлені проблеми  соціальної нерівності і трагічної долі селянки.
Для головної героїні “чужими” людьми стали навіть батько та мати, які вигнали її з дому, коли дізналися про те, що в неї повинна народитися дитина.
 Вони не змогли піти всупереч громадській думці  і вчинили у дусі традицій.

Особливістю сюжету поеми є
підбір надзвичайно гострих
драматичних ситуацій, завдяки чому стисло і водночас
глибоко розкриваються характери персонажів.
Композиція
вступ-звернення до дівчат-селянок
любовний епізод і народження нешлюбного сина
вигнання зганьбленої з дому
поневіряння її на чужині
випадкова зустріч з Іваном і самогубство героїні

Велику роль у “Катерині” відіграють ліричні відступи,завдяки яким громадянська схвильованість поета
мимоволі передається читачам.
Катерино, серце моє!
Лишенько з тобою!
Де ти в світі подінешся
З малим сиротою?
Хто спитає, привітає
Без милого в світі?
Батько, мати - чужі люде,
Тяжко з ними жити!
Отаке-то на сім світі
Роблять людям люде!
Того в'яжуть, того ріжуть,
Той сам себе губить...
А за віщо? Святий знає.
Світ, бачся, широкий,
Та нема де прихилитись
В світі одиноким.
Тому доля запродала
Од краю до краю,
А другому оставила
Те, де заховають.
Де ж ті люде, де ж ті добрі,
Що серце збиралось
З ними жити, їх любити?
Пропали, пропали!

Єсть на світі доля,
А хто її знає?
Єсть на світі воля,
А хто її має?
Єсть люде на світі -
Сріблом-злотом сяють,
Здається, панують,
А долі не знають, -
Ні долі, ні волі!
З нудьгою та з горем
Жупан надівають,
А плакати - сором.
Возьміть срібло-злото
Та будьте багаті,
А я візьму сльози -
Лихо виливати;
Затоплю недолю
Дрібними сльозами,
Затопчу неволю
Босими ногами!
Тоді я веселий,
Тоді я багатий,
Як буде серденько
По волі гуляти!

Пейзажі, якими Т. Шевченко
підкреслює психологічні
стани героїв
Реве, стогне хуртовина,
Котить, верне полем;
Стоїть Катря серед поля,
Дала сльозам волю.
Утомилась заверюха,
Де-де позіхає;
Ще б плакала Катерина,
Та сліз більш немає.
Подивилась на дитину:
Умите сльозою,
Червоніє, як квіточка
Вранці під росою.
Усміхнулась Катерина,
Тяжко усміхнулась:
Коло серця - як гадина
Чорна повернулась.
Кругом мовчки подивилась;
Бачить - ліс чорніє,
А під лісом, край дороги,
Либонь, курінь мріє.

Тернистий шлях  Катерини почався
від порога батьківської хати

Реве, стогне хуртовина,
Котить, верне полем;
Стоїть Катря серед поля,
Дала сльозам волю.
Утомилась заверюха,
Де-де позіхає;
Ще б плакала Катерина,
Та сліз більш немає.
Подивилась на дитину:
Умите сльозою,
Червоніє, як квіточка
Вранці під росою.
Усміхнулась Катерина,
Тяжко усміхнулась:
Коло серця - як гадина
Чорна повернулась.
Кругом мовчки подивилась;
Бачить - ліс чорніє,
А під лісом, край дороги,
Либонь, курінь мріє.
А привела хресна дорога героїню…
Кричать сови, спить діброва,
 Зіроньки сіяють,
 Понад шляхом, щирицею,
 Ховрашки гуляють.
 Спочивають добрі люде,
 Що кого втомило:
 Кого — щастя, кого — сльози,
 Все нічка покрила.
 Всіх покрила темнісінька,
 Як діточок мати;
 Де ж Катрусю пригорнула:
 Чи в лісі, чи в хаті?
 Чи на полі під копою
 Сина забавляє,
 Чи в діброві з-під колоди
 Вовка виглядає?
“Постривай же, мій голубе!
 Дивись — я не плачу.
 Ти не пізнав мене, Йване?
 Серце, подивися,
 Їй же богу, я Катруся!”
 “Дура, отвяжися!
 Возьмите прочь безумную!”
 “Боже мій! Іване!
 І ти мене покидаєш?
 А ти ж присягався!”
 “Возьмите прочь! Что ж вы стали?
 “Кого? мене взяти?
 За що ж, скажи, мій голубе?
 Кому хоч оддати
 Свою Катрю, що до тебе
 В садочок ходила,
 Свою Катрю, що для тебе
 Сина породила?
Джерело твору – саме життя.
 За словами І.Франка, Шевченко показав
«деморалізаційний вплив московської
солдатчини на український селянський люд».
А тому, тому на світі,
Що йому зосталось,
 Кого батько і не бачив,
 Мати одцуралась?
 Що зосталось байстрюкові?
 Хто з ним заговорить?
 Ні родини, ні хатини;
 Шляхи, піски, горе…
 Панське личко, чорні брови..
 Нащо? Щоб пізнали!
 Змальовала, не сховала…
 Бодай полиняли!


title: Життєвий і творчий шлях Лесі Українки

text:
Життєвий  і  творчий  шлях  Лесі  Українки

Народилася
майбутня письменниця
25(13) лютого 1871 року
в Новограді-Волинському
і виховувалася
в інтелігентній сім'ї.

   Будинок в Новоград-Волинському,
        де народилася Леся Українка
                                                                       Дядько Михайло Петрович                                                                                Драгоманов –                                                                           відомий   публіцист,                                                                            критик,  історик,                                                                           громадський діяч

Лесин дід по матері
Яків Якимович
Драгоманов –
декабрист
     Мати Лесі Українки — Ольга Петрівна Косач, відома на той час українська письменниця Олена Пчілка — мала величезний вплив на доньку, сама вибрала їй високо зобов'язуючий псевдонім — Українка.
Батько — Петро Антонович Косач — був людиною передових поглядів

   Леся Українка
      з братом
     Михайлом
    Леся мала
   двох братів
   і три сестри
Картина, намальована Лесею Українкою.

                   Село Колодяжне, що на Волині.
             Будиночок, в якому проживала Леся
         Хто  вам  сказав,             що  я  слабка,          Що  я  корюся                  долі?          Хіба  тремтить                моя рука?             Чи  пісня          й  думка  кволі?
  ТВОРИ

Перший художній
твір – поезія
 “ Надія ”
Перший  надрукований  вірш –
“ Конвалія ”
Перша  книга  віршів –
“ На  крилах  пісень ”
Друга  поетична  збірка –
“ Думи і мрії ”
Патріотична  драма “Бояриня”
Провідні  мотиви  творчості
Поєднай  непоєднуване
Так, я  буду  крізь  сльози
               сміятись,
Серед  лиха  співати  пісні,
Без  надії  таки  сподіватись,
Буду  жити! Геть  думи  сумні!
		Леся  Українка
                                          Сергій Мержинський
                                   Все, все покинуть.                                   До тебе полинуть,                                   Мій ти єдиний,
                                 мій зламаний квіте!                               Все, все покинуть
                                з тобою загинуть!                               То було б щастя
                                       з тобою загинуть!
Я вірю у  Вашу безсмертну зірку, Лесю.  Коли я дивлюсь на вас,  мені здається, що Ви із тонкого скла зроблені. Одного разу я бачив дивний сон: неначе падав скляний дощ, коли я  простягнув угору  руки, тонкі нитки дощу ламались  таким ніжним звуком.  Коли вас немає – мучуся,  боячись, щоб ви не впали, не послизнулися, не зламались.

