title: "Заходи щодо профілактики вірусних хвороб"

text:
Заходи щодо профілактики вірусних хвороб
                        …
Віруси ─ дрібні збудники численних інфекційних захворювань людини і тварин. Є внутрішньоклітинними паразитами, не здатними до життєдіяльності поза живих клітин.
Хвороби, які викликаються вірусами, легко передаються від хворих здоровим і швидко поширюються. Накопичено багато доказів того, що віруси є причиною і різних хронічних захворювань.
Проникнувши в клітину, вірус спричинює в ній інфекційні процеси. Інфекція – комплекс, процесів, які відбуваються під час взаємодії збудника і організму хазяїна.
		Розрізняють гострі та хронічні вірусні інфекції. Внаслідок гострої інфекції після розмноження вірусних частинок клітина звичайно гине. За хронічної інфекції послідовні покоління вірусних частинок утворюються в клітині протягом тривалого часу.
		За прихованої інфекції вірусні частинки у довкілля не виходять. Її часто неможливо виявити і в самій клітини. Під впливом певних чинників, які їх активізують, прихована інфекція може набути гострої або хронічної форми.
Шляхи проникнення деяких вірусів в організм людини
У житті людини віруси відіграють переважно негативну роль. Вони спричиняють багато захворювань людини, свійських тварин і культурних рослин. У людини віруси вражають органи дихання(грип), травлення (гастроентерити,гепатити), нервову(поліоміеліти,сказ)систему, шкіру іслизові оболонки (віспа,жовта пропасниця), пригнічують імунні реакції(СНІД).
Поліомієліт - вірусне захворювання, при якому вражається сіра речовина центральної нервової системи. Збудник поліомієліту ─ дрібний вірус, що не має зовнішньої оболонки і містить РНК.
Сказ - інфекційне захворювання, що передається людині від хворої тварини при укусі або контакті зі слиною хворої тварини, частіше усього собаки. Один з основних ознак сказу, що розвивається - водобоязнь, коли в хворого утруднене ковтання рідини, розвиваються судороги при спробі пити воду. Сказ характеризується важким ураженням нервової системи і появою судом, паралічів, а також спазмами глоткової і дихальної мускулатури.
Вірусний гепатит А. Хвороба Боткіна Вірусний гепатит А - гостра циклічна хвороба з переважно фекально-оральним механізмом передачі, що характеризується ураженням печінки і синдромом інтоксикації, збільшенням печінки і нерідко жовтяницею.
Гепатитом В заражаються при потраплянні в організм вірусу з крові хворої людини Гепатит B - вірусне захворювання, що вражає печінку. Небезпечним наслідком цієї хвороби є її затяжний перебіг з переходом у хронічний гепатит, цироз і рак печінки. Крім того, для зараження гепатитом B достатньо контакту з незначною кількістю крові хворого.
Грип Збудники грипу-віруси типів А і В. Вони добре зберігаються на холоді, швидко гинуть при нагріванні, дії прямих сонячних променів, дезінфікуючих засобів. Проникаючи у верхні дихальні шляхи, вірус грипу проникає в клітини зовнішнього шару слизової оболонки (епітелій), викликаючи їх руйнування і злущування. Злущені клітини, що містять вірус, відриваються і при диханні, розмові, кашлі, чханні з краплями слини, носовій слизу, мокроти потрапляють в повітря, заражаючи оточуючих.Особливу небезпеку як джерела збудників грипу становлять хворі легкими і стертими формами хвороби
Герпес ─ вірусні захворювання з характерним висипанням згрупованих пухирців на шкірі і слизових оболонках. Джерело інфекції ─ хвора людина або вірусоносій. Вірус передається контактним шляхом. Розвитку захворювання сприяють переохолодження, зниження опірності організму, гіповітаміноз. Герпес часто виникає на тлі інших інфекційних захворювань (грипу, пневмонії, малярії та ін.) Спалахи простого герпесу можливі в жарку пору при перегріванні людей на сонці.
Заходи профілактики поділяються на специфічні (вакцинація) та не спеціфічні.
• Найбільш ефективний захист від вірусів – щеплення. Але якщо вчасно зробити її не вийшло або у вас є протипоказання, можна вдатися до інших способів.
• Уникайте місць масового скупчення людей. Лікарі підрахували: один хворий на грип в середньому заражає 5 осіб. Тому намагайтеся не знаходитися поблизу чхають і кашляють.Якщо це неможливо, носіть медичну маску. Одягайте її так, щоб вона повністю закрила ніс і рот і ретельно закріплювалася. Намагайтеся не торкатися маски даремно, а якщо ви її поторкали або зняли, ретельно вимийте руки. Деякі модель можна використовувати протягом 4 або навіть 6 годин. Але, як правило, звичайна маска носиться близько 2 годин.
• Намагайтеся не переохолоджуватися! На свіжому повітрі вірусів немає. Особливо згубна для них температура нижче О ° С. Тому прогулянки дуже корисні, але важливо тепло одягатися, щоб не перемерзати. Інакше ваш імунітет ослабне, і ви станете уразливі для інфекції.
• Зміцнюйте імунітет. Як правило, вірусні захворювання виникають при спілкуванні з хворими або при масових епідеміях. Однак захворіти можна, коли організм ослаблений і не може протистояти інфекції. Здорова людина добре захищений імунною системою, насамперед системою інтерферону. Інтерферони – це виробляються організмом речовини білкової природи, які синтезуються в організмі для захисту від різних інфекцій. Зниження їх синтезу приводить до розвитку інфекційних захворювань.
• Провітрюйте квартиру. Якщо хтось із ваших домашніх захворів, як можна частіше провітрюйте квартиру і робіть вологе прибирання. Ні в якому разі не використовуйте хлорсодержащие дезінфікуючі препарати. Вони дратують слизову оболонку навіть здорової людини. У приміщенні віруси можуть зберігатися від 2 до 9 годин; на папері, картоні або тканинах – до 12 годин, а на поверхні скла – до 10 днів. Так що робіть висновки!

• Частіше мийте руки. До 80% небезпечних бактерій і вірусів передаються через брудні руки. Тому намагайтеся частіше мити руки теплою водою з милом. Якщо такої можливості немає, використовуйте спиртовмісні дезінфікуючі засоби – гелі, спреї чи серветки.
• Більше пийте. Рясне тепле пиття – добрий помічник у боротьбі з застудою і грипом.Рідина виводить з організму продукти життєдіяльності вірусів і бактерій. Заваріть квітки ромашки, липи, ехінацеї, материнки або чебрецю (ви можете купити їх в аптеці), додайте в настій мед і пийте протягом дня як чай. Ці лікарські рослини мають потогінну, сечогінну та протизапальну дію. Для стимуляції імунної системи і підвищення опірності організму до простудних та інфекційних захворювань корисні напої з вітаміном С: журавлинний і брусничний морси, відвари з плодів шипшини або малини.
• Промивайте ніс для заходи профілактики. Щоб не дати мікроорганізми, осідає в порожнині носа, проникнути далі, потрібно промивати ніс, особливо в період епідемій. Для промивань приготуйте розчин морської солі (1 чайн. Ложка на склянку теплої води). Під час процедури з носових пазух видаляються слиз і пил, а разом з ними – хвороботворні віруси і бактерії.
• Попартеся в лазні. Помічено, що в розпал епідемій грипу та інших вірусних інфекцій любителі лазні хворіють набагато рідше. Німецькі фізіологи стверджують, що під впливом гарячої пари і контрастних процедур на 10-15% збільшується кількість лейкоцитів у крові, які знищують мікроби і виробляють так звані Лейкін (бактерицидні речовини).
• Включіть у раціон часник для заходів профілактики. Справа в тому, що фітонциди, які виділяються часником, сприяють виробленню інтерферону, який не дає вірусу проникнути всередину клітини і почати стрімко розмножуватися. Тому обов’язково додавайте часник в їжу. Або візьміть кілька часточок, дрібно наріжте і залиште в своїй кімнаті на всю ніч. Віруси в паніці втечуть від вашої заходи профілактики! І наостанок один з найприємніших способів протистояти вірусам – потрібно просто розслабитися! Вчені вважають, що, коли ми розслабляємося (за допомогою дихальних вправ, медитації або інших прийомів), опірність організму до інфекцій значно зростає.


title: Микола Віталійович Лисенко

text:
Микола Віталійович Лисенко
1842 р., с. Гриньки (Полтавщина) —1912 р., Київ
Український композитор, піаніст, диригент, педагог, збирач пісенного фольклору, громадський діяч.
Микола Лисенко по праву вважається засновником українського музичного мистецтва.
З дружиною та дітьми
Творче насліддя :Опери.Дитячі опери.Музика до спектаклів.Вокально-симфонічні твори.Хори. Романси.Обробки народних пісень.
і
ВшануванняІменем Миколи Лисенка названі провідні мистецькі установи України. Це Львівська консерваторія, Харківський оперний театр, Колонний зал Національної філармонії, Київська спеціалізована музична школа. Ім'я Лисенка носить також провідний камерний колектив - струнний квартет.

          Українським музикантам щорічно присуджується Премія імені Лисенка.     Періодично в Києві проводиться Міжнародний музичний конкурс імені Миколи Лисенка. У Києві діє Будинок-музей Миколи Лисенка. Іменем Лисенка названі вулиці у Києві та Львові.
Україна, Київ.


title: Внутрішньочерепна пологова травма

text:
Внутрішньочерепна пологова травма
Це мозкові порушення, які виникають під час пологів внаслідок механічного ушкодження черепа і його вмісту, спричинюють стискання мозку, набряк тканин і, як правило, крововиливи.

Епідеміологія.

Частота пологових травм точно не встановлена, тому що верифікований діагноз залежить від діагностичних підходів і можливостей лікувальних закладів. Однак при використанні сучасних методів дослідження (ультрасонографія, комп’ютерна томографія тощо) пологову травму головного мозку виявляють у багатьох новонароджених (близько 6-8 %).

Усі внутрішньочерепні крововиливи за локалізацією поділяються на:

-    Епідуральні
Субдуральні
Субарахноїдальні
Внутрішньошлуночкові
Внутрішньомозкові (в тому числі й мозочкові)

Факторами ризику внутрішньочерепної пологової травми
-макросомія
-недоношеність
-переношеність
-олігогідроамніон
-аномалії розвитку та внутрішньоутробні вірусні й мікоплазмові інфекції плода
-патологія пологових шляхів матері (інфантилізм, віддалені наслідки рахіту, ригідність).

Клінічні прояви внутрішньочерепної пологової травми

-     погіршення стану дитини
-     пригнічення центральної нервової системи, яке інколи переходить у збудження;
-    зміна характеру крику;
-    вибухання тім’ячка;
-    аномальні рухи очей;
-    порушення терморегуляції (гіпо- або гіпертермія);
вегето-вісцеральні розлади;
псевдобульбарні та рухальні розлади;
судоми;
розлади м’язового тонусу;
прогресуюча постгеморагічна анемія, метаболічні порушення;
приєднання соматичних захворювань, які погіршують перебіг і прогноз пологової травми головного мозку.

Травми шкіри і м’яких тканин
  -Петехії, екхімози, садна (на місці накладання щипців, вакуумекстрактора, на місці здавлення рукою акушера при внутрішньоутробній допомозі)
 - Родова пухлина (Це припухлість м’яких тканин в передлежачій частині. На місці вакуумекстрактора )
  -Крововилив під апоневроз (тістуватої консистенції припухлість, набряк тім’яної і потиличної частини голови)
  -Кефалогематома (утворюється при відшаруванні окістя тім’яної і потиличної кістки підокістною гематомою при грубому зміщенні між кісткою та шкірою.)

Диференційно - діагностичні критерії пологової травми грудинно - ключично - соскового м’язу.
Диференційно - діагностичні критерії параліча плечового сплетення.
Про
наявність ВЧК свідчать:
   1. Загальномозкові симптоми (пригнічення, збудження, гідроцефально-гіпертензійний).    2. Вогнищева симптоматика (локальні парези і паралічі, локальні судоми, дисфункція черепномозкових нервів).    Діагностика ВЧК грунтується на слідуючому:    1. Анамнез вагітності і пологів.    2. Наявність загальномозкової і вогнищевої симптоматики.    3. Спинно-мозкова пункція.    4. Офтальмоскопія.    5. Нейросонографія.    6. Діафаноскопія.    7. Реоенцефалографія.    8. Ехоенцефалографія.    9. Комп’ютерна томографія.

Лікування.
Важливо створити спокій. Іммобілізацію голови та шиї здійснюють за допомогою циркулярної ватно-марлевої пов’язки.
Медикаментозна терапія спрямована на поліпшення кровообігу, усунення больового синдрому. Застосовують антигеморагічні засоби. Для поліпшення процесів мієлінізації - тіамін і рибофлавін, дибазол по 0,0005 г 1-2 рази на день. Для покращання кровообігу - спазмолітики (папаверин по 0,0005 г/кг маси тіла двічі на день). З метою безпосереднього впливу на ушкоджену ділянку спинного мозку рекомендують застосовувати місцеве введення препаратів за допомогою електрофорезу.

Профілактика полягає в:    1. Оздоровленні вагітної жінки.    2. Виборі оптимальної тактики при пологах.    3. Правильному підході до новонародженого з підозрою на пологову травму, обережній реанімації дітей.


title: "Музика ХХ ст"

text:
Музика ХХ ст
Москаленко Анна 10-М
ХХ ст. ознаменоване відкриттям і феноменально швидким поширенням нових видів і жанрів музики, музичної творчості, розрахованих на масову аудиторію.

