title: Реанимация

text:
Тема. Обмін речовин та енергії – основа функціонування біологічних систем.
План
Поняття про обмін речовин (енергетичний обмін).
Особливості обміну речовин в автотрофних та гетеротрофних організмах.
Структури клітин, які забезпечують процеси метаболізму.

Обмін речовин і енергії на рівні організму

Надходження речовини
(дихання,
харчування)

Перетворенняречовини
(травлення)

Всмоктування

Виведення з
 організму кінцевих продуктів
(шкіра, легені,
видільна система, травний тракт)

Обмін речовин (метаболізм) – це процес надходження в організм поживних речовин із навколишнього середовища, їх перетворення та виведення з організму продуктів життєдіяльності.

Обмін речовин являє собою єдність двох процесів:
асиміляції і
дисиміляції.

Асиміляція і дисиміляція взаємно протилежні й нерозривно пов'язані процеси.

Завдяки процесам обміну речовин підтримується гомеостаз.
Метаболізм

Для живих організмів Землі основним джерелом енергії є сонячне світло.
Автотрофи
(синтезують органічні сполуки з неорганічних)
фототрофи (організми, що використовують для процесів синтезу енергію світла),
хемотрофи (організми, що використовують енергію хімічних реакцій).
Гетеротрофи
 (споживають органічні речовини, синтезовані іншими організмами)
хижацтво
паразитизм
сапрофагія (гниючими рештками)
фітофагія (рослинною їжею)
міксотрофи (змішане живлення)

Поверхневий апарат клітини захищає внутрішній вміст від несприятливих впливів довкілля, забезпечує обмін речовин між клітиною і навколишнім середовищем.

Під час метаболізму всі процеси відбуваються на рівні клітини.
Всі речовини потрапляють в клітину через поверхневий апарат.

Поверхневий апарат клітини

Плазматична мембрана (плазмолема)
Надмембранний комплекс
Підмембранний комплекс

Пасивний транспорт:
дифузія (транспортування речовин від місця з більшою концентрацією речовини до місця з меншою її концентрацією);
полегшена дифузія (пасивний рух речовин за допомогою молекул-переносників);
осмос  (одностороння дифузія) перенесення розчину через напівпроникну мембрану від зони низької концентрації до зони високої концентрації.

Активний транспорт:
натрій-калієвий насос (це один з механізмів активного транспорту через цитоплазматичну мембрану проти градієнта концентрації);
цитоз (переміщення речовин у складі мембранних пухирців);
екзоцитоз (переміщення речовин з клітини в зовнішнє середовище)
ендоцитоз (процес активного надходження твердих(фагоцитоз) і рідких (піноцитоз) речовин із зовнішнього середовища всередину клітини).

Етапи енергетичного обміну

Біосинтез білка  (пластичний обмін) – це складний багатоетапний  процес утворення білкової молекули (полімеру) із амінокислот (мономерів).

Найважливішу роль у процесі біосинтезу білка відіграють нуклеїнові кислоти – ДНК, РНК.

Сама ДНК безпосередньої участі в синтезі білка не бере, тому що знаходиться в ядрі, а основним місцем синтезу білка є рибосоми на ЕР цитоплазми.

Але на ДНК записана інформація про те, який у цитоплазмі повинен синтезуватися білок.

РНК беруть безпосередню участь у синтезі білка.

Кодон – ділянка із трьох нуклеотидів (триплет) в молекулі іРНК.
Ген — ділянка ДНК, яка містить інформацію про первинну структуру білка.
Генетичний код — принцип запису інформації на ДНК.
Він властивий всім живим організмам.

Кожна амінокислота кодується трьома нуклеотидами (розташованими поряд).
 Ці нуклеотиди складають триплети (кодони).
Деякі амінокислоти кодуються лише одним триплетом, інші — двома, трьома.

КОД:
Триплетний – кожній амінокислоті відповідає трійка нуклеотидів ДНК (іРНК) – кодон.
Однозначний – один триплет кодує лише одну амінокислоту.
Вироджений – одну амінокислоту можуть кодувати декілька різних триплетів (це підвищує надійність коду).
Універсальний – єдиний для всіх організмів, які існують на Землі.
Який не перекривається – зчитуються кодони один за одним, з однієї певної точки в одному напрямку, тобто той самий нуклеотид не може входити одночасно до складу двох сусідніх триплетів.
Між генами існують «розділові знаки» - ділянки, які не несуть генетичної інформації, а лише відокремлюють одні гени від інших. Їх називають спейсерами. Триплети УАА, УАГ, УГА означають припинення синтезу певного білка.

Етапи біосинтезу білка
Фотосинтез — процес утворення органічних сполук із неорганічних завдяки перетворенню світлової енергії в енергію хімічних зв'язків.
Здійснюється в клітинах зелених рослин за участю пігментів хлоропластів.

Світлові реакції фотосинтезу протікають на мембранах хлоропластів.
Темнові реакції відбуваються не на мембранах, а в основній речовині хлоропласта.

Хемосинтез — синтез органічних речовин з неорганічних з використанням енергії хімічних реакцій (окислення неорганічних сполук).                   Цей спосіб синтезу характерний для бактерій.

Хемосинтезуючі бактерії відіграють важливу роль в біосфері, приймають участь в кругообігу речовин, збагачують ґрунт.

«Незакінчені речення»
Мені сподобалося…
Мені не сподобалося…
На сьогоднішньому занятті для мене найважливішим відкриттям було…
Заняття важливе тому, що…
Від наступного заняття я чекаю…


Огляд освітніх програм Європейської Комісії:
Темпус,
Еразмус Мундус,
Жан Моне

НАЦІОНАЛЬНИЙ ТЕМПУС-ОФІС В УКРАЇНІ

Київ 2011
ТЕМПУС
(Транс’європейська програма мобільності для навчання в університетах)
Програма зовнішньої допомоги Європейського Союзу, заснована в 1990 р. з метою сприяння модернізації систем вищої освіти в країнах-партнерах (країнах-сусідах) ЄС через активізацію співробітництва між вищими навчальними закладами країн ЄС і країн-партнерів
Темпус IV, сучасний етап програми, розрахований на 2007 – 2013 роки, зорієнтований на досягнення цілей Лісабонської стратегії («зростання і робочі місця») та Болонського процесу (створення Єдиного європейського простору вищої освіти).
ТЕМПУС IV
Програма Темпус відкрита для 28 країн Східної Європи, Центральної Азії, Західних Балкан, Північної Африки та Ближнього Сходу
4 регіональних об'єднання (Східне сусідство,  Південне сусідство, Західні Балкани, Середня Азія) + Росія
Бюджет для Східного сусідства (Україна, Молдова, Білорусь, Грузія, Вірменія, Азербайджан) – приблизно  11-12 млн. щорічно
Дає можливість країнам-партнерам обирати для себе пріоритетні напрями реформування і заохочує усіх зацікавлених виявляти ініціативу, шукати інноваційні підходи, створювати новітні освітні продукти і послуги
ТЕМПУС IV
  Три напрями реформування вищої освіти, які збігаються з завданнями освітньої програми ЄС «Навчання впродовж життя» (Lifelong Learning) та узгоджуються з Лісабонською стратегією і Болонським процесом:
1. Модернізація навчальних програм
2. Удосконалення процесів управління та врядування в системі вищої освіти
3. Посилення зв’язків між освітою та суспільством (громадянським суспільством, ринком праці тощо)

 Два основних типи проекти:
Спільні проекти (міжінституційне співробітництво)
 Структурні заходи (національний фокус)

Спільні проекти

Спрямовані на :
розвиток багатостороннього партнерства між вищими навчальними закладами ЄС та країн-сусідів;
модернізацію, створення нових навчальних програм та навчально-методичного забезпечення до них;
розвиток культури забезпечення якості освіти;
модернізацію управління інституціями вищої освіти;
посилення ролі вищої освіти в суспільстві;
зміцнення „трикутника знань” (knowledge triangle): зв’язку між освітою, дослідницькою діяльністю та інноваціями;
зміцнення зв’язків між вищою освітою та ринком праці
Структурні заходи
Спрямовані на системні реформи у сфері вищої освіти:
модернізацію системи вищої освіти;
модернізацію управління інституціями вищої освіти;
розвиток культури забезпечення якості;
прискорення запровадження положень Болонського процесу, наближення системи вищої освіти України до кращого світового та європейського досвіду;
за обов'язкової участі та підтримки Міністерства освіти
Проекти Темпус реалізуються консорціумом
Мінімальний склад консорціуму – 6 / 7 учасників
Члени консорціуму: ВНЗ, органи державної влади усіх рівнів, органи місцевого самоврядування, приватні підприємства, громадські організації, інші організації, що працюють в галузі вищої освіти, в ЄС так в країнах-партнерах,
До участі заохочуються студентські асоціації та органи студентського самоврядування

ПАРТНЕРСТВО
З 1993 по 2006 р. (Темпус I, II, III)  реалізовано 299 проектів із загальним бюджетом 53,6 мільйонів євро
2008 р. - 12 проектів; 2009 р. - 11 проектів за участю українських університетів.
Основні досягнення:
Посилено інституційну спроможність українських ВНЗ;
Прискорено інтернаціоналізацію університетів – учасників (активізація обміну студентами і викладачами, встановлення тривалого  партнерства між ВНЗ України та Європи і т.п.);
запроваджено Європейську систему трансферу кредитів (ECTS), триступеневу підготовку фахівців, інші реформи

Програма Темпус в Україні
перспектива модернізації навчальних програм і  оновлення курсів, навчально-методичного забезпечення до них;
недооцінені можливості  партнерства з ВНЗ України, інших  пострадянських країн;
потужний чинник інтернаціоналізації навчального закладу;
важливе джерело європеїзації;
додаткові можливості самореалізації для викладачів і слухачів;
можливість для керівництва знайти підтримку для реформ, які необхідно впроваджувати

Чи варто українським університетам брати участь у програмі Темпус ?
Одинаки – ентузіасти не забезпечать успіху проекту Темпус. Реалізація проектів Темпус можлива тільки за підтримки керівництва й участі усього начального закладу.
Партнерські стосунки зберігаються  і розвиваються по завершенні проекту Темпус; консорціуми розширюються  для реалізації нових проектів Темпус, інших освітніх чи науково-дослідних проектів.
Використання “трикутника знань”: від навчальних програм до дослідницьких проектів та соціальних інновацій
Уроки програмі Темпус
Еразмус Мундус:
освітня програма ЄС
	Еразмус Мундус – освітня програма ЄС, націлена на активізацію міжнародного співробітництва та підвищення мобільності студентів, викладачів, науковців  європейських університетів і вищих навчальних закладів третіх країнах на всіх континентах
ЕРАЗМУС МУНДУС
	Намагаючись перетворити ЄС на світового лідера в освіті, а європейські університети – на центри інновацій та розвитку, програма  Еразмус Мундус також ставить за мету сприяння взаєморозумінню між людьми та культурами, активізацію міжкультурного діалогу
ЕРАЗМУС МУНДУС
	Програма названа на честь Еразма Роттердамського, філософа, науковця, який багато мандрував Європою, працював у різних  університетах і майже 500 років тому зрозумів переваги мобільності та міжнародного співробітництва в освіті й навчанні
ЕРАЗМУС МУНДУС
 Оцінювання першого етапу програми підтверджувало її позитивні здобутки та популярність серед студентів, викладачів,  науковців, вищих навчальних закладів.