Климент
Васильович
Квітка –
музикознавець,
 фольклорист,
чоловік
Лесі Українки

19 липня 1913 року Лесю Українку поховали на Байковому кладовищі.
	       ВШАНУВАННЯ  ПАМ’ЯТІ
                            ПОЕТЕСИ
Пам'ятник  Лесі  Українці  у  Клівленді (США)
Пам'ятник  Лесі  Українці  у  Торонто (Канада)
      Музей-садиба  у  Колодяжному
Лесина  кімната
Хіба жила на світі ще така жінка, в серці якої поєдналися б така мужність, така геніальність, такий вогонь і розум, така пристрасна любов і відданість народові й Україні? Ні, другої такої на світі не було.
  Ні! Я жива ! Я буду вічно        жити!Я в серці маю те,     що не вмирає.

    Нам потрібно вчитись Лесиному
  терпінню, любові до людини, вміти допомагати тому, хто страждає, чекає
       від нас милосердя і доброти. Горить, палає на світі вогонь Лесиних пісень, освітлює наші душі, робить їх
  чистішими, добрішими. Їмо, п'ючи
      живу воду із Лесиних джерел,
 вчимося в неї життєвої мудрості,
                  гідності і правоти.
Могутньою стоголосою піснею лунає поетичне слово Лесі Українки – наймужнішої поетеси в світі. Сяє непогасною зорею у славному сузір’ї великих майстрів українського слова.
   ПОЕЗІЯ – ПОКЛИКАННЯ  І  БОЖИЙ  ДАР
Як  я  умру, на  світі
					запалає
Покинутий  вогонь  моїх  							пісень
І  стримуваний  пломінь
					засіяє,
Вночі  запалений, сіятиме
					удень.
   І дзвенить Лесина поезія-         піснею, думою, вічністю, іскрою.


title: Закарпатські письменники

text:
Закарпатські письменники

                                           Презентацію виконав:
                      Учень Стримбівської ЗОШ I-III ст.
                                                    Романюк Василь
Духнович Олександр Васильович
Духнович Олександр Васильович (словац. Alexander Duchnovič) (*24 квітня 1803, с. Тополя на Пряшівщині, Словаччина — †30 березня 1865, Пряшів) — греко-католицький священик, україноруський письменник, педагог, поет, культурний діяч. Писав язичієм; низка творів (переважно поезії та п'єси) написана народною мовою (закарпатські говори української мови).
Олександр Духнович народився 24 квітня 1803 в селі Тополя, поблизу Снини. Батьками його були уніатський священик Василь Дмитрович Духнович і Марія Іванівна, в дівоцтві Гербер.
 У шість років Олександр почав вчитися грамоті, першим його вчителем став дядько, Дмитро Гербер, що навчав його з букваря, псалтиря та часослова. Олександр Духнович був старанним учнем, і навчання доставляло йому велику радість.
У дев'ять років Олександр Духнович продовжив навчання в Ужгородській школі, на мадярській мові. Юний Духнович піддавався глузуванням і знущанням, оскільки погано говорив по-мадярськи. Але незабаром він навчився мови так, що говорив нею не гірше ніж на своїй рідній говірці. Закінчивши навчання в Ужгороді в 1823 році, він ще два роки навчався в гімназії в Кошицях. Звідти він був переведений в Ужгородську семінарію, де вивчав богослов'я до 1827. Після закінчення семінарії був висвячений на священика і за пропозицією єпископа Тарковича направлений до Пряшівської консисторії, де вступив на службу в єпархіальну канцелярію, під начальство секретаря та єпархіального нотаріуса Василя Поповича, який згодом став Мукачівським єпископом.
Кралицький Анатолій
Кралицький Анатолій Федорович (словац. Anatolij Kralický; 12 лютого 1835, село Вишні Чабини, тепер Межилабірський округ, Словаччина — 11 лютого 1894, Мукачево) — літератор-прозаїк, етнограф, історик, фольклорист, журналіст, громадський діяч; один із закарпатських «будителів» другої половини 19 століття. Народився Анатолій Кралицький в селі Вишні Чабини (нині — в Словаччині) в багатодітній сім'ї священика.

Навчався у монастирських школах та в Ужгородській духовній семінарії. З 1858 року працював учителем, а з 1869 року і до кінця життя — ігуменом Мукачівського Свято-Миколаївського монастиря.

Анатолій Кралицький зібрав велику бібліотеку. Багато книг подарував йому Михайло Драгоманов.

Помер 1894 року у Мукачівському монастирі.
Станинець Юрій Іванович
Станинець Юрій Іванович (5 вересня 1906, с. Нижній Шард, Австро-Угорська імперія — 11 квітня 1994 с. Горонда Мукачівського району Закарпатської області) — український письменник та громадський діяч, священник, депутат Сойму Карпатської України, член Національної спілки письменників України (1994). Юрій Іванович Станинець народився 5 вересня 1906 у с. Нижній Шард (тепер — Нижнє Болотне Іршавського району Закарпатської області) у родині селян.

Початкову освіту здобув у церковній народній школі у рідному селі та в школі у с. Доробратово. У 1918–1919 роках навчався у горожанській школі у Виноградові. Угорської мови він не розумів, хоча вмів писати, і лише хабар від батька врятувало його від провалу на іспиті. Подальшому навчанню завадила суперечка Чехо-Словаччини та Угорщини за Закарпаття.
Королева Наталена Андріанівна
Натале́на Короле́ва, українська письменниця, народилась 3 березня 1888 р. у монастирі Сан Педро де Карденья (ісп. San Pedro de Cardeña) у муніципалітеті Кастрільйо-дель-Валь біля міста Бургос у провінції Кастилія і Леон у Північній Іспанії, померла 1 липня 1966 р. у м. Мельніку, Центральночеський край, Чехія (тоді Чехословаччина). Повне її ім'я за старовинним іспанським звичаєм: Кармен-Альфонса-Фернанда-Естрелья-Наталена. Мати майбутньої письменниці Марія-Клара де Кастро Ласерда Медінаселі померла при пологах. Вона походила із старовинного іспанського роду Ласерда. Батько Наталени — польський граф Адріан-Юрій Дунін-Борковський — займався археологією, жив переважно у Франції. Родовий маєток його матері Теофілі з литовського роду Домонтовичів знаходився у с. Великі Борки на Волині.
Малик Галина Миколаївна
Малик Галина (літературний псевдонім) (* 12 серпня 1951, Бердянськ) — українська письменниця. Член Національної спілки письменників України (з 1991).

Видала 52 книжки для дітей — поезію, прозу, переклади. Збірку сонетів, переклади з болгарської. Укладач кількох антологій закарпатської літератури XX ст. (зокрема, поезії та дитячої літератури). Народилася Галина Миколаївна 12 серпня 1951 року у м. Бердянську Запорізької області. 1964 року сім'я переїхала в селище Середнє на Закарпатті. Дитинство і юність майбутньої письменниці були радісними і спокійними. Вона гарно вчилася в школі, мала веселий характер, почуття гумору і… не збиралась бути письменницею. Своє перше знайомство з книжкою Галина Миколаївна запам'ятала на все життя. Це сталося у день її народження, коли мама зробила малій Галинці диво-подарунок — збірку «Українські народні казки», яка стала для неї «… і букварем, і розвагою, і цілим новим світом».
Бабух Василь Іванович
Василь Іванович Бабух (*14 січня 1943 (с. Вікно, Заставнівський район, Чернівецька область) — український журналіст, поет, письменник, фотохудожник та громадський діяч. Головний редактор газети «Чернівці». Заслужений журналіст України. Депутат Чернівецької обласної ради двох скликань.

