title: ЕЛЕКТРОННИЙ ЗАПИСНИК

text:
ЕЛЕКТРОННИЙ
 ЗАПИСНИК
Мистецький  словничок
      Словник термінів а
Абстракція художня (від лат. abstractio – віддалення, відволікання) – засіб художнього мислення і побудови образу реальності в мистецтві. Передбачає відволікання від другорядного в інформації щодо об’єкту, акцентування її значущих моментів.

Абстракціонізм  (абстрактне мистецтво) – напрямок в мистецтві ХХ ст., що відмовляється від зображення реальних предметів і явищ у живописі, скульптурі та графіці. Абстрактне мистецтво заперечує пізнавальні задачі художньої творчості. Виникло у 1910-х рр. як анархічний виклик суспільним смакам.

Агора (грецьк. базарна площа) – за часів Гомера – народне, судове або вільне зібрання громадян. Згодом таку назву отримала площа для проведення зібрань, якій належала роль центру міського громадського життя. По краям площі розташовувалися суспільні і культові споруди, а також торгові намети.

Академізм (від грецьк. akademia – філософська школа Платона, Фр. akademisme) – напрямок в образотворчому мистецтві XVII – XIX ст., що догматично наслідувало зовнішнім формам класичного мистецтва. Ширше академізм розуміється як будь-яка канонізація, перетворення в беззапречну норму ідеалів та принципів мистецтва попередніх епох.
Акварель (франц. аquarelle від лат. aqua – вода) – фарби, де фарбуючий пігмент зв’язується рослинним клеєм, медом, гліцерином. Вони легко розводяться у воді, тому основні якості акварельного живопису – прозорість фарб, через які просвічуються тон і фактура основи (частіше за все паперу, шовку), чистота кольору.
Аксіологія (грецьк. axios – цінний і logos - вчення) – учення про цінності, філософська теорія загальнозначущих принципів, що визначають напрями людської діяльності.

Алтар (від грецьк. altaria, altarius, від altus – високий та ara – височина возвышение, жертовник) – височина, що слугує жертвопринесенню. У Древній Греції та Римі – окремі споруди. В християнських храмах – столи („престоли”) для здійснення безкровної жертви євхаристії. Пізнаше так стала називатися вся східна звичайно найвисока частина храму, де знаходиться „престол”, відмежована алтарною перепоною, а в православних храмах з XIV ст. – іконостасом.
Ампір (від франц. empire - імперія) художній стиль в архітектурі й прикладному мистецтві пізнього класицизму, що виник у Франції за часів наполеонівської імперії на початку ХІХ ст. Пізніше розповсюдився у інших країнах світу. Орієнтований на древньоримські та древньоєгипетські форми.

Амфітеатр – архітектурна форма римського театру; ряди глядацьких місць у вигляді сходів розташовувалися не як у класичному античному театрі півколом або підковоподібно, а еліпсом навколо сціени або арени, що займала центральне місце.
Анали (від лат. annales від annus – рік) – древньоримські, а також середньовічні літописи. В широкому розумінні – запис найбільш значущих щорічних подій.
Аналіз – розкладання, розчленування цілого на частини; метод наукового дослідження, що полягає в уявному чи фактичному розкладанні цілого на частини.
Анімалізм, анімалістичний жанр (від лат. animal – тварина) – зображення тварин в живопису, скульптурі і графіці. Художників, що працюють у цьому жанрі, називають анімалістами.
Антаблемент – основний елемент класичної архітектурної споруди – горизонтальна частина, що спирається на колони; складається з архітрава, фриза і карнизу.

Апсіда – алтарний виступ у християнських церковних будівлях, півкруглий або багатокутний за планом.
Арка (від лат. arkus - дуга) – криволінійне перекриття простору між двома опорами (стовпами, колонами, пілонами).
Арка тріумфальна – постійне або тимчасове монументальне оформлення проїзду, урочиста споруда на честь військових перемог або інших знаменних подій.
Аркада – ряд однакових арок, що спираються на стовпи або колони.
Аркатура – прикраса стіни у вигляді низки декоративних арочок.

Антропоморфізм (від грецьк. antropos – людина і morfe – форма) – олюднення, наділення людськими якостями неживих предметів, явищ природи, тварин, представлення богів у людській особі. У творах мистецтва антропоморфізм – уподібнення геометричних, конструктивних елементів до форм людського тіла, наприклад, колона у формі людської фігури (атлант, кріатида), сосуд у формі голови людини і т.п.
Асоціативність у мистецтві – здатність співвідносити предмети і явища навколишнього світу, конструювати через уявлення їх нові зв’язки, зумовлені або подібністю або контрастом.

                         б
Базилика (від грецьк. basilike – царський дім) – прямокутна за планом будівля, зсередини розділена рядами колон або стовпів на прямокутні частини (нефи). У Древньому Римі – судові і торгівельні будівлі, пізніше – один з головних типів християнського храму.
Балюстрада – огорожа з балясин (маленьких фігурних колонок), укріплених на цоколі та з’єднаних по верху горизонтальною балкою. Нею увінчувалися споруди, огороджувалися тераси, балкони, сходи.
Барабан – циліндрична або багатогранна верхня частина будинку (як правило культового), на якій зведено купол, з проймами для освітлення внутрішнього простору споруди.
Барбізонці – група французьких художників-пейзажистів, що працювали у селищі Барбізон поблизу Парижа у 30-40 рр. ХІХ ст.

Бароко – художній стиль, що отримав розповсюдження наприкінці XVI – середині XVII ст. в країнах Європи. Характеризується декоративною пишністю, динамічними складними  формами, мальовничістю живописністю.

Белетристика (від франц. belles lettres – художня література) – 1) художня проза; 2) у ХХ ст. таку назву отримала масова літературна продукція розважального характеру на противагу творам високого мистецтва.

Барельєф (від франц. bas relief) – низький рельєф, де випукле зображення виступає над площиною фону не більше, ніж на половину свого об’єму.

в
Вербальний (лат. verbum – слово) – словесний, мовний, усний.
Вернісаж (від франц. vernissage – лакування) – урочисте відкриття художньої виставки.
Візуальний (лат. visualis – зоровий) – те, що сприймається зором.
Вітраж (від франц. vitrage від лат. vitrum - скло) – орнаментальна або сюжетна декоративна композиція (у вікні, дверях, у вигляді самостійного панно) зі скла або іншого матеріалу, що пропускає вітло. У середині століття фрагмента різнокольорового скла скріплювалися свинцовою проволокою.
Волюта (від італ. voluta - завиток) – архітектурний мотив у формі спіралеподібного завитку з „очком” у центрі. Складова частина ордерних капітелей, архітектурна деталь карнизів, порталів, дверей, вікон.

г
Галерея (від франц. galerie) – 1) довге крите приміщення, де одна з стін замінена колонами або стовпами; 2) довга зала                                                                                з суцільним рядом великих вікон в одній з продовжніх стін. В епоху Відродження інша стіна прикрашалася творами мистецтва, тому згодом цей термін став означати художні виставки.
Гармонія  (грецьк. harmonis – звязок, співзвучність, розмірність). В образотворчому мистецтві – фарби, лінії, складові пропорції; в музиці – одночасне звучання декількох співзвучних тонів.
Герма (від грецьк. hermes) – спочатку символ бога Гермеса (пізніше інших богів) у вигляді круглого або чотиригранного стовпа, завершеного скульптурною головою. З часів Праксітеля Герми стали поясними статуями, портретними зображеннями державних діячів. Герми із зображенням великих поетів та мислителів прикрашали вілли й бібліотеки. З XVI ст. – вид декоративної і паркової скульптури.

Гама кольорова – кольори, що перевжають у даному художньому творі і визначають характер його живописного рішення.
Гліптика (від грецьк. gliptike, glypho – вирізаю) – мистецтво різьблення на дорогоцінних або напівдорогоцінних каменях.
Гобелен – витканий вручну килим-картина (шпалера). У вузькому розумінні – вироби паризької мануфактури, заснованої у 1662 р. і названої іменем фарбувальників Гобеленів. Гобелени створюються з кольорових шовкових і вовняних ниток окремими частинами, котрі потім зшиваються.
Готика, готичний стиль (франц. gothiquе – від назви германского племені готів) – художній стиль у західноєвропейській культурі XII – XV ст. Виявився у будівництві християнських соборів і пов’язаним з ним мистецтвом кам’яного і дерев’яного різьблення, скульптури, вітражів.

Гра-драматизація (театралізована гра) – відтворення у театралізованій формі літературних сюжетів або власних імпровізацій з використанням елементів театрального мистецтва.
Гравюра (від франц. gravure) – вид графіки, де зображення є друкованим відтиском рельєфного малюнку, нанесеного на дошку гравером. Відтиски з таких дощок також називають гравюрою. Гравюра виникла на межі XIV – XV ст. Розрізняють гравюру випуклу і заглиблену. Поряд зі станковими гравюрами (естампами) розповсюджена книжкова гравюра (ілюстрації, заставки).

Гротеск (від франц. grotesque – чудернацький, смішний, комічний від. італ. grotteska від grotta – грот) – 1) орнамент у вигляді зображень тварин, рослин та ін., що переплітаються, найдревніші зразки якого було виявлено у руїнах древньоримських будівель, що у народі мали назву „гроти”, звідки він і отримав свою назву; 2) елемент сміхової культури – зображення людей або предметів у фантастично-перебільшеному, потворно-комічному вигляді в образотвочому мистецтві, літературі, театрі.
Гуманізм (від лат. humanus - людяний) – сукупність ідей і поглядів, стверджуючих цінність людини незалежно від її суспільного положення і право особистості на вільний розвиток своїх творчих сил. У вузькому розумінні – соціокультурний і літературний рух епохи Відродження, що протистояв схоластиці і прагнув до відродження античного ідеалу краси.

Д
Дадаїзм (від франц. dada – конячка, dadaisme – дитяче бурмотіння) – авангардистський напрям у західноєвропейській культурі, переважно у французькому і німецькому мистецтві (1916 – 1922 рр.). Дадаїзм залучував до творчого процесу предмети з позахудожньої сфери діяльності. Він послужив одним із джерел поп-арту.
Декаданс, декаденство (від франц. decadense від лат. decadentia – упадок) – загальне найменування кризових явищ в культурі ХІХ – початку ХХ ст. Виникнення декадансу пов’язане з руйнацією традиційних цінностей культури. Для естетичних концепцій декадансу характерний культ краси як вищої цінності. З декадансом може бути пов’язане і піднесення художньої культури (напр., російський „срібний століття”).

Декоративно-ужиткове мистецтво – вид пластичного мистецтва, тісно пов’язаного з побутом народу, в якому застосовуються народні традиції. Художні засоби підпорядковані практичному призначенню предмета і зумовлені особливостями матеріалу і техніки.
Диптих (від грецьк. diptychos – подвійний, складений вдвоє) - 1) в античному світі дві вощені дощечки для письма, складені вдвоє; 2) дві картини, пов’язані єдиним задумом.
Донжон (франц. donjon) – головна башта феодального замку, кругла або чотирикутна у плані.
Декор (від лат. decoro – прикрашаю) – система прикрас споруди (фасаду, інтер’єру) або виробу.

Е
Еллінізм – історичний період у розвитку античної культури з часів завоювань Олександра Македонського (334 р. до н.е.) і до підкорення цих територій Римській імперії.
Експресіонізм (від франц. expressionisme від expression – вираження, виразність) – напрямок у європейському мистецтві та літературі першої третини ХХ ст. Для нього характерне тяжіння до ірраціонального, загострена емоційність, фантастичний гротеск.
Емаль – матеріал, що застосовується у декоративно-ужитковому мистецтві, легкоплавний склад, котрим покривають поверхню, головним чином, металевих виробів.
Емпатія – співпереживання, розуміння почуттів, які переживає інша людина, і відповідне виявлення своїх почуттів.

Е
Епос (від грецьк. epos – слово, ррозповідь, пісня) – один з трьох основних родів художньої літератури (разом з лірикою і драмою); основні прозаїчні жанри епосу: роман, повість, розповідь. Героїчний епос – героїчна розповідь про минуле, що відтворює картину народного життя.
Ескіз – підготовлений нарис до твору, що відображає пошуки найкращого втілення творчого задуму. В процесі роботи над картиною, скульптурою і т.д. художник як правило створює кілька ескізів.
Етюд – робота, виконана з натури, нерідко має самостійне значення; інколи є вправою для удосконалення професійних навиків художника.