 Закономірним було рішення про продовження програми.
ЕРАЗМУС МУНДУСПерший етап 2004-2008Другий етап 2009-2013
	Через посилення співробітництва між європейськими університетами та вищими навчальними закладами третіх країн:
Сприяння розвитку європейської вищої освіти, пропагування її найкращих якостей
Допомога студентам у плануванні професійного зростання та майбутньої кар'єри
Нарощування спроможності до міжнародного співробітництва на всіх континентах світу
Сприяння міжкультурному взаєморозумінню та взаємозбагаченню
Завдання програми2009-2013
ТРИ НАПРЯМИ ДІЙ

 Напрям I: 		Спільні програми

 Напрям II: 	Партнерство

 Напрям III:	Популяризація 						європейської вищої освіти
БЮДЖЕТ ПРОГРАМИ

На 2009-2013 роки

 493,69 млн. євро для Напрямів I та III (з освітнього  бюджету ЄС)

  460 млн. євро для Напряму II
     (з різних програм зовнішньої
     допомоги ЄС)

Напрям I Спільні програми
	A. Спільні магістерські програми
	B. Спільні докторські програми для аспірантів та докторантів

 116 магістерських програм Еразмус Мундус
	http://eacea.ec.europa.eu/erasmus_mundus/results_compendia/selected_projects_action_1_master_courses_en.php
13 докторських програм Еразмус Мундус
	http://eacea.ec.europa.eu/erasmus_mundus/results_compendia/selected_projects_action_1_joint_doctorates_en.php
ЕРАЗМУС МУНДУС
	За результатами проходження європейської магістерської програми  Еразмус Мундус  студенти отримують ступінь:
European Master
Erasmus Mundus Master
Mundus Master
International Master
Магістерські програми ЕРАЗМУС МУНДУС: участь країн – учасниць Програми Темпус
Магістерські програми ЕРАЗМУС МУНДУС:  стипендії, отримані у 2004 – 2009 роках окремими країнами – учасницями Програми Темпус
ДОВІДНИК ЕРАЗМУС МУНДУС (англійською та російської мовами)
Зміст

116 Магістерські курси та 13 Докторські курси на 2010/2011
Умови участі
Вимоги до студентів
Вимоги до викладачів

НАПРЯМ I.  СПІЛЬНІ ПРОГРАМИ
Хто може брати участь у цьому компоненті програми?
українські студенти або випускники, які вже здобули першу вищу освіту (рівень бакалавра або його еквівалент), – участь у магістерських програмах
магістри, аспіранти, докторанти – участь у програмах PhD (докторських програмах)
науковці та викладачі – короткотермінове відвідування університетів консорціуму з метою проведення досліджень, розробки  або  викладання спільних програм
НАПРЯМ I.  СПІЛЬНІ ПРОГРАМИ
Що робити?
Бажаючим навчатися за програмою Еразмус Мундус потрібно обрати програму із списку курсів і програм та подати заявку, виконуючи інструкції та рекомендації розробників курсу
Список курсів на сайті  EACEA - Виконавче  агентство з питань освіти, культури та аудіовізуальних засобів: http://eacea.ec.europa.eu/erasmus_mundus/index_en.php

КРИТЕРІЇ ДЛЯ ВІДБОРУ СТУДЕНТІВ
Існує дві групи вимог до претендентів на стипендію програми Еразмус Мундус:
загальні вимоги до учасників:  студенти повинні мати високу мотивацію та високий рейтинг у навчанні, вільно володіти іноземною мовою, що підтверджується відповідним сертифікатом;  правильно заповнити та своєчасно надіслати аплікаційну форму, надати всі необхідні документи;
специфічні вимоги,  розроблені членами консорціуму, що підготував і викладає навчальну програму, яку обирає студент.
КРИТЕРІЇ ДЛЯ ВІДБОРУ СТУДЕНТІВ

Традиційний набір документів (можливі варіації):
Резюме
Лист-мотивація чи есе
Копія диплому про вищу освіту з перекладом на іноземну мову та нотаріально завірена
Додаток до диплома (транскрипт)
Сертифікат про успішне складання тесту з іноземної мови (IELTS, TOEFL, інші)
Лист-рекомендація від викладачів
   чи працедавців
Копія паспорта, фото
РОЗМІР СТИПЕНДІЙ

Стипендія для студентів з поза меж ЄС:
	у середньому 21 000 € на рік ( максимум 42 000 на два роки)
Гранти для викладачів і науковців для викладання, організації та проведення досліджень в рамках програм:
	максимум 14 400 € на 3 місяці перебування в ЄС
Стипендія для докторантів:
	від € 61,200 до €129,900 (залежно від типу дослідження, його тривалості та типу зайнятості)
29
НАПРЯМ I:  результати в 2009 році:
Запроваджено 50 нових магістерських програм Еразмус Мундус
за участю 231 ВНЗ ЄС
58 ВНЗ країн – партнерів
77 асоційованих партнерів з третіх країн
Запроваджено 13 спільних докторських програм Еразмус Мундус
за участю 65 ВНЗ ЄС,
14 ВНЗ країн – партнерів,
21 асоційованого партнера з третіх країн
НАПРЯМ I: результати конкурсу за 2009 рік:

2316 -  загальна кількість студентів і науковців, які навчаються на одній з 103  магістерських програм Еразмус Мундус у 2009-2010 навчальному році

З них, 28 студентів та 8 науковців з України, які навчаються і викладають в університетах ЄС та отримують стипендію Еразмус Мундус

До резервного списку включено
	55 студентів і 3 науковця з України

НАПРЯМ I: результати  конкурсу за 2010 рік:

1346  -  загальна кількість студентів, які навчатимуться на одній з 116 магістерських програм Еразмус Мундус у 2010-2011 навчальному році
з них, 28 студентів з України
   (жінок – 22; чоловіків – 6)
загальна кількість поданих заяв
   – 21301,
з них, заяв з України – 288
до резервного списку включено
    104 особи.
НАПРЯМ I: результати  конкурсу за 2010 рік:
Докторські програми:
з загальної кількості 1971 кандидат відібрано 130 студентів з країн ЄС та третіх країн,
з них, 51 жінка та 79 чоловіків
один студент з України, відібраний із 16  кандидатів
до резервного списку включено
	13 українських студентів
Випускники та студенти
Національного університету імені Тараса Шевченка
Харківського національного університету імені Каразіна
Національного технічного університету «Київський політехнічний інститут»
Національного аерокосмічного університету  “ХАІ”
Дніпропетровського національного університету
Національної академії муніципального управління
Київського слов’янського університету
Національного університету «Києво-Могилянська академія»
Київського університету імені Б.Д.Грінченка
Кримського агротехнологічного університету НАУ
Національного університету імені Івана Франка
та інших вищих навчальних закладів

навчатимуться у
Лейпцигу
Штутгарті
Туріні
Марселі
Хогслані
Гронинген
Більбао
Стокгольм
інші містах
Учасники програми за результатами конкурсу 2010 р.:
Українські студенти обирають:
	 стратегічний менеджмент,
    державну політику,
    математичне моделювання в інженерії,
    інженерію програмного забезпечення,
    вивчення культур,
    журналістику,
    глобалістику,
    інформаційні технології,
    екологію та багато інших
Мова навчання  визначається членами консорціуму
Наприклад:
ALGANT Алгебра, геометрія та теорія чисел:

	Члени консорціуму:
	Університет Бордо, Франція;
	Університет Північний Париж, Франція;
	Лейденський університет, Нідерланди;
	Університет Падуї, Італія

Мова навчання: англійська

Мова навчання  визначається членами консорціуму
Наприклад:
EURO-AQUAE Гідроінформатика та менеджмент водних ресурсів:
	Члени консорціуму:
	Університет Ніцца Софія Антіполіс, Франція; Бранденбурзький технічний університет, Німеччина;
	Університет Ньюкастл, Велика Британія;
	Будапештський університет технологій та економіки, Угорщина;
	Технічний університет Каталонії, Іспанія

	Мова навчання: німецька, французька, іспанська або угорська
EMARO - European Master in Advanced Robotics
Тривалість програми: 2  роки
(120  кредитів / ECTS), чотири семестри
Студенти провинні навчатися два семестри в одному університеті, два – в іншому.
Мова навчання – англійська, але залежно від місця перебування вивчатиметься мова країни, а також курси з культури.
На програму приймаються студенти, які отримали ступінь бакалавра, навчалися не менше трьох років (набрали 180 ECTS) за спеціальностями: Mechatronics, Automatic Control, Computer Science, Electrical Engineering, Mechanical Engineering, and Applied Mathematics.
Критерії, за якими здійснюватиметься відбір: відмінне навчання, якість попередніх програм, мотивація, листи – рекомендації, володіння іноземними мовами.
Консорціум EMARO щорічно набирає на навчання близько 45 студентів, 15  осіб до кожного ВНЗ. Співвідношення студентів до викладачів приблизно 1:2.
Вебсайт програми: http://emaro.irccyn.ec-nantes.fr
Консорціум EMARO:
Центральна школа Нанта, Франція (координатор)
Варшавський університет технологій, Польща
Університет Генуї, Італія
SpaceMasterЄвропейський магістр з космічних дослдіжень та технологій
Консорціум:
Технологічний університет, Лулео, Швеція (координатор)
Чеський технічний університет, Прага, Чеська Республіка
Гельсінський технологічний університет, Фінляндія
Університет Юліуса Максиміліана, Вурзбург, Німеччина
Кренфільдський університет, Велика Британія
Університет Тулузи 3, Франція
Вища школа природничих наук Університету Токіо, Японія
Університет штату Юта, США
Асоційовані члени консорціуму:
Шведський університет космічної фізики, Шведська космічна корпорації, EISCAT (European Incoherent Scatter), інші організації і корпорації космічної галузі
Website: www.spacemaster.eu

SpaceMasterЄвропейський магістр з космічних дослдіжень та технологій
Тривалість: 1 рік 8 місяців (120 ECTS),
	4 семестри, по 30 кредитів кожний.
Перший семестр: в Університеті Юліуса Максиміліана
Другий семестр: у Технологічному університеті Лулео
На третьому семестрі студенти обирають університет залежно від спеціалізації.
Написання магістерської роботи пов'язано із комічними дослідженнями та виконується у тісному  контакті із асоційованими членами консорціуму та іншими міжнародними фірмами та організаціями космічної галузі
Мова навчання: англійська
 VINIFERA EUROMASTERЄвропейський магістр з виноградарства і виноробства

Тривалість: 2 роки (120 ECTS)
Перший рік навчання: у Монпельє, Франція; мова навчання –  англійська
Другий рік навчання: у Німеччині та Португалії навчання англійською мовою, в Італії та Іспанії - національними мовами; програм включає вивчення французької, німецької та португальської.
Набір – близько 32 студентів
Website: http://vinifera-euromaster.eu
Консорціум:
Монпельє SUPAGRO, Франція (координатор)
Лісабонський технічний університет Лісабона, Португалія
Університет Туріна, Італія
Університет Удіне, Італія
Університет прикладних наук Вісбадена, Німеччина
Технічний університет Мадриду, Іспанія
ERASMUS MUNDUSSTUDENTS  HANDBOOK
ABOUT ERASMUS MUNDUS
APPLICATION: Procedure; Requirements and deadlines;
Reference letters; Proof of language knowledge;
Writing a motivation letter;  First degree diploma
VISAS AND RESIDENCE PERMITS
HOUSING
STUDY: Library; Academic writing; Language learning
STUDENT LIFE AND FREE TIME
INTERNSHIP
FINISHING THE PROGRAMME
INTERCULTURAL COMMUNICATION ISSUES: Culture shock
AFTER ARRIVAL
ERASMUS MUNDUS STUDENTS AND ALUMNI ASSOCIATION
GLOSSARY
ERASMUS MUNDUSSTUDENTS  HANDBOOK
http://www.em-a.eu

НАПРЯМ II. Партнерство

 колишня програма “Еразмус Мундус: Вікно зовнішнього співробітництва”
утворення партнерств між університетами ЄС і вищими навчальними закладами третіх країн задля  обміну студентами (бакалаврський, магістерський, докторантський рівні) і науково-педагогічними кадрами
 стипендії для студентів, викладачів, науковців з європейських вищих навчальних закладів і третіх країн.
НАПРЯМ II Партнерство
“Лоти” для країн регіону Темпус
Lot 1
Algeria, Morocco, Tunisia
Lot 2
Egypt
Lot 4
Jordan, Syria, Lebanon
Lot 5
Russia
Lot 6
Georgia, Armenia, Azerbaijan
Lot 7
Belarus, Moldova, Ukraine
Lot 9
5 Central Asian republics
Lot 10
W. Balkans

НАПРЯМ II. Партнерство

Партнерство передбачає двосторонній обмін, тож в рамках утвореного партнерства в українських університетах можуть викладати зарубіжні викладачі та навчатися студенти-іноземці.
Але: виступати ініціаторами партнерств і подавати проектну заявку можуть тільки університети держав-членів ЄС
НАПРЯМ II. Партнерство
Склад:

 Мінімум 5 ВНЗ з мінімум 3 держав – членів ЄС
 Мінімум 1 ВНЗ від кожної країни, що входить до географічного “лоту”

Максимальна кількість партнерів – 20
НАПРЯМ II. Партнерство

 У 2009 р. програмою затверджено фінансування 39 партнерств між університетами ЄС і вищими навчальними закладами третіх країн
У цих партнерствах загалом беруть участь 735 вищих навчальних закладів:
349  університетів ЄС
386  університетів третіх країн
НАПРЯМ II. Партнерство
На 2009-2010 навчальний рік виділено
7624 індивідуальні гранти мобільності:
1561 –  для громадян ЄС;
6063 – для студентів і викладачів з країн,
що не є членами ЄС