Народився на Буковині в селянській родині. Батьки, Марія Степанівна та Іван Дмитрович. Закінчив філологічний факультет Чернівецького державного університету. Після служби в армії працював у газетах «Молодий буковинець», «Радянська Буковина», «Буковинське віче». Очолював кореспондентський пункт газети на будівництві Дністровської ГЕС. На основі вражень про будівництво написав книгу «Новодністровський мередіан». 12 років був власним кореспондентом газети Верховної Ради України «Голос України» в Чернівецькій, Івано-Франківській, Тернопільській та Закарпатській областях. Василь Бабух пише вірші та тексти для пісень відомих українських композиторів. Він був добре знайомий із Володимиром Івасюком, написав слова до пісні «Світ без тебе», яку виконують Василь Зінкевич та Софія Ротару. У 2004 році Василь Бабух разом із композитором та співаком Павлом Дворським став переможцем фестивалю «Шлягер року» із піснею на слова В. Бабуха «На голос матері спіши».
Жупанин Степан Ілліч
Степан Ілліч Жупанин (18 січня 1936 — 7 січня 2005) — український письменник, професор, педагог. Лауреат літературної премії імені Лесі Українки. Член Національної спілки письменників України від 1974 року. Степан Ілліч Жупанин народився 18 січня 1936 року в селі Іршаві (тепер місто Закарпатської області) в багатодітній сім'ї хліборобів Марії Петрівни та Ілька Андрійовича Жупанинів.

У дитинстві любив слухати оповіді про Довбуша, січових стрільців, про відьом і домовиків, водяників і лісовиків. Від батька навчився коломийок, умів грати на сопілці. А мати часто розповідала хлопчикові легенди, притчі, казки.

У школі Степан захопився ляльковим театром. У сьомому класі перед початком лялькової вистави Степан виконав власний вірш-пісеньку «Мак і бджілка», який пізніше ввійшов до першої книжки «Бджілка» (1959).

Потім навчався в Ужгородському університеті. Закінчивши філологічний факультет Ужгородського університету в 1959 році, учителював в Ільниці, Виноградові, де керував районним літературним об'єднанням «Пролісок». У 1973 р. закінчив аспірантуру в науково-дослідному інституті педагогіки України. Тоді ж захистив дисертацію «Естетичне виховання молодших школярів засобами пейзажної лірики». Помер 7 січня 2005 року, в Ужгороді. Похований на доманинському кладовищі.
Рошко Михайло Михайлович
Народився та виріс у Міжгір'ї. Служив в Радянської армії в Угорщині[1]. Закінчив філологічний факультет (російська мова і література) Ужгородського державного університету у 1990 році. З 1990 - по 1995 рік працює викладачем кафедри російської літератури УжДУ, у 1995-му році закінчує навчання на факультеті романо-германської філології (англійська мова та література)і переводиться на посаду ст. викладача кафедри французької мови і зарубіжної літератури факультету РГФ УжДУ.

Доцент, кандидат філологічних наук, завідувач кафедри зарубіжної літератури і французької мови, в.о.декана інституту іноземної філології Ужгородського національного університету. [1] Кандидатська дисертація була присвячена творчості Кена Кізі[1]. У 1995 - 1998 роках за сумісництвом працює на телебаченні в Закарпатській облавсній держтелерадіокомпаніїї (тепер "Тиса"). На першому всеукраїнському телефестивалі "Україна - диво дивовижне" (1996 р.) за телефільм "Землі тяжіння" (режисер Ілля Юрковецький, оператор Степан Копрушак) отримує другу премію. У тому ж таки 1996 році проходить стажування на телестудіях штату Нью Йорк, там же знімає телефільм "Як ся маєш, Америко?". Це був перший фільм про США на Закарпатському телебаченні(1997). В 1997-му році проходить стажування в Шотландії, в результаті чого створює телефільм "Як ся маєш, Шотландіє?" та "Як ся маєш, Англіє?"(1998). Лідер року - 2007 у Закарпатті. Увійшов у список ста найвпливовіших людей Закарпаття "Топ 100" (2010).

З 2010 року - депутат Ужгородської міської ради.


Залікова карта 7 кл.


title: Загребельний

text:
Твори Павла Загребельного високо оцінюються критикою, мають широке читацьке визнання, він один із найпопулярніших сьогодні українських письменників.
Людина талановита нагадує квітку, яка піднімається дуже високо. Її хочуть зірвати першою. А що ж інші квіти? А ті наповнюються заздрістю, для них достатньо власної краси, другої краси вони не хочуть визнавати.

Український письменник Павло Архипович Загребельний народився 25 серпня 1924р. в придніпрянському селі Солошине на Полтавщині.
"Це козацьке село", - розповідає Павло Архипович  у інтерв’ю. - Воно було на кордоні земель Війська Запорізького і царської імперії. І на цьому кордоні зібралися люди, що втікали як з одного, так і з іншого боку. Це було гігантське село, тягнулося воно 15 кілометрів уздовж Дніпра. І населяло його десять тисяч людей. У селі майже не повторювалися прізвища. Це теж свідчило про те, що люди туди збігалися. А коли люди збігаються, то вони, як правило, незалежні. Бо кожен із них утік - хто від пана, хто від хама, хто від переслідування, хто від неправди...
Моє село - це своєрідна українська Америка. Бо що таке Америка? Це теж збіговисько втікачів і незалежних...
Серед таких людей я народився і виріс, пережив колективізацію, голод 33-го року... Ці люди дуже бідували, але в душах їх була незалежність. Це, очевидно, передалось і мені.
Змалку ріс без матері, завжди тягнувся до книги, вчився добре.

Навчався майбутній письменник у Солошинській середній школі. У середніх і старших класах захоплюється математикою. Мріяв бути вченим.
У червні 1941 року Загребельний закінчив десятирічку. Збирався вчитися далі, але почалася друга світова.
Можливо, те перше враження й спалахнуло іскрою, що викресала згодом задум історичного роману "Диво". Хоча того червневого ранку Загребельний і в гадці не мав, що стане письменником. Зачарування мистецьким витвором далеких пращурів жило підсвідомо понад двадцять років.
Перше оповідання "Каховські будоночки" Павлом Загребельним разом з Юрієм Пономаренком було написане за кілька годин.
Збірка "Каховські оповідання" (1953) складалася з дванадцяти творів. Відзначалися вони нарисовістю. Були тут художні знахідки. Були й композиційні прорахунки. Далі Загребельний пише новели сам.
В другій половині 50-х років П. Загребельним видані збірки оповідань окремими книжками:

"Степові квіти" (1955),
"Учитель" (1957),
 "Новели морського узбережжя" (1958),

Повісті:

"Марево",
"Там, де співають жайворонки" (1956), «
Долина довгих снів" (1957).