Ж
Жанр (від франц. genre – рід, вид) – 1) стійкий тип художнього твору, що історично склався. Наприклад у музиці – симфонія, кантата; в літературі – роман, поема; у живопису – пейзаж, портрет, натюрморт, інтер’єр, сюжетна картина; 2) поняття „жанр” узагальнює риси, притаманні групі творів якої епохи, нації або світового мистецтва вцілому. Наприклад, побутовий жанр, історичний, батальний.
Жанровий живопис – живописні твори, в яких відтворюються сцени повсякденного життя.
Живопис – вид образотворчого мистецтва, твори якого створюються фарбами, нанесеними на будь-яку поверхню. Тема і сюжет твору живопису втілюються за допомогою композиції, малюнку і кольору (колориту). За технікою виконання живопис розділяється на масляну, темперну, фрескову, воскову, мозаїчну, вітражну, акварельну, гуашеву, пастельну. За жанрами розрізняють живопис станковий, монументальний, декоративний, театрально-декоративний, мініатюрний.

З
Зарисовка – рисунок з натури, виконаний з натури.
Зіккурат – в архітектурі Древньої Месопотамії культова вежа, побудована у вигляді сходинчатої споруди з ярусами, що зменшуються. Створюються з цегли-сирцю і з’єднуються ходами і пандусами.
Золотий перетин – принцип зображення предмета в архітектурі, скульптурі і живопису, що полягає у встановленні найбільш гармонійних пропорцій. У пошуках гармонії художники іноді інтуїтивно слідували цьому принципу, тим чи іншим чином наближаючись до ідеальних співвідношення, але теоретично принцип золотого перетину було сформульовано в епоху Відродження.

І
Ізразці (кахель) – керамічні облицювальні плитки, що з тильного боку мають виступ для кріплення. Вони можуть бути гладкими, рельєфними або вкритими глазур’ю (майоліка), або бути неглазурованими (терракота).
Імітація (від лат. imitatio - наслідування) – у мистецтві наслідування певному стилю, школі, манері майстра або властивостям якого-небудь матеріалу за допомогою зовсім інших засобів і прийомів.
Імпресіонізм (від франц. impression – враження) – напрямок у мистецтві останньої третини ХІХ – початку ХХ ст. Найповніше вираження отримав у французькому живопису. Художники-імпресіоністи прагнули зберегти силу і свіжість першого враження, що дозволяє відтворити у живописному творі неповторно характерні риси. Імпресіонізм знайшов вираження у музиці, літературі, скульптурі.
Імпровізація (від лат. improvisus – несподіваний, раптовий) – 1) створення художнього твору (віршів, музики і т.д.) безпосередньо у процесі його виконання; 2) твір, виконаний таким чином.

Інсценування – п’єса, яка створена на основі переробки прозаїчного або поетичного твору.
Інтеріоризація – (лат. interior - внутрішній) процес перетворення зовнішніх дій на внутрішні, ідеальні дії, їх перетворення в усталені якості особистості.
Інтерпретація – науковий метод пізнання, який дає змогу скласти художній образ творів мистецтва здебільшого у двох напрямках: першому властива орієнтація на концепційно-смисловий комплекс, який втілюється у вербальній формі (при цьому твори мистецтва описуються і пояснюються в усій множинності їхніх внутрішніх і зовнішніх взаємозв’язків); другий пов’язаний з виконавським трактуванням.
Інтонація (від лат. іnіоnо — голосно вимовляю) – семантична одиниця в музиці, яка є найменшим конкретним сполученням тонів у музичних висловлюваннях і має відносно самостійне виразне значення (Музыкальная энциклопедия. – М., 1974. – Т. 2).

К
Канон (від грецьк. kanon – норма, правило) – правило, положення будь-якого напряму, вчення, визнане традиційним, загальноприйнятим. Сукупність художніх прийомів і правил, які вважаються обов’язковими за тієї чи іншої епохи, наприклад, візантійський канон у живопису – це система стилістичних та іконографічних норм.
Кантата (від лат. сanto – співаю) – великий вокально-інструментальний твір для солістів, хору й оркестру. Складається, як правило, з оркесторового вступу, арій, речитативів і хорів.
Катарсис – (грецьк. katharsis - очищення). Термін з античної естетики; душевна розрядка, естетична реакція, яку відчуває людина на завершальній стадії художнього сприймання.
Клавір – 1) загальна назва струнних клавішних – XVIII ст.; 2) переклад партитури опери, симфонії, ораторії для фортепіано.

Квадрига – антична двохколісна колісниця, запряжена чотирма конями в один ряд. Скульптурні зображення квадриги часто прикрашали античні будівлі, медалі, геми, камеї; у Європі XVII – XIX ст. – фронтони споруд і тріумфальних арок.
Класицизм (від лат. classicus – зразковий ) – напрям у європейському мистецтві та літературі XVII – початку ХІХ ст., художній стиль і відповідна йому естетична теорія, що зверталися до античної спадщини як що норми та ідеального зразку. Класицизм базувався на їдеях філософського раціоналізму і уявленнях про розумну закономірність світу.
Колаж (від франц. collage - наклеювання) – 1) прийом в образотворчому мистецтві, що полягає у наклеюванні на будь-яку основу матеріалів, які відрізняються від неї кольром і фактурою; 2) твір, виконаний у такій техніці.

Колорит (від лат. color - колір) – система кольорових поєднань у творі образотворчого мистецтва. В колориті відображаються кольорові властивості реального світу, але художники при цьому обирають лише ті з них, що відповідають певному художньому образу. Залежно від колориту кольорової гами, він може бути холодним (переважно сині, зелені, фіолетові тони), теплим (переважно червоні, жовті, помаранчеві тони), яскравим, приглушеним, спокійним, напруженим та ін. Колорит впливає на почуття глядача, створює настрій картини і слугує найважливішим засобом емоційної виразності.
Композиція (від лат. composito – складання, зв’язування) – 1) побудова художнього твору, його структура, співвідношення окремих його частин, що складають одне ціле. Композиція – важливий, організуючий елемент художньої форми, що надає твору єдність і цільність; 2) музичний, живописний, скульптурний або графічний твір; 3) твір, що включає різноманітні види мистецтв, наприклад, літературно-музична композиція, або такий, що складається з різних творів та уривків.

Комунікативність – здатність людини до діалогового спілкування.
Контфорс (від франц. conforce – протидіюча сила) – поперечна стіна, вертикальний виступ у вигляді кам’яної кладки, що укріплює основну несучу конструкцію, головним чином зовнішню стіну.
Космогонія (від грецьк. kosmogonia – cтворення світу) – міф про створення, передраціональне, переднаукове міфічно-релігійне вчння про розвиток світу.
Креативність – сукупність тих особливостей психіки, які забезпечують продуктивні перетворення у діяльності суб’єкта.
Кубізм (від франц. kubisme від cube – куб) – авангардистська течія в образотворчому мистецтві першої чверті ХХ ст. Головна увага художників цього напряму приділялася формальним експериментам – конструювання об’ємних форм на площині, розчленування складних форм на прості, виявлення простих геометричних форм.

Л
Лесування – художній прийом у живопису, де використовується прозорість фарб. Лесування застосовують для надання кольору нових відтінків, інколи для створення нового кольору, для посилення його інтенсивності. Тонкі прозорі або напівпрозорі шари фарб, що наносяться на вже сухий шар, значно збагачують колорит.
Літографія – засіб плаского друку, коли друкованою формою слугує поверхня каменю (вапняку). Винайдена у 1798 р. Зображення на літографічний камінь наносять жирною літографічною тушшю або спеціальним олівцем. Цей засіб припускає широке тиражування. У ХІХ ст. літографія розповсюдилася у станковій і журнальній графіці.

М
Мадригал – у XIV XVI ст. невеликий музично-поетичний твір любовно-поетичного змісту, спочатку дво-триголосне з інструментальним супроводом, згодом – чотири-п’яти голосне без супроводу.
Майоліка – вид кераміки, вироби з кольорової пористої обпеченої глини, покрите глазур’ю.
Маньєризм (від італ. manierismo від maniera – стиль) – напрямок у західноєвропейському мистецтві XVI ст., що відобразив кризу гуманістичних ідей Відродження.
Марина (від. франц. marine від лат marinus – морський) – пейзаж, присвячений зображенню моря. Майстри марини називаються мариністами.
Мелодрама – 1) драматургічний жанр, п’єса з гострою інтригою, перебільшеною емоційністю; 2) музично-драматичний твір, у якому діалоги й монологи чергуються з музикою або супроводжуються нею.
 Ментальність (від лат. mentalis – розумовий, духовний, психічний) – спосіб мислення, склад розуму, загальний духовний настрій людини, групи.

Меценат (за іменем римського державного діяча І ст. до н.е. Мецената, що прославився покровительством над поетами і художниками) – людина, що покровительствує розвитку мистецтв, науки і надає їм фінансову підтримку.
Метопа – прямокутна, майже квадратна плита, часто прикрашена скульптурою. Метопи, чергуючись із тригліфами, складають фриз доричного ордеру.
Мініатюра (від франц. miniature від лат. minium – сурик) – 1) живописний твір малих розмірів з особливо тонкою манерою нанесення фарб. Термін походить від назви червоно-помаранчевого пігменту, за допомогою якого писці вимальовували заголовні букви манускриптів (rubriche). Спочатку мініатюрою називалися виконані фарбами ілюстрації, заголовки в рукописних книгах. Пізніше назва “мініатюра” перейшла на живопис (головним чином на портретний) невеликого формату, що виконувався на картоні, папері, фарфорі, побутових речах – годиннику, табакерці, перснях; 2) в літературі, театрі, музиці – жанр малих форм, невеликий твір (розповідь, скетч, вокальна або хореографічна сценка).

Моделювання – передача зображувальних предметів і фігур в умовах того чи іншого освітлення. В рисунку моделювання здійснюється тоном (світлотінню), при цьому враховується й перспективна зміна форм. У живопису – форма моделювання кольором.
Модернізм – загальна назва напрямків мистецтва і літератури початку ХХ ст. (кубізм, дадаїзм, сюрреалізм, футуризм, експресіонізм, абстрактне мистецтво та ін.), які характеризуються розривом з минулими традиціями, спирання на умовність стилю і покуком нових естетичних принципів.
Монументальне мистецтво – твори, розраховані загалом на масове сприйняття. Своїм художннім рішенням ці твори завжди пов’язані з архітектурними спорудами або з умовами місця, де цей твір розміщується.

Н
Натуралізм – 1) напрямок у мистецтві, що прагнув до об’єктивно точного відтворення видимої реальності; 2) художній метод, що протистояв реалізму і виражався у зовнішньому відтворенні реальності, але без її ідейного осмислення, художнього узагальнення, критичної оцінки.
Натюрморт (від франц. nature morte – мертва природа) – жанр образотворчого мистецтва, присвячений зображенню неживих предметів (квітів, фруктів, атрибутів будь-якої діяльності), композиційно організованих в єдину групу.
Неф – простір між довгими рядами колон в християнських храмах.
Ноктюрн (від франц. nocturne від лат. nokturnus – нічний) – у XVIII – ХІХ ст. багаточастинний музичний твір, перевважно для духових інструментів, що виконувався на відкритому повітрі у вечірню або нічну годину. З ХІХ ст. цю назву отримала лірична інструментальна п’єса.

О
Обеліск (від грецьк. obeliskos) – меморіальна споруда, яка виникла у Древньому Єгипті, у вигляді гранчатого (зазвичай квадратного у перетині) стовпу, що звужудовся до верху і мав загострену пірамідальну верхівку.
Образотворчі мистецтва – живопис, графіка, скульптура. До них частково відносять і декоративно-ужиткове мистецтво. Всі вони віддзеркалюють дійсність у зорових, наочних образах. Образотворчі мистецтва інколи називають просторовими, так як вони створюють видимі форми в реальному або умовному просторі.
Ораторія (від італ. оratorio від лат. oro – говорю, молю) – музичний твір для співаків-солістів, хору й оркестру. На відміну від опери, призначається для концертного виконання.

Ордер (архітектурний) – канонізована художня система будівельно-балочної конструкції, певне поєднання частин (колон, п’єдесталу, фризу, карнизу), їх структури і художня обробка.
Офорт (від франц. eue-forte – азотна кислота) – вид гравюри. Рисунок здійснювався спеціальною голкою на шарі кислотно-опірного лаку, що покривав металічну пластину. “Видряпані” місця протравлюються кислотою, а отримане заглиблене зображення заповнюється фарбою і відбивається на папір.