У НАПРЯМ II “Партнерство” Україна бере участь і у складі консорціуму під керівництвом  Університету Деюсто, Іспанія
Українські учасники консорціуму:
Національний медичний університет
 ім. О.О.Богомольця
Дніпропетровський національний університет
Харківська національна академія міського господарства
Львівський національний університет ім. Івана Франка
Національний університет ім. Тараса Шевченка
Таврійський національний університет
ім. В.І.Вернадського
У НАПРЯМ II “Партнерство” Україна бере участь і у складі консорціуму під керівництвом  Університету Деюсто, Іспанія
Джулія Гонзалес, менеджер програми

http://www.relint.deusto.es/ECWLot6/index.htm
http://www.relint.deusto.es/ECWLot6/Introduction.htm
НАПРЯМ IIIПопуляризація європейської вищої освіти
	пропагування освіти взагалі та міжнародного співробітництва в освіті
 задля підвищення привабливості вищої освіти  в ЄС
 її пропагування у третіх країнах
 посилення міжкультурного співробітництва
поширення та поглиблення міжкультурного діалогу
НАПРЯМ III

	Популяризація європейської вищої освіти

Гранти на популяризацію програми   Еразмус Мундус
 Тендери на проведення досліджень, організацію конференцій, зустрічей, забезпечення якості магістерських курсів
Підтримка діяльності Асоціації випускників програми Еразмус Мундус (EMA)

Еразмус Мундус: Напрям ІІІ в Україні
З 2007 р. чотири такі проекти запроваджувались за участі українських партнерів:
«TEA TEAM – Підготовка освітніх радників щодо посилення академічної мобільності», Міжнародний освітньо-консультативний центр.
«ISEKI_MUNDUS – Інтеграція безпеки та знань про навколишнє середовище у світову харчову науку», «ISEKI_MUNDUS 2 – Інтернаціоналізація та сталість мережі ISEKI», Одеська національна академія харчових технологій та Національний університет харчових технологій.
«SDPROMO II – Пропагування європейської освіти зі сталого розвитку», Національний технічний університет «Київський політехнічний інститут».
Українські ВНЗ учасники програми Еразмус Мундус

Національний університет “Києво-Могилянська Академія”
Одеська Національна академія харчових технологій
Національний технічний університет України “Київський політехнічний інститут
Харківський державний технічний університет сільського господарства імені Петра Василенка
Національний університет харчових технологій
Національний медичний університет імені О.О.Богомольця
Дніпропетровський національний університет
Харківська національна академія міського господарства
Львівський національний університет імені Івана Франка
Київський національний університет імені Тараса Шевченка
та інші
ЗАПРОШУЄМО ДО СПІВПРАЦІ!
Національний Темпус-офіс в Україні:
- телефон  +38 044 286 66 68; +380443322645
- tempus@ilid.org.ua,
- веб-сайт www.tempus.org.ua

Програма ERASMUS MUNDUS
	http://ec.europa.eu/education/programmes/mundus/index_en.html
			http://eacea.ec.europa.eu/erasmus_mundus/index_en.php

ЕМА - Асоціація  випускників – учасників Програми Еразмус Мундус:    http://www.em-a.eu
Програма імені Жана Моне
(Jean Monnet Programme)
Jean Monnet Programme
Мета програми – поглиблення знань і підвищення поінформованості суспільства всередині та поза межами ЄС щодо європейської інтеграції, через стимулювання викладацької та дослідницької діяльності, проведення дискусій, створення мереж тощо
Учасники програми
Вищі навчальні заклади, студенти, асоціації викладачів та дослідників європейської інтеграції, що представляють більш, ніж 740 ВНЗ 62 країн усіх континентів

З 1990 по 2009 рік було реалізовано близько 3500 проектів, включаючи заснування 141 центру досконалості, 775 кафедр, розробку та викладання 2007 модулів

Мережа європейських студій об'єднує 1500  професорів, викладачів і дослідників
Jean Monnet Programme

Європейські модулі Жана Моне
Професор програми Жана Моне (Jean Monnet Chairs)
Професор програми Жана Моне Ad Personam: гранти для досвідчених професорів
Європейські центри досконалості (Jean Monnet Centres of Excellence) – міждисциплінарні інституції та структури, що спеціалізуються на європейських студіях
Підтримка асоціацій науковців та викладачів, які спеціалізуються на питаннях європейської інтеграції
Підтримка інформаційної та дослідницької діяльності, пов’язаної з європейською інтеграцією
Багатосторонні дослідницькі групи Жана Моне: підтримка міжнаціональних  дослідницьких колективів (мінімум три університети з трьох різних країн) та дослідницьких продуктів,  поширення результатів міждисциплінарних досліджень через ЗМІ та інтегровану академічну мережу
Напрями
Умови участі
Щорічні конкурси (цього року кінцевий термін подачі проектної заявки (аплікаційної  форми) - 12 лютого)
Заявки подаються вищими навчальними закладами  до Виконавчого агенства з питань освіти, аудіовізуальних засобів і культури (ЕАСЕА):
	http://eacea.ec.europa.eu/llp/ajm/2010/index_en.htm

Досвід участі України
Модулі: два в Донецькому національному університеті – «Основи європейського права» (2001 р.), «Результати на перспективи європейської та науково-технологічної інтеграції» (2002 р.);
один в Ужгородському національному університеті – «Розширення ЄС та Європейська політика сусідства (2005 р.);
два в Донецькому державному університеті управління – «Європейська економічна інтеграція» (2006 р.), «Європейська соціальна політика та моделі соціального партнерства» (2009 р.).
Також, два проекти за напрямом «Підтримка інформаційної та дослідницької діяльності»:
 	«Українська та європейська синергія: Прозорість, мережевість та розбудова спроможності у сфері європейських студій в Україні» (2008 р.) – за участі Всеукраїнської громадської організації «Українська асоціація європейських студій»;
	«Архітектура Європейської безпеки: інтеграція, співпраця чи конфронтація» (2008 р.) –  реалізується Донецьким державним університетом управління.
ДЯКУЄМО ЗА УВАГУ ТАЗАПРОШУЄМО ДО СПІВПРАЦІ!
	JEAN MONNET
	http://eacea.ec.europa.eu/llp/ajm/2010/index_en.htm

	Контакти НТО в Україні:
	тел. +38044286 66 68
	е-mail: tempus@ilid.org.ua, www.tempus.org.ua


title: Захворювання шкіри

text:
Будова і функції шкіри та її похідних
Дерматологія
 	(від dermato - шкіра і logia - вчення ) - наука,  що вивчає будову шкіри, її фізіологічні функції, причини і перебіг шкірних хвороб
Функції шкіри:
барєрно-захисна
метаболічна
терморегуляційна
рецепторна
депонуюча
синтезуюча (під дією ульрафіолетового світла D)
секреторна (видільна)
Шкіра  (грец. derma, лат. cutis) — зовнішній покрив людського організму, який захищає тіло від широкого спектру зовнішніх впливів, бере участь в диханні, терморегуляції, обмінних і багато інших процесах.
Будова шкіри (пошарова будова)
	Епідерма (епідерміс)- багатошаровий плоский епітелій
	Дерма (власне шкіра) – сполучна тканина; локалізовані рецептори та  проходять судини
	Гіподерма (підшкірна жирова клітковина) – сполучна тканина
	1. Роговий шар (кератин) – долоні, п'ятки – мертві клітини
	2. Шар живих клітин -  постійно діляться шляхом мітозу
Плоский багатошаровий епітелій

На голові близько 150 тисяч волосин

Тільця Мейснера – тактильна чутливість
Колби Круазе – холодові рецептори
Тільця Руфіні – теплові рецептори
Тільця Фатер-Пачіні – рецептори тиску (барорецептори)
Рецептори шкіри
Рецептори - кінцеві структури чутливих нервових волокон,які сприймають подразнення і перетворюють його енергію на нервовий імпульс
	Барорецептори – рецептори тиску

	Хемороцептори – хімічні рецептори
	Ноцицептори – рецептори болю
Терморецептори  - температурні рецептори
Похідні шкіри
1) Нігті (роговий шар епідермісу)
2) Волосся (дерма)
3) Сальні залози (дерма)
4) Потові залози (дерма)
5) Молочні залози (дерма)
Нігті - похідне рогового шару епідермісу

Волосся – похідне дерми

Кутикула
Кіркова речовина
Мозкова речовина

Волосина
Потова залоза – похідна дерми
	Виділення енергії у вигляді тепла  до 85 %
	0, 58 ккал витрачаэться при випаровуванні 1 г води

	Видільна функція: Випаровування води з мінеральними речовинами, сечовини

      За добу у спокої  виділяється       500 мл поту.
	Вивідні протоки - шкіра

Сальна залоза – похідна дерми
	За добу виділяється до 20 гр шкірного сала
	Вивідні протоки - волосяний фолікул

Молочна залоза – похідна дерми
1 — грудна клітка;
2 — грудні м’язи;
3 — молочна септа;
4 — сосок;
5 — ареола;
6 — молочна протока;
7 — жирова тканина;
8 — шкіра
Вітаміни та шкіра
	У шкірі частково синтезується під дією ультрафіолетового світла вітамін D

	Відсутність вітаміну А може призвести до ороговіння шкіри

		 Дія ультрафіолетового опромінення на шкіру, що перевищує природну захисну здатність шкіри ( загар), призводить до опіків.

		Надмірне випромінювання може знижувати пригнічувати імунну систему та може викликати активізацію вірусу простого герпесу на губі ("лихоманки") та розвитку онкологічних захворювань (меланом)

		Корисна ж дія ультрафіолету полягає в тому, що під його впливом у шкірі з холестерину синтезується вітамін D, необхідний організму для утримання кальцію, зміцнення зубів та кісток. Але для нормального відтворення вітаміну D достатньо, аби обличчя і руки засмагали тричі на тиждень по 15 хвилин
Меланома
Рак шкіри
Герпес
Процеси терморегуляції за участі шкіри
 		В усіх органах унаслідок процесів обміну речовин відбувається теплопродукція. Тому кров, яка відтікає від органів, як правило, має вищу температуру, ніж та, що притікає.
 		У стані спокою на печінку припадає близько 20 % загальної теплопродукції, на інші внутрішні органи - 56%, на скелетні м'язи - 20%; при фізичному навантаженні на скелетні м'язи — до 90 %, на внутрішні органи — лише 8 %
	Людина , як і інші ссавці , відноситься до організмів з постійною температурою тіла гомотермні, на відміну від земноводних, комах, які є пойкілотермні –  організми з непостійною температурою
Нормальна температура людського тіла коливається в межах
36,2-37,0  градусів
Механізми терморегуляції
	Регуляція температури полягає в узгодженні процесів теплопродукції (хімічна терморегуляція) та тепловіддачі (фізична терморегуляція).
 Конвекція- перенесення тепла у рідкому або пароподібному стані
Випаровування — це перехід речовини з рідкого або твердого стану в газоподібний стан
Тепловідача здійснюється процесами:
Теплове випромінювання  - являє собою передачу теплової енергії, у вигляді електромагнітних хвиль
Теплопровідність — здатність речовини переносити теплову енергію (при контакті)
Випаровування має два механізми:
 Охолодженню шкіри сприяє те, що для випаровування 1 мл поту витрачається 0,58 ккал
Якщо не відбувається випаровування поту, то ефективність тепловіддачі різко знижується.
 перспірація — випаровування за участі легень;
 власне випаровування — при активній участі потових залоз.
Первинний секрет подібний до плазми крові. Різниця полягає в тому, що в цьому секреті немає білків та глюкози, менше Na+, Сl-
При сильному потовиділенні може витрачатись багато NaCl (до 15—30 г/добу).
Абсорбція - вибіркове поглинання речовини з газового чи рідкого середовища усім об'ємом твердого тіла чи рідини
  Na+, Сl- активно абсорбуються при проходженні поту по вивідних протоках, що забезпечує абсорбцію води
При сильному потовиділенні в поту може залишатися до половини концентрації цих іонів
Шкіра – орган терморегуляції

	Стан організму людини, при якому температура його тіла піднімається вище 37 ° С, прийнято називати гіпертермією. Вона легко розвивається в умовах дії на організм зовнішньої температури, що перевищує 37 ° С при 100% вологості повітря, коли випаровування поту або вологи з поверхні тіла стає неможливим. У разі тривалої гіпертермії може розвиватися « тепловий удар ».
	Це стан організму характеризується почервонінням шкіри в результаті розширення периферичних судин
 	Гіпертермія виникає також при запальних процесах, простуді, інфенційних захворювань

Стан організму людини, при якому температура його тіла стає нижчою 35 ° С, називають гіпотермії. Найбільш швидко гіпотермія виникає при зануренні організму в холодну воду. При цьому відбувається порушення симпатичного відділу вегетативної нервової системи, рефлекторно обмежується тепловіддача і посилюється теплопродукція в першу чергу за рахунок м'язової тремтіння.
Перша медична допомога
Опіки
	Опік -  це ушкодження тканин, викликане дією на тіло полум'я, пари, киплячих рідин, розжарених або розтоплених металів, концентрованих кислот, лугів
Термічні
Хімічні
Біологічні
Фізичні
Низькі та високі температури
Дія лугів та кислот
Вжалення тварин та рослин
Сонячне, УФ випромінення
Термічні опіки
4 ступені опіків:
легкий (І) - почервоніння шкіри;
середньої тяжкості (ІІ) - утворення пухирів;
тяжкий (ІІІ) - змертвіння всієї товщини шкіри;
надзвичайно тяжкий (IV) - обвуглювання тканин тіла.
Опік І ступеня