У читачів склалося враження, що автор не написав, а проспівав ці твори - так розкуто, вільно і впевнено вони вилилися на папір.
Протягом 60 — 70-х років письменник створив більшу частину своїх романів, зокрема і найвагоміші з них:

"День для прийдешнього" (1964);
"Шепіт" (1966);
"Добрий диявол" (1967);
"Диво" (1968);
трилогію "З погляду вічності" (1970);
"Розгін" (Державна премія СРСР, 1980) — романну будову з чотирьох книг: "Айгюль", "В напрямі протоки", "Ой крикнули сірі гуси", "Персоносфера";
"Левине серце", (продовженням "Левиного серця" став роман "Вигнання з раю" (1985));
"Переходимо до любові" (1971);
"Намилена трава" (1974);
"Євпраксія" (1975);
"Південний комфорт" ("Вітчизна", 1984).
За його сценаріями на Київській кіностудії ім. О. П. Довженка знято художні фільми:

"Ракети не повинні злетіти" (1965), "Перевірено — мін немає" (1966),
"Лаври" (1974),
"Ярослав Мудрий" (1982).
В 1979-1986 р. р. був першим секретарем правління Спілки письменників України.
У 1991 році Павло Загребельний опублікував свій двадцять третій роман - "Тисячолітній Миколай". Творився він три роки.
Помер 3 лютого 2009 року у віці 84 років після затяжного туберкульозу. Похований в Києві на Байковому кладовищі.
У кожній новій книзі Павла Загребельного - творчий експеримент. Щораз за тим експериментом "стоїть дослідник, енциклопедист, вигадник у кращому розумінні цього слова - і живописець". Вдумливий дослідник літературного процесу. Письменник залізної самодисциплини.
Його твори високо оцінюються критикою, мають широке читацьке визнання, він один із найпопулярніших сьогодні українських письменників. Друковані масовими тиражами, його книги швидко розходяться; вони постійно виходять в перекладах іншими мовами; зростає і кількість видань творів письменника за рубежем. Твори П. Загребельного переведені на 23 мови народів світу.


Дружба


В. Симоненко. Лебеді материнства


title: Великдень

text:
Великдень або Пасха

Христове Воскресіння
Світле Христове Воскресіння, або Великдень цього року ми відзначаємо 20 квітня.
- Воскресіння Христове – одне з найдавніших і найсвітліших християнських свят. Воно святкується урочисто. Для християн це найрадісніше і найурочистіше свято, бо воно дає нам надію,що через віру у воскреслого Ісуса Христа і ми воскреснемо і одержимо вічне життя.
Чистий четвер
Шанованим днем є останній четвер, що передує Великодню — чистий, або Великий четвер. До цього дня всі господарські будівлі мають бути почищені і прибрані. В четвер потрібно купатися або обливатися водою на світанку, обкурювати житло від будь-якого зла.

Паска – великий, гарно випечений хліб, який символізує вічність людського життя . Господиня дуже хвилюється в цей день: позичати нічого не можна, щоб нічого чужого в хаті не було. В піч паску ставлять з молитвою, з прославлянням: “Паско в піч, а таргани, цвіркуни та мокриці – геть із хати”
Поки паска не посвячена, їсти її не можна – гріх!

Невід’ємною частиною Великоднього свята є крашанки й писанки. Яйце — це символ весняного відродження природи, зародження життя, продовження роду.

Крашанки — це варені яйця, пофарбовані природними барвниками одним кольором: жовтим, коричневим — від лушпиння цибулі, червоним — від соку буряка тощо. Крашанки їдять, коли граються діти у великодні ігри.
З писанок і крашанок розпочинається Великодній сніданок у кожній українській оселі.

Писанки — це сирі яйця з нанесеними на них символічними візерунками, В давнину писанки не варили, щоб не вбивати живу силу зародка. Сьогодні люди не надають писанкам такого значення, тому часто трапляються писанки з варених або видутих яєць.

Прикмети на Великдень
Не кожен день — Великдень, а хліб — не паска.
Коли на Великдень ясно світить сонце, то через три дні падатиме дощ.
Коли на Великдень дощ або хмарно, буде врожай.
Коли на Великдень спить господар, то виляже пшениця, а якщо господиня — льон.

Усе радіє,
Сміється сонечко з небес,
Прозора річечка ліліє -
Христос Воскрес!
Христос Воскрес!
Пташки співають в полі, в лісі,
І дзвонить дзвін аж до небес,
Де білі хмарки розпливлися, -
Христос Воскрес!
Христос  Воскрес!


title: В.Симоненко

text:
 В.Симоненко
Живе лиш той, хто не живе для себе,
       Хто для других виборює життя.
                                               В.Симоненко

Витязь молодої української поезії.
            Олесь Гончар

Василь був у всьому красивою, чистою людиною,
правдолюбцем, безкомпромісним до лицемірів,
ницих і убогих духом підлабузників.
                Ілля Бердник

Син мужицький. Золоте коріння.
Одчайдушна блискавка брови,
Спалах – і холуйське павутиння
Запалив пожаром голови.
              І.Драч «Василеві Симоненкові»

Я хотів би, як ти, прожити,
Щоб не тліть, а завжди горіть.
   Василь Симоненко(«Матері»)

Портфоліо письменника:
Прізвище при народженні:  Симоненко Василь
                                                     Андрійович
Псевдоніми: В. Щербань, В. Миколайчук
Дата народження:	8 січня 1935
Місце народження:	с. Біївці, Лубенський район, Полтавська область
Дата смерті:	13 грудня 1963 (28 років)
Місце смерті:	м. Черкаси
Рід діяльності:	поет, журналіст
Роки активності:	з 1952

«ЛЕБЕДІ МАТЕРИНСТВА»(весна 1962р.)
Мріють  крилами  з  туману  лебеді  рожеві,  Сиплють  ночі  у  лимани  зорі  сургучеві.  Заглядає  в  шибку  казка  сивими  очима,  Материнська  добра  ласка  в  неї  за  плечима.
                                                                        *****
Можеш  вибирати  друзів  і  дружину,
Вибрати  не  можна  тільки  Батьківщину.

Можна  вибрать  друга  і  по  духу  брата,
Та  не  можна  рідну  матір  вибирати.
                                                                        *****
Можна  все  на  світі  вибирати,  сину,
Вибрати  не  можна  тільки  Батьківщину.

Тема: відтворення материнського співу над  колискою дитини, в якому висловлюється тривога жінки за долю сина. Чистоту його душі.
Ідея: уславлення материнської любові , яка буде супроводжувати її дитину протягом життя; мати, як і Батьківщина, єдина, неповторна для кожної людини.
Вид лірики: громадянська
Жанр: ліричний вірш, колискова
Віршовий розмір:  хорей
Будова строфи:  коломийковий вірш.

Композиція:
    Вірш умовно ділиться на дві частини: у першій – материнська ласка і турбота про маленького сина; у другій – клопоти, які чекають сина у дорослому житті.
Символічні образи поезії:
Мати – символ Батьківщини; лебеді – символ любові і вірності; верба – це дерево життя; тополя – уособлення дівчини.

Епітети: білява хата, лебеді рожеві, тихі зорі, золоте сузір’я,  хмільні смеркання, сиві очі;
Метафори: мріють крилами...лебеді; темряву тривожили...півні; танцювали лебеді; заглядає в шибку казка; лебеді лоскотали марево; будуть мандрувати очі материнські і білява хата;
Порівняння: лебеді, як мрії;
Повтор: Можна все на світі вибирати, сину,
Вибрати не можна тільки Батьківщину.

Композитор Анатолій Пашкевич поклав другу частину вірша на музику. Пісня має назву «Виростеш ти, сину, вирушиш в дорогу».