Палітра – 1) дошка, як правило, дерев’яна, на якій художник розкладає і змішує фарби; 2) характер кольорових поєднань, типових для даної картини, для творів окремого художника. Кажуть: “багата палітра”, “тьмяна палітра”, “одноманітна палітра”.
Панно – 1) обрамлена ділянка поверхні стіни або стелі,, заповнена живописним або мозаїчним зображенням; 2) картина або рельєф, призначені для прикраси певної частини стіни або стелі.
Пантеон (від лат. panteon – місце, присвячене всім богам) – у Древньому Римі “храм усіх богів”, пізніше – усипальниця відомих людей.
Партитура (від італ. partitura) – зведений нотний запис багатоголосного музичного твору для оркестру, хору, ансамблю.
Парус – конструкція у формі просторового трикутника, що створює перехід від підкупольних арок до основи купола.

П
Пастораль (від лат. pastorlis – пастуховий) – 1) жанровий різновид європейської літератури XIV XVII ст. (поема, віршована драма), пов’язана з ідилічним сприйняттям; 2) опера, пантоміма або балет, сюжет яких присвячений ідеалізованому зображенню життя пастухів; 3) вокальний або інструментальний твір, що змальовує картини природи, сцени сільського побуту.
Перспектива – 1) удавана зміна форм і розмірів предметів та їх забарвлення на відстані; 2) наука, що досліджує особливості і закономірності сприйняття людським оком форм, які знаходяться на відстані, і встановлює закони зображення цих форм на площині.
Пілон (від грецьк. pylon – ворота, вхід) – 1) масивні стовпи, що слугують опорою перекриттям або такі, що стоять по боках входів і піз’їздів; 2) вежеподібні споруди у вигляді усічених пірамід, що височіли по боках входів до древньоєгипетських храмів.

Перспектива лінійна – визначає оптичні викривлення форм предметів, їх розмірів і пропорцій.
Пілястра, пілястр (від італ. pilastro від лат. pilo - сповп) – плаский вертикальний конструктивний або декоративний виступ прямокутного перетину на поверхні стіни або стовпа.
Плафон (від франц. plafon – стеля) – стеля, прикрашена живописом або скульптурним (ліпним) зображенням.
Поп-арт (від англ. pop-art, скороч. від popular art – загальнодоступне мистецтво) – модерністський художній рух, що виник у 1950-х рр. в США і Великобританії. Поп-арт культивує навмисно випадкове поєднання готових побутових предметів.

Пленер – робота художника на відкритому повітрі в природніх умовах, а не у майстерні.
Портал (від лат porta – вхід, ворота) – архітектурно оформлений вхід до будинку.
Примітивізм – у мистецтві кінця ХІХ – початку ХХ ст. – слідування нормам мистецтва “примітивів” (первісна і народна творчість), принципова відмова від усталених норм художньої культури.
Пропілеї (від грецьк., лат. – споруда, розташована “перед воротами”) – в критомікенську епоху криті ворота з виступаючими наперед стінами, спочатку – монументальний вхід до святилища, потім стали слугувати входом до фортеці, агори, гімнасій

Ракурс – перспективне скорочення живих і предметних форм, що змінюють їх зовнішній вигляд. Ракурс обумовлений точкою зору (вид зверху, знизу, на близькій відстані і т.ін.), а також самим розташуванням натури у просторі.
Реалізм (від лат. realis – речовий, справжній) – у мистецтві правдиве, об’єктивне відображення дійсності специфічними засобами, притаманними тому чи іншому виду художньої творчості.
Рельєф – вид скульптури, в якому зображеня є випуклим або заглибленим стосовно площини фону. Випуклий рельєф розрізняють на низький (барельєф) та високий (горельєф).
Рельєфне зображення – енергійне ліплення об’ємної форми тоном чи кольором.
Р
Репродуктивна діяльність – діяльність виконавського, відтворюючого характеру.
Рокайль (від франц. rocaille – скалки каменів, раковини) – 1) характерний для рококо мотив орнаменту – стилізована раковина; 2) рококо.
Рококо – стильовий напрям у мистецтві кінця першої половини XVIII ст., який характеризується відходом від життя у світ фантазії, театралізованої гри, міфологічних і пасторальних сюжетів, витонченістю, декоративністю, вишуканістю.
Романський стиль (від лат. romanus – римський) – стиль, спадково пов’язаний з древньоримською культурою; отримав розповсюдження в період раннього середньовіччя на території колишньої Західної Римської імперії. ДЛя нього характерними є чіткість форм, сувора мужня (чоловіча?) краса, переконливість і міць.

Романтизм – ідейний і художній напрям у європейській культурі кінця XVIII – початку ХІХ ст. Романтизм відобразив розчарування здобутках Великої французької революції, в ідеології Просвітництва, буржуазному прогресі. Для романтизму характерні запереченя повсякденного прозаїчного життя, прагнення до всього незвичайного, фантастичного, до художнього осмислення та ідеалізації попередніх епох, до розкриття внутрішнього світу людини.
Рустика (від лат. rusticos – простий, грубий) – рельєфна кладка або облицювання стін камінням з грубовідколотою або випуклою лицьовою поверхнею (“рустами”). Пізніше – декоративна обробка штукатурної поверхні стін, що імітує кладку з крупних каменів.

Сакральний (від лат sacer - священний) – приналежний до віри, релігійному культу; обрядовий, ритуальний.
Салон – 1) вітальня для прийому гостей; 2) літературно-художній або політичний гурток; 3) приміщення для демонстрації та продажу творів мистецтва.
Самооцінка – судження людини про наявність у ній певних якостей у співвідношенні з існуючим еталоном, зразком; є результатом розумових операцій.
Світлотінь – градації світлого і темного, співвідношення світла і тіні на формі. Завдяки світлотіні у творі зорово сприймаються і передаються пластичні особливості натури.
Світогляд – цілісне уявлення про природу, суспільство та людину, яка виявляється у системі цінностей, ідеалів особистості, соціальної групи, суспільства.

С
Свод – криволінійне перекриття споруди, яке утворюють кам’яні арки по периметру.
Сензитивність (лат. sensus – відчуття) – підвищена у певні вікові періоди чутливість особистості до навчального матеріалу і виховних заходів.
Сентименталізм (від франц. sentimente – почуття) – художня течія в літературі, музиці, образотворчому мистецтві другої половини XVIII – початку ХІХ ст. Сентименталізм виник як протиставлення культу розуму епохи Просвітництва.
Сенсорне виховання (лат. sensus – відчуття) – складова частина розумового і фізичного виховання дитини, що спрямовується на розвиток органів відчуття і сприймання

Символізм – філософсько-естетична концепція і культурний напрямок у західноєвропейській культурі кінця ХІХ – початку ХХ ст. Започаткувавшись у літературі, символізм переріс у загальноєвропейську культурну течію, що охопила театр, живопис, музику. В художній творчості символізм визнає головним беззмістовне, інтуїтивне начало. Ідеї, які знаходяться поза сприйняттям, виражаються за допомогою символу.
Скульптура (від лат. sculptura від sculpo – вирізаю, висікаю) – вид образотворчого мистецтва, твори якого мають об’ємну тримірну форму. Розрізняють круглу скульптуру (статуя, торс, бюст), розраховану на всебічний розгляд і рельєф – зображення на площині.

Станкове мистецтво – назва походить від станку, на якому створюються твори (станок у скульптора, мольберт у художника). Твори станкового мистецтва завжди мають самостійне значення. Їх ідейно-художні особливості не залежать від оточення, в якому вони знаходяться. На відміну від творів монументального і декоративно-ужиткового мистецтва, вони не призначені для певного місця у приміщенні, просторі або для декоративних цілей. Тому для їх створення використовуються дещо інші художні засоби.
Сфумато – певний художній засіб, характерний м’якістю виконання, невловимістю предметних обрисів, пов’язаний з живописом епохи Відродження, починаючи з творчості Леонардо да Вінчі

Сюрреалізм (від франц. surrealisme - надреалізм) – модерністський напрям у мистецтві ХХ ст., що оголосив джерелом мистецтва сферу підсвідомості (інстинкти, сновидіння, галюцінації), а методом мистецтва – заміну логічних зв’язків на суб’єктивні асоціації.
Соната (від італ. sonata від sonare – звучати) – музичний твір для одного або кількох інструментів, написане у формі сонатного циклу (2-4 частини).
Симфонія (від грецьк. symfonia - співзвуччя) – музичний твір для симфонічного оркестру, написане в сонатній формі. Вважається вищою формою інструментальної музики.

Тезаурус – сукупність понять з окремої науки, що накопичується людиною.
Темпера – водяно-клейові фарби, виготовлені з сухих порошків, змішаних з яєчним жовтком, розведеним клейовою водою. Темперними фарбами можна писати густо, як масляними, і рідко, як акварельними, розбавляючи їх водою.
Терракота – неглазуровані керамічні вироби.
Тести (англ. test – випробування) – система завдань, які дозволяють визначити рівень розвитку художньої культури особистості (знання в галузі мистецтва, рівень художньої компетентності і художнього мислення, ступінь самостійних суджень про мистецтво).
Тимпан – 1) музичний інструмент, що нагадує барабан з широким обводом, на який натягувалася шкіра; 2) внутрішнє поле фронтону античних храмів зі скульптурою або орнаментом.

Т
Тон – ступінь світлоти, притаманна кольору предмету в натурі та у витворі мистецтва. Тон залежить від інтенсивності кольору та його світлості. За допомогою співвідношень різних тонів передається об’ємність форми, розташування у просторі та освітлення предметів.
Трансепт – поперечний неф або кілька нефів, що перетинають повздовжній об’єм у хрестоподібних за планом будівель храмів.
Тригліф – прямокутна вузька плита з трьома вертикальними боріздками в антаблементі доричного ордеру, що чергується з метопами. Тригліфи як правило розміщуються за віссю колон і зходяться на кутах будівлі.

Умовність – особливість художнього обраху, що підкреслює його відмінність від відтвореної в ньому реальності.

У
Фабула (від лат. fabula – басня, розповідь) – у художньому творі низка подій, про які йдеться у сюжеті, в їхній логічній послідовності.
Фактура – характерні особливості матеріалу, поверхні предметів в натурі та їх зображення у творах мистецтва.
Форум (від лат. forum – ринкова площа) – центр політичного і культурного життя римського міста, площа для народного зібрання, здійснення правосуддя, місцезнаходження найбільш занчимого храму.
Фреска – одни з основних видів монументального живопису. Зв’язуючою речовиною у фарбах тут слугує вода або водяний вапняний розчин. У поєнанні з речовиною штукатурки на стіні вони утворюють міцний кольоровий шар. Техніка фрески дуже складна, бо не припускає виправлень у процесі роботи.

Ф
Фриз – частина антаблементу між архітравом і карнизом.
Фронтон – трикутна поверхня, що завершує фасад будинку, утворюється нахиленими звісами покрівлі та горизонтальним карнизом.
Футуризм (від лат futurum – майбутнє) – авангардистський напрям у європейському мистецтві початку ХХ ст., що проголошувало розрив з традиційною культурою і прагнуло створити “мистецтво майбутнього”.

Художня картина світу – історико-культурний досвід людства у сфері мистецтва, а також конкретно-чуттєве і водночас узагальнене осягнення художніх цінностей певної епохи.
Художня мова – сукупність історично усталених виразних засобів, специфічних для кожного виду мистецтва.
Художня форма – оформлення художнього змісту твору за допомогою відповідних задуму митця зображально-виражальних засобів
Х
Ціннісні орієнтації – вибіркова, відносно стійка спрямованість інтересів і потреб особистості, зорієнтованих на певні соціальні цінності.

Ц


Античная мифология в изобразительном искусстве (Часть 2)


Ілюстрації до казки Гофмана


title: Методична розробка заняття з німецької мови

text:
Wortschatz zum Thema festigen,
mündliche Sprachfertigkeiten entwickeln,
kreative Aufgaben erfüllen,
das Wesentliche an der Filmfolge in Erinnerung rufen.
Texterläuterungen
III. Schlussteil der Stunde


title: "Кінематограф США"

text:
Кінематограф  США
Кінематограф США — цим терміном позначають кіноіндустрію США, найбільшу у світі, і зосереджену, головним чином, в околицях містечка Голлівуд (поблизу Лос-Анджелеса, штат Каліфорнія), в якому знаходяться офіси та знімальні павільйони найбільших кінокомпаній США. Індустрія кіно також добре розвинена у місті Нью-Йорк та у штаті Флорида.