Опік ІІ ступеня
Опік ІІІступеня

Опік ІV ступеня

Не слід відривати від опеченої поверхні прилиплий одяг, краще його обрізати ножицями
Промити холодної водою (для попередження розповсюдження опіку в глибокі шари шкіри)
На опікові рани слід накласти стерильні пов’язки
На уражену ділянку прикласти холодий компрес ( для попередження розповсюдження опіку та знеболення)
Дати 1-2 таблетки знеболюючого (анальгін)
Викликати лікаря

Перша допомога при  термічних опіках
Допомога при опіках ІІІ, ІV ступеня
Накласти стерильну повязку
Прикласти до повзки пакети з льодом
Дати знеболююче (1-2 таблетки анальгіну)
Давати часто пити воду з питною сіллю, (1/2 чайної ложки соди + 1 чайна ложка солі на 1 літр води).
Викликати лікаря

При перших ознаках шоку (потерпілий різко блідне, подих поверхневий 1 частий, пульс ледь прощупується) слід терміново дати випити
20 крапель настоянки валеріани.
	Щоб уникнути зараження при наданні допомоги потерпілому, не можна торкатися руками обпалених ділянок або змащувати їх мазями (жирами, оліями, вазеліном), присипати питною содою та проколювати пухирі

Обмороження
	Виділяють кілька ступенів обмороження:
І ступінь – шкіра стає блідою.
ІІ ступінь – з’являються пухирі, шкіра навкруги них має синювато-червоний колір.
ІІІ ступінь – часткове змертвіння м’ягких тканин.
IV ступінь – поряд із змертвінням м’ягких тканин настає змертвіння кістки.
Обмороження - це ураження частин тіла відбулося в результаті дії низьких температур.

Перша допомога при обмороженні І ступеня
	Потрібно негайно зігріти потерпілого, допомогою теплових ванн за температури води від 20 до 40°С. Потім обережно розтирають знезараженою спиртом сухою рукою у напрямку до серця, поки відновиться чутливість шкіри. Робити розтирання слід обережно, бо замерзлі судини легко ламаються, що може призвести до крововиливів. Заборонено розтирати уражене тіло льодом, можна вовною, хутром.

	Слід накласти на уражену поверхню теплоізолювальну пов'язку (шар марлі, товстий шар вати, знов шар марлі, а зверху клейонку, целофанову або прогумовану тканину) Обмороженим дають пити теплу рідину, гарячу їжу, невелику кількість алкоголю, таблетку аспірину або анальгіну, по дві таблетки ношпи або папаверину

Перша допомога при обмороженні ІІ-ІІІ ступенів
Розтирати обморожене місце снігом чи льодом
Відігрівати швидко обморожене місце
Вживати алкогольні напої (не багато можна), вживати напої з кофеїном
Відігрівати сухим теплом (радіатор, плитка)
При сильному обмороженні не можна рухатися (це може пошкодити тканини)
Категорично не можна !
Хімічні опіки
	При хімічних опіках 10 — 20 хв. промивають обпечене місце прохолодним струменем води (але при сплавах алюмінію не можна)
1. Шкіра - примочки (пов'язки) розчином питної соди (чайна ложка соди на склянку води).
2. Очі та слизові оболонки -  промити розчином питної соди (1/2 чайної ложки соди на склянку води).
1. Шкіра - примочки (пов'язки) розчином борної кислоти (чайна ложка кислоти на склянку води) або слабким розчином оцтової кислоти
2. Очі та слизові оболонки промити розчином борної кислоти (1/2 чайної ложки кислоти на склянку води).
Опік кислотою
Опік лугом
2Н2SO4+ 2NaHCO3→ 2Н2 CO3 (Н2O+CO2 )

 + Na2SO4
Ca(OH)2 + H3BO3 → Ca3(BO3) 2 + Н2O
Опіки електрострумом
1 	Припинити вплив струму на тіло потерпілого. Для цього потрібно або відключити подачу струму, або взяти палицю і нею відштовхнути потерпілого. В іншому випадку можна і самому потрапити під напругу.
2 	Закритий масаж серця (якщо немає пульсу і дихання).
3 	Штучне дихання.
Введення препаратів, що підтримують роботу серця.
5 Госпіталізація.
Захворювання шкіри
Акне (вугрі) – запалення сальних залоз

Себорея
	(від лат. sebum(сало) і грец rrhea (течу)) - посилене саловиділення внаслідок порушення  регуляції сальних залоз шкіри

Псоріа́з
	(лускатий лишай) — неінфекційне хронічне захворювання;  дерматоз, що вражає в основному шкіру.
Дерматит
	(від лат. derma – шкіра, itis – запалення) - гостре запалення шкіри, яке виникає під впливом різних екзогенних факторів

Мікози
(лат. mico – гриб) – група грибкових інфекційних захворювань
 Лишай                                  Оніхомікоз

Альбінізм
( від лат. alba – білий) – повна відсутність пігменту меланіну (melan – чорний)

Вітиліго
	(лат. vitiligo – нестача) – захворювання,  яке  характеризується відсутністю пігмента меланіна на окремих ділянках шкіри

Дякую за увагу!


title: Роль науки у сучасній освіті і формуванні особистості

text:
РОЛЬ НАУКИ У СУЧАСНІЙ ОСВІТІ І ФОРМУВАННЯ ОСОБИСТОСТІ
Підготувала:
студентка групи MБС 112
Невойт Г.І.
   На сьогоднішній день ми можемо сказати, що наука в сучасному суспільстві відіграє важливу роль у багатьох галузях і сферах життя людей. Безсумнівно, рівень розвиненості науки може служити одним з основних показників розвитку суспільства, а також це, безсумнівно, показник економічного, культурного, цивілізованого, освіченого, сучасного розвитку держави.
   Об´єктом науки виступають природа і форми руху матерії, людське суспільство в його розвитку, людина та її діяльність.
   Суб´єктами науки є люди, що мають певну кількість знань і готові до наукової діяльності.
Наука як діяльність людей включає такі процеси:

формування знань, що відбувається внаслідок спеціально організованих наукових досліджень;
передавання знань, що виникає внаслідок комунікацій вчених та інших осіб, зайнятих науково-дослідною роботою;
відтворення знань, що полягає у підготовці наукових кадрів, формуванні наукових шкіл.

     Сучасна освіта - це система професійної підготовки різних спеціальностей і профілів, що характеризується фундаментальністю, універсальністю, гуманітарною і науково-дослідною спрямованістю.

    Прикладом даної системи є орієнтація студентів факультетів (відділень, спеціалізацій) на освоєння загальнотеоретичних, спеціальних, психологічних знань, придбання науково-дослідних і практичних навичок і умінь для того, щоб творчо оперувати ними при рішенні проблемних задач.
Модель сучасної освіти також передбачає три рівні підготовки фахівців
I рівень – загально-предметно-гуманітарна освіта (базова освіта)
II рівень - професійна освіта (підготовка бакалаврів).
III рівень - проектована професійна освіта (підготовка фахівців, магістрів і кандидатів наук).
Роль науки у сучасній освіті випливає з ряду основних принципів, обумовлених вимогами до підготовки фахівців. Серед них необхідно виділити такі:
Фундаментальність, що виявляє собі в ході впровадження в навчальний процес теорії високого ступеня спільності, що має підвищену інформаційну ємність і універсальну застосовність.
Інтегрованість, що визначається в органічному зв'язку і взаємопроникненні елементів теоретичної, науково-дослідної, практичної підготовки студентів.
Універсалізація, спрямована на формування в студентів різносторонніх педагогічних знань і способів діяльності, професійних і особистісних якостей на основі взаємодії і гармонізації властивостей шкільної з елементами університетської педагогічної освіти: змісту, структури, функцій.
Професіоналізація - послідовність загальної спрямованості всієї навчально-виховної, науково-дослідної діяльності студентів і викладачів на вивчення дисциплін загальнонаукового, спеціального і професійного циклів у контексті майбутньої професії.

Інтелектуалізація, що сполучує спеціальну професійну підготовку фахівця з розвитком його кругозору, морально-естетичної і професійної культури, формуванням систем діяльнісного підходу до оволодіння окремими, міжпредметними й узагальненими знаннями, уміннями, навичками.
Безперервність освіти, що зв'язана з оптимальним задоволенням реальних потреб майбутніх фахівців у спеціалізації, здійснюваної в ході практичної діяльності, стажування, підвищення кваліфікації, самоосвіти.
Індивідуалізація і диференціація, що забезпечують індивідуально-творчий підхід до навчання студентів, що враховує аспекти індивідуальних особливостей учнів, повний розвиток їх особистісних і професійних інтересів, потреб, здібностей і можливостей.
Інноваційність, що виявляється у варіативності, динамічності змісту, форм, методів і технологій підготовки студентів до різних видів педагогічної роботи в середніх, середньо-спеціальних і вищих навчальних заставах.
Національно-регіональний підхід, спрямований на задоволення вузами соціального замовлення в підготовці викладачів різних спеціальностей, необхідних навчальним закладам регіону, країни.

Роль науки у сучасній освіті розкривається в її функціях.
Пізнавальна функція науки відбиває велике прагнення людського розуму до пізнання і виправдовує саме існування людини на землі. Пізнавальна функція науки - це вияв найбільш суттєвих знань про закони розвитку природи, суспільства і мислення та їх взаємозв´язок.
Критична функція науки полягає в оцінці виявлених закономірностей, властивостей, тенденцій з метою підсилення позитивних сторін явищ, процесів і усунення негативних.
З цими функціями пов´язана і практична, яка полягає у вдосконаленні оточуючого світу, особливо системи матеріального виробництва і суспільних відносин.
Роль науки у формуванні особистості суттєво визначається через функцію як відношення двох об'єктів (груп) за яким зміни одного передбачають і зміни для інших, то в узагальненому вигляді вони їх характеризують таким чином:
Професійно-економічна функція визначає характер взаємозв'язку освіти з розвитком продуктивних сил суспільства.
Виховна функція втручається у процес гармонізації та вдосконалення людяних якостей, стимулює саморефлексію — глибоке усвідомлення людиною своєї суті та особистих потенцій.
Соціальна функція містить можливості впливу на соціальну структуру, створює певні канали соціальної мобільності, рольових та статусних переміщень.
Функція соціального захисту поширює потенційні соціальні можливості людини у професійному й особистому самовизначенні, особливо за ринкових умов.
Гуманістична функція підкреслює її ціннісні аспекти у предметі діяльності та суб'єктивно-об'єктивному змісті.

Урбаністична функція розкриває вплив освіти на міграційні процеси (найбільше вона проявляється у діяльності вищої школи).
Демографічна функція підкреслює вагомість культурно-освітніх факторів у демографічних процесах держави (склад населення, тривалість життя, шлюбність, народжуваяість тощо).
Функція історичного спадкоємництва та наслідування соціального досвіду відтворює характер відносин із зовнішнім світом та відображає різноманіття соціально-рольової структури суспільства.

Дуже важливі функції науки як соціальної сили у вирішенні глобальних проблем сучасності.
    Як приклад тут можна назвати екологічну проблематику. Як відомо, бурхливий науково-технічний прогрес становить одну з головних причин таких небезпечних для суспільства і людини явищ, як виснаження природних ресурсів планети, забруднення повітря, води, грунту.
     Отже, наука - один з чинників тих радикальних і далеко не нешкідливих змін, які відбуваються сьогодні в середовищі проживання людини. Цього не приховують і самі вчені. Науковим даними відводиться провідна роль і у визначенні масштабів і параметрів екологічних небезпек.

На думку, М.В.Пічі, О.М.Семашко традиційно виділяють такі соціальні функції освіти:
трансляція культури, знань і навиків;
наслідування соціального досвіду і в цілому духовна спадкоємність поколінь;
соціалізація особи та окремих верств населення;
регуляція соціально-класового балансу суспільства;
інтеграція з наукою та виробництвом;
опосередкований вплив на політичні та національні процеси тощо.