У 20-і рр. завойовує популярність джаз
У 50-60-і — рок.
Елвіс преслі
Він у середині 50-х рр. завоював сцену для рок-н-ролу — синтетичного напряму, який виник зі сплаву блюзу, джазу, свінгу та інших напрямів.
Його продовжувачами стали                Кліфф Річард,
 «Енімалз», «Роллінг Стоунз»
Епоху в рок-музиці ХХ ст. склала творчість «The Beatles» — квартету у складі Джона Леннона, Пола Маккартні, Джорджа Гаррісона і Рінго Старра. Почавши виступи у 1960, «хлопці з Ліверпуля» незабаром завойовують своїми піснями всі топ-позиції престижних хіт-парадів. Хоч до кінця 60-х група розпадається, пісні «Бітлз» не втрачають свіжості і користуються досі величезною популярністю.
The Beatles
   Рок-музика здобуває прихильність молоді на всіх континентах, незалежно від мови і релігії та стає символом протесту проти усталених традицій.
 Останню третину XX століття в музиці розглядають під знаком постмодерну. Якщо музика епохи модерну розглядалася, як спосіб вираження, то в епоху постмодерну музика стає видовищем, продуктом масового споживання.
Одним з видів постмодерної музики став ре́ґґі.

Ре́ґґі (ре́ґей, також ре́гі англ. reggae — МФА: ['regei]) — музичний стиль‚ що виник 1968-го року на Ямайці під впливом ритмо-мелодичних структур музики країн Карибського архіпелагу, культових пісень і Нью-Орлеанського блюзу.
Боб марлі
Культова фігура, видатний виконавець реґґі. У своїх піснях він розповідав про труднощі і щоденну боротьбу народу Ямайки, створюючи портрети людей пригноблених і обділених, але щирих, світлих, натхненних, що було невичерпним джерелом їхньої сили. Завдяки йому сонячна музика Ямайки стала невід'ємною частиною світової музичної культури.
таким чином, ХХ століття було століттям різноманітності в музиці. Музика 20-го сторіччя, точно так само, як і в попередні століття, відбивала духовний і емоційний світ людей, адже темп життя людини прискорився, став більш жорстким і напруженим.


title: "Щеплення та методи їх виконання"

text:
Щеплення та методи
 їх виконання
Підготувала учениця групи 11-3
Красноградського МНВК
Гудз Оксана

Зміст:
1. Що таке вакцина
3. Реакція організму на щеплення
2. Класифікація вакцин
5. Як правильно робити щеплення
4. Способи введення вакцини
Завершити показ слайдів

Завершити показ слайдів
Вакцини (лат. vacca — корова) — препарати, що складаються з ослаблених, вбитих збудників хвороб чи продуктів їхньої життєдіяльності.
Повернутись до змісту
За природою активного компоненту вакцини бувають:
вакцини, що містять цільні вбиті мікроорганізми (коклюш, холера)
активні вірусні — поліомієліт, грип;
анатоксини (дифтерія,  стафилококк);
вакцини з живих атенуйованих вірусів (кір, грип, поліомієліт);
хімічно синтезовані субодиниці чи отримані за допомогою генної інженерії  (гепатит В, грип, ВІЛ-інфекція), адсорбовані вакцини (АКДС).
Завершити показ слайдів
Повернутись до змісту
Симптоми
Профілактика
Холера
Інкубаційний період до 48 годин
Активна імунізація при виїзді в ендемічні райони неефективна та короткотривала, тому найефективніша профілактика – дотримання правил гігієни.
Неболючоїспочатку діарея. При важких формах швидко розвивається гіповолемічний шок. Потім виникає рясна блювота, виникають судоми. Сильне зневоднення організму.
Повернутись до змісту
Завершити показ слайдів
Поверн. до класифікації
Симптоми
Профілактика
Інкубаційний період до 20 днів.
 хворого ізолюють на 30 днів з моменту захворювання (амбулаторно чи стаціонарно). Використовують АКДС – вакцину. Перша вакцинація в 3місяці по 0,5 мл трикратно.
сухий кашель, субфебрильна температура, нежить.
Коклюш
Повернутись до змісту
Завершити показ слайдів
Поверн. до класифікації
Кір
 Інкубаційний період – 8-10 діб.
Темпартура до 39,0, ураження верхніх дихальних шляхів, серозно-гнійні виділення, кашель, світло боязнь, кон’юнктивіт, загальна слабкість
1.    Своєчасна ізоляція2.   Специфічна профілактика:3. Гамма-глобулін вводиться контактним дітям до 4 років.4.   Активна імунізація – жива кірьова вакцина – дітям 15-18 місяців – однократно під шкіру.
Профілактика:
Симптоми:
Повернутись до змісту
Поверн. до класифікації
Завершити показ слайдів
Повернутись до змісту
Поверн. до класифікації
Завершити показ слайдів
Поліомієліт
Інкубаційний період  від 2-х до 21 дня
Симптоми:
Профілактика:
Головний біль, діареї та підвищена  температури.
Суворе дотримання гігієни (старанне миття продуктів харчування і рук).
Повернутись до змісту
Поверн. до класифікації
Завершити показ слайдів
Грип
Підвищена температура тіла; біль у горлі; кашель; нежить; біль у м'язах.
Профілактика:
Найкращою профілактикою
 є вакцинація
Симптоми:
Інкубаційний період від кількох годин до 3х днів
Повернутись до змісту
Поверн. до класифікації
Завершити показ слайдів
Гепатит В
Профілактика:
Симптоми:
Вакцинація, корекція поведінки людини; використання разового інструментарію; ретельне дотримання правил гігієни в побуті;
Інтоксикація внаслідок зниження детоксикаційної функції печінки і холестазом - порушенням відтоку жовчі.
Повернутись до змісту
Поверн. до класифікації
Завершити показ слайдів
ВІЛ-інфекція
· Зміна способу життя людей;· Зведення до мінімуму факторів ризику серед осіб, які належать до груп підвищеної небезпеки інфікування;· Вивчення соціальних умов, що сприяють поширенню захворювання.
Профілактика:
Симптоми:
Збільшення лімфатичних вузлів, збільшення розмірів печінки і селезінки , порушення темпів фізичного розвитку, ураження шкіри, збільшення (припухлість) навколовушних слинних залоз, поява пухлин
  Інкубаційний період  до 2-7 днів.
Висипка швидко розповсюджується на обличчя, шию, тулуб та кінцівки
Загальні міри – раннє виявлення та ізоляція хворих. Ізолюють на 10 діб від початку захворювання. Ізолюються також і хворі простою ангіною до 22 діб від початку хвороби.
Профілактика
Симптоми
Дифтерія
Повернутись до змісту
Поверн. до класифікації
Завершити показ слайдів
Реакція організму на щеплення
Загальні реакції До загальних поствакцинальних реакцій відносять охоплює значні ділянки тіла висип, підвищення температури тіла, неспокій, порушення сну і апетиту, головний біль, запаморочення, короткочасну втрату свідомості, ціаноз, похолодання кінцівок
Ускладнення вакцинації: різке падіння артеріального тиску (анафілактичний шок), як прояв негайної алергічної реакції на будь-який компонент вакцини,  судоми, неврологічні порушення, алергічні реакції різного ступеня тяжкості та ін
Повернутись до змісту
Завершити показ слайдів
Способи введення вакцин
Завершити показ слайдів
Повернутись до змісту
Як правильно робити щеплення
Завершити показ слайдів
Повернутись до змісту
Дякую за увагу!


Оперні театри України


Прояви інфекційних та інших захворювань  у порожнині рота
Виконав:
Студент 3-Бл/с
Кравченко Богдан
Класифікація захворювань слизової оболонки порожнини рота
Класифікація наводиться від двох авторів — Є.В.Боровського та А.Л.Машкіллейсона.
I. Травматичні ураження (механічні, хімічні, фізичні) слизової оболонки (травматична ерозія, виразка, лейкоплакія, актинічний хейліт, променеві, хімічні ураження та ін.).
II. Інфекційні захворювання:
1. Вірусні (простий лишай, оперізувальний лишай та ін., вірусні бородавки, грип, кір).
2.Виразково-некротичний стоматит Венсана.
3.Бактеріальні інфекції (стрептококовий стоматит, піогенна гранульома, шанкриформна піодермія, туберкульоз та ін.).
4.Венеричні захворювання (сифіліс, гонорейний стоматит).
5.Мікози (кандидоз, актиномікоз та ін.).
III. Алергічні стани (набряк Квінке, алергічний стоматит, хейліт, гінгівіт, глосит, БЕЕ, ХРАС).
IV. Медикаментозні ураження та інтоксикації (ртутні, вісмутові).
V. Зміни СОПР при деяких системних захворюваннях: 1) гіпо- й авітамінозах, 2) ендокринних, 3) шлунково-кишкового тракту, 4) сер- цево-судинної системи, 5) системи крові, 6) нервової системи, 7) колагенозах та ін.
VI. Зміни CO при дерматозах (пухирчатка, герпетиформний дерматит Дюрінга, червоний плескатий лишай, червоний вовчак та ін.).
VII. Аномалії і захворювання язика (складчастий, ромбічний, чорний, волосатий, географічний).
VIII. Самостійні хейліти (гландулярний, ексфоліативний, макрохейліт, хронічна тріщина губ).
IX. Передракові захворювання і новоутворення.
Прояви туберкульозу у порожнині рота
Туберкульоз (tuberculosis) — хронічне інфекційне захворювання, яке викликається мікобактерією туберкульозу (паличкою Коха) Вона потрапляє в СОПР гематогенним, лімфогенним або екзогенним (повітряно-крапельним чи аліментарним) шляхом, зумовлюючи первинні та вторинні прояви інфекції.

На СОПР туберкульоз проявляється головним чином вторинно у 1% хворих (як наслідок туберкульозу легень, суглобів, шкіри) у вигляді туберкульозного вовчака, міліарно-виразкового туберкульозу і надзвичайно рідко — коліквативного туберкульозу (скрофулодерми).
Первинний туберкульоз СОПР та губ (ізольоване туберкульозне ураження) практично не зустрічається у зв'язку з тим, що СОПР малосприйнятлива до мікобактерій туберкульозу, хоча результати досліджень свідчать, що навіть неушкоджена СОПР може інфікуватися паличкою Коха при контакті. Розвиток первинного туберкульозного комплексу можливий у дітей на місці вторгнення збудника: через 8—30 діб (інкубаційний період) виникає болюча виразка розміром 10—15 мм, з підритими нерівними краями та брудно-сірим дном. Вона супроводжується лімфаденітом. Лімфатичні вузли при цьому можуть нагноїтись і прорвати. Через 3 тиж — 1 міс виразка поступово зникає без лікування.
Туберкульозний вовчак (lupus vulgaris) є найчастішою формою вторинних туберкульозних уражень щелепно-лицевої ділянки.
Основним первинним елементом туберкульозних уражень СОПР є люпома — специфічний туберкульозний горбик (tuberculum) червоного чи жовто-червоного кольору, м'якої консистенції, діаметром 1—3 мм. Розміщуються люпоми групами: свіжі утворюються по периферії, а ті, що розташовані в центрі, схильні до сирнистого розпаду і злиття з сусідніми горбиками. При цьому утворюються неглибокі виразки з м'якими нерівними, підритими, набряклими малоболісними краями, вистелені яскраво-червоними або жовто-червоними папіломатозними малиноподібними розростаннями, що легко кровоточать і покриті чистим чи жовтуватим нальотом.
Міліарно-виразковий туберкульоз (tuberculosis miliaris ulcerosa) — варіант вторинного туберкульозного ураження СОПР, який розвивається на тлі зниженої реактивності.
Виникають типові туберкульозні горбики, подальший розвиток яких супроводжується розпадом у центрі і утворенням неглибокої, спочатку невеликої, з нерівними підритими м'якими краями, дуже болючої виразки, яка має повзучий характер і росте по периферії, досягаючи іноді великих розмірів. Дно і краї виразки мають зернистий характер (за рахунок горбиків), покриті жовто-сірим нальотом.
Коліквативний туберкульоз (скрофулодерма) — більш рідкісна форма вторинного туберкульозу, трапляється головним чином у дітей. Типовою ознакою цієї форми є утворення у глибоких шарах CO вузлів, які з часом зазнають розпаду. При цьому виникають виразки неправильної форми, м'якої консистенції, із з'їденими підритими краями та в'ялими грануляціями на дні Виразка малоболюча, при загоєнні утворюються нерівні, так звані кошлаті, рубці.
Сифіліс
Сифіліс (syphilis, lues) — хронічне інфекційне захворювання, збудником якого є бліда спірохета. Уражає шкіру, CO, внутрішні органи, нервову систему. Розрізняють набутий і природжений сифіліс. Як інфекційне захворювання набутий сифіліс має інкубаційний, первинний, вторинний і третинний періоди, а природжений — ранній і пізній.