Виникнення
До початку 20 століття існувало кілька десятків дрібних кіностудій, переважно в Нью-Йорку.
Чуйно реагувала на політичні події компанія «Вайтограф».
До 1920, завдяки швидкому зростанню низки великих студій і виникненню системи кінозірок, тут знімалося близько 800 фільмів щорічно, а сама назва стала символом розкоші

Становлення
Становлення американського кінематографа, найпопулярнішого на сьогоднішній день, почалося в 1892 році, коли Томас Едісон сконструював кінескоп.
Через 9 років з'явилися «Нікелодеони» — вид дешевих кінотеатрів у США початку 20 століття, вхід до яких коштував 5 центів.
Стали з'являтися великі об'єднання — так звані кінотрести. Ті у свою чергу стали об'єднуватися з прокатними фірмами.
Перша студія в Каліфорнії була створена в 1911 році незалежною компанією «Нестор».
Розквіт
	Головні досягнення Голлівуду пов'язані з розробкою жанрів:
Комедії М. Ліндера, Ч. Чапліна, Б. Кітона, Г. Ллойда, братів Маркс
Мелодрами за участю Рудольфо Валентіно
Вестерни Джона Форда
Фільми-нуар з Г. Богартом
Мюзикли з Фредом Астером та Джином Келлі
[Трилер]]и А. Хічкока
і т. ін. аж до фантастичних стрічок, жахів, бойовиків та блокбастерів останнього часу, — всі ці жанри живуть і виникають «на вимогу» масового глядача, задають досить вузькі рамки для самовираження режисера.

Післявоєнний період
Для повоєнного періоду характерно створення пеплумов — високобюджетних масштабних кінострічок великого хронометражу по античних сюжетів, з великою кількістю грандіозних сцен масовок і вражаючих уяву декорацій, приміром, «Бен-Гур» (1959).
Сучайсний період
Сучасний період у голлівудському кіно розпочався в кінці 1960-х років з розвалом студійної системи. Інтерес до традиційних, шаблонним студійним фільмів за участю зірок неухильно падав, і багато хто навіть великі кіностудії були поставлені на межу розорення. Студійні боси дивувалися про те, яке кіно хоче бачити глядач, і почалися експерименти.
Джордж Лукас
Стівен Спілберг
Мартін Скорсезе
Френсіс Форд Коппола
Брайан Де Пальма


title: Квіти на підвіконні

text:
Квіти на підвіконні
ОТМ
2 клас
КЗ “НСЗШ№6”
Вчитель початкових класів:
Долотова В.Є.
Симетрія – повна дзеркальна відповідність у розташуванні частин цілого щодо середньої лінії або центру.
Асиметрія – відсутність або порушення симетрії.
Асиметрична композиція
Симетрична композиція
П.І.Власенко
«Квіти в глечику»


Мікеланджело Буонарроті


Анрі Матіс – автор фовізму


title: Мистецтво

text:
Чак Клоуз , 78 років. Американець, за освітою вчитель. Працює у напрямі фотореалізм (гіперреалізм).

Автопортрети

Філ
Алекс

Кейт Мос
Марк

Барбара Крюгер, 74 роки . Американська художниця і дизайнерка, яскрава представниця постмодерністського руху 80-х. У своїх концептуальних роботах трансформувала прийоми плакатної типографіки і дадаїстичних колажів.

Герхард Ріхтер, 87 років, німецький художник, скульптор та фотограф.

Читання
Дві свічки

Станція
Морський пейзаж

Дональд Джадд , америанський скульптор, представник мінімалізму. 65 років.


title: "Alte Pinakothek"

text:
Alte Pinakothek

Alte Pinakothek, Südfront.

Nordseite

Alte Pinakothek um 1900
Ostseite des Gebäudes, Außenansicht
Klenze-Portal
Raumflucht im Obergeschoss
Saal IX
Die Sammlung
Diego Velásquez: „Junger spanischer Edelmann“
Albrecht Dürer: „Oswolt Krel“
Peter Paul Rubens: „Rubens und Isabella Brant in der Geißblattlaube“, Selbstporträt, um 1609
Tizian: „Kaiser Karl V.“
Dirk Bouts, Christus und die Sünderin im Hause des Simon fariseya bis 1450
salle mit Gemälden von Rubens
Vivian Joseph, Kurfürst Max Emanuel II.
Frans Hals, Porträt Willem Heytheyzena
Mitglieder der Niederlande
Hans Memling, Johannes der Täufer in der Wüste, ca.. Im Jahr 1470
Marinus van Reymersval, ein Bankier und seine Frau
Meisters in Deutschland

Albrecht Altdorfer, Die Schlacht von Alexander mazedonischen bei Issy.
Meister von St. Bartholomäus, St. von Spender und St. Agnes und Cäcilia, bis 1503
Hans Baldunh Grün, Weihnachten 1520
Mitglieder Italien
Masolino Madonna
Lorenzo Lotto, mystische Verlobung der heiligen Katharina
Leonardo da Vinci. Madonna und Kind, Frühwerk
Werke der Meister von Frankreich
François Boucher, Madame de Pompadour, 1758
Louis Roland Trinkves, Unterhaltung mit Musik, 1774
Schardin, Reinigung repy


"Мікеланджело"


title: Кві лінг

text:
КВІЛІНГ

Мультимедійна презентація для уроку образотворчого мистецтва у  7 класу
Кві́лінг (англ. Quilling — рюш. Походить від слова quill — пташине перо, гофрувати, плоїти[1], паперокручення) — мистецтво виготовлення плоских або об`ємних композицій зі скручених у спіралі смужок паперу.
Елементи квілінга
Матеріали для квілінга
Алгоритм виконання
 Опорні запитання
-      Що таке квілінг?
До яких видів образотворчого мистецтва належить квілінг?
Які матеріали потрібні для квілінгу?
Які гами є у квілінгу ?


title: Hallo, liebe Freunde!

text:
Hallo, liebe Freunde!
Wie meinen Sie,
lohnt es sich zu diesem Thema zu sprechen?
ist dieses Thema wirklich so wichtig?
ist es ein interessantes Thema für Sie?
Na also ,
Hören wir aufmerksam!

Äußern wir unsere Meinungen!

Beantworten wir die Fragen!

Machen wir natürlich Schlussfolgerungen!

Los! Beginnen wir!
Jeder Mensch will glücklich und erfolgreich sein.
Sind Sie damit einverstanden?
Aber um seine Träume und Pläne zu verwirklichen, braucht der Mensch genug Zeit!
Wie sieht ein absolut gesunder Mensch aus? Versuchen Sie bitte solch einen Menschen  zu beschreiben.
Wie lebt der gesunde Mensch: was macht / macht nicht er?                 Denken Sie bitte nach. Sie können Assoziogramme oder Tabelle machen.
Viele meinen so:ein gesunder Mensch
Leider sind die Menschen heute oft krank.
Was muss man also tun um die Gesundheit zu erhalten (um gesund zu bleiben)?
Es gibt Meinung:der Mensch, der seine Gesundheit      schätzt,
pflegt seinen Körper und seine Seele
isst richtig (gesund)
vermeidet schlechte Gewohnheiten (verzichtet auf sie)
kann die Tageszeit richtig verteilen
sorgt für die Umwelt                                 Aber was versteht man darunter?
Denken wir darüber zusammen nach.
Die körperliche Gesundheit pflegen. Was heißt es?
Machen Sie bitte das Assoziogramm
Machen Sie bitte Ihre Assoziogramme komplett  !Den Körper pflegen. Das heißt:
Der Mensch ist das ganzeinheitliche System. Der Körper und die Seele sind seine wichtigsten Teile. Sie müssen gut (normal) funktionieren!
Wir müssen also nicht nur den Körper, und auch die Seele pflegen.                         Erklären Sie bitte was muss man dazu machen? Machen Sie bitte das Assoziogramm.
Vielleicht das ist es? Denken Sie bitte nach.
Richtig (gesund) essen. Was bedeutet das?
Es gibt noch einige Meinungen.Gesund essen. Das bedeutet:
Schlechte Gewohnheiten vermeiden. Was heißt es?
nicht rauchen
Alkohol nicht trinken
Drogen nicht nehmen                     Was noch ist für unsere Gesundheit schädlich?              Wie meinen Sie?
den Arbeitstag sinnvoll organisieren (gestalten)
die Zeit für die Arbeit und für die Erholung finden (rechtzeitig relaxen)
die Zeit einfach nicht verlieren.    Vielleicht noch was?
Und natürlich die Umwelt!             Nur in der sauberen Umwelt leben gesunde Menschen.
Wir müssen also die Umwelt sauber halten um gesund zu sein und zu leben
Wir können unsere Umwelt viel schöner machen.
Und Sie? Leben Sie gesund? Klappt es bei Ihnen?
Danke für Ihre Aufmerksamkeit!
                 Bis bald!
            Leben Sie wohl!
http://s019.radikal.ru/i610/1205/cb/f6b3d4469bfe.jpg
http://i017.radikal.ru/1205/8f/3f50946ce22a.jpg
http://i065.radikal.ru/1205/22/0a6494f86aae.jpg
http://s019.radikal.ru/i602/1205/c2/0502127b0ec7.jpg
http://s019.radikal.ru/i609/1205/26/ac208fb0bb1c.jpg
http://s019.radikal.ru/i604/1205/a7/012e475b36cd.jpg
http://s54.radikal.ru/i144/1205/da/3309f9e523c9.jpg
http://s019.radikal.ru/i611/1205/81/27b890dbd3ab.jpg
http://s019.radikal.ru/i601/1205/65/870b95a6008a.jpg
http://i076.radikal.ru/1205/c7/3c015bc93367.jpg
http://s019.radikal.ru/i623/1205/0a/0a3016a0de95.jpg
http://s019.radikal.ru/i634/1205/8b/65d53b95ead7.jpg
http://s019.radikal.ru/i639/1205/27/0d2ee4a8a340.jpg
http://s018.radikal.ru/i504/1205/7d/b210feccec59.jpg
http://s019.radikal.ru/i606/1205/04/3119e8f42a5c.jpg
http://s014.radikal.ru/i328/1205/d4/f0a6fb271759.jpg
http://s019.radikal.ru/i611/1205/bd/4251f24f6f63.jpg
http://s019.radikal.ru/i636/1205/6e/f14d76d85883.jpg
http://s50.radikal.ru/i130/1205/11/539236b743ac.jpg
http://s017.radikal.ru/i408/1205/32/77ce400d98b3.jpg

http://s55.radikal.ru/i148/1205/5a/e2e287b0591d.jpg
http://s019.radikal.ru/i632/1205/bb/eca91e5a5bee.jpg
http://s017.radikal.ru/i408/1205/5c/22efcaf88119.jpg
http://s019.radikal.ru/i627/1205/46/e03ad73b534a.jpg
http://s019.radikal.ru/i609/1205/ad/37469425bc2f.jpg
http://s019.radikal.ru/i633/1205/23/922f234735dc.jpg
http://s019.radikal.ru/i617/1205/e3/faa5a73a083d.jpg
http://s019.radikal.ru/i605/1205/10/dcf767c719a9.jpg
http://s019.radikal.ru/i615/1205/ae/16fd625bf72f.jpg
http://s019.radikal.ru/i603/1205/65/77ac3bd081d9.jpg
http://s011.radikal.ru/i316/1205/dc/5d2f4ef44330.jpg
http://s001.radikal.ru/i193/1205/ad/33fd7e7713e0.jpg
http://s019.radikal.ru/i612/1205/b5/1c581a2c5c98.jpg
http://s019.radikal.ru/i604/1205/1f/6de2f63a348b.jpg
http://s06.radikal.ru/i179/1205/53/4fa287077c4d.jpg
http://s019.radikal.ru/i644/1205/91/15133a862871.jpg
http://s019.radikal.ru/i636/1205/49/adf52ad0a06d.png
http://i022.radikal.ru/1205/17/ddb52439d653.jpg
http://s55.radikal.ru/i147/1205/e0/21e505f66ec4.jpg
http://s019.radikal.ru/i610/1205/fc/266dad85204d.jpg
http://s015.radikal.ru/i332/1205/7e/5c5581e29d89.jpg


title: "Художники шістдесятники"

text:
Художники шістдесятники

Після смерті Сталіна настає період так званої політичної відлиги (1956-1959), який був використаний на Україні для висунення національно-культурних вимог.
Атмосфера 50-х років сприяла формуванню молодої генерації, так званих «шістдесятників», які у змінених обставинах і новими методами продовжили працю на культурному і національному полі. Ця генерація українських інтелектуалів, насамперед письменників, своєю творчістю протестувала проти пануючої задушливої атмосфери, боролася за справжні українські культурні цінності, національну свободу і людську гідність.