В якості головних же критеріїв виділення функцій науки треба взяти основні види діяльності вчених, їх коло обов'язків і завдань, а також сфери застосування і споживання наукового знання. У зв’язку з цим перераховані одні з головних функцій
      1) пізнавальна функція задана самою суттю науки, головне призначення якої - саме пізнання природи, суспільства і людини, раціонально-теоретичне осягнення світу, відкриття його законів і закономірностей, пояснення самих різних явищ і процесів, здійснення прогностичної діяльності, тобто виробництво нового наукового знання;
      2) світоглядна функція, безумовно, тісно пов'язана з першою, головна мета її - розробка наукового світогляду і наукової картини світу, дослідження раціоналістичних аспектів ставлення людини до світу, обгрунтування наукового світорозуміння: вчені покликані розробляти світоглядні універсалії та ціннісні орієнтації, хоча, звичайно, провідну роль у цьому відіграє філософія;

      3) виробнича, техніко-технологічна функція покликана для впровадження у виробництво нововведень інновацій, нових технологій, форм організації та ін Дослідники говорять і пишуть про перетворення науки в безпосередню продуктивну силу суспільства, про науку як особливому "цеху" виробництва, віднесення вчених до продуктивних працівникам, а все це якраз і характеризує цю функцію науки;
     4) культурна, освітня функція полягає головним чином у тому, що наука є феноменом культури, помітним фактором культурного розвитку людей та освіти. Їй досягнення ідеї та рекомендації помітно впливають на весь навчально-виховний процес, на зміст програм планів, підручників, на технологію, форми і методи навчання. Безумовно, провідна роль тут належить педагогічній науці. Ця функція науки здійснюється через культурну діяльність і політику, систему освіти та засобів масової інформації, просвітницьку діяльність вчених та ін Не забудемо й того, що наука є культурним феноменом, самим має відповідну спрямованість, займає надзвичайно важливе місце в сфері духовного виробництва.

ДЯКУЮ ЗА УВАГУ!


title: Сонце

text:
Тайни неба
Сонце
Розробила вчитель початкових
класів ЗОШ І-ІІІ ст.№1
Рудюк О.А.
Чи можна гуляти сонцем?
Вчені говорять,що поверхня сонця нагадує кашу. «Каша» бурлить, фиркає, плюється… Тільки , звичайно, це інша, газова «каша», і гуляти  нею навряд  чи вам захочеться. Сонячна «каша» шалено гаряча: її температуру важко уявити!
Сонце – зірка, величезна розпечена газова куля.

Який у сонця колір?
Опівдні наше Сонце має жовтувато-білий колір. Але на сході чи заході воно буває червоним, жовтогарячим  чи рожевим. Чому?
Щоб відповісти на це питання проведемо нескладний дослід.
Налий в банку води.
Візьми кишеньковий ліхтарик.
Погаси світло.
Підсвіти ліхтариком через воду.
Яким ти бачиш світло?
Світло звичайне, жовтувато-біле.
Додай трішки в банку молока.
Знову подивись на вогник.
Яким стало світло?
Світло стало червоним!
Зроби висновок.
            Висновок:
Те саме відбувається і з світлом Сонця, поки воно проходит крізь товстий забруднений шар атмосферного повітря.
В дійсності Сонце не змінює свій колір. Ми дивимося на наше світило через товщу земної атмосфери. Світло, перш ніж досягнути наших очей, проходить через товстий шар повітря і ми бачимо Сонце жовтим.
Навіщо вчені вивчають Сонце?
Не завжди Сонце дарує нам ласкове тепло. Іноді поверхня світила вкривається темними п’ятнами, з його надр б’ють величезні вогняні фонтаны. Сонячні промені стають небезпечними. Хоча  у Землі є захист – повітря, вона відчуває, коли у світила псується «настрій».
Під час спалахів на Сонці на Землі порушується радіозв’язок, пcується погода, починають хаотично метатися стрілки компасів и неправильно показувати напрямок. В цей час небезпечно літати в космос, вирушатити в далекі плавання, виконувати повітряні рейси.
Як бачите, людям дуже важливо знати, що відбувається на Сонці. Тому вчені ведуть спостереження.


title: Реформи оперного жанру

text:
Реформи оперного жанру
Епіграф до уроку:

«Як композитор Ріхард Вагнер, безумовно, одна з найвидатніших особистостей другої половини XIX століття, і його вплив на музику величезний».

В Німеччині до початку 19 століття великих опер не існувало, натомість були популярні зінгшпілі.

ЗІНГШПІЛЬ
(нім. Singspiel, від singen - співати та Spiel - гра) - німецька комічна опера, де спів і танці чергуються з розмовними діалогами. Типовими для З. були побутові сюжети, інколи з елементами казки. Особливо поширеним  був у Німеччині та Австрії XVII ст.
Першою оперою на національний сюжет стала «Чарівний стрілець» К. М. Вебера, вона послужила джерелом нових образних елементів і колористичних прийомів не тільки для оперного творчості багатьох композиторів, а й для романтичного програмного симфонізму.
З 1840-х років найвизначнішою фігурою в німецькому оперному мистецтві стає Ріхард Вагнер. Вагнер розглядав музичну драму як вищу форму мистецтва, завдяки її органічної єдності слова і звуку. Вагнер остаточно відмовився від номерної структури опер, замінивши її наскрізним, безперервним розвиток музичної тканини. Провідну роль в операх Вагнера відіграє оркестр, тоді як вокальні партії досить ускладнені, і здебільшого речетативні. Визначною формотворчою рисою опер Вагнера є складна система лейтмотивів, де кожен лейтмотив характеризує того чи іншого героя, предметів, які виступають часто як персонажі-символи, або навіть абстрактної ідеї.
Інформація музикознавців
Перстень Нібелунга (нім. Der Ring des Nibelungen, нім. Nibelungen — діти туману) — назва циклу з чотирьох епічних опер Ріхарда Вагнера, заснованих на реконструкціях німецької міфології, на ісландських сагах і середньовічній поемі «Пісня про Нібелунгів»:
Р. Вагнером було написано також і лібрето усіх опер. Цикл створювався упродовж 26 років — з 1848—1874. Загальний час виконання всіх чотирьох опер займає понад 15 годин, найкоротша опера, Золото Рейну триває дві з половиною години, найдовша — Загибель богів — більше п'яти. Серед діючих осіб боги, герої, кілька видів чарівних істот, кільце, що дає владу над світом. Драма розвивається протягом трьох поколінь, завершуючись апокаліпсисом в Загибелі богів.

П. Арбо «Валькірія».
Що зображено на картині?

Якою є її композиція?

Чи відчутна в ній динаміка польоту валькірій?
«Політ
валькірій» з опери «Валькірія»
Слухання
Поміркуйте
Б. Окуджава
«Надії крихітний оркестрик»
Підсумок уроку
         Якими є ваші враження від звучання музики сьогоднішнього уроку?

    Що ви думаєте з приводу реформаторських ідей Р. Вагнера?

   Як ви вважаєте, яким буде подальший розвиток оперного жанру у світовій музичній культурі?


Етіологія, патогенез, клініка, діагностика, профілактика та лікування сагітальних аномалій прикусу: медіального, дистального. Роль телерентгенографії у прогнозі лікування


"Жанрова палітра музичного мистецтва"


ВИЗНАЧЕННЯ ГЛОБАЛЬНИХ ТЕНДЕНЦІЙ СВІТОВОЇ НАУКИ І ТЕХНОЛОГІЙ У СФЕРІ “ЗЕЛЕНОГО“ ЗРОСТАННЯ І СТАЛОГО РОЗВИТКУ З ВИКОРИСТАННЯМ МЕТОДОЛОГІЇ ФОРСАЙТУ
Т.К. Кваша, зав. відділення
прогнозно-аналітичного забезпечення
 інноваційної діяльності УкрІНТЕІ
e-mail: tkvasha@mail.ru
Основні Методології форсайту
Метод Дельфі, який розроблено у США. У 1971 р. Японія провела великі дослідження з використанням цього методу. Ці дослідження отримали визнання за рахунок широкого та повторного застосування в Японії при проведенні 5-го та 6-го Форсайту, завдяки чому цей метод почали називати японським. Він став моделлю для проведення Форсайту в інших країнах: Німеччині (1993 та 1998 рр.), Франції, Південній Кореї.
Метод критичних технологій, який розроблено у США для визначення переліку найважливіших технологій, розроблення та впровадження яких заслуговують на підтримку держави (1991 р.). Пізніше цей метод використали Франція (1995, 2000 та 2005 рр.), Нідерланди (1998 р.), Чехія (2002-2007 рр.), Німеччина (Т-21) та Росія (1996, 2002, 2006 рр.).  Відмінністю цього методу від масових опитувань за методом Дельфі із залученням тисячі експертів є участь у опитуваннях лише 100-200 вчених і спеціалістів, як правило найвищої кваліфікації.
 Метод панелей або цільових груп експертів, який почали використовувати у Великобританії у 1993-1996 рр. Кожна група експертів незалежно оцінювала свій аспект проблеми, яка досліджувалася. Цей підхід використовували також Південна Африка, Швеція, Австрія, Угорщина, Ірландія.

CХЕМА ПРОВЕДЕННЯ досліджень в Україні
аналіз глобальних тенденцій світової науки і технологій;
аналіз стану і перспективи розвитку науково-технічного потенціалу України на основі аналізу публікацій наукових статей, монографій, захищених дисертацій, звітів щодо виконаних науково-дослідних робіт тощо;
аналіз стану нормативно-правової та законодавчої бази України щодо науково-технологічної політики у вибраних сферах;
проведення стратегічних маркетингових досліджень щодо виявлення перспективних напрямів розвитку новітніх технологій на основі експертних оцінок в Україні;
визначення переліку підприємств, на яких можливе впровадження критичних технологій та виробництво інноваційного продукту;
забезпечення інформування суспільства щодо переліку відібраних критичних технологій та їх впровадження.

РезультатИ форсайтних досліджень в Україні
Порівняльний аналіз системи науково-технічних пріоритетів провідних країн світу свідчить про певну подібність їх основних напрямів та структури
Перспективи та потенціал науково-технічних досліджень в Україні:
	- у сфері “Енергетика та енергоефективність“ дослідження українських вчених не перевищують світовий рівень, а напрями цих досліджень співпадають з напрямами в інших країнах;

	- у напрямах “біотехнології“ та “нові речовини і матеріали“ досягнуто здобутки світового рівня. Найбільш успішними з поміж них експертами названо генетичну інженерію рослин, біофармакологічні та діагностичні розробки, технології виробництва біопалива, нанотехнології та технології напівпровідникових матеріалів. Країна має певні успіхи в галузі фундаментальних і прикладних досліджень композиційних матеріалів;

Перспективи та потенціал науково-технічних досліджень в Україні
- у сфері ІКТ Україна має освічених та високонкурентних програмістів, які працюють на світові організації, наприклад, Microsoft. На сьогодні Україна займає четверте місце у світі після США, Індії та Росії за кількістю сертифікованих програмістів .
Однак наша країна не має відомих програмних продуктів.

Перспективи та потенціал науково-технічних досліджень в Україні
проведення стратегічних маркетингових досліджень
БД експертів або експертних панелей за трьома напрямками:
      - науковці – вчені, які найбільш активно працюють у відповідному пріоритетному тематичному напрямі;
      -управлінці – найбільш компетентні у відповідному пріоритетному тематичному напрямі представники центральних органів виконавчої влади, промислових асоціацій, бізнес-спільнот;
      - підприємці – представники підприємств, на яких пропонується впровадження критичних технологій.
БД технологій та їхніх паспортів.
Перелік критичних технологій.

проведення стратегічних маркетингових досліджень
Критерії відбору технологій:
      - сукупний термін виконання наукового дослідження і впровадження новітньої технології;
       -  сукупний обсяг фінансування наукових досліджень і впровадження новітньої технології;
       - кількість видів нової наукоємної продукції;
       - річні обсяги продажу нової наукоємної продукції;
       - функціональні та цінові характеристиками нової наукоємної продукції.

Структура бази “Експерти України” за пріоритетними напрямами
Критичні технології
Критичними у пріоритених сферах визнано:
“Енергетика та енергоефективність“14 технологій серед майже 180 та перспективними – 41 технологію,
“Біотехнологія – 15 серед 52,
“Нові речовини та матеріали“ – 22 серед 70;
ІКТ -  10 серед 91.

    Прийнято:
Закон від 08.09.2011 №3715 Про пріоритетні напрями інноваційної діяльності в Україні
Постави КМУ:
Про затвердження переліку пріоритетних тематичних напрямів наукових досліджень та науково-технічних розробок на період до 2015 року (№942 від 07.09.2011)
Деякі питання визначення середньострокових пріоритетних напрямів інноваційної діяльності загальнодержавного рівня на 2012-2016 роки (від 12.03.2012 № 294)

Результати маркетингових досліджень

ДЯКУЮ ЗА УВАГУ!


Види ядерних вибухів


title: РОК-ГРУПИ

text:
з 80-х років  по наш час.

Рок-групи
                                    м. Дніпропетровськ  СЗШ №8    І – ІІІ ступені
          Вчитель «Музичного мистецтва»    Бершов Віктор Савелійович.
Iron Maiden  1975
W.A.S.P.