Ти знаєш, що ти — людина?
Ти знаєш про це чи ні?
Усмішка твоя — єдина,
Мука твоя — єдина,
Очі твої — одні.
«Ти знаєш, що ти — людина?»(1962р)

Тема: роздуми письменника про швидкоплинність життя, протягом якого кожний повинен встигнути покохати, зробити добрі справи.
Ідея: заклик раціонально використовувати час, відведений на життя, поспішати жити.
Основна думка: людина – велике створіння на землі, вмій з гордістю носити це ім’я, кожна людина неповторна.
Вид лірики: філософська
Жанр: ліричний вірш

Епітети:  люди добрі, ласкаві, злі; усмішка, мука єдині;
Риторичні запитання: Ти знаєш, що ти – людина? Ти знаєш про це чи ні?
Риторичний оклик: Гляди ж не проспи!
Повтори: Умішка твоя - єдина,
                    Мука твоя – єдина,
                    Очі твої – одні.

«Задивляюсь у твої зіниці»
Задивляюсь у твої зіниці
Голубі й тривожні, ніби рань.
Крешуть з них червоні блискавиці
Революцій, бунтів і повстань.

Україно! Ти для мене диво!
І нехай пливе за роком рік,
Буду, мамо горда і вродлива,
З тебе дивуватися повік...
"Задивляюсь у твої зіниці"
Тема: розповідь про щиру синівську любов ліричного героя до неньки України.
Ідея:  уславлення України, звернення до земляків - любити рідну землю і дбати про її майбутнє.
Жанр: ліричний вірш, монолог-звернення
Вид лірики: громадянська
Римування: перехресне

Епітети: червоні блискавиці; мама, горда і
вродлива; святе синівське право;священне знамено; хмари бурякові; люта битва;
Метафори: пливе за роком рік; перли в душі сію; мовчать Америки й Росії; дні занадто куці та малі;  чорти живуть на небі;
Порівняння: зіниці, голубі, тривожні, ніби рань.
Звертання:  Україно! Ти для мене диво! Буду, мамо горда і вродлива...Одійдіте,недруги лукаві! Друзі, зачекайте на путі! Рідко,нене, згадують про тебе;
Образи-символи: мати - Україна, чорти – недруги України.
Гіпербола: битви споконвічний грюк; гримотить над світом люта битва;
Синекдоха: я проллюся крапелькою крові
Риторичне запитання: Як же я без друзів обійдуся, без лобів їх, без  очей і рук?

Він  дивився  на  мене  тупо
Очицями,  повними  блекоти:
-  Дарма  ти  себе  уявляєш  пупом,
На  світі  безліч  таких,  як  ти.  -
Він  гримів  одержимо  і  люто,
І  кривилося  гнівом  лице  рябе,
Він  ладен  був  мене  розіпнути
За  те,  що  я  поважаю  себе.
Не  стала  навколішки  гордість  моя...
Ліниво  тяглася  отара  хвилин...
На  світі  безліч  таких,  як  я,
Та  я,  їй-богу,  один.
У  кожного  Я  є  своє  ім'я,
На  всіх  не  нагримаєш  грізно,
Ми  -  не  безліч  стандартних  "я",
А  безліч  всесвітів  різних.
Ми  -  це  народу  одвічне  лоно,
Ми  -  океана  вселюдська  сім'я.
І  тільки  тих  поважають  мільйони,
Хто  поважає  мільйони  "я".
«Я...»

Тема: розповідь-лірична сповідь автора про своє «Я» - горде, безкомпромісне, гідне звання людини; його розуміння призначення кожної людини на землі.
Ідея: уславлення неповторності кожної людської особистості;  засудження авторитарності, протест проти диктату сили бездушного чиновництва, що робило з народу «сіру слухняну масу», бездумного «гвинтика» великої машини, що їде у якесь міфічне «світле майбутнє».
Вид лірики: громадянська
Жанр: ліричний вірш
Римування: перехресне

Порівняння: безліч таких, як ти;
Антитеза: Ми — не безліч стандартних «я», а безліч   всесвітів різних;
Протиставлення: Ми — це народу одвічне лоно, ми — океанна вселюдська сім'я.

Епітети: лице рябе; очицями, повними блекоти;океанна вселюдська сім’я;
Метафори: не стала навколішки гордість моя; ліниво  тяглась отара хвилин;

Не знаю, ким — дияволом чи Богом —
Дано мені покликання сумне:
Любити все прекрасне і земне
І говорити правду всім бульдогам.

А часто хочеться закрити очі кляті,
Забути все і в затишку глухім
Кубельце звити, завести свій дім,
Щасливим бути, як дурак на святі.

Та тільки серце, серце ненавмисне
Пекучим болем душу мені стисне
І відчаєм її наповнить вщерть.

І шепче хтось (можливо, совість власна):
— Не йди туди, дорога то нещасна,
То не життя, то смерть.
«Я» ( 1955 p.)

Тема: розповідь про складні, болючі пошуки  людиною правильного життєвого шляху.
Ідея: уславлення активної життєвої позиції; засудження намагання  заховатися за вузьке розуміння людського щастя і людських потреб.
Вид лірики: філософська
Жанр: сонет
Віршовий розмір: ямб
Римування: кільцеве

Епітети: покликання сумне; очі кляті; затишок глухий; пекучий біль;
Метафори: серце ...болем душу стисне, відчаєм її наповнить; совість шепче; дияволом чи Богом дано покликання звити кубельце;
Порівняння: щасливим бути, як дурак на світі.

І   миті  жодної не можна повернути,   Щоб заново, по-іншому, прожить.              В.Симоненко («Минуле не вернуть»).
Могила В.Симоненка
Пам’ятник В.Симоненку
 у Черкасах.

Тестові завдання:
1.    Народився В.А.Симоненко  в:
а)    с. Біївці на Полтавщині 8.01.1935 р.;
б)    с.Білоусівка на Кіровоградщині 9.04.1934 р.;
в)    с. Хмілівці на Черкащині 8.01.1937 р.
2.    Псевдонім В.А.Симоненка:
а)    Нескорений;
б)    В.Сизокрилий;
в)    В.Щербань.
3.    Працював у редакції газети:
а)    «Молода Україна»;
б)    «Україна молода»;
в)    «Молодь Черкащини».

4.    Перша книга поезій вийшла під назвою:
а)    «Любов і ненависть»;
б)    «Ти на землі – людина»;
в)    «Тиша і грім».
5.    Поезія В.Симоненка «Скільки в тебе очей» належить до:
а)    інтимної лірики;
б)    патріотичної лірики;
в)    соціально-побутової лірики.
6.    Спогади про дитинство поета зустрічаються  у ліричному творі:
а)    «Монархи»;
б)    «Дід умер»;
в)    «Казка про Дурила».

7.Установіть відповідність між цитатою з поетичного твору В.Симоненка та художнім засобом, який у ній використано:
1.Усмішка твоя- єдина               А) епітет
   Мука твоя- єдина...                  Б) алітерація
2. Вона прийшла                         В) епіфора
непрохана й неждана.
3.Мамо моїх радощів і мук...

8.    Свої перші літературні твори В.А.Симоненко написав:
а)    під час навчання у школі;
б)    під час навчання у вузі;
в)    після закінчення навчання.
9.    Збірка новел В.А.Симоненка – це:
а)    «Земне тяжіння»;
б)    «Цар Плаксій та Лоскотон»;
в)    «Вино з троянд».
10.    Яка з поезій присвячена Ліні Костенко?
а)    «Перехожий»;
б)    «Вона прийшла»;
в)    «Задивлюсь у твої зіниці».