З середини 80-х років починають заповнюватися «білі плями» в царині українського мистецтва, повертаються імена і твори митців, несправедливо репресованих, забутих.
більше півтора десятка років замовчувалась творчість талановитого живописця І. Кулика, лише в 1990 р. він дістав змогу організувати в Черкасах ретроспективну виставку представивши на ній широкі полотна й етюди, пейзажі, жанрові картини, портретний живопис, натюрморти, серед них «Лісоруби», «Святковий день у селі Космачі», «Т. Г. Шевченко в Корсуні», портрети К. Стеценка, І. Нечуя-Левицького, В. Стуса.
А́лла Олекса́ндрівна Го́рська  — українська художниця-шістдесятниця і відомий діяч правозахисного руху 60-х років в Україні.
Роботи Алли горської
Пісня про Донбас

Портрет В.Симоненка

«Дума» (Т.Шевченко), 1963

Портрет А.Довженко
Опана́с Іва́нович Залива́ха
український живописець, відомий правозахисник-шістдесятник.

Скільки робіт створив Заливаха, нікому достеменно невідомо. Лише 2003 року він видав свій перший альбом.
Портрет В.Стуса
Найвідомішими представниками Шістдесятництва у мистецтві(художники)
Алла Горська, Опанас Заливаха, Борис Плаксій, Віктор Зарецький, В.Кушнір, Галина Севрук, Людмила Семикіна, Стефанія Шабатура; режисери Сергій Параджанов, Юрій Іллєнко, Леонід Осика, Лесь Танюк; перекладачі Григорій Кочур та Микола Лукаш.


Подорож в країну Машинознавію


title: ПІДСУМКИ НАУКОВОЇ ДІЯЛЬНОСТІ за 2011 рік

text:
28
421,4
3
255
48
472
28
2009
28
473,1
3
250
47

483
28
2010
28
480,2
3
260
49
461
27
2011
1
706
1502 (529)
652
31
45
10
5
4
30
21
3
2009
784
1675 (619)
655
44
47
20
3
3
32
23
2
2010
858
1854(745)
643
31
48
10
5
3
36
21
5
2011
2
3
4
5
6
7
8
9
10
11
395
529
11
12
50
7
935
49
942
991
2287
4495
2009
575
619
8
8
39
6
937
50
945
995
2075
4131
2010
42
705
745
10
3
50
10
52
946
998
1710
3392
2011
12

28
421,4
3
255
48
472
28
2009
28
473,1
3
250
47

483
28
2010
28
480,2
3
260
49
461
27
2011
1
706
1502 (529)
652
31
45
10
5
4
30
21
3
2009
784
1675 (619)
655
44
47
20
3
3
32
23
2
2010
858
1854(745)
643
31
48
10
5
3
36
21
5
2011
2

706
1502 (529)
652
31
45
10
5
4
30
21
3
2009
784
1675 (619)
655
44
47
20
3
3
32
23
2
2010
858
1854(745)
643
31
48
10
5
3
36
21
5
2011
2
3

706
1502 (529)
652
31
45
10
5
4
30
21
3
2009
784
1675 (619)
655
44
47
20
3
3
32
23
2
2010
858
1854(745)
643
31
48
10
5
3
36
21
5
2011
2
3

28
421,4
3
255
48
472
28
2009
28
473,1
3
250
47

483
28
2010
28
480,2
3
260
49
461
27
2011
1

5

6
7
8

9
10
11
395
529
11
12
50
7
935
49
942
991
2287
4495
2009
575
619
8
8
39
6
937
50
945
995
2075
4131
2010
42
705
745
10
3
50
10
52
946
998
1710
3392
2011
12

395
529
11
12
50
7
935
49
942
991
2287
4495
2009
575
619
8
8
39
6
937
50
945
995
2075
4131
2010
42
705
745
10
3
50
10
52
946
998
1710
3392
2011
12

28
421,4
3
255
48
472
28
2009
28
473,1
3
250
47

483
28
2010
28
480,2
3
260
49
461
27
2011
1

706
1502 (529)
652
31
45
10
5
4
30
21
3
2009
784
1675 (619)
655
44
47
20
3
3
32
23
2
2010
858
1854(745)
643
31
48
10
5
3
36
21
5
2011
2

28
421,4
3
255
48
472
28
2009
28
473,1
3
250
47

483
28
2010
28
480,2
3
260
49
461
27
2011
1
5

7

8

8

395
529
11
12
50
7
935
49
942
991
2287
4495
2009
575
619
8
8
39
6
937
50
945
995
2075
4131
2010
42
705
745
10
3
50
10
52
946
998
1710
3392
2011
12

395
529
11
12
50
7
935
49
942
991
2287
4495
2009
575
619
8
8
39
6
937
50
945
995
2075
4131
2010
42
705
745
10
3
50
10
52
946
998
1710
3392
2011
12

395
529
11
12
50
7
935
49
942
991
2287
4495
2009
575
619
8
8
39
6
937
50
945
995
2075
4131
2010
42
705
745
10
3
50
10
52
946
998
1710
3392
2011
12

28
421,4
3
255
48
472
28
2009
28
473,1
3
250
47

483
28
2010
28
480,2
3
260
49
461
27
2011
1
706
1502 (529)
652
31
45
10
5
4
30
21
3
2009
784
1675 (619)
655
44
47
20
3
3
32
23
2
2010
858
1854(745)
643
31
48
10
5
3
36
21
5
2011
2
3
4
10

395
529
11
12
50
7
935
49
942
991
2287
4495
2009
575
619
8
8
39
6
937
50
945
995
2075
4131
2010
42
705
745
10
3
50
10
52
946
998
1710
3392
2011
12

28
421,4
3
255
48
472
28
2009
28
473,1
3
250
47

483
28
2010
27
480,2
3
260
49
461
27
2011
1

9
10
11
12
395
529
11
12
50
7
935
49
942
991
2287
4495
2009
575
619
8
8
39
6
937
50
945
995
2075
4131
2010
42
705
745
10
3
50
10
52
946
998
1710
3392
2011
13

8
11


Пародонтит у дітей. Етіологія, патогенез, клініка, діагностика, диференційна діагностика, лікування. Захворювання СОПР у дітей. Етіологія, патогенез, клініка, діагностика, диференційна діагностика, лікування.


Умови існування біжучих хвиль в системі осциляторів, розміщених на цілочисловій решітці


title: Художня культура Росії 19 століття

text:
ТУРГЕНЕВ Иван Сергеевич (1818-1883), русский писатель, член-корреспондент Петербургской АН (1860). В цикле рассказов «Записки охотника»
(1847-1852) показал высокие духовные качества и одаренность русского крестьянина, поэзию природы. В социально-психологических романах «Рудин» (1856), «Дворянское гнездо» (1859), «Накануне» (1860), «Отцы и дети» (1862), повестях «Ася» (1858), «Вешние воды» (1872) созданы образы уходящей дворянской культуры и новых героев эпохи — разночинцев и демократов, образы самоотверженных русских женщин. В романах «Дым» (1867) и «Новь» (1877) изобразил жизнь русских за границей, народническое движение в России. На склоне жизни создал лирико-философские «Стихотворения в прозе» (1882). Мастер языка и психологического анализа, Тургенев оказал существенное влияние на развитие русской и мировой литератур.
ОСТРОВСКИЙ Александр Николаевич (31 марта (12 апреля) 1823, Москва — 2 (14) июня 1886, имение Щелыково, Костромской губернии),
русский драматург, член-корреспондент Петербургской АН (1863). Творчество Островского заложило основы национального репертуара русского театра. В комедиях и социально-психологических драмах Островский вывел галерею типов — от охваченных страстью к «деланию денег» своевластных, жестоких купцов, чиновников, помещиков до многочисленных слуг, приживалок, богомольных странников,показал трагедию одаренных, тонко чувствующих женщин («Бесприданница», 1878).В творчестве Островского запечатлен колорит русской жизни в многообразии типов и судеб, бытовых и психологических оттенков, в смене общественных условий, в     приверженности национальному укладу, в контрастах и самобытности национального характера; отражен нравственный идеал народа.
САЛТЫКОВ-ЩЕДРИН (Салтыков) Михаил Евграфович (наст. фам. Салтыков; псевд. Н. Щедрин) [15 (27) января 1826, с. Спас-Угол, ныне Калязинский
р-н Тверской обл. — 28 апреля (10 мая) 1889, Санкт-Петербург], русский писатель-сатирик, публицист. Творчество Салтыкова, сочетая публицистичность и художественность, воссоздало гротескно-сатирический образ мира русской бюрократии как порождения самодержавно-крепостнического строя. В «Истории одного города» (1869-70), пародируя официальную историографию, создал галерею образов градоправителей. В социально-психологическом романе «Господа Головлевы» (1875-80) изобразил духовную и физическую деградацию дворянства. В книге очерков «За рубежом» (1880-81) Салтыков высмеивал как политическое устройство и общественные нравы Европы, так и историческую отсталость России, стремясь осмыслить ее судьбу.
ТОЛСТОЙ Лев Николаевич [28 августа (9 сентября) 1828, усадьба Ясная Поляна Тульской губернии — 7 (20) ноября 1910, станция Астапово
(ныне станция Лев Толстой) Рязано-Уральской ж. д.; похоронен в Ясной Поляне], граф, русский писатель, член-корреспондент (1873), почетный академик (1900) Петербургской АН.
Толстой — знаменитый писатель, достигший еще небывалой в истории литературы XIX в. славы. В его лице могущественно соединились великий художник с великим моралистом. Личная жизнь писателя, его стойкость, неутомимость, отзывчивость. одушевление в отстаивании своих идеалов, его попытка отказаться от благ мира сего, жить новою, хорошею жизнью, имеющею в основе своей только высокие, идеальные цели и познание истины — все это доводит обаяние имени Т. до легендарных размеров. Богатый и знатный род, к которому он принадлежит, уже во времена Петра Вел. занимал выдающееся положение.
ДОСТОЕВСКИЙ Федор Михайлович (1821-1881), русский писатель, член-корреспондент Петербургской АН (1877). В повестях «Бедные люди» (1846), «Белые ночи» (1848), «Неточка Незванова»
(1849, не окончена) и др. описал страдания «маленького» человека как трагедию социальную. В повести «Двойник» (1846) дал психологический анализ расколотого сознания. «Записки из Мертвого дома» (1861-62) — о трагических судьбах и достоинстве человека на каторге. В романах «Преступление и наказание» (1866), «Идиот» (1868), «Бесы» (1871-1872), «Подросток» (1875), «Братья Карамазовы» (1879-80) и др. — философское осмысление социального и духовного кризиса России, диалогическое столкновение самобытных личностей, страстные поиски общественной и человеческой гармонии, глубокий психологизм и трагизм. Творчество Достоевского оказало мощное влияние на русскую и мировую литературу.
ЛЕСКОВ Николай Семенович (1831-1895), русский писатель. Антинигилистические романы («Некуда», 1864; «На ножах», 1870-71); романы-
Хроники о русской провинции (о духовенстве — «Соборяне», 1872; о дворянстве — «Захудалый род», 1874); повести и рассказы о праведниках («Очарованный странник», 1873; «Однодум», 1879), о талантливых умельцах («Левша», 1881); христианские легенды; сатирические произведения («Заячий ремиз», 1891-1894); мемуары и публицистика. Критикуя современные социальные отношения, живописуя традиционный бытовой уклад и оправдывая укорененность христианской веры в России, воссоздает реальность в парадоксальном преломлении (трагическом, идиллическом или анекдотическом) ее разнородных начал. Разнородная жанровость и образность (документальность, автобиографизм, миф и гротеск) воплощается в разнообразные формы сказа с красочным обилием идиолектов.
ЧЕХОВ Антон Павлович (1860-1904), русский писатель, почетный академик Петербургской АН (1900-1902). Начинал как автор фельетонов и коротких юмористических рассказов (псевдоним — Антоша Чехонте и др.). Основные темы творчества — идейные искания интеллигенции, недовольство обывательским существованием одних, душевная «смиренность»
перед пошлостью жизни других («Скучная история», 1889; «Дуэль», 1891; «Дом с мезонином», 1896; «Ионыч», 1898; «Дама с собачкой», 1899). В рассказах «Бабье царство» (1894), «Мужики» (1897), «В овраге» (1900) показал дикость и жестокость деревенской жизни. Большой силы социального и художественного обобщения Чехов достиг в рассказах «Палата №6» (1892), «Человек в футляре» (1898). В пьесах «Чайка» (1896), «Дядя Ваня» (1897), «Три сестры» (1901), «Вишневый сад» (1904), поставленных на сцене Московского Художественного Театра, создал особую, тревожную эмоциональную атмосферу предчувствия грядущего. Главный герой Чехова — рядовой человек со своими каждодневными делами и заботами. Тонкий психолог, мастер подтекста, своеобразно сочетавший юмор и лиризм.
БРЮЛЛОВ Карл Павлович (1799-1852), русский живописец и рисовальщик. Брат А. П. Брюллова. В 1823-35 и с 1850 жил в Италии.
Творчество Брюллова внесло в живопись русского классицизма струю романтизма, жизненности. Произведения Брюллова отмечены утверждением чувственно-пластической
красоты человека («Вирсавия», 1832), драматической напряженностью образов («Последний день Помпеи», 1830-33), реалистическими тенденциями, тонким психологизмом (портрет М. Ланчи, 1851, автопортрет 1848).
Блестящий мастер парадного портрета («Всадница», 1832).