Black Sabbath
Judas Priest
Dio
Metallica
Helloween
Accept
Kiss
Scorpions
Deep Purple
Megadeth
Anthrax
Slayer
Sodom
Alice In Chains
Pearl Jam
David Bowie
Guns N' Roses
Alice Cooper
Аerosmith
Pantera
Skid Row
Bon Jovi
 Dream Theater
Europe


title: Лейкемія

text:
1,8,15,22 1-28
15-28 1,8,15,22
29, 43, 57 31-34,38-41,45-48, 52-55 29-57
141,148,155,162 141-162 141,148,155,162 141,148,155,162
169 169-172,176-180 169-180
210-213,238-241 210-213,238-241 210-213,238-241

181-209,214-237

1-7
 1,2,3
1-5
1,2
1-7 1-3
1-7
1-3
1-3
 3-5
1,10
1-10,1-5

0
> 150
> 101
< 71
30
19


title: Впровадження мобільного зв'язку третього покоління апаратів (3G)

text:
IMT-2000 (UMTS/FDD)

IMT-2000 (UMTS/TDD)
784
1
784
1.
11.
10.
9.
8.
7.
6.
5.
4.
3.
2.
1.


Хірургія підшлункової залози


Хірургія підшлункової залози людини


Лікарські форми


title: "Всеукраїнська академія наук"

text:
Всеукраїнська академія наук
Підготувала Бабін Вікторія
2013р.
  Українська академія наук - одна з провідних наукових установ світу за своїм інтелектуальним і матеріальним потенціалом. Закон про заснування УАН і наказ про призначення першого складу академіків були підписані гетьманом П. Скоропадським 14 листопада 1918р. Згідно зі статутом Академія мала 3 відділи: історико-філологічний, фізико-математичний і соціально-економічний. Засновниками стали визначні українські вчені Д. Багалій, А. Кримський, В. Вернадський та інші.
  Нові члени УАН обиралися на загальних зборах шляхом таємного голосування. Установче спільне зібрання 27 листопада 1918 обрало президентом УАН Володимира Вернадського, віце-президентом — Дмитра Багалія, а секретарем — Агатангела Кримського. Гетьманський уряд виділив кошти для організації перших науково-дослідних кафедр, інститутів та ін. установ академії.
Дмитро Багалій
Володимир Вернадський
Агатангел Кримський
  З приходом радянської влади УАН дістала у користування садибу пансіону графині Левашової у Києві (тепер резиденція президента НАН України). У червні 1921 РНК УСРР схвалила положення, згідно з яким Академія визнавалася найвищою науковою державною установою республіки. Академію було перейменовано на Всеукраїнську (таким чином декларувався намір об'єднати в рамках однієї організації наукову інтелігенцію всіх українських земель) і підпорядковано наркомату освіти. Відносини ВУАН з керівництвом були напруженими, оскільки вчені не бажали коритися диктату. Зв'язки із західноукраїнськими вченими швидко зійшли нанівець, тому що СРСР відгородився від оточуючого світу “залізною завісою”.
Пансіон графині Левашової
М. Василенко
О. Левицький
В. Липський
Після від'їзду В. Вернадського з України президентом Академії у липні 1921 було обрано Миколу Василенка (наркомат освіти не затвердив його на посаду, і він був змушений подати у відставку). У березні 1922 президентом став Орест Левицький, а в травні 1922 - B. Лuпcькuй. Протягом 1919-1930 було обрано 103 академіки ВУАН.
  У 1924-1925 Академія вперше провела вибори іноземних членів, але їх не затвердив нарком освіти. У 1920 роках у ВУАН існували три відділи − історико-філологічний, фізико-математичний і соціально-економічний. У першому з них плідно працювали Інститут української наукової мови, Етнографічна та Археографічна комісії. З 1921 організовано Археологічний інститут. Після приїзду в Україну в 1924 Михайла Грушевського істотно розширилися дослідження з вітчизняної історії. У фізико-математичному працювала найбільша кількість академічних кафедр −30. На світовому рівні проводилися дослідження на кафедрах прикладної математики (Г.Пфейффер), математичної фізики (М.Крилов), експериментальної зоології (І.Шмальгаузен) та ін. У соціально-економічному відділі особливо плідно працювала перша у світі науково-дослідна установа з проблем демографії − Демографічний інститут під керівництвом М.Птухи.
М. Грушевський
М. Птуха
  Майже до кін. 1920 років ВУАН зберігала певну автономність. Проте з 1929 через зміну процедури виборів і посилення репресій влада повністю взяла під контроль діяльність ВУАН. Вибори 1929 проводилися на розширеному засіданні нового Органу − Ради ВУАН, до складу якої входили представники наркомосвіти. Кількість вакансій було істотно розширено (до 34), щоб поряд з ученими, які мали об'єктивні підстави для обрання, проштовхнути партвисуванців. Процедура голосування по кандидатурах проходила відкрито. В умовах газетної і профспілкової істерії, яка піднялася навколо виборчої кампанії, до складу Академії були прийняті народні комісари О. Шліхтер, М. Скрипник, В. Затонський, голова Держплану СРСР Г. Кржижановський. За списком кандидатів, рекомендованих до обрання ЦК КП(6)У, пройшли в академіки комуністи-суспільники С. Семковський, В. Юринець, М. Яворський. На перевиборах президії були підтверджені повноваження обраного у травні 1928 на вимогу влади президента Д. Заболотного. У 1928 усунено від обов'язків незмінного секретаря ВУАН А. Кримського. Влітку 1929 заарештовані два члени Академії (С. Єфремов і М. Слабченко) і 24 співробітники ВУАН, яких було звинувачено у приналежності до неіснуючої контрреволюційної організації “Спілка визволення України” і згодом засуджено до тривалих термінів ув'язнення. У 1930-1931 “чистки” співробітників ВУАН продовжувались. Повного розгрому зазнали історичні установи, створені у ВУАН під керівництвом М. Грушевського, а його самого заарештовано і примушено жити у Москві.
У 1934 ВУАН було передано у безпосереднє підпорядкування РНК УСРР. Тоді ж із наркомосвіти передали у підпорядкування президії ВУАН інститути фізики, ботаніки, мікробіології та епідеміології, біохімії, геології, водного господарства, а також створено нові інститути: електрозварювання, гірничої механіки, хімічної технології, клінічної фізіології; раду з вивчення продуктивних сил УСРР, геофізичну обсерваторію. У 1935 ВУАН передано Дніпропетровський інститут фізичної хімії.
О. Богомолець
У липні 1930 президентом Академії став Олександр Богомолець. Новообраний президент здійснив докорінну структурну реорганізацію. Замість колишніх трьох відділів Академії було створено два нові − природничо-технічний і соціально-економічний. У 1931 ВУАН налічувала 164 науково-дослідні установи, в яких працювало лише 242 наукових співробітники, з них 79 академіків. Чимало кафедр мало 1-2 штатних працівників, практично не існувало лабораторно-експериментальної бази досліджень, бракувало коштів для експедиційних і натурних робіт. Після січневої сесії ВУАН у 1934 основною структурною одиницею став науково-дослідний інститут, що сприяло концентрації наукових сил.
  У лютому 1936 ВУАН перейменували в АН УСРР. До її складу увійшли інститути історії України, економіки, української літератури і українського фольклору. У 1920-30-х роках в АН УСРР розвивалися всесвітньовідомі наукові школи Д. Граве (алгебра), М. Крилова (математична фізика), Л. Писаржевського (хімія), О. Динника (механіка і теорія пружності), О. Богомольця (експериментальна патологія), Є. Патона (електрозварювання), М. Федорова (гірнича механіка), М. Холодного і О. Фоміна (ботаніка), І. Шмальгаузена (зоологія) та ін.
  У 1938 до АН УРСР увійшов Харківський фізико-технічний інститут, який займав провідні позиції в розробці ряду напрямів ядерної фізики. Вперше в СРСР тут провели ядерну реакцію шляхом розщеплення ядра літію. В Інституті фізичної хімії 1934 одержано важку воду (О.Бродський). На поч. 1941 у складі АН УРСР існувало 26 інститутів. У них працювало 3092 співробітники, серед яких 60 академіків, 66 членів-кореспондентів, 164 доктори і 325 кандидатів наук. Інститути розміщувалися в Києві, Харкові, Дніпропетровську та Львові.
http://histpol.pl.ua

https://uk.wikipedia.org
Список джерел:


Лауреати Нобелівської премії в галузі фізики


title: Хірургія шлунку, ДПК. ПГР та ПВ синдроми.

text:
7
6
5
4
3
2
1


title: Хирургия

text:
Змертвіння, некроз, гангрена, виразка,нориці
проф. Дейкало І.М.

НЕКРОЗИмісцева смерть
Некроз - це змертвіння тканини, або всього органа живого організму.
Некрозом також прийнято називати обмежені змертвіння (некроз фаланги пальця, шкіри).
Більш поширені – випадки визначаються як гангрена (пальця,  кінцівки, кишки і т.п.). Змертвіння деяких внутрішніх органів (серця, легені, селезінки та ін.) називають інфарктом.
Класифікація некрозів

І. Прямі або первинні некрози, що виникають внаслідок дії:

  1)механічної енергії, наприклад зона некрозу при  вогнепальному пораненні;
  2)фізичних факторів: t0 – вищої 600С, або нижчої за 150С, електричного
  3) хімічних речовин: кислот, луг, фосфорних з'єднань, струму, променевої енергії;
  4)біологічних чинників: мікроорганізмів, альтернативних процесів запалення.

II. Непрямі або вторинні некрози:

   1) Циркуляторні – пов'язані  з порушенням кровообігу (гострим, хронічним): артеріальні, венозні, лімфатичні.
    2) Нейротрофічні при пошкодженнях і хр. захворюваннях спинного мозку та нервових стовбурів (спинна сухотка, сірінгомієлія та ін.).
    3) Внаслідок розпаду пухлин.
Причинами некрозу є:
Екзогенні:
Дія крайніх температур.
Контакт з хімічними речовинами.
Ураження електричним струмом і проникаючою радіацією.
Гнійно-септична інфекція
Ендогенні:
Розлади крово- та лімфообігу (спазми кровоносних судин, тромбози, емболії, облітерація судин, лімфостаз).
Пошкодження нервів і захворювання, які приводять до порушення трофічної іннервації (сирінгомієлія, проказа).
Алергічні та метаболічні розлади
Хвороби крові
Розрізняють:(за морфологічними і клінічним перебігом)
1) коагуляційний або сухий некроз;
2) колікваційний або вологий некроз.
		гангрена
		інфаркт
3) Прямий
4) Непрямий
Сухий некроз

Обсяг тканин зменшується, набряк відсутній, тканини "муміфікуються".
Наявна демаркаційна зона.
Інфекція відсутня.
Інтоксикація відсутні. Т
ривалий час зберігається архетиконіка тканин.
Перебіг -  повільний.
Необхідності в терміновій операції немає, можливо виконання нефректомії.
Вологий некроз

Обсяг збільшується через значний набряк.
Демаркація відсутня.
Приєднується гнійна або гнилісна інфекція.
Наяви важка інтоксикація.
Тканини швидко перетворюються на аморфічну масу.
Перебіг – швидко прогресуючий.
Необхідна термінова ампутація.
Основні варіанти недостатності кровообігу.
І Артеріальна недостатність:
1.Гострий ішемічний синдром (гостра артеріальна недостатність, ГАН).
2.Хронічний ішемічний синдром (хронічна артеріальна недостатність, ХАН).
ІІ Венозна недостатність:
1. Гостра.
2. Хронічна.

Гостра артеріальна недостатність найчастіше обумовлена емболією або тромбозом артерій.
Емболія артерії
 Причини
А. Ліва половина серця.
1. Пристінковий тромб як результат аритмії, інфаркту міокарда, мітрального стенозу, ендокардиту.
2. Вегетації на клапанах.
3. Сторонні тіла.
4. Пухлини.
Б. Аорта.
1. Атеросклеротичні бляшки.
2. Травма з наступним тромбозом.
3. Аневризма.
4. Сторонні тіла.
В. Легеневі вени.
1. Тромбоз.
2. Травми з наступним тромбозом.
3. Пухлини.
Г. Права половина серця: при ДМПП і ДМШП.
Д. Вени великого кровообігу: при ДМПП і ДМШП.
Тромбоз артерії
Тріада вірхова.
А. Пошкодження судинної стінки.
1. Облітеруючий атеросклероз.
2. Артеріїти.
3. Травма.
4. Ятрогенні пошкодження судин.
5. Відмороження, дія електричного струму.
Б. Зміна складу крові.
1. Захворювання крові
 Істинна поліцитемія.
Лейкози.
2. Захворювання внутрішніх органів ( атеросклероз, пухлини).
3. Вплив лікарських препаратів.
В. Порушення кровоточу.
1. Екстравазальна компресія.
2. Аневризма.
3. Спазм.
4. Гостра недостатність кровообігу.
5. Операції на артеріях.