Зараження, крім основного — статевого — шляху, може настати і через інфіковані предмети загального користування, в тому числі й через стоматологічний інструментарій, якщо збудник потрапить з нього на ушкоджену шкіру або CO. Проте деякі автори вважають, що бліда спірохета здатна проникати і через неушкоджену CO. При природженому сифілісі збудник потрапляє в організм плода через плаценту від хворої матері.
Первинний період сифілісу починається з виникнення на місці вторгнення блідої трепонеми твердого шанкру (ulcus durum) або первинної сифіломи. Здебільшого вона локалізується на губах, яснах, язиці, мигдаликах. Розвиток твердого шанкру починається з появи обмеженого почервоніння, у центрі якого за 2-3 дні з'являється ущільнення за рахунок інфільтрату. В центральній частині інфільтрату розвивається некроз і утворюється ерозія яскраво-червоного кольору, рідше — виразка. Ерозія має круглу або овальну форму, діаметр від 3мм (карликові шанкри) до 1,5см, дещо підняті й рівні краї; вона безболісна, з хрящоподібним при пальпації інфільтратом. Дно ерозії спочатку м'ясо-червоного кольору, щільне, лискуче, склеротизоване, згодом сірувато-біле, з «сальним» нальотом.
Вторинний період сифілісу проявляється на СОПР у вигляді розеол і папул.
Розеольозний (плямистий) висип в основному виникає симетрично на піднебінних дужках, м'якому піднебінні, мигдаликах; його елементи здатні зливатися в окремі ділянки (еритематозна ангіна). Вони мають застійно-червоний, іноді з мідним полиском, колір і чіткі межі, CO трохи набрякла. Інколи хворі скаржаться на неприємні відчуття і навіть болючість при ковтанні.
Найчастішим проявом на СОПР вторинного, особливо рецидивного, сифілісу є папульозний висип. В основному він локалізується на мигдаликах, піднебінних дужках, м'якому піднебінні, де папули зливаються в суцільні осередки ураження (папульозна ангіна), а також на язиці, CO щік, особливо по лінії змикання зубів, та яснах.
Третинний період сифілісу починається через 4—6 років після початку захворювання і може тривати десятки років. Ураження СОПР характеризується розвитком запальних інфільтратів (гум і горбиків), які мають тенденцію до розпаду. Висипи третинного сифілісу малозаразні, бо майже не містять блідих трепонем.
Гумозний сифіліс може локалізуватися у будь-якій ділянці СОПР, але частіше — на м'якому і твердому піднебінні, язиці.
СНІД
СНІД. Синдром набутого імунодефіциту (СНІД, AIDS - syndromum immunodefectionis aguisitae) — контагіозне імунне захворювання вірусної етіології.
СНІД спричиняється вірусом, що належить до родини ретровірусів, підродини лентивірусів. Таксономічним комітетом ВООЗ він був названий HIV (Human immunodeficit virus), українською — вірус імунодефіциту людини (ВІЛ).
Ураження, чітко пов'язані з ВІЛ-інфекцією. В цю групу включені наступні нозологічні форми:
кандидози (еритематозний, псевдомембранозний, гіперпластичний);

волосиста лейкоплакія;                                        - маргінальний гінгівіт

виразково-некротический гінгівіт;                 - деструктивний пародонтит;

саркома Капоші;

- неходжкинська лімфома.

Захворювання крові
Більшість хвороб крові й кровотворних органів супроводжується функціональними та органічними змінами СОПР, які нерідко бувають єдиним початковим симптомом гематологічного захворювання. Тому своєчасне виявлення і правильне трактування їх лікарем-стоматологом сприяють ранньому розпізнаванню захворювання крові. Часто такі зміни у ротовій порожнині є настільки специфічними, що дають змогу безпомилково діагностувати те чи інше гематологічне захворювання.
Залізодефіцитна, гіпохромна анемія (хлороз). Виникнення і розвиток залізодефіцитної анемії пов'язані з недостатністю заліза в організмі внаслідок дефіциту його в їжі, втрати при кровотечах, порушення всмоктування і розладу обміну заліза.
При ранньому хлорозі хворі скаржаться на порушення смакових відчуттів, нюху, зниження апетиту, нудоту. СОПР майже не змінена, за винятком її забарвлення, яке стає блідим. При пізньому хлорозі всі симптоми виявлені більшою мірою. Хворі скаржаться на больові відчуття в язиці і СОПР під час вживання кислої чи гострої їжі, сухість у порожнині рота, парестезії — паління, поколювання, пощипування і розпирання язика, наявність ангулярного хейліту. Для клінічної картини гіпохромної анемії характерні численне ураження зубів карієсом, підвищене стирання їх, втрата природного блиску емалі. CO губ, щік і ясен бліда, набрякла. Язик також набряклий. Сосочки язика, особливо в передній його половині, атрофовані, через що він стає яскраво-червоним,  гладеньким,  неначе  полірованим.  На  ньому з'являються глибокі складки. Іноді спостерігаються крововиливи. В кутах рота з'являються тріщини.
Гіпопластична анемія — хвороба, яка виникає під впливом екзогенних чинників — фізичних (опромінення), клінічних і медикаментозних, а також при ендогенній аплазії кісткового мозку. Причини природжених гіпопластичних анемій не встановлені. Вони характеризуються різкою анемізацією всіх органів, аплазією кісткового мозку, атрофією залоз внутрішньої секреції.
Крім загальних клінічних симптомів спостерігаються зміни СОПР. На тлі особливо блідої СОПР з'являються різної величини крововиливи. Міжзубні сосочки набряклі, синюшні, кровоточать; пародонтальні кишені глибокі. На CO крім петехій спостерігаються ерозії, виразки, некротичні ділянки.
В 12- і фолієво-дефіцитна анемія (злоякісне недокрів'я, перніціозна анемія, хвороба Аддісона — Бірмера) характеризується порушенням еритропоезу. Цей різновид анемії спричинюється недостатністю в організмі ціанокобаламіну (вітаміну В12), яка виникає внаслідок атрофії залоз епітелію шлунка і дефіциту мукопротеїду. Наявність останнього необхідна для засвоєння вітаміну, що надходить з їжею.
Одним із ранніх симптомів захворювання є блідість шкіри і СОПР, їх жовтавий відтінок. Іноді спостерігаються точкові крововиливи. Найхарактернішим ураженням CO при злоякісному недокрів'ї є гунтерівський глосит. Спинка язика гладенька, блискуча, неначе полірована, внаслідок атрофії грибо- й ниткоподібних сосочків, стоншення епітелію і атрофії м'язів. На спинці й кінчику язика з'являються болючі різко обмежені смуги і плями яскраво-червоного кольору, які мають запальний характер.
Лейкоз — злоякісне захворювання органів кровотворення, яке виникає внаслідок прогресуючої клітинної гіперплазії в кровотворних органах, коли процеси клітинного поділу (проліферації) превалюють над процесами дозрівання (диференціювання).
Геморагічний синдром проявляється у вигляді петехій, екхімозів, гематом на шкірі й CO, профузних кровотеч.У порожнині рота найхарактернішими проявами гострого лейкозу є різка кровоточивість ясен, наявність крововиливів на CO щік по лінії змикання зубів, на язиці, піднебінні. Інколи виявляють значні геморагії і гематоми.
У розвинутій стадії хронічного лейкозу спостерігаються генералізоване збільшення лімфатичних вузлів, блідість шкіри й CO; з'являються лейкемічні інфільтрати ясен, язика, гіперплазія міжзубних сосочків. Інколи розростання ясенного краю досягає рівня змикання зубів.
Дякую за увагу!


title: "Основні способи реанімації і транспортування постраждалого"

text:
Основні способи реанімації і транспортування постраждалого

Реанімація (з лат. «оживлення»)— комплекс заходів, спрямований на відновлення різко порушених або втрачених життєво-важливих функцій організму: - непрямий масаж серця;- штучне дихання;
Порядок проведення реанімаційних заходів включає наступні етапи:
Визначення наявності дихання та скорочень серця.
Визначення наявності абсолютних ознак смерті.
Ревізія прохідності дихальних шляхів та її     відновлення.
Штучна вентиляція легень.
Масаж серця при його зупинці.

Далі слід твердо запам’ятати, що перед проведенням штучного дихання потрібно відновити прохідність дихального каналу у потерпілого без свідомості.    Необхідно зробити таке:
1. Покласти потерпілого горизонтально на спину, при цьому порушення дихання виникає, як правило, внаслідок западання язика. Для попередження западання язика необхідно висунути вперед нижню щелепу потерпілого, відкрити рот, зігнути голову, як вказано на мал. №1.
2. Звільнити ділянку шиї, грудної клітки, тулуба від стягуючих предметів одягу (краватки, пояса, ременя, бюстгалтера і т.інше)

3. Відкрити рот і впевнитись у відсутності сторонніх тіл в ротовій порожнині (харчових і блювотних мас, крові, слизу). Голову потерпілого повертають на бік, відкривають рот, очищають порожнину рота пальцем, обгорнутим марлею або хусточкою (мал. №2).4. Закинути максимально голову назад і видихнути в рот потерпілого повітря (для нього це вдих).
5. Через деякий час знову провести видих повітря в рот потерпілого. Слідкувати за грудною кліткою. Реанімаційні заходи не проводять при наявності достовірних ознак смерті: трупні плями, задубіння.
       Ефективними методами штучної вентиляції легень є методи активного вдування повітря в дихальні шляхи потерпілого (дихання «з рота в рот», «з рота в ніс»).

Для проведення штучного дихання «з рота в рот» той, хто надає допомогу, стає на коліна біля голови потерпілого, кладе одну руку під шию, другу на лоб і максимально закладає голову назад, одночасно затискає великим і вказівним пальцями ніс (мал. №3)
Ця маніпуляція супроводжується розкриванням рота, підтягуванням язика до під’язикової кістки та максимальним вирівнюванням дихального каналу. Зробивши глибокий вдих, той, хто надає допомогу, щільно притиснувшись ротом до рота потерпілого, робить енергійний видих.

Перших 5-10 вдувань необхідно робити швидко (за 20-30 секунд), наступні – з швидкістю 12-15 вдувань за хвилину.        Необхідно слідкувати за рухом грудної клітки потерпілого; якщо після вашого видиху в рот або в ніс грудна клітка потерпілого піднялась, це говорить про те, що дихальні шляхи вільні і штучне дихання ви робите правильно. В тих випадках, коли щелепи потерпілого щільно стиснуті, ефективним є спосіб штучного дихання «з рота в ніс». З цією метою однією рукою закидають голову назад, а другою беруть за підборіддя і піднімають вверх нижню щелепу, закриваючи рот, проводять глибокий вдих і повітря видихають в ніс потерпілого
З естетичних і гігієнічних міркувань штучне дихання можна проводити через марлю, носову хусточку. З цією ж метою в арсеналі засобів для реанімації є Т-подібна або S-подібна трубка (мал.№4). Ці засоби використовують тільки медпрацівники.
Далі слід звернути увагу на такі моменти: суть методу зовнішнього масажу серця заключається в тому, що здавлюючи серце між грудиною і хребтом, вдається виштовхнути невеликий об’єм крові в магістральні судини великого і малого кола кровообігу, цим самим штучно підтримувати кровообіг і функцію життєво важливих органів.
       Для проведення зовнішнього масажу серця необхідно потерпілого чи хворого покласти на тверду поверхню (землю, дерев’яний щит) або (якщо хворий знаходиться в ліжку) підкласти під грудну клітку широку рівну дошку, щоб створити тверду основу. Це перша умова ефективності зовнішнього масажу серця.

Далі той, хто надає допомогу, вибирає позицію зліва або справа від потерпілого, промацує нижній кінець грудини і кладе долоню на два пальці вище мечоподібного відростка. Друга рука розміщена під кутом 90гр. (мал.№5)
Надають допомогу поштовхами, натискаючи на грудину, зміщуючи при цьому її в напрямі до хребта на 3-5 см, у дорослого кількість поштовхів повинна бути не менше 60 в одну хвилину. Натискати треба не тільки використовуючи силу рук, але й вагу тулуба.
 Критеріями ефективності проведеного масажу є поява пульсу на сонних і стегнових артеріях при кожному натисканні на грудину, звуження зіниць.
      Зовнішній масаж серця ізольовано не роблять, а поєднують з штучною вентиляцією легень, і називається це серцево-легеневою реанімацією
Спочатку роблять 4 вдохи, потім, якщо є двоє, то одна людина проводить штучне дихання «з рота в рот» або «з рота в ніс», а друга виконує зовнішній масаж серця у співвідношенні (1:4; 1:5) (5 натискувань на грудину, один вдих) (мал.№8). Треба пам’ятати, що в момент вдування повітря в легені масаж треба припинити, бо повітря не буде потрапляти в легені потерпілого.       Якщо серцева діяльність відновилася і на сонних артеріях появився пульс, то масаж припиняють, а штучну вентиляцію легень продовжують до появи самостійного дихання, або до прибуття «швидкої допомоги»

Спочатку роблять 4 вдохи, потім, якщо біля потерпілого знаходиться одна людина, то вдування повітря в легені потерпілого чергуються з 15 натискуваннями на грудину з інтервалом 1 сек. (15 натискувань на грудину, два вдохи) (мал.№7).

Транспортування людей при гострих захворюваннях
Через те, що в більшості нещасних випадків і раптових захворювань першу або невідкладну допомогу можна подати тільки в лікарняних умовах, величезного значення набуває транспортування потерпілих і хворих.
Якщо під час перевезення хворого залишити без допомоги, можуть виникнути тяжкі ускладнення, навіть смерть

Способи виносу і транспортування
Способи виносу і транспортування
 залежать від характеру поранення,
 стану потерпілого.
Якщо хворий не в змозі перебратися
 сам на носилки, його переносять
на руках. Для цього носилки ставлять поруч із хворим.
 Лікар і 2 помічника підходять до хворого з іншого боку, піднімають на руки і кладуть на носилки.
З ліжка хворого зручно брати наступним чином:
 носилки ставлять перпендикулярно до ліжка ножним кінцем до узголів'я;
 втрьох піднімають хворого на руки і переносять на носилки.
 З тісних приміщень, а також в загрозливих ситуаціях (пожежа, загроза обвалу в шахті, нещасний випадок на кораблі і т. п.) хворих виносять на руках
Перевозити і переносити потерпілого потрібно так, щоб якомога менше його перекладати, тобто турбувати мінімально. Для цього потрібно, щоб усі рухи тих, хто це виконує, були узгоджені. Найкраще їх робити по команді однієї особи, наприклад: «берись», «піднімай», «вперед», «стій», «опускай». Рухи повинні бути обережними, неквапливими, м’якими.