Последний день Помпеи
КИПРЕНСКИЙ Орест Адамович [13 (24) марта 1782, Мыза Нежинская, около Копорья, ныне в Ленинградской области — 17 октября 1836, Рим],
русский художник. Выдающийся мастер русского изобразительного искусства романтизма, получивший особую известность как замечательный портретист.
Портрет Дарьи Хвостовой
Портрет Е. С. Авдулиной
Портрет лейб-гусарского полковника
Евграфа Давыдова
КРАМСКОЙ Иван Николаевич
[27 мая (8 июня) 1837, Острогожск, ныне в Воронежской области —24 марта (5 апреля) 1887, Санкт-Петербург], русский художник, критик и теоретик искусства. Один из самых значительных мастеров русского реализма 19 в.
Неизвестная
Портрет
И. А. Гончарова
Христос
в пустыне
ШИШКИН Иван Иванович [13 (25) января 1832, Елабуга, ныне Татарстан — 8 (20) марта 1898, Петербург], русский художник. Выдающийся мастер пейзажа, органически соединил в своей живописи и графике черты романтизма и реализма.
Утро в сосновом лесу
Вид на острове Валааме
ТРОПИНИН Василий Андреевич [19 (30) марта 1776, с. Карповка Новгородской губернии — 4 (16) мая 1857, Москва], русский художник. Один из основоположников романтизма в живописи России.
Портрет
Е. И. Карзинкиной
Портрет
А. В. Тропинина (сына художника)
Портрет неизвестного из семьи Голицыных
ИВАНОВ Александр Андреевич (1806-58), русский живописец. Сын А. И. Иванова. В 1831-58 жил в Италии. В ранних произведениях («Аполлон, Гиацинт и Кипарис», 1831-34) дал возвышенно-поэтическое истолкование принципов классицизма. В дальнейшем стал крупнейшим представителем романтизма.. Углубленно работал над натурой, добился значительных успехов в области пленэрной живописи.
Приам, испрашивающий у Ахиллеса тело Гектора
Аполлон, Гиацинт и Кипарис
Явление Христа народу
ГЕ Николай Николаевич [15 (27) февраля 1831, Воронеж —   1 (13) июня 1894, хутор Ивановский, ныне имени Т. Г. Шевченко Черниговской области Украины], русский художник. Выдающийся мастер портрета и сюжетной, в том числе религиозной, картины, обновивший ее язык в преддверии символизма и авангарда.
Что есть истина?
Петр I допрашивает царевича Алексея
ПЕРОВ Василий Григорьевич [21 декабря 1833 (2 января 1834) или 23 декабря 1833 (4 января 1834), Тобольск — 29 мая (10 июня) 1882, село Кузьминки, ныне Москва], русский живописец, один из организаторов Товарищества передвижников. Автор жанровых картин («Сельский крестный ход на Пасхе», 1861), проникнутых сочувствием к народу («Проводы покойника», 1865, «Тройка», 1866), психологических портретов («А. Н. Островский», 1871; «Ф. М. Достоевский», 1872).
Сельский крестный ход на пасху
Последний кабак у заставы
ЧАЙКОВСКИЙ Петр Ильич [25 апреля (7 мая) 1840, Камско-Воткинский завод Вятской губернии, ныне Воткинск, Удмуртия — 25 октября (6
ноября) 1893, Санкт-Петербург], русский композитор. Брат М. И. Чайковского. Тонкий психолог, мастер-симфонист, музыкальный драматург, Чайковский раскрыл в музыке внутренний мир человека (от лирической задушевности до глубочайшей трагедии), создал высочайшие образцы опер, балетов, симфоний, камерных произведений. Оперы: «Евгений Онегин» (1878, лирические сцены — новый тип оперы), «Мазепа» (1883), «Черевички» (1885), «Чародейка» (1887), «Пиковая дама» (1890), «Иоланта» (1891). Новатор в области балета (музыка — ведущий компонент балетной драматургии); «Лебединое озеро» (1876), «Спящая красавица» (1889), «Щелкунчик» (1892).
Балет «Щелкунчик». Па-де-де
ГЛИНКА Михаил Иванович [20 мая (1 июня) 1804, село Новоспасское Смоленской губернии — 15 февраля (3 февраля) 1857, Берлин], русский
композитор, родоначальник русской классической музыки. Автор опер «Жизнь за царя» («Иван Сусанин», 1836) и «Руслан и Людмила» (1842), которые положили начало двум направлениям русской оперы — народной музыкальной драме и опере-сказке, опере-былине. Симфонические сочинения: «Камаринская» (1848), «Испанские увертюры» («Арагонская хота», 1845, и «Ночь в Мадриде», 1851), заложили основы русского симфонизма. Классик русского романса. «Патриотическая песня» Глинки стала музыкальной основой государственного гимна Российской Федерации. Учреждены Глинкинские премии (М. П. Беляевым; 1884-1917), Государственная премия РСФСР имени Глинки (в 1965-90); проводится конкурс вокалистов имени Глинки (с 1960).
Хор «Славься!». Финал оперы «Иван Сусанин»
МУСОРГСКИЙ Модест Петрович (1839-1881), русский композитор, член «Могучей кучки». Создал монументальные народные музыкальные
драмы «Борис Годунов» (1869, 2-я редакция 1872) и «Хованщина» (1872-1880, завершена Н. А. Римским-Корсаковым, 1883). Запечатлел живые человеческие образы также в песнях — драматических сценках, в которых обращался к социально заостренным темам из народной жизни («Калистрат», «Сиротка»). Среди сочинений: опера «Сорочинская ярмарка» (1874-1880, окончена Ц. А. Кюи, 1916), фортепианный цикл «Картинки с выставки» (1874), вокальные циклы «Детская» (1872), «Без солнца» (1874), «Песни и пляски смерти» (1877). Родился в семье помещика, представителя рода Рюриковичей. Занимался игрой на фортепиано со своей матерью и в возрасте 9 лет исполнил концерт Дж. Филда для аудитории, собравшейся в доме его родителей.


title: "Munchen"

text:
München
Die Stadt München liegt an der Isar und ist die Hauptstadt des Bundeslandes Bayern.
München hat aufgrund von Vergleichsstudien unter den 50 größten Städten die zweit größte Wirtschaftskraft und ist bedeutender Standort von Unternehmen der Dienstleistungsbranche, wie Versicherungen und Banken.
Im Jahr 1972 war die Stadt München der Gastgeber der Olympischen Sommerspiele
Wo man in München gehen?
Frauenkirche
Schloss Nymphenburg
Olympiapark
BMW Welt, BMW Museum
Oktoberfest


Картини


title: Ідеї для листівок

text:
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level


title: Малюнок

text:
b, c, AB, CK
S
N
C
A1
B1
D1
A
B
D
A1
B1
D1
A
B
D
A1
B1
D1
A
B
D


Анімалістичний жанр


title: "PinchukArtCentre"

text:
PinchukArtCentre
Виконала: Кузнецова Поліна 32 група
Головне:
PinchukArtCentre – це міжнародний центр сучасного мистецтва XXI сторіччя, відкрита платформа для митців, мистецтва та суспільства.
Новаторський підхід арт-центру спрямований на динамічне комбінування створення нових робіт, їх представлення та зібрання витворів мистецтва, поєднуючи національну ідентифікацію та міжнародні виклики. Це ідеальне місце для представлення персональних та групових виставок видатних митців сьогодення, які відображають та репрезентують складність світу, наділяючи його унікальною новою формою.
Це значною мірою визначає роботу центру та забезпечує його корпоративну специфіку в таких напрямках діяльності: колекціонування, виставки, проекти, комунікація, освіта, публікації, дослідження.

Засновник:
Фонд Віктора Пінчука - це незалежний приватний міжнародний благодійний фонд, що базується в Україні. Фонд був створений в 2006 році бізнесменом і громадським діячем Віктором Пінчуком.

Віктор Пінчук
Робота:

Робота з дітьми:

Перед входом до музею:
Виставки:


title: "Viele Menschen treiben Sport, lesen, horen Musik, spielen am Computer"

text:
 Viele Menschen treiben Sport, lesen, hören Musik, spielen am Computer.
Viele Leuten haben Sport als Hobby, weil es Spaß macht. Es gibt viele Sportarten: Fußball, Volleyball, Basketball, Tennis, Boxen,  Leichtathletik und andere. Jede Sportart kann den Menschen abhärten und geschickt machen.
Besonders populär ist Fußball. Und ich spiele Fußball auch gern.
Ich mag Fußball spielen und an Fernseher . Wir spielen  Fußball  in der Schule und auch mit Freunde.
Die besten Mannschaften
Die schlimme Mannschaften
Meine lieblings Fußballspielen sind
Ich bin Fußballspielen Fan nich
Die besten Nationalmannschaften
Die schlimme Nationalmannschaften
Fußball war meine ersten Liebe. Und sie bleibt meine letzte.


Художні напрями мистецтва ХХ ст


Відомості про про репозитарій Каразінського університету


title: Малюнки в "крапку"

text:
Малюнки в "крапку"
Для уроку потрібні:
Кольоровий або білий папір
Фарби (акварель або гуаш)
Ватні палички
Намалюємо ескіз
Розфарбуємо малюнок
А тепер прикрасимо “крапками”
Варіанти робіт


Художники-пейзажисти. XIXстоліття


title: Експресіонізм

text:
Експресіонізм
Напрямки модернізму

Виник на межі ХІХ – ХХ ст. З французької – вираження.
«Мистецтво – не краса, а експресія – сила духовного виразу свого Я».
Представники: Художники: Едвард Мунк, Вінсент Ван Гог, Поль Сезанн, Поль Гоген, Анрі Матіс. Театр : Г.Кайзер, Е Толлер, Е.Баргах, ранній Брехт. Композитори: Ріхард Штраус. Письменники: Стефан Ґеорге, Франц Кафка, В.Стефаник, Т.Осьмачка, М.Куліш, О.Довженко, Л.Курбас.
Експресіонізм у творах живопису
• У своїх головних проявах експресіоністичний живопис ліричний та драматичний.

• Предметом зображення в ньому стають людські почуття в момент найвищої напруги, особливо ті, що пов’язані з болем та стражданням.

• Це живопис печалі, нещастя та страху, що пригнічують людство, і важливе значення надається грі, в якій увагу глядача зосереджено на тому, що зображують дійові особи.

• Чисті пейзажі також можуть бути означені як «експресіоністичні», якщо вони, із урахуванням манери та способу їх виконання, виражають людські почуття та емоції.

Едвард Мунк. Звертався до “вічних” тем самотності, згасання, смерті.
Крик. 1893 р.

Розпливчатість обрисів і ліній;
особлива експресія;
гра з кольорами, неповторний колорит посилюють в картинах художника трагічне звучання.

Фіорд Осло (Норвегія)
Фіорд – довга, вузька морська затока, яка часто тягнеться далеко усередину узбережжя. Фіорд походить від затоплення морем долини колишнього льодовика.
Перуанська мумія
Мумія в музеї Флоренції (Італія)
Картини Е.Мунка
Мадонна. 1895 р.
Вампір. 1897 р.
Егон Шиле – яскравий представник експресіонізму в живописі.
Картини Егона Шиле
Смерть і дівчина. 1915 р.
Агонія. 1912 р.
Картини Олексія Цвєлова
Привид Марсу. Частина 2
Мати
Картини Сильвестра Сталоне
Експресіонізм у літературі
Для Е. важливим було те, що мистецтво відображало свідомість людини і внутрішні переживання та емоції.

Метою Е. було показати всі аспекти життя без ідеалізації, однаково погані й гарні, підлі і шляхетні, злі і добрі, сумні і радісні, бо всі вони є виявом людської духовності..

Тим-то не краса, а експресія, - сила духовного виразу стала характеристичною властивістю естетики Е.
Е. хотів показати людину та весь земний світ такими, якими вони є в дійсності, неприкрашеними і розбитими на різні протиріччя, висвітлити глибинну сутність буття, заховану за її поверхнею, піднести у видимість невидиме.