Хронічну артеріальну недостатність викликають поступове  стенозування і оклюзія артерій.
Причини:

- облітеруючий атеросклероз;
- облітеруючий ендартеріїт;
- облітеруючий тромбангіт (хвороба Бюргера);
- хвороба Рейно;
- діабетичні мікро- та макроангіопатії;
- системи: васкуліти (вузелковий періартеріїт, хвороба Шенляйна-Геноха).
Для хірургії особливе значення мають облітеруючі захворювання судин нижніх кінцівок які є найбільш частою причиною некрозів.
Причиною гострого порушення венозного кровотоку є тромбоз або тромбофлебіт магістральних вен кінцівок, до хронічної венозної недостатності призводять раніше перенесений тромбофлебіт глибоких вен, варикозна хвороба.
Спеціальні методи дослідження:
1.Осцилографія.
2. Реовазографія.
3. Ультразвукова флоуметрія.
4. Термографія.
5. Контактна.
6. Радіоізотопна діагностика.
7. Контактна кольорова термографія холестеричними рідкими кристалами .
8. Полярографія.
9. Рентгеноконтрастні методи : артеріо-, флебо- та лімфографія.
10. Капіляроскопія.
11.Функціонально-динамічна флебоманометрія, при якій вимірювання венозного тиску проводиться з різними динамічними пробами - пробою Вальсальви (натужування) і м"язовим навантаженням (10-12 присідань). Можна визначити прохідність глибоких вен.
12. Лабораторні дослідження (загальний аналіз крові, загальний аналіз сечі, біохімічний аналіз крові, тромбоеластографія, електрокардіограма) дозволяють опосередковано підтвердити діагноз захворювання, а також контролювати ефективність призначеного лікування.
Консервативне лікування порушень артеріального кровопливу
 застосовується, як самостійно так і в комплексі хірургічними методами.

 До консервативних засобів відносяться:
- спазмолітики (дротаверін, никотинова кислота, новокаїн);
- дезагреганти та ангіпротектори (аустилсалицинова кислота, діперідамол, пентоксифілін);
- антикоагулянти (гепарин, клексан, фенілін та ін.);
- препарати, що покращують реологію крові (реополіглюгін);
- препарати, покращуючі метаболізм тканин  (солкосеріл, вітаміни);
- фізіотерапевтичні процедури: УФО та лазерем опромінювання крові, баротерапія, магнітотерапія, УВЧ та ін. сухотеплові процедури на поперекові ганглії;
- бальнеологічні процедури (сірно-водневі та радонові ванни, грязі);
- ЛФК та ін. За неефективності лікувальних заходів на стадії ішемії відбувається розвиток некрозів та гангрен.
Некректомія виконується такими методами:
механічний (ножицями, скальпелем);

хімічний (протеолітичні ферменти);

фізичний (ультразвук, лазеротерапія);
ТРОФІЧНІ ВИРАЗКИ.
Трофічні виразки є дефектом  шкіри або слизової оболонки, який розвивається в результаті відторгнення некротизованої танини.
Класифікація:
І. Виразки, які виникають під дією зовнішніх впливів:
1. термічні опіки;
2. хімічні опіки;
3. променеві опіки;
4. електроопіки;
5. відмороження.
ІІ. Виразки, які розвинулись внаслідок різних захворювань;
1. вазотрофічні (хронічна венозна та хронічна артеріальна недостатність);
2. нейротрофічні (пошкодження центральної нервової системи та периферичних нервів);
3. виразки, які виникають при хворобах обміну речовин і системних захворюваннях (колагенози, цукровий діабет, хвороби крові і кровотворних органів);
4. виразки, які виникають внаслідок тривалої хронічної інтоксикації а) професійні інтоксикації (миш’як, свинець, хром); б) медикаментозні препарати (броміди, наперстянка, кортикостероїди);
5. виразки, які виникли як наслідок поширених некрозів і флегмон (епіфасціальна гангрена, некротичні та флегмонозні форми бешихи);
6. специфічні виразки (мікробні – туберкульоз, сифиліс, проказа, грибкові, паразитарні, пухлинні);
7. Остеомієлітичні виразки.

ЛІКУВАННЯ.
1. Місцеве: використання протеолітичних ферментів, вакуум-терапії, антисептиків, фізіотерапії, лазера, препаратів, які покращують репаративні процеси.
2. Хірургічне лікування:  сафенектомія, відновлення прохідності артеріального стовбура, аутодермопластика, пластика філатовським клаптем.
3.Загальнозміцнювальне повноцінне харчування, вітамінотерапія, посилення анаболічних процесів.
4.Лікування захворювань, які призвели до утворення виразки ( сифиліс, туберкульоз, захворювання крові).
НОРИЦІ
Норицями називаються патологічні ходи, вистелені грануляційною тканиною або епітелієм, що з’єднують патологічне вогнище в м’яких  тканинах, кістках, порожнистих органах з оточуючим середовищем або між собою.
Класифікація
І.  Вроджені нориці (вади розвитку) - повне або часткове незарощення ембріональних протоків і щілин. Приклади: серединна нориця шиї  (аномалія розвитку щитоподібної залози), бокові кісти шиї - порушення облітерації протоків вилочкової залози.
ІІ.  Набуті нориці -  викликані патологічним процесом (виразка, камінь жовчевого міхура, остеомієліт, туберкульоз кісток і суглобів, нагноєння лігатур і т.п);
     - при руйнуванні тканин злоякісними новоутворами (міхурово-маткові, жовчево-кишкові, та інш.);
     - травматичні ушкодження (кишкова, бронхіальна нориці);
     - штучні, тобто виконані з лікувальною метою оперативним шляхом:
     - “стома” - штучна нориця порожнистого органу (кишкові, шлункові,                                                                                жовчеві);
     - “анастомоз” - штучно створена внутрішня міжорганна нориця, а операція - стомія.
Залежно від показань накладають тимчасові і постійні нориці.
ІІІ.  По відношенню до зовнішнього середовища:
Зовнішні нориці м’яких тканин
Зовнішні нориці порожнистих органів
Внутрішні нориці
ІV За будовою: гранулюючі, епітелізовані, губовидні (епітелій порожнистого органу виходить на шкіру).
V За характером виділень: слизисті, гнійні, слинні, з витіканням церебральної рідини, молочні, жовчеві, калові, сечові, змішані (гнійно-молочні та інш.).
Фактори, які призводять до утворення нориць:
Постійне виділення по норицевому ходу гною, слизу, кишкового вмісту, тощо.
Руйнуюча дія на грануляції хімічно активних секретів (шлунковий, панкреатичний, дуоденальний вміст)
Руйнування грануляцій норицевого ходу токсинами і вірулентними мікробами.
ПРОЛЕЖНІ
Це виразково-некротичний процес, який розвивається в ослаблених хворих у тих ділянках тіла, які піддаються постійному тиску.
Розрізняють ендогенні та екзогенні пролежні.
Лікування пролежнів
Некротомія (механічна, фізична і хімічна) і місцева терапія, спрямована на покращення репаративних процесів, а також лікування причин основного захворювання (лікування сепсису, відновлення іннервації, лікування виснажливих захворювань).
Дякую за увагу!


Вивчення показників якості ріпакової олії та розроблення ТУ У з виготовлення дизельного палива


Колискові пісні


title: Змля наш космічний дім

text:
<< 01 02 03 04 05 06 07 08 09 >>
2
34

<< 01 02 03 04 05 06 07 08 09 >>
4
2

<< 01 02 03 04 05 06 07 08 09 >>
6
4

<< 03 04 05 06 07 08 09 10 11 >>
8
6

<< 06 07 08 09 10 11 12 13 14 >>
11
9

<< 02 03 04 05 06 07 08 09 10 >>
7
5


title: ВИЗНАЧЕННЯ РОЛІ БІБЛІОТЕКИ У ПРОВЕДЕННІ НАУКОМЕТРИЧНИХ ДОСЛІДЖЕННЬ ВИЩИМ НАВЧАЛЬНИМ ЗАКЛАДОМ

text:
Thomson Reuters
http://elsevier.ru/products/product_scopus
http://www.scopus.com/home.url
Resource Library - Information material
Author Preview
http://www.scimagojr.com/
http://eigenfactor.org/
http://www.google.com/support/toolbar/bin/answer.py?hl=uk&answer=79837
http://elsevier.ru/products/product_scopus


Зміна дня і ночі


ВВЕДЕННЯ В КОСМЕТОЛОГІЮ. ІСТОРІЯ ВИНИКНЕННЯ КОСМЕТОЛОГІЇ


title: Вивчення показників якості інкубаційних яєць страусів та розроблення технічних умов України

text:
675,9
-
9
3423,6
2747,7
8
900
900
7
3804
3053
6
62,1
53,7
6
81,2
71,5
5
6125
5686
4
6125
5686
3
92
85,4
2
6658
6658
1
13
12
9
11
8
8
7
5
6
3
5
2
4
2
3
1
2
1
1
49-54
41-42
46-48
38-39
1-54
1-42
350
550
551
750
1150
1500
1501
1800
0,8
1,00
1,00-1,50
51-54
39-42
0,3
0,75
0,76-1,00
37-50
29-38
0,1
0,50
0,50-0,75
1-36
1-28
640
250
39
5
250
235
35
4
150
155
28
3
18
85
21
2
2,8
30
14
1


title: Логічні вирази та логічні операції

text:
Тема 1. Логічні вирази та логічні операції
10-В  23.11.2012
Алгоритми з розгалуженням
«Алгоритми з розгалуженнями»
Мета : вивчити поняння  умови,  логічного
                 виразу  та логічних  операцій
Алгоритми з розгалуженням
Дія n
Крім  лінійних алгоритмів  нам приходиться в житті виконувати такі алгоритми де за певних умов виконується та чи інша дія.  Такі алгоритми
                                                                                називаються  -
                                                                                розгалуженими
Дія 3
Дія 1
Дія 2
ПОЧАТОК
Введення
Виведення
Кінець

ПОЧАТОК
Введення
Умова

Дія 2
Дія 1

Виведення

Кінець

ЯКЩО
ТО
Інакше
Алгоритми з розгалуженням
Повна форма розгалуження
Скорочена форма розгалуження
Істинна
Хибна
Істинна
Алгоритми з розгалуженням
Якщо   умова
       То   дія 1
             Інакше дія 2все
Якщо   умова
       То   дія 1
все
Якщо    - if
То    - then
        Інакше   -  else
Опис команди розгалуження
If
then
else
Умова істинна
Дія 1
Дія 2
Алгоритми з розгалуженням
Умова – це вираз логічного (булівського)  типу
Результатом виконання логічного виразу є логічне значення True   або   False
Умова  - проста та складена
Проста  умова:   х>=y,  a<b,  c<= d,   n<>m
Складені  умови  утворюються з простих  за допомогою логічних операцій  and, or, not
(X>4)  and (x<10)
(x<=0)  or (x>=1)a and  not (b=c)
 при  a=false, b=false, c=true  , значення виразу  - false
Алгоритми з розгалуженням
Логічна операція AND (і, та, кожне, обидва)
Складена умова (проста умова 1) and ( проста умова 2) вірна, якщо вірні обидві простих умови. У інших випадках така складена умова невірна.
Таблиця істинності логічної операції and

якщо одна з умов має значення FALSE . Весь вираз буде мати значення FALSE.
Операцію and називають логічним множенням.
Алгоритми з розгалуженням
Приклади складання умов з логічною операцією AND

Алгоритми з розгалуженням
Приклади обчислення логічних виразів з логічною операцією AND

Алгоритми з розгалуженням
Логічна операція OR (або, хоча б одне)
Складена умова (проста умова 1) or (проста умова 2) не вірна, якщо не вірні обидві простих умови.
У інших випадках така складена умова вірна.
Таблиця істинності логічної операції or

Обчислюючи складену умову з логічною операцією or, можна не перевіряти значення другої умови, якщо одна з умов має значення TRUE . Весь вираз буде мати значення TRUE.
Операцію or називають логічним додаванням.
Алгоритми з розгалуженням
Приклади складання умов з логічною операцією OR

Алгоритми з розгалуженням
Приклади обчислення логічних виразів з логічною операцією OR
Алгоритми з розгалуженням
Логічна операція XOR (тільки одне, при різних)

Складена умова (проста умова 1) xor (проста умова 2) вірна, при різних значеннях операндів. При однакових значеннях операндів така складена умова невірна.
                                               Таблиця істинності логічної операції xor
Обчислюючи складену умову з логічною операцією xor, потрібно перевіряти значення обох умов.
Логічну операцію xor називають рос. „исключающее или”. Без цієї операції можна обійтись, але її використання значно скорочує запис.
Алгоритми з розгалуженням
Приклад складання умови з логічною операцією XOR

Алгоритми з розгалуженням
Приклади обчислення логічних виразів з логічною операцією XOR
Алгоритми з розгалуженням
                                                    Логічний префікс NOT (не).
Складена умова not (умова 1) вірна, якщо (умова 1) невірна. І навпаки, складена умова невірна, якщо (умова 1) вірна.
Таблиця істинності логічної операції not

Алгоритми з розгалуженням
Приклади складання умов з логічною операцією NOT

Алгоритми з розгалуженням
Приклади обчислення логічних виразів з логічною операцією NOT
Алгоритми з розгалуженням


Вплив інтегративного та діяльнісного підходів на формування та розвиток інтелектуальних здібностей особистості за науково-педагогічним проектом «Росток» (наказ ГУОН від 01. 07. 2010 року № 126 « Про організацію дослідно-експериментальної роботи шкіл


title: Хірургія шлунку, ДПК. ПГР та ПВ синдроми у хворих

text:
7
6
5
4
3
2
1


title: “Лейкоз”, “Сибірка”, “Хвороба Лайма”

text:
“Лейкоз”, “Сибірка”, “Хвороба Лайма”
ЗООНОЗИ
Реферат на тему:

 Лейкоз – це системне злоякісне захворювання крові, яке характеризується порушенням процесу дозрівання кровотворних клітин на різних стадіях розвитку.