11.    Музику до поезії В.Симоненка «Лебеді материнства» написав:
а)    П.Кос-Анатольський;
б)    А.Пашкевич;
в)    В.Лисенко.
12.    Перший публічний успіх В.Симоненка-поета відбувся:
а)    на творчому вечорі в Будинку літератора 8.01.1963 року;
б)    на літературному вечорі в університеті  12.03.1965 року;
в)    друкуючись на сторінках періодики.
13.    Новаторство В.А.Симоненка полягає у:
а)    пошуку пових поетичних форм;
б)    засобах образотворення, тропіки;
в)    змісті творів – розумінні і художньому відтворенні людської гідності.

1. Я тебе не смію обминути,                        А) метафора
  Я тебе не смію обійти.                                 Б) анафора
2. Я без тебе не можу жить.                          В)  асонанс
3. Заглядає в шибу казка сивими очима.
14.Установіть відповідність між цитатою з поетичного твору В.Симоненка та художнім засобом, який у ній використано

15.Установіть відповідність між цитатою з поетичного твору В.Симоненка та назвою цього твору:

1.Коли б я міг забуть убоге рідне поле...               А) «Я»
2. ...дано мені покликання сумне:                          Б) «Ікс плюс ігрек»
любити все прекрасне і земне.                               В)  «Є тисячі доріг...»
3.Та не можна життя заховати                                  Г) «Люди – прекрасні...»
за рожевих ілюзій вуаль.                                           Ґ) «Є в коханні і будні,і свята»
4.І здається, що я володію
віковічним секретом краси.

16. З якого із запропонованих віршів В.Симоненка взяті наступні рядки:

Не шкодуй добра мені, людині,                  А) «Є тисячі доріг...»
Щастя не жалій моїм літам —                      Б) «Люди прекрасні...»
Все одно ті скарби по краплині                   В) «Світ який — мереживо казкове!..»
Я тобі закохано віддам.                                 Г) «Є в коханні і будні, і свята»


КОНСПЕКТУВАННЯ ЯК РІЗНОВИД СТИСЛОГО ПЕРЕКАЗУ ПРОЧИТАНОГО НАУКОВО-НАВЧАЛЬНОГО ТЕКСТУ В ШКОЛІ


title: "Валер'ян Підмогильний"

text:
Біографія

Валер'ян (Валеріян) Петрович Підмогильний — український письменник і перекладач, один з найвидатніших прозаїків українського «розстріляного відродження».

Валер'ян Підмогильний народився 2 лютого 1901 року в селі Писарівка Павлоградського повіту на Катеринославщині в бідній селянській родині.

 Коли йому було близько 14 років, батьки переселились до панської економії в селі Чаплі.

Друкуватися почав ще з школи під псевдонімом Лорд Лістер. У шкільному журналі він публікував свої пригодницькі оповідання.

Літературна діяльність переривалась вчителюванням, працею у видавництвах. Так у 1920–1921 роках Підмогильний вчителював у Павлограді на Катеринославщині. У цей період важливу роль в становленні творчої особистості Підмогильного відіграв літературознавець Петро Єфремов.

1921 року Підмогильний переїхав до Києва, де працював бібліографом Книжкової палати. У 1921–1923 роки, коли в Києві лютував голод, залишив місто й викладав українську мову та політосвіту у Ворзельській трудовій школі. 1921 року письменник одружився з донькою ворзелівського священика Катрею Червінською, актрисою Театру юного глядача.

1931 року переїхав до Харкова, очевидно, сподіваючись на кращі можливості для публікації своїх творів й розраховуючи на свій зростаючий авторитет перекладача. І справді в Харкові він працює у видавництві "ЛіМ", а згодом отримує посаду консультанта з іноземноï літератури при видавництві «Рух».

8 грудня 1934 року Валер'яна Підмогильного було заарештовано зі звинуваченням в «участі у роботі терористичної організації, що ставила собі за мету організацію терору проти керівників партії».

На всіх допитах Підмогильний відповідав слідчим: «Винним себе не визнаю». Проте 11 січня 1935 року в протоколі з'явилося «зізнання» Підмогильного про те, що він ніби-то належав до «групи письменників-націоналістів з терористичними настроями у ставленні до вождів партії».

3 листопада 1937 року до двадцятилітнього ювілею Жовтневої революції особлива трійка УНКВС винесла новий вирок: «Розстріляти», щоб звільнити місце для нових мучеників режиму. Разом із Валер'яном Підмогильним в урочищі Сандармох у Карелії було розстріляно більше 1000 в'язнів

На Байковому кладовищі Києва є могила сім'ї Підмогильних.


Володимир Підпалий "Запросини"


Володимир Самійленко


Числівник.  Узагальнення  та систематизація вивченого
Систиматизувати та узагальнити знання з теми.
Удосконалити вміння і навички аналізу числівників та визначення їх синтаксичної ролі.
Розкрити символічне значення числівників у казках, фразеологічних зворотах, прислів’ях, приказках.
 Здійснимо попередні підсумки проекту, в якому ви були задіяні.
Удосконалимо вміння вживати числівники у мовленні.
З історії числівників
     Галілео Галлілей
      Усі речі можна представити за допомогою чисел. Числа керують світом і є його сутністю
                             Піфагор (580-497 рр. до Р.Х.)
  Платон
       Карл Теодор         Вейерштрасс
          У середині 18 століття Михайло Ломоносов у своїй граматиці вперше назвав числівники особливою частиною мови. Такими вони є і досі.   За частотою вживання серед інших мов числівник займає у нашому  мовленні восьме місце.
Доповніть речення:

 Числівники, які називають кількість предметів, називаються..
Кількісні числівники змінюються за   …
Числівники, які означають порядок при лічбі, називаються    …
Порядкові числівники змінюються за           …
За будовою числівники поділяються на     …
У складних числівниках на –дцять,  -десят змінюється
Числівники сорок, дев'яносто, сто в усіх відмінках, крім називного та знахідного, мають закінчення    …
У числівниках від двохсот до дев’ятисот змінюється…
Числівники нуль, тисяча, мільйон, мільярд відмінюються, як   …
У складених кількісних числівниках відмінюється   …
У складених порядкових числівниках відмінюється   …
Дробові числівники відмінюються в чисельнику, як…, а в знаменнику – як…
Числівники півтора, півтори, півтораста                …             відмінюються.
При числівниках два, три, чотири іменник уживається у формі   …

     Вибіркова робота.  З - поміж поданих словосполучень вибрати ті, до складу яких належать числівники.
Б    Багато казок, читали багато;  знав чимало, зробили чимало,  чимало яблук;  трохи більше, трохи пригод; небагато перешкод,  з’їла небагато, трьохтисячний,  трійка, подвоїти, дводенний термін ,  отримав четвірку.
        Баба–Яга записалася на курси водіїв літальних апаратів.  Але справи в неї були кепські, бо вона ніяк не могла запам’ятати,  як правильно відмінюються числівники . І  бортовий комп’ютер    не міг розпізнати заданий  маршрут. Відредагуйте текст.  Допоможіть Бабі Язі дістатися додому.
    Близько двадцять кілометрів летимо до молочної ріки, повертаємо праворуч до Лисої гори, долаємо відстань  в ста кілометра , далі ще близько двісті шестидесяти метрів до густого – прегустого лісу,  потім  зі швидкістю  семидесяти км. за годину  долаємо  до  десять кілометрів.