Його творчою метою було наблизитись до істотного.
Ознаки стилю:
1. Нервова емоційність та ірраціональність.
2. Символ.
3. Гіпербола, гротеск (крикливі художні засоби).
4. Фрагментарність та плакатність письма, позбавленого прикрас.
5. Тяжіння до абстракцій.
6. Різноманітні ефекти.
7. Естетизація потворного.
8. Нагромадження всіляких жахів.
9. Поєднання протилежних явищ.

Е.мали на меті подати своє бачення становища і призначення живого і неживого у світі, їх взаємозалежність.
Висновок:
Звідси:

1. Увага до простих характерів (тільки селянська й дитяча тематика у В.Стефаника).

2. Е. прагнуть віднайти першовитоки людського зла.

3. Посилену увагу приділяли проблемам вини і кари.

4. З великим інтересом досліджували сенс страждання і смерті людини. Для них характерна віталізація смерті, тобто зображення смерті, що постійно перетворюється на життя.

5. Опозиція «прекрасне – потворне».

6. Ідея всезагального взаємозв’язку усього сущого у світі.


title: Красуня черепаха

text:
ОТМ
КЗ “Нікопольська середня загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №6”
Вчитель початкових класів: Долотова В.Є.
Робота з пластилином
Дивний крихітний автобус по піску кудись поліз…
А він ходить так повільно через те, що без коліс.
Кістяну сорочку маю
І наколи не знімаю:
У сорочку-костомаху
Я ховаюся від страху.
Тема уроку:
Красуня черепаха
Черепахи - один з загонів плазунів. Існує протягом більше 220 мільйонів років. Містить близько 230 сучасних видів. Поширені у тропічній і помірній кліматичних зонах майже по всій Землі.
Живуть як у воді,
так і на суші.
Великі черепахи
Пам’ятник черепасі в Юрмалі
Пам’ятник черепасі в Амстердамі
Дякуємо за роботу!


"Dresden"


"Художні напрями мистецтва ХХ ст"


title: Підсумки наукової та науково-технічної діяльності університету за 2011 рік

text:
www.univer.kharkov.ua
1804-2011

19 053,9
12 565,8
6272,1
196,0
1223,3
139,0
1084,3
600,0
1446,9

1.
9009
25838
51
2.
5493
18142
42
3.
3806
12879
34
4.
2065
6150
33
5.
3468
5345
30
Documents  5 493
94
25
347
77
39
5356
800
400
3
1
4
11
16
3
76
49
25
540
160


Історично-батальний жанр


Ліричні образи в музиці


Картини російських художників, присвячені Бородінській битві (за романом "Війна і мир" Льва Миколайовича Толстого).


title: "Schlosse Deutschlands"

text:
Schlösse Deutschlands
Burg Falkenberg
Geschichte
Die Burg Falkenberg steht im Markt alkenberg (Oberpfalz), Landkreis Tirschenreuth.
Die ältesten Mauerreste der noch bewohnten Höhenburg, die die engen Gassen des Ortes an der Waldnaab überragt, sollen aus dem 11. Jahrhundert stammen. Erstmals urkundlich erwähnt wurde die Burg im Jahre 1154.
Seit ihrer Entstehung hatte dieser Wehrbau viele Besitzer. Waren es zu Beginn die Falkenberger und dann die Leuchtenberger, so kam die Burg um 1300 in den Besitz des Klosters Waldsassen. Um 1571 war sie im kurpfälzischem Besitz. Kurz vor Ende des Dreißigjährigen Krieges wurde die Burg von dem schwedischen General Königsmarck beschossen und erobert. Bei der Säkularisation ging die Burg 1803 in den Besitz des Königreichs Bayern über. 1809 wurde ein Drittel des Bergfrieds abgetragen und die Steine zum Bau des Pfarrhofs verwendet. Jahrzehnte danach wurde die Burg unter Denkmalschutz gestellt.
Von 1936 bis 1939 wurde sie vom damaligen Besitzer, Friedrich Werner von der Schulenburg, wieder aufgebaut und denkmalgerecht restauriert. Der damalige deutsche Botschafter in Moskau wollte darin seinen Lebensabend verbringen. Später war er jedoch in das Attentat vom 20. Juli 1944 auf Adolf Hitler verwickelt und wurde deswegen am 10. November 1944 in Berlin-Plötzensee nach einem Urteil des Volksgerichtshofs hingerichtet.

Im Dezember 2008 kaufte der Markt Falkenberg die Burganlage.
Heutige Nutzung
 Die Burg ist kultureller Mittelpunkt der Marktgemeinde Falkenberg und dient dem Forum Falkenberg als Veranstaltungsstätte für Vorträge, musikalische Veranstaltungen und Feste.
Burg Liechtenstein
Geschichte
Die Burg Liechtenstein wurde um 1130 als Wehranlage samt einer Kapelle von Hugo von Petronell-Liechtenstein  erbaut und war ein Teil des Verteidigungswalles entlang der Thermenlinie. Nach der Fertigstellung nannte sich Hugo von Petronell ab diesem Zeitpunkt von und zu Liechtenstein. Er gilt somit als Stammvater des Fürstengeschlechts der Liechtensteins.
Die Burg Liechtenstein liegt in Maria Enzersdorf in Niederösterreich am Rande des Wienerwaldes im Naturpark Föhrenberge. Sie steht auf einem Felsrücken in einer Seehöhe von ca. 300 m ü. A. und wurde 1136 zum ersten Mal urkundlich erwähnt. Die Fürsten von Liechtenstein, nach denen das Fürstentum Liechtenstein benannt ist, hatten hier ihren Stammsitz.
Schlöss Wiesenthau
Schloss Wiesenthau liegt am nordöstlichen Rand der gleichnamigen Gemeinde am Fuße der Ehrenbürg. Bei dem Renaissancebau handelt es sich um eine dreiflügelige Anlage mit vier Ecktürmen aus der Mitte des 16. Jahrhunderts. Vorhanden sind ferner Reste einer Umfassungsmauer.
Der Ort wurde urkundlich erstmals 1062 im Zusammenhang mit dem Königshof in Forchheim genannt. Die Herren von Wiesenthau sind urkundlich seit 1128 als Bamberger Ministeriale nachweisbar. Ob zu dieser Zeit bereits eine Burg existierte, ist nicht geklärt. Die Burg selbst wurde urkundlich erstmals 1379 erwähnt.
Ursprünglich freieigener Besitz der Herren von Wiesenthau, wurde am 25. Juni 1379 ein Teil der Burg an das Hochstift Bamberg verkauft. In der folgenden Zeit kam die Burg vollständig unter Bamberger Lehnshoheit. Die Herren von Wiesenthau blieben als Bamberger Lehnsleute
Geschichte
1430 wurde die Burg durch die Hussiten schwer beschädigt. Eine weitere Zerstörung erfolgte im Bauernkrieg 1525. Einen grundlegenden Umbau erfuhr die Burg 1566. Abgesehen von einem kurzen Zeitraum war die Anlage oder zumindest ein Teil von ihr bis zum Aussterben der Herren von Wiesenthau im Jahre 1814 immer im Besitz dieser Familie.
Nach einer umfassenden Sanierung in den Jahren 1985 bis 1992 wird die Anlage heute als Gasthof und Hotel genützt.
Schlöss Neuburg (Bayern)
Geschichte der Burg
Die ursprüngliche Burganlage wurde im Frühmittelalter von den Agilolfingern erbaut. Dieser bayerische Herzoghof ging 1247 an die Wittelsbacher.
Als Schloss Neuburg wird das Stadtschloss in Neuburg an der Donau bezeichnet.
Neues Palais
Das Neue Palais ist ein Schloss an der Westseite des Parks Sanssouci in Potsdam. Der Bau wurde 1763 nach Beendigung des Siebenjährigen Krieges unter Friedrich dem Großen begonnen und bereits 1769 fertiggestellt. Es gilt als letzte bedeutende Schlossanlage des preußischen Barocks. Friedrich plante es nicht als königliche Residenz - als solche diente es erst im Deutschen Kaiserreich (1871-1918) -, sondern als Schloss für Gäste seines Hofes. Heute beherbergt ein Teil des Gebäudekomplexes die Philosophische Fakultät sowie die Institute für Mathematik, Physik und Sport der Universität Potsdam.
Nach dem Tod Friedrichs des Großen im Jahr 1786 wurde das Neue Palais nur noch selten bewohnt oder für größere Festlichkeiten genutzt. 1859 bezog Kronprinz Friedrich Wilhelm, der spätere Kaiser Friedrich III., das Barockschloss mit seiner Familie. Während der nur 99 Tage dauernden Regierungszeit - vom 9. März bis 15. Juni 1888 - erhielt das Palais vorübergehend den Namen Schloss Friedrichskron. In dieser Zeit wurde ein Wassergraben zugeschüttet, der um das Palais herumführte, und einige Modernisierungsmaßnahmen ergriffen, die sein Sohn Wilhelm II. fortführte, wie die Installation einer Dampfheizung, elektrisches Licht, Badezimmer und Toiletten in den einzelnen Quartieren sowie 1903 ein Fahrstuhl im Nordtreppenhaus. Bis 1918 blieb das Palais für den letzten deutschen Kaiser und seine Gemahlin Auguste Viktoria bevorzugte Residenz.
Nach der Novemberrevolution 1918, der formellen Abdankung Wilhelms II. und dem Thronverzicht des Kronprinzen Wilhelm 1919 diente das Neue Palais als Museumsschloss. Bis zum Zweiten Weltkrieg und der danach erfolgten Plünderung durch die Sowjetarmee war das Schloss im Wesentlichen wie zu Zeiten Friedrichs des Großen im friderizianischen Rokoko ausgestattet.
Im Innern
Neben den prachtvoll ausgestatteten Fürstenwohnungen befinden sich vier Festsäle im Mittelteil des Schlosses. Der Grotten- oder Muschelsaal im Erdgeschoss bekam an den Wänden und Pfeilern einen Belag aus Muscheln, Glas und glänzenden Steinchen. Als Vorbild diente vermutlich Pöppelmanns Grottensaal von 1712/13 im Dresdner Zwinger. Im 19. Jahrhundert wurden die Wände durch Mineralien, Fossilien und Halbedelsteine bereichert. So unter anderem mit der Spitze des Kilimanscharos des um 1890 höchsten Berges Deutschlands.
Schlöss Blutenburg
Das ehemalige Jagdschloss Blutenburg liegt im Westen Münchens, im Stadtviertel Obermenzing.
 Das spätgotische Bauwerk und die dazugehörige Schlosskapelle werden von der Würm umflossen.
Heute ist im Schloss u. a. die von Jella Lepman gegründete Internationale Jugendbibliothek untergebracht. Hier hat auch die Erich Kästner Gesellschaft ihren Sitz. Die Internationale Jugendbibliothek hat in den Räumen des Schlosses verschiedene Museen eingerichtet: das Michael-Ende-Museum, den James-Krüss-Turm, das Erich-Kästner-Zimmer und seit Juli 2005 das Binette-Schroeder-Kabinett und das Otfried-Preußler-Archiv.
Beschreibung
Der Bering der Vorburg wird von der eingeschossigen Schlossschänke abgeschlossen. Die sonstigen Gebäude der Vorburg sind zweigeschossig. Unter der Hoffläche liegen die unterirdischen Magazinräume der Jugendbibliothek, die etwa 500.000 Bänden Platz bieten.