Етіологія: Лейкоз є поліетіологічним захворюванням. Відносно частіше на лейкоз хворіють рентгенологи і люди,які лікувалися за допомогою променевої терапії. Із хімічних професійних отруйних речовин велику роль у виникненні лейкозу відіграє бензол ,а також хімічні сполуки, які належать до класу стероїдів . Є думка, що у виникненні лейкозу основну роль відіграє вірус ІІІ відповідній спадковій схильності. У дітей з хворобою Дауна випадки захворювання на лейкоз зустрічаються в 15—20 разів частіше, ніж у нормальній популяції.

Патогенез.  Прогресивне збільшення патологічне змінених, незрілих клітин крові в організмі дитини зумовлюється не стільки посиленою проліферацією, скільки продовженням тривалості їхнього життя порівняно із здоровими клітинами. В період розпалу хвороби їхній рівень особливо високий. Під час ремісії кількість лейкесмічних клітин помітно зменшується, проте повністю ліквідувати їх наявними препаратами не вдається.

Основні симптоми Лейкемії
Клініка: Відповідно до сучасної класифікації лейкозу виділяють лімфобластну, мієлобластну , недиференційовану та інші цитоморфологічні форми гострого лейкозу. В клінічному перебігу захворювання виділяють такі періоди: початковий, період розпалу хвороби, період ремісії, рецидив захворювання, термінальний період.
               -У початковий період клінічні симптоми можуть розвиватися поступово або досить швидко. Серед ранніх клінічних симптомів гострого лейкозу, зумовлених ростом лейкемічних інфільтратів у різних органах, є щіль у кістках і збільшення периферичних лімфовузлів. Симптоматика початкового періоду в основному зумовлюється локалізацією лейкемічних інфільтратів. У периферичній крові спостерігаються незначні зміни у вигляді слабко вираженої анемії, в пунктах кісткового мозку є невелика кількість лейкемічних клітин.
            - У період розпалу звертають на себе увагу, виражена блідість шкіри з наявністю окремих лейкемічних. інфільтратів, блідість слизових оболонок. різко виражений геморагічний синдром, який проявляється крововиливами. Спостерігається системне ураження лімфатичних вузлів, особливо шийних. Ураження лімфовузлів середостіння може супроводжуватися симптомами задухи.
          - Період ремісії настає внаслідок лікування. Критеріями її визначення є: відсутність явних симптомів лейкозу, в тому числі збільшення печінки, селезінки, лімфатичних вузлів; нормальна картина периферичної крові з рівнем гемоглобіну понад 7,45 ммоль/л; вміст бластних елементів у кістковому мозку менший за 5%.
Лікування .Здійснюється цитостатичними, антибактеріальними препаратами. Із цитостатичних препаратів застосовують меркаптопурин, метотрексат, циклофосфан, вінкристин, цитозинарабінозид у відповідних вікових дозах. З антибактеріальних препаратів — антибіотики широкого спектра дії . Якщо немає ефекту, один із препаратів замінюють іншим; при наростанні лейкопенії цитостатичні препарати тимчасово не призначають.
Сибірка. Це гостре специфічне інфекційне захворювання, яке виникає внаслідок проникнення в організм палички    сибірки (Bac.anthracis). Випадки захворювання на сибірку спостерігаються у всіх країнах світу. В минулому сибірка належала до найпоширеніших інфекційних захворювань. Зараз вона зустрічається частіше в економічно відсталих, аграрних країнах.
Етіологія.
Джерелом і факторами передачі палички сибірки є переважно свійські тварини, а також шкіра, шерсть, роги, копита і продукти харчування тваринного походження . Зараження частіше відбувається під час забою худоби, зняття шкури з тварин, розрізування м'яса худоби, яка хворіла на сибірку.
                    Клінічні форми сибірки:
Легенева
Кишкова

Патогенез. Зараження відбувається у разі попадання спор на пошкоджену шкіру, слизові оболонки дихальних шляхів і травного каналу. Зараження самими паличками відбувається рідше. Інкубаційний період при сибірці відносно короткий — від кількох годин до кількох діб.        Різновиди сибірки:Карбункульозна, едематозна, бульозна, еризипелоїдна. Кожна з цих форм внаслідок генералізації процесу може призвести до виникнення сибіркового сепсису.
Клінічна картина шкірної форми сибірки залежить від її різновиду. Карбункульозну форма спостерігається найчастіше (99,1 %). Найчастіше уражаються щоки, повіки, лоб, шия, кисті і передпліччя. Не буває сибіркових карбункулів на долонях, вушних раковинах. Місцеві зміни при сибірковому карбункулі характеризуються появою незначного свербіння. Потім на шкірі з'являється щільна червоного кольору свербляча пляма, як після укусу комах.
Згодом свербіння посилюється, а в центрі ущільнення з'являється невеликий пухирець, на місці якого утворюється виразка. Після проривання пухирів і утворення виразки свербіння минає, але з'являються загальні явища: підвищується температура тіла, з'являються головний біль, безсоння, знижується апетит. У цей час з'являється м'яка припухлість тканин навколо виразки. З виразки виділяється значна кількість серозної або серознокров'янистої рідини. Біля виразки утворюються дочірні везикули, які з часом зливаються між собою. Коли цього не настає, везикули досягають великих (іноді до 10 см в діаметрі).
Сибірковий карбункул на відміну від них карбункулів , не болючий.

Лікування шкірної форми сибірки повинно бути консервативним. Лікування треба починати з надання спокою ураженій ділянці. Основну роль відіграють специфічна терапія, застосування антибіотиків, хіміопрепаратів.Специфічна терапія полягає у введенні специфічної сироватки. Дорослим у разі легкого перебігу вводять 40—50 мл, при захворюванні середньої тяжкості — 50—75 мл, при тяжкому перебігу — від 75 до 100 мл.
Паралельно з протисибірковою сироваткою застосовують специфічний протисибірковий у-глобулін: при легкому перебігу захворювання — 20 мл, при середньої тяжкості— ЗО—40 мл, при тяжкому і дуже тяжкому — 60—150 мл. Для лікування сибірки застосовують органічні препарати миш'яку (сальварсан). Він ефективний лише в комплексі з іншими лікувальними засобами і, насамперед, з протисибірковою сироваткою. Поряд із специфічною терапією, застосуванням антибіотиків і сульфаніламідних препаратів.
Профілактика.Профілактика сибірки буває загальною і індивідуальною.Загальна профілактика передбачає:1) суворий санітарний нагляд за виявленням, обліком, паспортизацією і знезараженням скотомогильників;2) проведення профілактичної роботи серед населення, котре проживає на території, яка є зоною ризику щодо сибірки;3) планову вакцинопрофілактикуосіб з ризиком щодо зараження сибіркою;4) активне виявлення і лікування хворих;5) активне виявлення інфікованих об'єктів і предметів, їх знезараження;6) санітарно-освітню роботу серед населення.Індивідуальна профілактика полягає в імунізації людей проти сибірки.
Проводять планові щеплення.
Хвороба Лайма    (кліщовий системний бореліоз, лайм-бореліоз) — трансмісивні, природно-осередкове захворювання, що характеризується ураженням шкіри, суглобів, нервової системи, серця, нерідко приймає хронічний, рецидивуючий перебіг.
Етіологія.  Збудниками бореліоза є кілька видів патогенних для людини Боррель — В. burgdorferi, В. garinii і В. afzelii. Боррель відносяться до мікроаерофілами і як інші грам негативні спірохети надзвичайно вимогливі до умов культивування. Ростуть на середовищах, що містять сироватки тварин, амінокислоти, вітаміни.
 Епідеміологія.Людина заражається в природних вогнищах хвороби Лайма. Передача інфекції здійснюється трансмісивним шляхом при укусі кліща ,хоча не виключається можливість інфікування і при попаданні фекалій кліща на шкіру, з подальшим їх втиранням при расчесам .У разі розриву кліща, при неправильному видаленні, збудник може потрапити в рану. Обговорюється аліментарний шлях зараження при вживанні сирого козячого або коров’ячого молока.
Патогенез.Вже на ранніх термінах захворювання відбувається вироблення специфічних антитіл, титр яких наростає в динаміці захворювання. Імунна відповідь найбільш виражений на пізніх термінах, особливо при ураженні суглобів. При ефективної терапії і одужання відбувається нормалізація рівня антитіл. Тривале їх збереження або поява у високих титрах на пізніх термінах свідчить про персистенції збудника навіть при відсутності клінічних проявів.
Лікування.Хворим призначається одна зі схем лікування:I. Кліщова еритема, лихоманка, інтоксикація-тетрациклін всередину 0,5 г 4 рази на день (2 г на добу) протягом 10 днів або доксициклін у стартовій дозі 200 мг, а потім по 100 мг 2 рази на добу протягом 10 днів і більше (за показаннями). У разі непереносимості тетрацикліну призначають левоміцетин усередину по 0,5 г 4 рази протягом 10 днів.
II. Кліщова еритема, поєднаний зі синдромом вираженої інтоксикації, ознаками ураження нервової системи (менінгіт, ураження черепних нервів), менингорадикулит Баннварта (серця і суглобів): пеніцилін 500 тис. ОД 8 разів на добу внутрішньом’язово (строго через З ч, включаючи нічний час), тривалість курсу 14 днів. При наявності менінгіту (менінгоенцефаліту) — разова доза збільшується до 2-3 млн і знижується до 500 тис. ОД при нормалізації клітинного складу і біохімічних показників цереброспинальной рідини. Курс лікування може бути подовжений за показаннями. При непереносимості пеніциліну призначають левоміцетинусукцинат 250-500 мг 4 рази на день внутрішньом’язово протягом 14 днів або цефалоспорини (цефтриаксон, цефтазидим та ін.)
III. Хронічний перебіг хвороби Лайма з ознаками ураження нервової системи, серця, суглобів та інших органів: та ж схема лікування пеніциліном, але тривалість курсу 28 днів. При непереносимості пеніциліну призначають левоміцетинусукцинат 0,5-1 г залежно від маси тіла 3 рази на добу (через 8 год внутрішньом’язово протягом 14 днів).
Профілактика. Полягає в дотриманні заходів індивідуального захисту від нападу кліщів, роз’яснювальної роботи серед широких верств населення.Велике значення для профілактики зараження має правильне видалення кліща.Присмоктався до шкіри кліща накривають ватою, змоченою яким рідким маслом (вазеліном, соняшниковою, оливковою олією), на 30-60 хв. Потім шляхом захоплення пінцетом у краю хоботка кліща видаляють зі шкіри обережними дотичними або обертальними рухами, не допускаючи його розриву. Пошкоджену шкіру обробляють 3% перекисом водню і настоянкою йоду. У зв’язку з відсутністю заходів специфічної профілактики особливе значення має виявлення хворих по ранніх клінічних ознаках і обов’язкова антибіотикотерапія з раціональної схемою, що дозволяє уникати важких пізніх ускладнень.
1.Кліщ витягуйте за допомогою пінцета. Обережно обхопивши його якнайближче до хоботка;2. Витягніть кліща акуратно підтягуючи і обертаючи навколо осі у зручну сторону(1-3 оберти);3. Збережіть кліща для аналізу ,а рану продезінфікуйте розчиномйоду чи спирту.
              Дякую за увагу !!!