Фразеологічна скарбничка
З’єднайте стрілочками частини фразеологічних зворотів
Установіть відповідність між членами речення та виділеними словами в  прислів’ях
Відгадати загадки. Виписати числівники, визначити відмінки, закінчення і назвати паралельні форми, якщо вони є.
Під одним козирком чотири козаки.
Сімсот соколят на одній подушці сплять.
Реве віл на сто гір, на сто кроків, на сто потоків.
Сиділа бабуся в дев’ятьох кожухах, хто побаче, той заплаче.
Що то за птах, що на вісьмох ногах?
Трьома зубами сіно їсть.
Оцінювання загального проекту
•	Чи задоволені ви своєю роботою?
•	Що вам найбільше запам’яталося?
•	Про що нове дізналися?
•	Що вас вразило?
•	Щоб ви хотіли повторити?
Домашнє завдання
Пояснити письмово значення фразеологізмів, записаних на уроці ( середній та достатній рівень)
 Навести приклади вживання числівників у фізкультхвилинках,    ребусах, назвах творів мистецтва або рецептах блюд (високий рівень)


"Володимир Самійленко"


Захар Беркут


title: "За мить щастя"

text:
Олесь Гончар “За мить щастя”
Сюжет (дужееее стисло)
    На жнив’яному полі зустрілися Сашко Діденко й мадярка Лариса, їх охопило неймовірне почуття кохання. Молоді люди віддалися пристрасному бажанню, несподівано з’явився розлючений, із гострим серпом у руці чоловік Лариси, хотів накинутися на них, але Сашко зупинив його смертельним пострілом. Діденка посадили на гауптвахту — він і досі перебуває в полоні щасливої миті, Лариса ж інтуїтивно передчуває трагічну розв’язку — військовий трибунал, зважаючи на міжнародний резонанс Діденкової справи, не переймається долею зовсім молодого Сашка й виносить смертний вирок.

Паспорт твору
   У 1964 р. з’явився цей маленький шедевр О. Гончара. У новелі йому на високому художньому рівні вдалося показати красу і силу почуття кохання. Це найулюбленіша тема митця.
Літературний рід: епос.
Жанр: новела.
Стильовий напрям: романтизм.
Тема: зображення кохання з першого погляду й страшної розплати за мить щастя.
Головна ідея: оспівування краси й сили почуття кохання.
Головні герої: артилерист Сашко Діденко, мадярка Лорі (Лариса), її чоловік, комбат Шадура.
Час дії: одразу після перемоги у Другій світовій, коли війська ще залишалися на звільнених від фашистів територіях.

    Мотиви твору:
Престиж держави вище всякої гуманності;
Пристрасть, кохання з першого погляду;
Солдатська дружба і моральна підтримка;
Філософська сутність щастя людини.

 Новела "За мить щастя" нагадує новелу В. Винниченка "Момент".

Проблематика:
Життя і смерті.
Життя як найвищої цінності.
Відповідальності за свої вчинки.
Краси кохання.
Справжніх життєвих цінностей.
Права кожної людини на щастя.
Миті щастя.
Відповідальності держави за долю її громадян.
Дружби та товаристських стосунків.
Увага !!! Є на ЗНО !!!
Задум твору виник у далекій Бірмі, у місті Рангуні.
У творі автор використав архетипні образи: сонячних жнив, снопів та полупків.
Закінчується твір словами: “Сталося все, що мусило статись”.

Отже…
    В оповіданні О. Гончара «За мить щастя» художньо осмислюється краса і сила кохання, подається узагальнений образ миті життя, філософія героя говорить про те, що людське щастя відносне й короткочасне. Можливо, людина й живе на землі заради цієї прекрасної миті, хоч і платить часто дуже високу ціну.


Володимир Самiйленко


title: Володимир Рутківський "Сині води"

text:
Володимир Рутківський
«Сині води»
підготувала:
студентка групи Філ-42(у)
Сободянюк Анна
Анотація
Анотація до першої книжки:Рік 1361. Волею долі волинський князь Дмитро Боброк опиняється в епіцентрі подій, що зрештою призводять до битви на Синіх Водах – однієї з найбільших битв в історії давньої України. Вистояти у небезпечній боротьбі йому допомагають троє відчайдушних друзів. Разом з героями роману відомого українського прозаїка Володимира Рутківського “Сині Води” читач не лише зазнає безліч захопливих пригод, а й дізнається, хто врятував великого князя литовського від стріли найманого вбивці, познайомиться з ханом Мамаєм і побуває у стародавньому Києві. А головне – переконається в тому, що потяг до свободи долає будь-які перепони.Анотація до другої книжки:Літо 1362 року… Вигорілий український степ завмер у передчутті неминучої битви. Сюди, пильно стежачи за кожними рухом супротивника, повільно сходяться два війська: українсько-литовське під орудою великого князя Ольгерда і татарське, на чолі з братами Хаджибеєм, Котлабугою і Димитром-Солтаном. Зустрілися вони над річкою Сині Води. Разом із героями роману – трьома відчайдухами, що жили в далекому ХУ столітті,  читач стане свідком і учасником тих драматичних подій, які змінили хід історії.
Роман «Книга року BBC»
У листопаді 2011 року були оголошені результати щорічної премії "Книга року ВВС": переможцем став двотомний історичний роман Володимира Рутківського «Сині води». Став, зауважимо, несподівано для багатьох, причетних до конкурсної процедури. Однак на об’єктивність ВВС навряд чи можна нарікати: серед п’яти претендентів обрали кращого.
Взагалі історична проза – «вдячний» жанр в українській літературі, починаючи від «Чорної ради» Куліша і закінчуючи «Чорним вороном» Шкляра. Тому «Тексти», які регулярно цікавляться літературними новинками і які підняли активну дискусію на «чорноворонівську» тему, не могли проминути «Сині води».
Головний герой: князь Дмитрій Боброк є дуже цікавим (але при цьому не «затертим» в інших творах) історичним персонажем. За походженням із відомого рода Коріятовичів, внук Гедиміна, великого князя литовського, видатний полководець, зять і права рука московського князя Дмитрія Донського, командувач у декількох вдалих походах Москви. І при цьому – походженням з Волині (про що говорить його повне ім’я Боброк-Волинський). Саме Боброк передбачив перемогу Дмитрія Донського над Мамаєм у знаменитому пророцтві перед битвою на Куликовому полі, саме він утримав серпуховського князя Володимира, який командував засадним полком, від передчасної атаки, і змусив його дочекатися найкращого моменту для удару в тил військові Мамая.
І саме цей непересічний князь стає отаманом вільних мешканців Порубіжжя, т.зв. бродників, потім отримує від литовського князя Ольгерда прабатьківське князівство в Каневі, і зрештою, відіграє одну з головних ролей у битві під Синіми водами...

Помилки при зображенні історичної епохи у романі
Так, князь Боброк у романі поводиться в стилі Олександра Невського з ейзенштейнівського фільму – як такий собі «народний товариш князь». Беж жодних рефлексій приятелює з найнижчими верствами населення (хоч смердами, хоч волоцюгами), власноруч мурує стіни свого замку в Каневі – а насправді такої демократії у часи пізнього Середньовіччя не було за визначенням, і представники вищої знаті так поводитися просто не могли.
Інший приклад. Автор чомусь вперто називає князя Димитрія, підпорядкованого татарам князя Малого Поділля, (судячи з імені, він явно не належав до татар і не менш явно був хрещеним), ханом Салтаном (в одному місці – навіть Солтисом, але це явно жарт системи автоматичного виправляння помилок), перетворюючи титул на ім’я. Більше того, змальовує цього Деметра-Салтана як типового татарина. Хоча ситуація, коли руські за походженням князі були васалами татарських ханів і воювали на їхньому боці, була на той час типовою.
Не дуже вдалося автору й пояснення того, чому литовське підпорядкування Русі було вигіднішим, ніж татарське чи московське. У Рутківського вийшла така собі гіпотеза Погодіна-Соболевського, тільки навпаки. Нагадаємо, ця вважала, що після монгольскої навали корінне населення Київської Русі втікло на північ, у Володимиро-Суздальські, згодом московські землі. Натомість Рутківський відправляє киян до... Литви: «бо ж кияни завжди були безстрашними бійцями, а дівчата руські ставали вірними жонами (???) литвинськими (мабуть, у той час, коли кияни-чоловіки безстрашно воювали :-) ).