При сильних кровотечах та тяжких опіках одяг не знімають, а розрізають.Необхідно знати, що при пораненнях, переломах, опіках усі різкі рухи, переміщення, перевертання постраждалого, особливо за зламані або вивихнуті кінцівки, різко посилюють біль, що може значно погіршити стан, викликати шок, зупинку серця, дихання. Тому піднімати ушкоджену кінцівку або постраждалого слід обережно, підтримуючи знизу ушкоджені частини тіла
При транспортуванні у холодну пору рокупотрібно прийняти заходи для попередження охолодження постраждалого. Особливу увагу у цьому відношенні потребують поранені з накладеними артеріальними джгутами, постраждалі, що знаходяться у непритомному та у шоковому стані, з відмороженнями
У лежачому положенні на спині
транспортують постраждалих з пораненням голови, пошкодженнями черепа та головного мозку, хребта та спинного мозку, переламаними кістками таза та нижніх кінцівок. У цьому ж положенні необхідно транспортувати усіх хворих, в яких травма супроводжується розвитком шоку, значною крововтратою або непритомністю, навіть короткочасною, хворих з гострими хірургічними захворюваннями та пошкодженнями органів черевної порожнини (апендицит, защемлення грижі, проривна виразка і т.д)

Постраждалих та хворих, що знаходяться у непритомності

транспортують у лежачому положенні на животі, з підкладеними під лоба та груди валиками. Таке положення необхідне для попередження асфіксії. Значну частину хворих можна транспортувати у сидячому положенні, а деяких тільки у сидячому та напівсидячому положенні

Перенесення на собіОдна людина може переносити постраждалого «на руках поперед себе» підхопивши під спину та стегна (хворий тримається за шию) (рис. ) , «на плечі» головою назад , коли постраждалий дуже слабкий і непритомний (рис. ). Якщо він у змозі триматися, то його переносять «на спині» тримаючи за ноги (хворий тримається позаду за плечі) (рис.). Такі способи вимагають великої фізичної сили і використовуються при перенесенні на малі відстані
Перенесення постраждалого на руках двома рятувальникамиЯкщо постраждалий періодично непритомніє, то його переносять на замку із трьох рук. При такому способі перенесення вільна рука рятувальника захоплює плече іншого для запобігання падінню постраждалого назад під час перенесення.Якщо постраждалий у свідомості, його переносять «на замку» із чотирьох рук (рис.), а постраждалий тримається руками за шию рятувальників
Перенесення постраждалого на носилковій лямціНосилкові лямки призначені для витягування постраждалих з вузьких просторів, важкодоступних місць - зруйнованих будинків, ям, транспортних засобів, а також для полегшення перенесення постраждалого на собі та на ношах. Носилкові лямки бувають штатні та імпровізовані
Перенесення на лямці, складеної "кільцем" зручне тим, що у рятувальника залишаються вільними руки, і це дозволяє йому триматися за поручні при підйомі або спуску по сходах
Носилки забезпечують функціонально вигідне положення постраждалого, полегшують перенесення, завантаження, вивантаження та перекладання постраждалого. Перенесення постраждалого на носилках здійснюють 2-3-4 особи. Носилки бувають штатні та імпровізовані
Дякуємо за увагу!


title: Захворювання дихальної системи

text:
Презентація на тему:

Захворювання дихальної системи. Бронхіт. Пневмонія. Астма
Причини захворювання:
4
1
2
3

Віруси та інфекції;
Бронхіт
Бронхіт- захворювання дихальної системи , при якому в запальний процес втягуються бронхи .  Входить до десятки найпоширеніших причин звернення за медичною допомогою.
Виникнення запалення бронхів унаслідок розвитку інфекційних захворювань або впливу деяких речовин (отруйних, алергенів тощо);
Загальне нездужання, м’язові болі, нежить, запальні ураження глотки, сильний кашель
Лікування бронхіту
Лікування бронхіту залежить від тяжкості захворювання. Лікарі призначають постільний режим при високій температурі. Необхідно провітрювати кімнату, а також припинити куріння. Пити гарячі настої різних трав. А ось про призначення антибіотиків вирішує ї лікар.
Пневмонія
Пневмонія – це запальне захворювання легких, переважно інфекційної природи із поразкою альвеол.
Розвиток у легенях запальних процесів, викликаних різними бактеріями або вірусами під впливом сильного переохолодження, значних фізичних і нервово-психічних перевантажень та інших чинників, що знижують імунітет
Значне підвищення температури тіла, сильний озноб, кашель, болі в боці, дихання поверхневе, прискорене
Лікування пневмонії
-зробити ренген;
-визначити в якій стадії пневмонії перебуває хворий;
-постільний режим;
-часто заміняти положення хворого в ліжку;
-пити тільки ті ліки, які радив лікар;
-ні в якому  разі займатись самолікуванням;
-вживати більше вітамінів;
-у разі важкої стадії госпіталізувати у лікарню.
Бронхіальна астма
А́стма бронхіа́льна — алергічне захворювання, що спричиняє задишку.
Порушення прохідності бронхів унаслідок спазму мускулатури дрібних бронхів, набряку слизової оболонки й закупорення їх в’язкими виділеннями під час розвитку алергічних процесів у бронхах;
Напади ядухи, утруднене дихання, задишка, кашель.
Лікування астми
• Консультація з лікарем;
• Користуватись інгалятором;• Проходження регулярних оглядів;
Запобігати куріння;
Запобігти алергії: забрати всі джерела,які можуть її провокувати;
Вживати тільки ті ліки,які прописав лікар.

Дякую за увагу!


title: Імунопрофілактика дітей: проблеми і перспективи.

text:
Імунопрофілактика дітей:проблеми і перспективи.
Позаштатний дитячий фтизіатр ГУОЗ
             В.М.Гамаль

     Вакцина БЦЖ- жива висушена  культура мікобактерій туберкульозу, що втратила свою вірулентність але зберегла імуногенність, тобто здатність створювати протитуберкульозний імунітет.
       БЦЖ- імунізація обов’язкова у 64 країнах світу й офіційно рекомендована у 118. Європейські країни:офіційно у 29, добровільно у 7.
За даними ВООЗ, у більшості країн розглядають такі групи специфічних питань щодо політики БЦЖ:1. Постачання  і розподіл.2. Час вакцинації дітей першого року життя.3. Повторні вакцинації( ревакцинації).4. Тривалість ефекту.5. Вакцинація працівників охорони здоровя.6. Критерії для завершення програми вакцинації.7. БЦЖ як засіб доставки для інших вакцин .
      Підходи до застосування БЦЖ у різноманітних регіонах ВООЗ розділені на 4 групи і виглядають таким чином:1. БЦЖ тільки  при народженні .2. Вакцинація одноразово у дитинстві.3. Повторні вакцинації, тобто ревакцинації БЦЖ.4. Відсутність рутинного застосування БЦЖ.
      Широкомасштабні дослідження ефективності вакцинації новонароджених , які охоплювали 2 млн. спостережень, показали, що вакцинація БЦЖ знижує захворюваність у 15 разів (2 на 100000) у порівнянні з  цим показником у не щеплених (30 на 100000).
Критерії, відповідно до яких країна може перейти на вибіркову вакцинацію груп ризику(міжнародне співтовариство проти туберкульозу та хвороб легень)- добре налагодженої системи урахування захворюваності, - щорічний рівень підтверджених  бактеріологічно випадків  складає менше 5 на 100 тисяч населення,  - щорічний середній за останні 5 років рівень туберкульозного менінгіту у дітей молодше 5 років складає менше 1 на 10 млн. населення,  - середній щорічний ризик туберкульозу складає менше 1%.
     Класифікація ускладнень після вакцинації та ревакцинації БЦЖ запропонована в 1984р. міжнародною спілкою щодо боротьби з туберкульозом ВООЗ  4 категорії:1 категорія – місцеві шкірні ураження (холодні абсцеси, виразки) і реґіонарні лімфаденіти ;2 категорія –персистуюча і дисемінована БЦЖ- інфекція без летального наслідку (вовчак, остити, тощо);3 категорія - дисемінована БЦЖ- інфекція, генералізовані ураження з летальним наслідком, що відмічаються при уродженому імунодефіциті.4 категорія – пост-БЦЖ-синдром (захворювання, що виникає зразу після вакцинації БЦЖ, головним чином алергічного характеру, вузлова еритема, висипання, колоїдні рубці).

Основні характеристики вакцини БЦЖ SSI- Висока імуногенність . 95% дітей , яким зроблено щеплення даною вакциною, стають туберкулінопозитивними .-  Висока чистота – вакцина не містить шкідливих добавок , що забезпечує мінімізацію алергічних та токсичних реакцій .-  Зручна форма випуску – у флаконах із темного скла(захист від світла); флакони гарантовано стерильні; низький ризик пошкодження; легке та безпечне розчинення вакцини (шляхом перевертання флакону перед кожним наступним забором вакцини для рівномірного розподілу вакцини); корок виготовлений з нейтральної речовини, що усуває можливість алергічних реакцій.-  Низький рівень побічних реакцій (за результатами випробувань у 32 країнах світу).-  Вивчена чутливість штаму БЦЖ SSI  до основних протитуберкульозних препаратів, що важливо для лікування у разі виникнення ускладнень.-  Штам БЦЖ SSI використовується в усіх країнах Європейського Союзу..

Дякую за увагу.


title: "Напрями музики масових жанрів в США"

text:
Презентація з художньої культури
на тему:

 »Напрями музики масових жанрів в США»

Презентація учня 11-А класу Плаксієнка Андрія
Основні напрями музики масових жанрів:
1. Джаз.
2. Рок-музика.
3. Диско.
4. Поп-музика.
Джаз як стильовий напрям народився на початку ХХ століття в Новому Орлеані (США).
Джерела джазу – імпровізаційні форми афроамериканського фольклору: спіричуел, блюз, регтайм і танцювально-побутова музика білих переселенців, тобто він представляє собою сплав елементів двох музичних традицій – африканської та європейської.
Вплив «білої» культури відчувається в мелодії та гармонії. Від африканської музики джаз успадкував складну ритмічну структуру, «хитку» висоту звуку, характерний тембр звучання, манеру виконання, якій притаманне цілковите занурення в музику.
Основа джазу – імпровізація. Джазова композиція, викладена нотами, дуже віддалено передає зміст цієї музики; кожне нове покоління джазових музикантів опановує цей стиль  завдяки записам.
У становленні джазу виділяють три періоди:

Класичний, традиційний джаз – це ньюорлеанський  та чиказький стилі. Найвідоміші виконавці традиційного джазу – Кінг Олівер, Луї Армстронг, Бенні Гудмен, Джордж Бруніс.
Зрілий період (ера свінгу). Свінг (з англійської – коливання) означає не тільки джазовий стиль, але й характерний елемент виконавської техніки джазу, коли основна ритмічна пульсація та мелодичні акценти не збігаються. Всесвітньої популярності у цьому стилі досяг оркестр Дюка Еллінгтона.
Сучасний джаз (стилі бі-боп у кул-джаз). Серед «піонерів» бі-бопу – Чарлі Паркер, Діззі Гіллеспі. Подальший розвиток бі-бопу привів до нового стилю – кул-джазу (з англійської – прохолодний ), що виник як протиставлення до емоційної, гарячої манери бі-бопу. Найвідоміші представники кулу – Джеррі Малліган, Джон Льюіс, Дейв Брубек, Майлс та інші.
2. Рок-музика та її напрями
Рок-музика є одним із найвизначніших явищ у культурі людської цивілізації другої половини ХХ століття.
    Поняття «рок-музика» сформувалося приблизно у другій половині 60-х років. Термін «рок» – це скорочена назва «рок-н-ролу». Найважливішими напрямами рок-музики були: ритм-енд-блюз, рок-н-рол, біг-біт, фольк-рок, психоделічний рок, хард-рок, арт-рок та інші.
    Ритм-енд-блюз – музика афроамериканського  населення США, яка поєднувала танцювальний біт («beat» - удар) та урбаністичний  (міський) блюз.
    Рок-н-рол (з англійської – крутитися та гойдатися) виник на основі ритм-енд-блюзу. У 50-ті роки рок-н-рол сформувався як самостійний музичний напрямок. Це був одночасно і новий музичний стиль, і новий танець. «Королем рок-н-ролу» визнано американського співака Елвіса Преслі.

Рок-музика та її напрями.
Кантрі-рок і фольк-рок – багато в чому споріднені напрямки рок-музики. Кантрі-рок (з англійської – сільський) – це виконання музики в стилі «кантрі» у супроводі традиційних для року електроінструментів. Народження стилю «фольк-рок» пов’язують з виступом відомого рок-музиканта Боба Ділана на фольк-фестивалі у Ньюпорті (1965 р.) під акомпанемент електрогітар.
   Психоделічний рок був музичним віддзеркаленням руху хіпі – «флауер-пауер» (з англійської - квіткова влада) і справедливо пов’язуеться з наркотиками. «Жорстка» форма психоделічного року з’явилася внаслідок епідемічного їх розповсюдження в 1960-х роках. Їх представники – «The Doors», «The Iron Batterfly», Джиммі Хендрікс. Типовим психоделічним гуртом на ранньому етапі своєї творчості був англійський гурт «Pink Floyd».

Рок-музика та її напрями.
Хард-рок – «важкий» або «жорсткий» рок. Виникнення хард-року – це справжня революція в музичному світі; у ньому реалізувалися прагнення рок-музикантів, які довгий час залишалися на рівні підсвідомості, до грандіозного підсилення звучання для придання додаткової агресивності й жорсткості. «Важка артилерія» хард-року – гурти «Led Zeppelin», «Deep Purple», «Uriah Heep» тощо. Нова потужна хвиля хард-року отримала назву «хеві-метал», його «гучні» представники – гурт «Metallica» та інші.
Арт-рок (з англійської – художній рок) має також декілька інших назв: симфонічний рок, класичний рок. Виконавці арт-року при створенні власних композицій часто зверталися до класичної спадщини: використовували оркестрові обробки, елементи симфонічної і камерної музики. Визнаними майстрами арт-року можна назвати такі гурти, як «Yes», «King Crimson», «Genesis», «Jethro Tull» та інших.