Das turmartige Herrenhaus mit seinen drei Geschossen und dem hohen Walmdach wird noch auf drei Seiten der ehemaligen Befestigung umgeben. Vier Türme mit geschweiften Spitzhelmen bewehren die Ecken. Der Wehrcharakter ist allerdings seit dem Umbau im 17. Jahrhundert deutlich reduziert. Die Anlage war bereits damals nicht mehr verteidigungsfähig.
Schlöss Neuschwanstein
Das Schloss Neuschwanstein steht oberhalb von Hohenschwangau bei Füssen im südlichen Bayern. Der Bau wurde ab 1869 für den bayerischen König Ludwig II. als idealisierte Vorstellung einer Ritterburg aus der Zeit des Mittelalters errichtet. Die Entwürfe stammen von Christian Jank, die Ausführung übernahmen Eduard Riedel und Georg von Dollmann. Der König lebte nur wenige Monate im Schloss, er verstarb noch vor der Fertigstellung der Anlage. Neuschwanstein wurde ursprünglich als Neue Burg Hohenschwangau bezeichnet, seinen heutigen Namen trägt es seit 1886. Eigentümer des Schlosses ist der Freistaat Bayern, es untersteht der Bayerischen Verwaltung der staatlichen Schlösser, Gärten und Seen.
Neuschwanstein ist das berühmteste der Schlösser Ludwigs II. und eine der bekanntesten Sehenswürdigkeiten Deutschlands. Es wird jährlich von weit mehr als einer Million Touristen aufgesucht. Das oftmals als Märchenschloss bezeichnete Neuschwanstein kann besichtigt werden und ist nahezu ganzjährig für Besucher geöffnet. Die Architektur und Innenausstattung sind vom romantischen Eklektizismus des 19. Jahrhunderts geprägt, das Schloss gilt als ein Hauptwerk des Historismus.
Schloß Charlottenburg
Das Schloss Charlottenburg befindet sich im Ortsteil Charlottenburg des Bezirks Charlottenburg-Wilmersdorf von Berlin. Es gehört zur Stiftung Preußische Schlösser und Gärten Berlin-Brandenburg.
Schloss Bellevue
Schloss Bellevue (wörtlich: Schönblick) im Berliner Ortsteil Tiergarten ist der erste Amtssitz des deutschen Bundespräsidenten. Es liegt im Zentrum der deutschen Hauptstadt am Nordrand des Großen Tiergartens direkt am Spreeufer, unweit der Siegessäule, des Reichstags und des Brandenburger Tors.
An der Präsentation arbeitete Olja ChomyschynKlasse 9
Lehrer:
Danylak Natalia


title: Дослідження південної Америки 18-19 ст

text:
Дослідження південної америки 18-19 століття
Підготували студентки 14-ГІ
Гапон Олександра та Важинська Єлизавета
Першими вченими - дослідниками Південної Америки були французькі учасники Екваторіальної експедиції для вимірювання дуги меридіана 1736-43  Ш. Кондамин і П. Бугер.
Пьер Бугер
Шарль Мари де ла Кондамин
Потім проводилися комплексні наукові дослідження басейну Ла-Платы  іспанецем Ф. Асара.Але точні обриси Південної Америки було встановлено переважно англійської експедицією в 19 ст. Р. Фицрой(віце-адмірал в 1828-30 робив зйомку південного узбережжя Південної Америки).

Феликс де Асара
Роберт Фицрой
Експедиції Олександра Гумбольдта
Вагомий вклад у дослідження Південної Америки вніс Олександр Гумбольдт,який обстежив басейн річки Ориноко, плоскогір'я Кіто,виклавши результати своїх досліджень у книжці «Подорож в  області Нового світу» в 1799-1804 рр.
Головною метою дослідження , писав він вже з Америки, фізика світу, будова земної кулі, аналіз повітря, фізіологія рослин і тварин, нарешті загальні відносини органічних істот у неживої природи, ці заняття змушують мене охоплювати багато предметів одразу
Кілька днів вони провели в місії Атурес, оглянули знаходяться поблизу водоспади і відправилися далі по Оріноко. Вони піднялися по річці до місця, де від неї відходить на південний захід рукав Касік'яре, який не поступається по ширині Рейну і що впадає в Ріу-Негру, приплив Амазонки. Гумбольдт дав перший науковий опис цього явища. Вчений встановив, що басейни великих річок Оріноко і Амазонки дійсно взаємозалежні.
Гумбольдт і Бонплан в амазонських джунглях. Картина Едуарда Ендера, 1850.
Гвіанське плоскогір'я і басейн Ориноко вивчали  в 1835-44 німці, які  були на англійській службі, брати Роберт і Річард Шомбургк.
Роберт
Річард
У Північних і Екваторіальних Андах працювали: француз Ж. Буссенго (1822-1828); німецькі геологи А. Штюбель і У. Рейс (1868-74); англійський топограф Ф. Саймоне (1878-80 і 1884); німецькі географи А. Гетнер (1882-84) і У. Сивере.Центральні Анди досліджували натуралісти - німець Еге. Пеппиг (1829-31) і француз А. Орбиньї(1830-33)А у аргентині англійський вівчар Дж. Майстрі перетнув всю Патагонію з півдня на північ і поклав початок дослідженню басейну р. Чубут (1869-70)
Потім висунулися аргентинські топографи Ф. Морено (1874-97), До. Мояно (1877- 1881), Л. Фонтана (завершив дослідження басейну р. Чубут в 1886-88).
Великий обсяг досліджень  виконали російські вчені й мандрівники: дипломат і географ А. З. Іонін (1883-92), дослідник Вогняної Землі ботанік М. М. Альбов (1895-96), етнограф Р. Р. Манізер (1914-15), ботанік і географ М. І. Вавілов (1930, 1932-33).

Дякуємо за увагу!


Поняття про довідкову літературу


title: Історія креслення

text:
«Історія креслення»

Для того щоб зрозуміти, який шлях пройшло сучасне креслення з моменту його виникнення до наших днів, коротко розглянемо основні етапи розвитку інженерної графіки.

Графіка
Це спосіб відображення дійсності, що нас оточує, на площині. Графіка вміщає в себе безліч способів зображення. Розглянемо два з них: малюнок і креслення.
Малюнок
Це графічне зображення, виконане від руки, що дає нам уявлення тільки про зовнішній вигляд предмета і не дає уявлення про його внутрішній устрій і розміри.

Це графічне зображення, виконане за допомогою спеціальних креслярських інструментів і приладдя за особливими правилами побудови зображень, що дає нам повне уявлення про зовнішній і внутрішній устрій предмета та про його розміри.
Задовго до того, як люди створили писемність, вони навчилися малювати оточуючі їх предмети. Для створення графічних зображень на різних етапах розвитку суспільства використовувалися різноманітні матеріали і інструменти. Спочатку матеріалом була земля, стіни печери, камені, на яких малюнки видряпувалися. Поблизу іспанського селища Альтаміра збереглася печера - житло первісної людини, на стінах якої зображено сцени полювання на бізонів. У Сибіру в передгір'ях Алатау знайдено графічні зображення людей і звірів на скелях, виконані людиною понад 30 тисяч років тому.
Креслення

Потім стали використовувати берест, шкіру, полотно, пергамент, папір й інші матеріали, на які зображення наносилися чорнилом або тушшю за допомогою гусячого пера. Ці та інші приклади свідчать про те, що спочатку люди намагалися графічно відображати свої враження і бачення навколишнього світу. Поступово виконувані людиною графічні зображення удосконалювались, ставали більш свідомими і виразними - з'явилися зображення знарядь праці, плани поселень, храмів тощо. Першим з таких зображень вважається зображення будівлі у розрізі на глиняній табличці (Новий Вавилон, 2400 р. до н.е.).
Складність архітектури палаців, храмів, укріплень та інших споруд у країнах стародавньої культури (Стародавній Єгипет, Вавилон, Греція) дають підстави вважати, що вони будувались на основі креслень.

Вся історія розвитку людського суспільства була тісно пов'язана з удосконаленням мистецтва виконання зображень. Але завжди слід пам'ятати, що поява креслень обумовлена потребами практичної діяльності людини.

Наскальні зображення людина виконувала шматочком вугілля, взятим із залишків вогнища. Прообраз сучасного олівця з'явився пізніше, у добу древньогрецької культури: це були графітові палички. Ще пізніше почали застосовувати палички або загострені кружечки із свинцю або срібла, які також залишали добре помітні сліди на поверхнях твердих предметів. Відомо, що такими "олівцями" користувався Леонардо да Вінчі.

Перший "справжній" олівець було виготовлено в Англії приблизно у 1565 р., коли у графстві Камберленд знайшли поклади графіту. Місцеві майстри здогадалися розпилювати кристали графіту на тоненькі стержні і вставляти їх у дерев'яні палички з отворами. На жаль, поклади графіту швидко скінчилися.

Утрете олівець "народився" наприкінці XVIII ст., коли француз Ніколя Жак Конте запропонував спосіб "одягати" графітовий стержень у дерев'яний одяг, а чех Йозеф Хардтмут винайшов новий спосіб виробництва графітових стержнів із суміші графітового порошку з глиною. Американський винахідник з міста Конкорд сконструював верстат для виготовлення дерев'яного "одягу" для олівців.

До удосконалення "графічних знарядь" причетні багато відомих людей. Досить згадати, що у XVIII ст. організацією виготовлення олівців у своїй лабораторії займався М.В.Ломоносов. Нині у світі виробляється приблизно 400 різноманітних типів і видів олівців.
Тільки наприкінці XVIII століття для здійснення графічних зображень стали застосовувати олівці.

Простежуючи шлях розвитку креслення від давніх часів до наших днів, можна виділити два основні його напрями:
перший - будівельні креслення, за якими будували житло, промислові будинки, мости та інші спорудження;
другий - промислові креслення, за якими створювали різні інструменти, пристрої, машини.
Будівельні креслення виникають в той час, коли люди для будування житла або приміщень для зберігання запасів або зимівлі худоби на землі в натуральний розмір розбивали плани приміщень і на них зводили будівлі.
Робилося це за допомогою примітивних пристроїв. Лінійні розміри відкладали розмічальним циркулем (Мал. 1)
Кола креслили за допомогою мотузки і двох кілочків (Мал. 2).
Один кілочок вбивався в землю й відігравав роль центра, а іншим, натягаючи мотузку, креслили коло.

Коли спорудження, які будувалися, стали займати великі площі, виникла необхідність виконувати креслення в зменшеному вигляді на якому-небудь матеріалі (шкірі, полотні, пергаменті). Креслення виконували без масштабу, але з розмірами, і тільки у XVIII ст. стали застосувати масштаб. Первісне зображення в плані (вид зверху) поєднували із зображенням фасаду будинку (вид зпереду) (Мал. 3).

В XVI столітті в Москві за наказом Івана Грозного був створений "Пушкарський наказ", що відав інженерною й артилерійською справою. "Наказ" об'єднав креслярів, яких тоді називали "чертещиками". Креслення виконувалися за допомогою креслярських інструментів: лінійки (правило) і циркуля (кружало). За розпорядженням Івана Грозного по всій Московській державі спеціальними людьми збирався географічний матеріал, що ліг в основу складеного в XVI столітті "Великого креслення" всієї Московської Русі.

На початку XVII століття при Борисі Годунові було складене "Годуновське креслення Кремля", що зображувало палацові палати та оборонні укріплення, розташовані навколо Кремля.
На початку XVIII століття в період правління Петра І у Росії бурхливо розвивається суднобудування, гірничорудна промисловість, будуються машини й заводські силові установки. Все це вимагало вмілого виконання креслень. У зв'язку з цим указом Петра I вводиться викладання креслення в спеціальних навчальних закладах, що послужило причиною появи в 1708 р. перших підручників з креслення: "Прийоми циркуля й лінійки" та "Практичні геометрії". У цей час з'являються перші креслення заводських споруджень, де зображення виконувалися у двох видах.

Збереглося креслення двадцятидвохвесельного шлюпа, виконаний особисто Петром I в 1719 р. (Мал. 4).

У період ремісничого виробництва, коли виріб від початку до кінця виготовлявся однією людиною, його форма й розміри визначалися самим майстром. Вироби, яки користувалися широким попитом - серпи, коси, ножі, дверні запори тощо, виготовляли за зразком із застосуванням розмітки й шаблонів, які заміняли собою креслення.

З розвитком виробництва на зміну дрібним ремісничим майстерням приходять великі мануфактури, де широко застосовується поділ праці. Тепер один виріб виконується декількома майстрами. З'явилися промислові креслення. Спочатку вони виконувалися без розмірів, потім на поле креслення стали робити написи, що вказують основні розміри. З розвитком техніки креслення ускладнювалися, їх виконання вимагало більш високої точності виконання. Стали застосовувати масштаби, проекційний зв'язок, виконуючи розрізи, без яких неможливо було зрозуміти внутрішній устрій виробу й принцип його роботи. Ці креслення були вже близькі до сучасних креслень, але на них не було розмірів. Вони визначалися за допомогою масштабної шкали, зображеної на полі креслення

Прикладом таких креслень можуть служити креслення парової машини І. І. Ползунова, виконані в 1763 р. (Мал. 5)

Мова графічних зображень не знає кордонів, адже вона однаково зрозуміла всім людям, незалежно від того, якою мовою вони розмовляють. Графічну мову набагато легше призвичаїти для розуміння електронно-обчислювальною машиною. Будь-яка графічна інформація відрізняється від словесної більшою конкретністю, виразністю і лаконічністю.

За кресленнями зводять житлові будинки, будують греблі, шахти, електростанції, прокладають залізниці і шосе. За кресленнями виготовляють одяг і меблі, шиють взуття.
У сучасний час більшість креслень виконується за допомогою комп'ютерних програм, наприклад таких як AutoCAD.

Виконали:                 учениці 11-А класу                  Зайцева Марина та           Ходисько Надія
Дякуємо за увагу!