Ну і нарешті – про відвертий історичний анекдот, що мимовільно з’явився на сторінках роману. Кульмінація сюжету – битва на Синіх водах, де відзначили себе кінні арбалетники князя Кейстута: вони здалеку розстрілюють татарську кінноту і чинять у її рядах люте спустошення. При цій фразі у людей, що полюбляють історичну літературу та «близькоісторичну» фентезі має з’явитися посмішка на обличчі: адже термін «кінні арбалетники» увійшов у число навкололітературних інтернет-мемів. Річ у тім, що автори-дилетанти дуже полюбляють цей рід військ, а насправді ж перезаряджати арбалет у сідлі так само зручно, як бігати по траві з лижами на ногах.
Дехто, можливо, зауважить: ну й що з того, що автор "Синіх вод" вільно повівся з історичною достовірністю? Дюма-старший чи Вальтер Скотт і не таке собі дозволяли, але на популярність їхніх книг це жодним чином не вплинуло. Справді, не вплинуло. Чому? Та тому, що історична достовірність приносилася в жертву динамічному сюжетові. Письменникові можна пробачити будь-який "кінний арбалет", якщо в нього вийшов захопливий текст з нетривіальними героями.
На жаль, "Сині води" не є шедевром і в цьому сенсі.

Претензії до персонажів
Вони настільки шаблонні, що це під кінець просто починає дратувати. Причому автор і тут вірний своєму підходові: щойно намітивши в персонажі якусь «некартонну» якість, він надалі ефективно множить її на нуль, перетворюючи героя з живої людини на манекен.
Візьмімо Дмитра Боброка – головного героя книги. Не зрозуміло, чому він діє так, як діє, які мотиви ним рухають. Хоче будь-якою ціною помститися за загиблу дружину та матір? Ні. Хоче стати на рівні з іншими князями, владарювати хай навіть серед покидьків-берладників? Теж ні. Є лицарем «без страху і докору», якого не цікавить політична кар’єра, а виключно воїнська доблесть та слава? Теж ні. Всього потроху, а в підсумку – нічого виразного.
Ще більше це характерне для другорядних персонажів: прочитавши роман, автор рецензії заради цікавості спробував згадати, чим відрізняється бродник Медовуха від екс-бродників Коцюби чи від Пилипа Берендея. І не згадав – одного можна спокійно міняти на іншого, і розвиток сюжету від цього не зміниться.
Показовий момент: найтрагічніший епізод у книзі – це загибель Боброкового... коня. Бродника Медовуху, який із ризиком для життя «згодовує» татарським ханам дезінформацію (правда, незрозуміло навіщо – адже його повідомлення на розвиток подій жодним чином не вплинули), автор «мимоходом» рятує від страти, а потім так само мимоходом убиває у погоні за одним з татарських князів. Зазначимо, що більше серед «гарних хлопців» загиблих нема.
Так само примітивно висвітлені й антагоністи: лідер «поганих бродників» Гирич гине від ножа Боброка ще на початку книги. Його сподвижник Барило – персонаж абсолютно вторинний, він виникає, коли треба вчинити якусь капость Боброкові (без жодних успіхів, звісно ж). Так само невиразною є і його загибель від рук «татарського начальства».
Сцена порятунку князя Ольгерда малим Петриком від «снайпера лучника» - настільки банальна, що замість очікуваного ї драматизму від неї нападає нудьга. З цікавих епізодів згадується хіба що один: коли два свати, татарин Сабір та русин Василь Хвощ вирішують мирно, за чаркою, поспостерігати за бійкою своїх земляків, і зрештою так захоплюються, що починають гамселити один одного. На жаль, «гумористичний напрямок», який теж міг би витягти книгу, автор також не став розвивати.
Чи не єдиний виняток у цьому переліку «картонних» героїв – хан Мамай, який, хоч і є персонажем другого плану, але виписаний краще і глибше, ніж Боброк і його сподвижники-бродники разом узяті.

Висновки щодо роману
Незаперечний плюс книги – оригінальні ілюстрації, що поєднують зображення і текст. Виглядає стильно, естетично і водночас інформативно.

Та підсумовуючи «всі за і проти», мушу винести прикрий вердикт: книга, що стала лауреатом премії ВВС, а отже, мала б належати до тих текстів, які заслуговують на увагу, насправді є «прохідною». На жаль, її справедлива оцінка – це трійка з плюсом, не вище. Трагедії в цьому немає, але висновки потрібно було б зробити. І журі ВВС під час визначення майбутніх призерів «Книги року», і авторам, які братимуться за написання історичних творів.


Світова велич українського поета Тараса Шевченка


Володимир Самійленко - Коротко про митця. Гумор і сатира поета


Заповіт


Захар Беркут. Історичний коментар


"Збірка «Зів'яле листя»"


Засоби виразності декоративного мистецтва: символи, знаки в орнаменті


ВІД РЕАЛІЗМУ — ДО ІМПРЕСІОНІЗМУ. ЕВОЛЮЦІЯ ХУДОЖНЬОЇ СВІДОМОСТІ М. КОЦЮБИНСЬКОГО. ПСИХОЛОГІЧНА НОВЕЛА «INTERMEZZO». АВТОБІОГРАФІЧНА ОСНОВА, СИМВОЛІЧНІ ОБРАЗИ,ОБРАЗОТВОРЧІ ЗАСОБИ


Вшанування пам'яті Лесі Українки


МОРФОЛОГІЧНА БУДОВА СЛОВА. НАПИСАННЯ СЛІВ ІЗ НАЙУЖИВАНІШИМИ ОРФОГРАМАМИ


«Заповіт» - твір, що єднає минуле, теперішнє і майбутнє. Історія його написання. Ідея єднання з рідною землею. Мрія про щасливе майбуття свого народу, віра в нього.


title: Многочлен

text:
             -16
        1
 8
 7
 6
 5
 3
 5
 4
 3
 2
 1


Як навчити учнів початкової школи писати вірші


Морфологічна будова слова


Морфологічний аспект ділової мови.


title: Шевченко Тарас Григорович

text:
1814-
1825-
1838-
1840-
1843-
1838-
1845-

1
2
3
4
5
6


МЕТОДИКА УЗАГАЛЬНЕННЯ Й СИСТЕМАТИЗАЦІЯ З ТЕМИ «РЕЧЕННЯ ЗІ ЗВЕРТАННЯМИ І ВСТАВНИМИ СЛОВАМИ»


Закріплення звукових
 значень букви «де».
Опрацювання тексту
«Парк на пустирі».
Скоромовка

Урок навчання грамоти у 1 класі

Цілий день працює в гаї,Діловито дзьобом б’є,Він не цвяхи забиває,Він комашок дістає.

дд-ід
доду

Л и п и
К л е н и
Т о п о л і

апсадрук
парк

Парк на пустирі

С И Т О