Рок-музика та її напрями.
 Глем-рок (з англійської – «ефектний») – жанр рок-музики, який виник початку 1970-х років і став одним із домінуючих напрямів того часу.
   Для виконавців глем-року був характерний яскравий образ, виражений через театральну ефективність екзотичних костюмів, багатий макіяж тощо. В музичному відношенні глем-рок був неоднорідним. Він поєднував в собі рок-н-рол, хард-рок, арт-рок, та естраду. Елементи стилю глем-року значно вплинули на диско, панк і нову хвилю, на такі гурти як «Queen», «Kiss» тощо.

Диско (з англійської – дискотека) – жанр танцювальної музики, який виник на початку 1970-х років. Американське диско тісно переплітається з традиційною естрадною та загальними тенденціями поп-музики. Композиція в стилі диско виконується в темпі, який дорівнює приблизно 120 ударам за хвилину.

 Назва «поп-музика» походить від скороченого словосполучення «популярна музика».
Вона вживається в різних значеннях залежно від контексту:
            - у широкому значенні – як загалом музика розважального жанру;
             - у вузькому значенні – як музика, що породжена так званою масовою культурою, доступна широкій публіці та розповсюджується на комерційній основі, популяризується  засобами масової інформації;
             - у значенні, яке наближається за смислом до словосполучення «розповсюджена музика»; тоді до поп-музики належать найвідоміші твори у різноманітних жанрах: симфонічному, камерно-інструментальному, оперному тощо.


title: природні методи планування сім'ї

text:
ПРИРОДНІ МЕТОДИ ПЛАНУВАННЯ СІМ'Ї

Приклад заповненої картки самоспостережень жінки,що користується симптотермальним методом ППС


title: Музика і циркове мистецтво

text:
Презентація до уроку музичного мистецтва
Підготувала вчитель музичного мистецтва
Саприга Олена Олексіївна
Хто є хто?
     1

2

3

4

5

6

7

 8

9

10

11

12.
1.Віктор Зінчук2. Роберт Тісо3. Поль Моріа4.Венеціанський карнавал5. Бразильський карнавал6.Руслана7.Нікколо Паганіні8. Станкович Євген9.Ігор Стравинський10. «Весна Священна»11. «Роксолана»12. Річард Клайдерман


title: "Народна музика"

text:
Народна музика
Роль мистецтва в житті людини високо оцінив німецький поет Іоганнеса Бехер. Він сказав, що мистецтво може змінити людину.
Музика – світ мистецтва, якого не можна виміряти.
Украї́нські наро́дні пісні́ — це фольклорні твори, які зберігаються в народній пам'яті і передаються з вуст в уста.
Все життя людини пов’язане з піснею. В піснях люди висловлюють свої думки, почуття, радості, горе. Народне мистецтво – скарбниця народної мудрості.

Ми не знаємо авторів старовинних народних пісень. Раніше ці пісні переходили з уст в уста. Нотний запис знав мало хто. Передавались пісні в неписемній формі завдяки виконавчим традиціям.
Джерела народної музики відходять в доісторичне минуле. В кожну історичну епоху існувала музика. На основі давніх творів створювались нові. В сукупності вони утворювали традиційний музичний фольклор. Його основу становила музика селянства.

Є пісні пов’язані з трудовою діяльністю людини, життям, (календарні), є пісні, які відображають календарні свята (колядки, веснянки, купальські пісні).
Польові роботи, до них спонукали теж пісні – це про косовицю, про жатву. Є обрядові пісні про народження, весілля (колискові, весільні), похоронні (пісні-плачі), пісні, пов’язані з веденням господарства (тваринництва, пісні про прилучення коня, загоном тварин і т.д.).

У народній пісні – найбільш поширеному фольклорному жанрі – тісно поєднані поетичне слово і музика. Величезна кількість народних пісень зібрана порівняно недавно, активна робота, щодо їх запису проводиться тепер. Найтиповіші мелодичні звороти фольклорних зразків сягають давнини тому знавці М.Лисенко, М.Леонтович підкреслювали значення вивчення саме старовинних пісень зокрема обрядових та історичних.

Велике значення для розвитку української музики мали взаємозв’язки з фольклором росіян, поляків, чехів, угорців. Для народних пісень характерна певна “діалектика” виникнення якої пов’язує різні суспільно-історичні умови життя. Для східно-українських пісень більш характерна широка, наспівана мелодика часте використання різновидностей мажору і мінору. Особливою ознакою східнослов’янської пісні є розвиненя багатоголосся в хоровому співі. Західноукраїнські пісні здебільшого вкладаються в рамки діатоніки в груповому виконанні.

Народні пісні за змістом групуються на певні жанри. Музика кожного з них назначена загальною спільністю емоційного характеру, спорідненістю музично стилістичних рис.
Складаючи свої пісні, народ часто звертався до літературних текстів відомих поетів. Особливо багато пісень складено на слова Т.Г.Шевченка “Заповіт”, “Реве та стогне Дніпр широкий”, “Думи мої, думи”.

Для мелодії українських народних пісень характерне використання деяких ладових видозмін, що виникають внаслідок хроматизації окремих ступенів ладу.
Сьогодні кожен з нас може побачити по телевізору, почути по радіо виконання народних пісень в обробці. Народні пісні виконують ансамблі “Ватра”, “Смерічка”, “Краяни”, “Світязь”, можна почути народні пісні у виконанні Черкаського хору, Полісся.

Народні пісні мають багато жанрів, деякі з них:
Жартівливі пісні;
Історичні пісні;
Козацькі пісні і думи;
Обрядові пісні;
Побутові пісні;
Стрілецькі пісні;
Купальські пісні;
Соціально-побутові пісні — це великий масив епічних народно-пісенних творів про економічні та політичні умови життя різних соціальних груп населення, про їхню історичну роль у становленні та розвитку українського суспільства, у формуванні національних норм етики й моралі.
Соціально-побутові пісні різнопланові і за тематикою, і за сюжетами, і за мотивами, і за колоритністю образів. Для них характерне поєднання реалістичної конкретності з метафорично-символічною образністю, вони багаті на традиційні для народного епосу метафори, постійні епітети, порівняння.
Станові пісні — соц.-побутові пісні про життя, побут та інтереси окремих суспільних та груп. Найвидатніші серед них — це високопоетичні чумацькі пісні, що своїми мотивами наближаються до козацьких. Вони виникли у 15 ст. і найбільшого поширення набрали під час розквіту чумацького промислу у 18 і в першій третині 19 ст.
Рекрутські та солдатські пісні — пісні про рекрутів, що примусово відбували військ. службу в царській або в цісарській (австро-угор.) армії, про тяжку долю вояка, змушеного 25 pp. служити у чужому війську в тяжких умовах; про тугу за рідним краєм, страхіття воєн, каліцтво, смерть вояка, про зустріч з родиною по багаторічній розлуці. Виникнення цих пісень припадає на кін. 18 ст., коли в Україні було введено обов'язкову військ. службу. Мотиви рекрутських пісень лежать в основі багатьох творів Шевченка («Сова», «Сон») та Ю. Федьковича («Рекрут», «Дезертир»), які самі відбули десятирічну примусову військ. службу.
Весільні пісні — пісні, що супроводжують весільні обряди, пояснюють їх зміст і значення, прославляють молодих та їх батьків.
У весільних піснях ідеться і про свах, і про подруг нареченої, світилок, бояр і боярок, старост і дружб. Співають весільних пісень тільки жінки. Це переважно хори, діалоги. Весільними піснями супроводжується замішування короваю, розплітання коси молодої, одягання на неї очіпка. Чоловіки у формі діалогів і монологів беруть участь у найдраматичніших епізодах обряду — під час нападу бояр, викупу нареченої. Святкуючи перезву, родичі молодої після першої шлюбної ночі йдуть або їдуть з відповідними обрядовими піснями на частування до хати молодого.

Дякуємо за увагу
Турчина Вікторія
Цибульська Вікторія
Олена Хомич
Трофимчук Юрій


Обрядові та обрядово-календарні пісні


title: Синдром дихальних розладів у новонароджених

text:
60-80
60
2
1
0

-
-
-


Оркестр. Види Оркестрів.


title: Непрограмна музика

text:
Що таке непрограмна музика?
УРОК 20 до підручника
5 клас «Музичне мистецтво»
Кондратова Л.Г.
Вчитель Савченко Т.Т. 2014р.
- Яку музику називають програмною? - Що може слугувати програмою для інструментального твору?- Які твори ми слухали на уроці?- Російський композитор і вчений хімік – це…?- Скульптурну групу « Юрій Змієборець» створив український скульптор…?- Російський художник Васнецов написав картину…?
Непрограмна музика – це інструментальні твори, які не мають художніх назв або літературних сюжетів(сонати, симфонії,прелюдії, фантазії, концерти , адажіо , ноктюрн тощо)
Ґ. Гендель. Алегро із сюїти №І фа-мажор «Музика на воді».Т. Альбіноні. Адажіо соль-мінор для органа та струнних інструментів. Аналіз музичного твору.— Які характерні риси обох творів? Чи схожі вони між собою?— Чи схожа музика Генделя на сучасний фонтан або водну феєрію?Який настрій викликала у вас ця музика?— Про що, на вашу думку, розповідає музика Томазо Альбіноні?Який їй дамо заголовок?- — Звучання яких музичних інструментів вам вдалося розпізнатив адажіо Т. Альбіноні?— Опишіть засоби музичної виразності обох творів.
Ґеорґ Фрідріх Гендель — композитор німецького походження, який жив у Великобританії у XVIII столітті. За своє життя написав близько 50 опер, 23 ораторії, безліч церковних хоралів, органних концертів, ряд творів розважального характеру.Генделю приписують створення популярної музики, оскільки він керував оркестром просто неба, і ці виступи міг слухати кожен.Прикладами «популярної» барокової музики можуть слугувати «Музика на воді» (1717) та «Королівський феєрверк» (1749), написані на замовлення короля Георга II для виконання на урочистостях.
«Мне было бы досадно, милорд, если бы я доставлял людям только удовольствие. Моя цель — делать их лучше…»
Томазо Джованні Альбіноні — італійський композитор, автор близько 50 опер, 28 з яких були поставлені у Венеції між 1723 і 1740 рр.,проте нині відомий переважно завдяки інструментальній музиці, особливо концертам для гобоя. Його інструментальна музика свого часу привернула увагу Йоганна Себастьяна Баха, який написав принаймні дві фуги на теми Альбіноні й постійно використовував йогобасові партії для вправлянь своїх учнів у гармонії.
Микало́юс Константи́нас Чюрлёнис (до 1955 г. использовалась русская форма имени Николай Константинович Чурлянис; лит. Mikalojus Konstantinas Čiurlionis; польск. Mikołaj Konstanty Czurlanis; 10 (22) сентября 1875, Ораны, нынеЛитва — 28 марта (10 апреля) 1911, Пустельник Миньски, ныне Польша) — литовский художник и композитор; родоначальник профессиональной литовской музыки, далеко раздвинувший своим творчеством границы национальной и мировой культуры.
Соната весны.Анданте
Соната лета.Скерцо
Соната весны.Финале
Ми-козаки.
• Яка музика називається непрограмною?• Твори яких композиторів ми слухали? Що пам’ятаєте проних?• Дайте характеристику засобам виразності цих творів.• Назвіть відмінності між програмними і непрограмнимимузичними творами.


title: МУЗИКА ЯК МОВА ПОЧУТТІВ

text:
МУЗИКА ЯК МОВА ПОЧУТТІВ
Урок - узагальнення
Виконання пісні
 Анатолія Островського
 „Хлоп’ята і дівчата”.
Музика супроводжує нас усюди — вдома, в кіно, театрі, звучить по радіо і на телебаченні. Музика є й у шкільному житті: ранки, музичні та літературні вечори.
Не всі музичні твори сприймаються легко, однак у кожному композитори передають свої емоції.

Прослухаймо вже відомі фрагменти і поміркуймо, які почуття передали композитори в музиці.

Слухання.
Дж. Гершвін. Колискова з опери „Поргі і Бесс”
Слухання.

 Л. Бетховен.
 П’ята симфонія, 1 ч. (уривок)
Правильна
відповідь
Вальс – це одноголосий вокальний твір
Вальс – це музичний твір для виконання голосом без слів
Вальс – це парний бальний танець у тридольному розмірі

Симфонія – це великий твір для симфонічного оркестру
Симфонія – це парний бальний танець
Симфонія – це музичний твір імпровізаційного складу

Джаз – це напрям естрадної, переважно танцювальної музики.
Джаз – це невеликий музичний твір імпровізаційного складу.
Джаз – це великий твір для симфонічного оркестру

Індивідуальний музичний стиль – це
Творча манера, власний, неповторний „почерк” композитора чи виконавця
Загальна назва групи клавішних інструментів
Перекладення партитури опери, кантати, балету, симфонії, концерту для виконання на фортепіано

Улюблений інструмент Й. Баха
Скрипка.
Орган.
Клавесин.

Автор симфонії № 5, в якій у першій частині звучить „Тема долі”
Й. Бах
Л. Бетховен
Дж. Гершвін

Жак Брель за походженням
Француз
Бельгієць
Італієць

Пісня Ю. Рожкова „Музика”
Підсумок уроку

Музику можна назвати „дзеркалом почуттів”, адже вона відображає духовний світ людини, передає її настрій, почуття, характер і долю.


title: оцінювання навчальних досяг

text:
ОЦІНЮВАННЯ  НАВЧАЛЬНИХ  ДОСЯГНЕНЬ  УЧНІВ
РЕКОМЕНДАЦІІ   ІЗ   ДОСВІДУ  РОБОТИ  ВЧИТЕЛЯ   МУЗИЧНОГО  МИСТЕЦТВА
При  оцінюванні враховується гуманна сутність  12-ти бальної  системи
Оцінюється не дитина , а її  діяльність ;

Учень  може  засвоювати  тему  в       оптимальному   для  нього  темпі ;

     Учитель  оцінює  саме  навчальні  досягнення учня, не  порівнює знання одного  учня зі знаннями інших, а звертає увагу на результативність в опануванні знаннями  та вміннями кожної дитини з урахуванням її індивідуальності;

-     Учень  має  право на повторну  атестацію з метою підвищення оцінки.

Тематичне оцінювання навчальних досягнень учнів є засобом систематизації та узагальнення знань; воно спонукає школярів до більш ґрунтовного опанування основних положень конкретної теми.
Тематичне оцінювання може бути ефективним лише в разі виконання вчителем таких умов:

 Визначити з кожної теми обсяг знань, умінь та навичок, обов'язкових для учнів;
 Націлити учнів на осмислення й засвоєння суттєвого в матеріалі теми, а не на механічне вивчення теми загалом. Перед початком вивчення чергової теми учні мають бути ознайомлені з тривалістю вивчення (кількість занять); термінами і формою проведення тематичної атестації; умовами оцінювання.
 Структурувати завдання для тематичної атестації таким чином, щоб вони сприяли засвоєнню основного матеріалу теми.
 Результати тематичного оцінювання використовувати для покращення своєї роботи на основі аналізу причин недостатнього рівня підготовленості учнів з окремих тем.

Застосування на практиці критеріїв оцінювання потребує обов'язкового врахування вікових особливостей учнів та особливостей навчальних курсів.Особливо слід звернути увагу на те, що під час тематичної атестації у 5-х класах треба ширше застосовувати високі бали й уникати низьких. Тематичне опитування доцільно проводити в ігровій формі.Тематична оцінка може виставлятися в тому числі й автоматично на підставі опанування учнями матеріалу теми, її вивчення з урахуванням поточних оцінок.
Під час складання календарних планів з  предметів художньо-естетичного циклу необхідно:

Із загальної кількості годин виділити час для проведення тематичної атестації;

2.Якщо програмою передбачається на вивчення теми велика кількість часу (15-20 годин), треба спланувати проведення проміжних тематичних оцінювань.

3.Коли на опанування матеріалу теми передбачено, наприклад 1-2 год, то слід об'єднати схожі теми (до 6-10 год.) і провести загальну тематичну атестацію.

Рекомендації щодо створення ситуацій успіху учнів під час тематичної атестації на основі індивідуального та диференційованого підходів

 Якщо учні мають гарні здібності їм необхідно вказати на джерело невдач.
 Навчальні успіхи школярів незначні та тлі досягнень всього класу. Найкращий шлях у роботі з такими школярами – зняти психологічну домінанту недовір'я, показати їм що вони можуть досягти значно вищих результатів. Потрібні індивідуальні бесіди, „авансування" успіхів.
 Успіхи школярів скромні: вони нестаранні, мають прогалини у знаннях. Головне педагогічне завдання — зафіксувати у пам'яті школяра емоційний стан успіху.
 Школярі добре розвинуті, мають стійкий пізнавальний інтерес. Учитель повинен підтримувати дитину в „особистому" відкритті, сформулювати для неї нові завдання.

Види оцінювання
Згідно з нормативно-правовими документами та рекомендаціями Міністерства освіти і науки України основними видами оцінювання є тематичне, семестрове, річне оцінювання та підсумкова державна атестація. Доцільність виставлення поточних оцінок визначається вчителем.
Тематичне оцінювання
Тематичне оцінювання - це визначення навчальних досягнень учнів з певної теми (частини теми, групи тем) або з певного виду навчальної діяльності на основі вимог навчальної програми та критеріїв оцінювання навчальних досягнень учнів з того чи іншого предмета.
Семестрове   оцінювання
Бал за семестр виставляється учням за результатами тематичних оцінювань та навчальної практики, якщо її передбачено навчальним планом. При цьому кожен бал є окремими і враховується лише один раз при виставленні семестрової оцінки.
Річне  оцінювання
Річний бал виставляється за результатами І та II семестрів (після їх корегування) та навчальної практики, якщо її передбачено навчальним планом.
   Учні мають право на підвищення річного балу.
   Для цього за заявою учнів або їх батьків (осіб, які їх замінюють) наказом директора створюється комісія для її проведення, чисельність і склад якої затверджує директор закладу.       За результатами повторного оцінювання оформлюється протокол.
   Річний (скорегований) бал є остаточним балом за рік.
  Скорегований річний бал виставляється лише учням, які брали участь у повторному річному оцінюванні.

ні.
           Презентацію                підготувала     вчитель        музичного мистецтва  херсонської гімназії №3 ім.В.Заботіна                         Скакун Н.А.


Вогнищевий, інфільтративний туберкульоз легень. Казеозна пневмонія. Туберкульома легень. Патогенез, патоморфологія, клініка, діагностика та лікування


Опікова травма. Етіологія, патогенез, опікова хвороба.


title: "Найвідоміші композитори 19ст"

text:
Найвідоміші  композитори 19ст
Лисенко Микола Віталійович( 10 березня 1842 -24 жовтня 1912)   На українському народному ґрунті М.Лисенко творить високохудожні композиції на шевченківську тематику, народні опери "Різдвяна ніч"  "Наталка Полтавка" і "Утоплена", оперу-сатиру "Енеїда", монументальну народну музичну драму "Тарас Бульба". Микола Віталійович Лисенко був одним з найкращих інтерпретаторів "Кобзаря" Т.Шевченка, на тексти якого написав понад 80 вокальних творів різних жанрів. Безцінною спадщиною великого композитора стали обробки фольклорно-пісенних зразків усної народної творчості. До найвідоміших творів Лисенка належать музика гімнів “Молитва за Україну”
Молитва за Україну Боже великий, єдиний, Нам Україну храни, Волі  і світу промінням Ти її осіни. Світлом науки і знання Нас, дітей, просвіти, В чистій любові до краю, Ти нас, Боже, зрости. Молимось, Боже єдиний, Нам Україну храни, Всі свої ласки-щедроти Ти на люд наш зверни. Дай йому волю, дай йому долю, Дай доброго світу, Щастя дай, Боже, народу  Многая, многая літа.
Гулак-Артемовський Семен Степанович(16 лютого 1813р  -17 квітня 1873)   Український композитор, співак, драматичний артист, драматург.  Окреме місце у творчій спадщині Гулака-Артемовського посідають українські пісні, зокрема «Стоїть явір над водою» (присвячений Т.Шевченку), «Спать мені не хочеться», «Ой на горі та й женці жнуть»    Широку популярність Гулаку-Артемовському, як композиторові, принесла опера «Запорожець за Дунаєм» який став, власне, першим оперним твором, де яскраво описено український характер.
Місяцю ясний, Зірки прекрасні, Божії очі, Ви в темні ночі, Вас я благаю, Грудь облегчіте, Вість принесіте З рідного краю. Орленьку сизий, Соколе бистрий, Що вік на волі В завидній долі, Вас я благаю, Грудь облегчіте, Вість принесіте З рідного краю. Тихий Дунаю, Зелений гaю, Хвилі кипучі, Вітри могучі, Вас я благаю, Грудь облегчіте, Вість принесіте З рідного краю.
Михайло Вербицький (4 березня 1815  - 7.грудня1870 ) Його життя і творчість позначені дивовижним сплетінням контрастів. Ізольоване від мистецького світу, скромне, навіть вбоге існування сільського священика несподівано поєдналися з високою результативністю творчого процесу. Більшість його творів — передусім "симфонії" і хори — це справжні перлини української музики, які заслуговують на те, щоб посісти належне місце у програмах сучасних концертів. За змістом хори Вербицького — це або патріотичні пісні, або невеликі пейзажні чи ліричні зарисовки. Зразком першого виду може бути хор "На погибель"  Найвідомішим це є  музика до українського національного гимну “Ще не вмерла Україна”
   Калачевський  Михайло        Миколайович       (26 вересня 1851 - † 1907 )Український композитор, піаніст, музично-громадський діяч та юрист. Автор «Української симфонії» (1876) в якій використав українські народні теми, а також Реквієму, Струнного квартету, ряду фортепіанних п'єс, романсів та духовних хорів.
Калачевський "Українська симфонія" - "Віють вітри, віють буйні"
Підготувала учениця 10 класуСтефанків Зоряна


title: Музика В. Городецького

text:
Презентацію підготувала
учениця 10-А класу
 Тоцька Євгенія
“Архітектура - це застигла вкамені музика”В.ГюгоМузика В. Городецького
Будинок з химерами 1901-1903р.р

Фасади оздоблені з характерним для модерну використанням різних стилів. «Будинок з химерами» отримав у народі таку назву за скульптурні прикраси на міфологічну та мисливську тематику на фронтоні. Цікавим є використання високого парапету на даху, що дозволило практично сховати покрівлю — перша «бездахова» будівля в українській столиці.

Талановитим земляком на Поділлі, були спроектовані також Шпиківський цукроварний завод та будинок управителя шпиківськими маєтками, в Рахнах-Лісових - каплиця для палацу.
Черкаси зобов'язані В.Городецькому спорудженням вишуканого приміщення у стилі модерн для жіночої гімназії,          с.Мошни -  лікарні та будиночка для лікарів.

Черкаська жіноча гімназія побудована 1910р.
Своєму рідному краєві його талановитий син Владислав Городецький залишив у спадок одну з перлин його творчої фантазії - мавзолей графів Потоцьких в с.Печера
Будівля мавзолею виконана в стилі романської архітектури. Невеличкий меморіальний ансамбль у Печері є справжнім шедевром архітектури історизму, однією з кращих робіт Владислава Городецького.
В.Городецький в с.Мошнибудиночок лікаря 1909р. В будинку В.Городецького і сьогодні живуть лікарі.
Будівля лікарні збудована за проектом В.Городецького 1905р.
Багато років поспіль в цьому будинку народжувались діти (Пологовий будинок с.Мошни)
Після пожежі старий пологовий будинок має такий вигляд
Пам’ятник В.Городець-кому в Києві

В творчому доробку славетного зодчого численні споруди: храми, палаци, маєтки, музеї і мавзолеї, лікарні, виставочні павільйони, заводи і фабрики та немало іншого.
В історію архітектури В.Городецький увійшов як будівничий модерну.


Вступ. Витоки медицини


title: ОРГАНIЗАЦIЯ ОПТОВОЇ РЕАЛIЗАЦIЇ ЛIКАРСЬКИХ ЗАСОБIВ

text:
971
In bulk

,  , ,  .  .


Опера Ж.Бізе “Кармен”.


title: "Образ фауста в музичному мистецтві"

text:
Образ фауста в музичному мистецтві
Підготовлено учнями 9-а класу
Лейзеровичем Романом і Ахундовим Вадимом
Й.В.гете
Відень. Пам’ятник Й.В.ГЕТЕ
ІлюстрацІЯ ДО оперИ «Фауст» Ш.Гуно.МефІстофель, Фауст, Маргарита
Поява духу землі. Малюнок й.в.гете до “фауста”
ІЛЮСТРАЦІЯ Й.В.ГЕТЕ
МефІстофель прОПОНУЄ свою ДОПОМОГУ Фаусту. МАЛЮнок е.Делакруа (1828) ДО «Фаусту» Й.В.Гете
Рембрант. «Фауст» (гравюра)
А зараз прослухайте частину “Восьмої симфонії”  Г.МАЛЯРА, ЩО БУЛА СТВОРЕНА НА ОСНОВІ ТВОРУ Й.В.ГЕТЕ “ФАУСТ”
ДЯКУЄМО ЗА УВАГУ)


title: "Найдавніші музичні інструменти"

text:
Найдавніші музичні інструменти
Загуде, заграє, забринить де-не-де, як шум віків, старий музичний інструмент. І вбирає, веселить, зачаровує душу, веде її в мандри нашої історичної пам'яті.

Гуслі
Найстародавніший український  щипковий музичний інструмент, що був дуже популярним у Київській Русі. Зображення гуслів знаходимо на фресках того часу. Один з найдавніших інструментів українського народу — гуслі відомі в багатьох народів світу і своїм корінням сягають у часи Старого Завіту.
На межі XIX і XX ст. в Росії з’являються клавішні гуслі, які використовуються в оркестрах російських народних музичних інструментів академічного плану. В такій функції фабричні клавішні гуслі зустрічаються і в Україні: в оркестрах російських народних музичних інструментів консерваторій, музичних училищ, інститутів культури тощо.
У гуслях струни натягнуто на трикутний дерев'яний резонансний ящик. Звук на інструменті видобувають, защипуючи струни пальцем.

З часів Київської Русі гуслі проіснували в побуті мешканців України ймовірно аж до XIX століття, оскільки ще Пантелеймон Куліш згадував, що бачив співця-гусляра. Саме від гуслів походить інший народний музичний інструмент, що став символом українців — бандура. Якщо додати до гуслів 2-3 баси, поставити інструмент на колінах вертикально, притиснувши до грудей — ось і вийде бандура.

Існує три різновиди гуслів:

Литаври
Ударний музичний інструмент з визначеною частотою звуку. Литаври - інструмент азійського походження, в Європі відомі з 15 століття. Литаври широко використовувалися в побуті запорозьких козаків.
Деякі дослідники вважають, що слово «литаври» походить від арабського «альтабль» — барабан. Але не такі вже вони співзвучні, альтабль і литаври. Найімовірніше, що назва цього інструмента має грецьке походження («політавреа», тобто багато барабанів). Підстави для такої назви у греків були, бо гучний, розлогий голос цього інструмента можна порівняти з ударами великої кількості барабанів.

Трембіта
Народний духовий музичний інструмент, рід дерев'яної труби без вентилів і клапанів, інколи обгорнутої березовою корою. Висота звукового ряду трембіти залежить від її величини. Трембіта поширена у східній частині Українських Карпат, зокрема на Гуцульщині.

Споконвіку трембіта була єдиним засобом зв'язку чабана з селом: за трембітовими звуками люди дізнавалися про місцеперебування ватага з отарою, про те, як триває випас худоби. Особливі звуки інструмента попереджали про небезпеку. Вживалася трембіта і для подання сигналів про початок та закінчення робочого дня.
Трембіта занесена у Книгу рекордів Гіннеса як найдовший духовий інструмент. Найбільші трембіти мають довжину до 8 метрів.
Вважається, що трембіта — це суто гуцульський інструмент. Але відомо, що бойки також користувалися трембітами. Щоправда бойківська трембіта дещо різниться конструкцією від гуцульської трембіти.

Над презентацією працювали:
Ганущак Тереза та Тягур Уляна
Учениці 10-А класу
Калуського НВК
“ЗОШ І-ІІІ ст. №10 – ліцей”
2013


title: Океан Ельзи

text:
О.Е.
Океа́н Е́льзи (або скорочено — О. Е.) — культовий український рок-гурт, створений 12 жовтня 1994 року у Львові. Лідером та вокалістом гурту є Святослав Вакарчук.
Публіка та критики неодноразово визнавали «Океан Ельзи» найкращим рок-гуртом та найкращим live-гуртом СНД та Східної Європи.

СКЛАД ГРУПИ
----------------------
Святослав Вакарчук (вокал)
Дата та месце народження: 14 травня 1975 року, м. Мукачево

Денис Глинін (барабани)
Дата та місце народження : 21 жовтня 1972 року, м. Львів

Мілош Єлич (клавішні)
Дата та місце народження: 9 вересня 1981 року, м. Нови Сад (Сербія и Черногорія)

Денис Дудко (бас-гітара)
Дата та місце народження: 24 листопада 1975 року, м. Харьків

Петро Чернявський (электрогітара)
Дата та місце народження: 16 квітня 1986 року, м. Київ

У 1992 році студент Денис Глінін (ударні) створив гурт «Клан тиші» до якого увійшли його однокласники Андрій Голяк (вокал), Павло Гудімов (гітара), а також знайомий Юрій Хусточка (бас-гітара). Влітку 1994 року Вакарчук прийшов на першу репетицію, а з осені четвірка репетирувала регулярно і вже 12 жовтня 1994 року, як прийнято вважати, було створено новий гурт — «Океан Ельзи», який тоді грав переважно суміш поп- і ліричної рок-музики. Святослав став її вокалістом, а також автором більшості текстів і музики гурту.
Львівський період (до 1998)

Творчість у 1998—2004 роках
1998 року ОЕ розпочав роботу з продюсером Віталієм Клімовим, підписав контракт із «Nova Records» та записав дебютний альбом, який побачив світ у вересні під назвою «Там, де нас нема». Пісні гурту посідали перші місця у чартах, їхня ліричність та незвичайний вокал Святослава Вакарчука здобули шанувальників по всій Україні. На початку 2000-го року гурт завершив роботу над другою платівкою — «Я на небі був».
Виступ у Харкові, 2010 рік
З 2004 року в гурті грають басист Денис Дудко і сербський клавішник Мілош Єліч, який співпрацював із гуртом під час туру «Тихий океан».  2005 року до «О. Е.» приєднався гітарист Петро Чернявський. 22 вересня 2005 року альбом »Gloria» у перший же день продажу став «платиновим» — за 6 годин було продано 106 000 примірників.
27 Лютого 2013 було презентовано відео на перший сингл з майбутнього альбому, який отримав назву «Обійми́». А 11 квітня 2013 року офіційно було оголошено про припинення співпраці між гуртом та гітаристом Петром Чернявським. За офіційним повідомленням це зумовлено «творчими причинами та прийняте за спільною згодою всіх учасників». У турі його замінить сербський гітарист Владімір Опсеніца.
12 квітня було анонсовано точну дату релізу нового альбому - 15 травня та його назву - Земля.
 Гідне виконання відомої пісні Володимира Івасюка. Проникливий дует з чудовою артисткою Ніною Матвієнко. Цю пісню гурт відзняв багато років тому у рамках спецпроекту каналу "1+1". І тоді, і тим більше, зараз цю пісню неможливо слухати без сліз
 Ще один давній спецпроект гурту на військову тематику. "Напиши мені листа. Я читатиму всю ніч. Загорни свої слова в той знайомий запах. Чуєш, мамо..." 2007 рік. Хто б міг подумати, що колись вона буде настільки актуальною.
Студійні альбоми
1998 :: Там, де нас нема
2000 :: Я на небі був
2001 :: Модель
2003 :: Суперсиметрія
2005 :: Gloria
2007 :: Міра
2010 :: Dolce Vita
2013 :: Земля

Синґли
1996 :: «Будинок зі скла»
2002 :: «Холодно»
2004 :: «Дякую!»
2006 :: «Веселі, брате, часи настали…»
2009 :: «Я так хочу…»
Акустичні альбоми
2003 :: «Tviй формат»

Збірки
2006 :: «1221»
2007 :: «Вибране…»
2010 :: «Океан Ельзи: The Best Of»
Інші альбоми
2010 :: «Dolce Vita /remastered»
Дискографія

Список використаних джерел
http://vk.com/club3277588
https://www.facebook.com/okeanelzyofficial

До нових зустрічей!
Підготував учень 8 класу
Кривчунської ЗОШ І-ІІІ ступенів
Жашківського району
Черкаської області
Джемесюк Ярослав
Керівник групи:
вчитель музичного мистецтва
та художньої культури
Джемесюк Вікторія Анатоліївна
2014


title: ПРОБЛЕМИ У ДОСЯГНЕННІ МОЛОДИХСПОЖИВАЧІВ ІН’ЄКЦІЙНИХ НАРКОТИКІВ

text:
5,9
28,0
30
6,5
33,8
29
5,2
26,2
43
7,4
25,5
46
0,7
22,8
5
7,9
27,8
247


title: Синдром тривалого здавлення

text:
Синдром тривалого здавлення
Зміст:
 Визначення.
 Причини розвитку.
 Механізм розвитку СТЗ та симптоматика.
 Періоди розвитку травматичного токсикозу.
 Надання першої допомоги при СТЗ.
 Подальше лікування.
 Висновок.
Визначення
   Травматичний токсикоз, або Синдром тривалого здавлювання — виникає при тривалому стисканні ділянок тіла важкими предметами або при тривалому перебуванні в одному положенні на твердій поверхні чи фіксованому положенні (застрягання в селевій багнюці). Синдром тривалого здавлювання (СТЗ) — надзвичайно тяжке пошкодження, яке може виникати при тривалому здавлюванні тканин через усмоктування продуктів порушеного обміну речовин.
Причини розвитку
   Найчастіше в мирний час СТЗ розвивається при стихійних лихах, ДТП, важкому алкогольному сп'янінні, вживанні різноманітних психотропних та наркотичних засобів (метадон, дезоморфін) тощо.
Механізм розвитку СТЗ та симптоматика
   Пусковим механізмом СТЗ є звільнення від здавлювання — декомпресія. В перші години після декомпресії стан постраждалого може бути задовільним і не викликати у сторонніх занепокоєння. Це може привести до недооцінки тяжкості пошкодження, неповноцінного надання допомоги й до загибелі постраждалого. Відразу після декомпресії на кінцівці видно садна, заглибини, що повторюють форму предметів, які здавлювали, шкіра кінцівки бліда, місцями помірно синюшна, холодна на дотик, чутливість відсутня.
   Через 30-40 хв починає розвиватися набряк. Загальний стан різко погіршується через 2-3 години після декомпресії, з'являються жага, нудота, блювання, в'ялість, сонливість та швидко розвивається гостра ниркова недостатність. Через 6-12 годин після звільнення від здавлювання виникає тяжкий стан, викликаний всмоктуванням великої кількості токсинів з пошкоджених м'язових тканин та блокування нирок токсичними продуктами розпаду.
    Розвивається гостра ниркова недостатність. Смерть настає від ниркової коми. Якщо постраждалий знаходиться довго у стані здавлювання (більше 4 годин) у нього виявляють спрагу та різке знесилення організму. З часом симптоми зневоднення організму підсилюються і у такої людини стають сухі та потріскані губи і шкіра, очі можуть «западати», знижується артеріальний тиск.
Періоди розвитку травматичного токсикозу
   У розвитку травматичного токсикозу розрізняють три періоди: ранній, проміжний та пізній.

   Ранній період характеризується збудженням. Потерпілий намагається звільнитися від предмета, що його здавлює, просить допомоги.

   Після перебування у такому стані протягом 1,5—2 год розвивається проміжний період. В організмі починають проявлятися токсичні явища. Збудження проходить, потерпілий інколи впадає в дрімотний стан, відчуває загальну слабкість, сухість у роті, спрагу.

   В пізній період стан людини різко погіршується: знову з'являється збудження, неадекватна реакція на навколишній світ, потерпілий марить, може бути озноб, блювання. Зіниці потерпілого спочатку сильно звужуються, а через деякий час розширюються. Пульс слабкий, частий. У тяжких випадках наступає смерть
Надання першої допомоги при СТЗ
1. Якщо є можливість, одразу починають внутрішньовенну інфузію (бажано без препаратів, що містять калій).
2. Усунути причину здавлювання.
3. Якщо кінцівки мають синюшний колір, холодні й сильно травмовані, на них накладають джгут, але не сильно затягують, щоб не порушити кровообіг. Це уповільнить розповсюдження кров'ю токсичних речовин з розтрощених ділянок. Якщо кінцівки теплі на дотик, пошкоджену кінцівку обкласти ватою чи іншим м'яким матеріалом і туго забинтувати звичайним чи еластичним бинтом.

4. Травмовану кінцівку обкладають пакетами з льодом або холодною водою, накладають транспортну шину, як при переломі.
5. Якщо є можливість, то вище місця накладення джгута чи бинта кінцівку обколюють новокаїном(при відсутності алергії на нього).
6. Обов'язково необхідно ввести знеболювальні та серцеві засоби.

7. Якщо постраждалий може пити рідину, з перших хвилин допомоги рекомендується дати випити теплий напій (чай, каву з невеликою кількістю соди — 2 ч.л. соди на 0,5 л рідини). Сода сприяє відновленню кислотно-лужної рівноваги, а рідина — виведенню токсинів з організму з сечею. Кількість першої пероральної порції рідини має бути невеликою, особливо при масивному і/чи довготривалому перебуванні у стані здавлювання!
8. Потерпілого тепло закутати та обережно транспортувати у лікарню.
Подальше лікування
   Подальше лікування в лікарні полягає в відновленні водного балансу різними шляхами, відповідній хірургічній обробці пошкоджених ділянок та заміщення функції нирок (гемодіаліз) до часу відновлення їх функції або до переходу в хронічну хворобу нирок (хронічна ниркова недостатність). У критичних випадках, коли симптоми інтоксикації організму наростають, незважаючи на лікування, вдаються до ампутації травмованої ділянки (якщо це можливо).
Висновок
   Здавлення кінцівок виникають в мирній і військовій обстановці при обвалах, автокатастрофах, аварії поїздів, землетрусах, руйнуваннях будівель. Внаслідок тривалого здавлення відбувається порушення кровообігу в тканинах, доставки до них поживних речовин і кисню. Внаслідок цього виникає омертвіння тканин з виділенням в організм отруйних продуктів їх життєдіяльності. У важких випадках смерть може настати в найближчі 2-4 дня від порушення функції нирок, печінки, серцево-судинної системи
                       Дякую за увагу!

                       Підготувала
                        Учениця 11-А класу
                        Дишкант Анна-Марія


title: Симптоматичне лікування печії у хворого

text:
+
+++
-
-
+++
+
-
-
-
+
-
-
+
+++
+
+
-
+++
+
+++
Bi
Al
Ca
Mg
-
+/-
-
+
+
+
+
+
-
+
+
+
+
+
-
+
+
+
+
+
-
+
+
+
+
+
-
+
+
+
+
+/-
-
+
+
+
+
+/-
-
+
+
+
-
+
+
+
-
+
-
+
-
+
+
+
-
+
-
+
+
+
+
+
-
+
+
+
+
+
-
+
+
+
+
+
-
+
+
+
+
+/-
-
+
+
+
-
-
-
+
-
+
-
+/-
-
+
+
+
+
+
-
+
+
+
+
+
-
+
+
+
+
+
-
+
+
+
+
+
-
+
+
+
+
+/-
-
+
+
+
+
+/-
-
+
+
+
-
+
+
+
-
+
-
+
-
+
+
+
-
+
-
+
+
+
+
+
-
+
+
+


title: МУЗИКА ПРО ІГРАШКИ

text:
МУЗИКА ПРО ІГРАШКИ.
Українська народна пісня – гра“ДВА ПІВНИКИ”
Два півники, два півники
Горох молотили,
Дві курочки-чубарочки
До млина носили.

Цап меле, цап меле,
Коза засипає,
А маленьке козенятко
На скрипочку грає.

Танцюй, танцюй, козуленько,
Ніженьками туп, туп,
Татусенько з матусею
Надеруть нам круп, круп.

А вовчик-сірячок
З лісу виглядає,
Ухопив він козенятко
Та й далі тікає.

Як узяв старий цапок
Новенькії віжки,
Одібрав він козенятко,
Залигав за ріжки.

Хоч вовчик обідрав
Цапові реберце,
Зате в тата з матусею
Радується серце.

Музика  про іграшки.
Петро Ілліч Чайковський
Утреннее размышление;
Зимнее утро;
Игра в лошадки;
Мама;
Марш деревянных солдатиков;
Болезнь куклы;
Похороны куклы;
Вальс;
Новая кукла;
Мазурка;
Русская песня;
Мужик на гармонике играет;
Камаринская;
Полька;
Итальянская песенка;
Старинная французская песенка;
Немецкая песенка;
Неаполитанская песенка;
Нянина сказка;
Баба-яга;
Сладкая грёза;
Песня жаворонка;
Шарманщик поёт;
Хор;

Музика про іграшки
Музей – будинок П.Чайковського.
Музика про іграшки.
БОЛЕЗНЬ КУКЛЫ

- Кукла Маша
Заболела.

- Врач сказал,
Что плохо дело.

- Маше больно,
Маше тяжко!

- Не поможешь
Ей, бедняжке.

- Нас покинет
Маша вскоре.
Вот уж горе,
Так уж горе,
           горе,
         горе, горе, горе, го…
Музика про ірашки
НОВАЯ КУКЛА

Ах, мама, неужели
 Куклу скоро привезут?
 Ах, мама, мама, в самом деле
 Кукла скоро будет тут?

 Ах, где же куколка моя?
 Её хочу увидеть я.
 Ах, что? Уже? Тогда молю –
 Ну дай мне куколку мою.

 Ах, как она прекрасна, мама!
 Как я рада, Боже мой!
 Ах, кукла, кукла! Никогда мы
 Не расстанемся с тобой,
                     теперь с тобой,
                             теперь с тобой,
                                             с тобой,
                                                 с тобой,
                                                     с тобой,
                                                         с тобо
Музика про іграшки
Музей Лесі Українки
Етажерка
Етнографічний куточок
Стіл
Дитинство
Музика про іграшки
Музика про іграшки.


title: Збудники бактеріальних кишкових інфекцій

text:
Erwinia
Yersinia
Morganella
Providencia
Proteus
Serratia
Hafnia
Enterobacter
Klebsiella
Citrobacter
Salmonella
Edwardsiella
Shigella
Escherichia
+
-
-
-
Salmonella schottmuelleri
-
-
-
-
Salmonella paratyphi A
+
-
-
-
Salmonella typhi
H2S
S. sonnei
S. Boydii, 1-18

1a, 1b, 2a, 2b, 3a, 3b,
4a, 4b
S. flexneri                    1, 2, 3, 4, 5, 6,
X variant  Y variant
S.Dysenteria
         1-12
Vibrio cholerae: 1-pure culture; 2- flagellate
Vibrio cholerae
Vibrio cholerae biovar albensis
+
A
A
Vibrio cholerae biovar Proteus
+
+
+
A
A
Vibrio cholerae biovar El Tor
+
+
+
A
A
Vibrio cholerae biovar cholerae

Vibrio


title: СИНДРОМ ПРАДЕРА - ВІЛЛІ

text:
СИНДРОМ ПРАДЕРА - ВІЛЛІ
Виконала
учениця 11-Г класу
Коваль Яна
Синдром Прадера-Віллі
Рідкісна генетична аномалія, при якій відсутні або не експресуються приблизно 7 генів з 15-ої хромосоми, успадкованої від батька.
Синдром Прадера-Віллі
Вперше розлад був описаний у 1956 році Андреа Прадером і Генріхом Віллі, Алексіс Лабхарт, Ендрю Зіглером і Гвідо Фанконі.
Андреа Прадер
 Частота народження - 1: 12 000 - 15 000 живонароджених немовлят.      При синдромі Прадера-Віллі страждає батьківська хромосома; у разі пошкодження материнської хромосоми виникає синдром Ангельмана.
Особливості і ознаки захворювання
Ознаки в дитинстві:
Ознаки при
народженні:
Внутрішньоутробні
ознаки:
 багатоводдя
 сідничне передлежання
плоду або народження
з допомогою кесаревого
 розтину

 затримка розвитку
мовленнєвих навичок

 ненормальне
положення
плоду
 зниження активності
 руху плоду

 труднощі при диханні

 гіперфагія
(переїдання)
у віці від 2 - 8 років

 труднощі при годуванні
(через поганий м'язовий
 тонус, який впливає на
смоктальний рефлекс)
 летаргія
 гіпотонія

 погана фізична
координація
 сколіоз

Особливості і ознаки захворювання
Ознаки у повнолітті:
Ознаки в підлітковому
 віці:
 аномальна гнучкість
безпліддя
(чоловіки та жінки)
 низький зріст

 ожиріння
 затримка
 статевого дозрівання
 труднощі при
навчанні,
 обмежені інтелектуальні
функції
 рідке лобкове волосся
 ожиріння
 гіпотонія

  великий та широкий ніс
  чутлива шкіра
         (легко з’являються синці)

  маленькі руки та ноги з
вузенькими пальцями
  надлишкові жирові відкладення,
       (особливо в центральній
        частині тіла)

  поява розтяжок (стрій)
 затримка моторного розвитку

Загальні зовнішні ознаки (для дорослих):

  мигдалеподібні очі з тонкими,
 опущеними вниз повіками

Нейро-когнітивні відхилення

 39%: IQ 50 - 70 (незначна розумова відсталість)

 27%: IQ 35 - 50 (помірна розумова відсталість)
Курф і Фрим (1992) вивчали різноманітні ступені розумових відхилень (та труднощів, які виникають при навчанні) серед осіб, хворих на СПВ. Результати:
 5%: хворих мають IQ вище 85 (низький середній рівень           інтелекту);
 27%: IQ 70 - 85 (межа інтелектуальної діяльності)
 1%: IQ 20 - 35 (важка розумова відсталість)
 <1%: IQ <20 (глибока розумова відсталість).
Синдром Прадера-Віллі та синдром Ангельмана – це перші описані випадки порушення процесу імпринтингу людини.
Виражені тільки батьківські копії генів
Якщо делеції відбуваються на материнській хромосомі, то це призводить до виникнення синдрому Ангельмана.
Генетика
Діти з синдромом Прадера-Віллі дуже схожі між собою, досвідчений генетик зможе встановити діагноз не чекаючи дослідження крові.
Іноді замість діагнозу «синдром Прадера - Віллі» лікарі помилково ставлять діагноз «синдром Дауна»

Ще часто ставлять діагноз міопатія.
Діагностика
Ускладнення

Ускладнення СПВ, які є наслідком ожиріння:
вивих голівки стегна
апное під час сну
легенево-серцева
недостатність

цукровий діабет 2 типу
Ускладнення

  У дітей може виникати також гостре розширення шлунку (якому передують симптоми гастроентериту), можливий розвиток некрозу слизової шлунку.
Для корекції
підвищеної ваги
 застосовується дієта
 з обмеженням кількості
 жирів і вуглеводів.
Рекомендується
використання
спеціальних методик
розвитку дитини,
заняття з логопедом і
 дефектологом
Рекомендується прийом
«гормонів росту»,
замісна гормональна
терапія
(із застосуванням
гонадотропінів).
Немовлята з
гіпотонусом
повинні отримувати
масаж і інші види
спеціальної терапії.
На даний час
специфічні способи
 лікування хвороби
не розроблено.
Лікування
Дякую за увагу!


title: Проблема наркоманії

text:
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level


СИНТЕТИЧНІ ЛІКИ


парасольки


Застосування прополісу при лікуванні запальних захворювань щелепно-лицевої ділянки хворого


title: музика 20 століття

text:
Музика ХХ століття
1980
Pop-Rock   1980

Psychobilly

Alternative Rock


Застосування метанолу й етанолу, їх дія на організм хворої людини


Застосування швидких тестів на всіх етапах лікувально – діагностичного процесу. Перспективи. Преваги.


title: Мистецто стародавнього Єгипту

text:
Таємниці мистецтва Стародавнього Єгипту
Усі види мистецтва в Стародавньому Єгипті були тісно пов’язані з релігійним культом і підпорядковувалися суворим канонам. У художній формі єгипетські зодчі, скульптори та живописці прагнули передати гармонійну єдність космічного і земного, божественного та людського. Мистецтво тоді тяжіло до грандіозності, тому й не дивно, що найпоширенішою архітектурною формою єгиптян були піраміди — монументальні кам’яні споруди, зведені як гробниці фараонів.

Архітектурні споруди Єгипту — наче своєрідні кам’яні архіви, зберегли для історії особливості мистецтва давньої доби, а разом із ними й багато таємниць, які впродовж віків намагаються розгадати. Так і донині невідомо, як саме зводили піраміди.

Храмовий комплекс. Карнак

Невід’ємна частина гробниць, храмів і палаців Стародавнього Єгипту — це скульптура. Круглу скульптуру висікали з кам’яної брили або цілісного шматка дерева. Канонічні статуї фараонів, царів і цариць та інших мали втілювати у своїй формі їхню владу, силу і могутність.
 Перший тип таких скульптур: людина, яку зображають, стоїть (фігура випрямлена з високо піднятою головою, руки — уздовж тіла, ліва нога робить крок уперед). Другий тип: людина, яку зображають, сидить у застиглій нозі, руки зігнуті в ліктях, а долоні — на колінах.

Бог Сет і його син
 Гор малим, метал
Скульптура малих форм
Монументальна скульптура храму Абу-Сімбел
Єгипетські митці застосовували два різновиди рельєфу: звичайний барельєф і заглиблений рельєф (контури зображення врізали у поверхню каменю). Рельєфи прославляли фараонів, оспівували їхні заслуги у сценах війни та полювання, підкреслювали божественність, зображаючи в оточенні богів, і «розповідали» про життя в родинному колі.

Фрагмент рельєфу з храму фараона Рамзеса II, 13 ст. до н.е.
Рельєфним і живописним композиціям на стінах гробниць притаманна площинність, умовність образів. До самобутніх єгипетських канонів образотворчого мистецтва належить поєднання різних перспектив: голову і ноги людини зображували у профіль, а очі, плечі та руки — фронтально, розгорнуті у фас.

Мистецтво Стародавнього Єгипту пройшло довгий шлях розвитку, але обожнення тварин було характерним для усіх його етапів від найранніх до пізніх. Це відбилось як в практиці муміфікації тварин — крокодилів, кішок, ібісів, так і в відтворенні характерних особливостей тварин в посудинах-канопах для зберігання муміфікованих органів. Схематизована частка зображень тварин перейшла в ієрогліфічну писемність стародавніх єгиптян. Зображення кобри ( Урей) прикрасило голову фараонів в їх офіційних портретах

Глек із зображенням коня

«Лев». Керамічна скульптура з Єгипту
Канопи з кришками-голівками тварин
Декоративно-прикладне мистецтво Стародавнього Єгипту представлено статуетками, ювелірними виробами із кольорового скла, напівкоштовних каменів і цінних металів (золото, срібло). Прикраси мали не лише декоративне значення, а й відігравали роль оберегів від усього лихого. У розписах, на перснях, підвісках, браслетах єгиптяни часто використовували зображення священного скарабея (жука із крилами), який символізував Сонце.

Живопис єгиптян упродовж тривалого розвитку поступово змінювався — від умовності до реалізму. У живописних композиціях, якими прикрашали стіни гробниць і храмів, колони й обеліски, детально змальовувати побутові сцени, різноманітні види повсякденної, господарської діяльності людини. Розписи вирізняються сюжетним розмаїттям, виникає інтерес до пейзажу зі звірями, птахами, рибами.
Музика Стародавнього Єгипту відігравала важливу роль у культурі та суспільному житті країни. Вона супроводжувала людей, коли ті працювали, святкували, проводили релігійні обряди, пов’язані з культом богів Осіріса, Ісіди, Тота. Також музика звучала під час урочистих процесій, палацових розваг. Про її значення в житті єгиптян свідчать численні рельєфи та розписи із зображеннями співаків й інструменталістів.
Значного поширення в Єгипті набули барабани різної величини та форми. Грою на круглому барабані — тамбурині — єгипетські танцівниці супроводжували свої рухи.
Духовну музику виконували зазвичай систром — особливим церемоніальним інструментом, що вважали атрибутом богині Хатхор
Танцівниці на фресці у храмі Абу-Сімбел
Систр
У музичній культурі Єгипту набула поширення арфа. На настінних розписах можна побачити й ансамблі арф. Спочатку арфа нагадувала великий лук, на який натягували струни. Жінки грали стоячи, акомпануючи співакам-чоловікам. Окрім цих інструментів, виготовляли невеликі арфи з дерева, схожі на ліри. Вишуканим декором вирізнялися арфи, призначені для храмів і палацового оркестру фараонів: їх прикрашали позолотою, живописом і карбуванням із різними символічними фігурами.
Прості й подвійні флейти виготовляли різних розмірів. А от бойові срібні труби використовували тільки у військовій музиці як сигнальні інструменти.

Використані джерела
Каган М. С. Морфология искусства. — Л.: Искусство, 1972. — 440 с. — 20 000 экз.
Чегодаева А. Д. Всеобщая история искусств. — М.: Искусство, 1956.
Матье М.Э. Искусство Древнего Египта. — М.: Искусство, 1970. — 197 с.
Афанасьева В.К., В. Луконин, Н. Померанцева. Искусство Древнего Востока. — М.: Искусство, 1976. — 375 с.
Пунин А.Л. Искусство Древнего Египта. Раннее царство. Древнее царство.. — СПб, 2008. — 464 с.
Косидовский З. Когда Солнце было Богом.. — М., 1970
https://uk.wikipedia.org/wiki/культура давнього Єгипту


Застосування прополісу при лікуванні запальних захворювань щелепно-лицевої ділянки


Вступ в історію медицини. Медицина первісного суспільства


title: Симптоматичне виявлення та лікування печії


ВСТУП В ІСТОРІЮ МЕДИЦИНИ.МЕДИЦИНА ПЕРВІСНИХ ЧАСІВ


Застосування продуктів бджільництва та їх композицій в комбустіології.


Народні музичні інструменти


Сировина, яка використовується в технології гомеопатичних ліків. Характеристика і класифікація. Лікарські рослини в гомеопатії. Основні поняття. Номенклатура сировини рослинного, мінерального і тваринного походження