title: Функції шкіри

text:
Функції шкіри
Обмінна – у ній утворюються деякі біологічно активні речовини, зокрема вітамін D, виділяються продукти обміну речовин (водо- та газообмін, виводиться надлишок солей).
Функцї шкіри
Терморегуляторна – зрівноваження процесів утворення і віддачі тепла організмом.
Рецепторна – рецептори шкіри сприймають холод, тепло, тиск, а вільні нервові закінчення – біль.
Функції шкіри
Запасна – підшкірна клітковина складається з жирової тканини, яка є джерелом енергії.
Секреторна – сальні залози виділяють жир для змащення шкіри та волосся, а молочні – молоко для вигодовування дітей.
Будова шкіри
Поверхня шкіри становить 1,5 – 2 м². Шкіра складається з трьох основних шарів.
Епідерміс – зовнішній шар.
Власне шкіра або дерма – щільна сполучна тканина.
Підшкірна клітковинна – найглибший шар шкіри.
Епідерміс
Епідерміс утворений багатошаровим епітелієм. Верхні його шари роговіють і утворюють міцні покриття (на долонях, підошвах тощо). В епідермісі розташовані рецептори та вільні нервові закінчення, що сприймають холод, тепло, біль тощо. У епідермісі є пігмент мелінан, який забарвлює шкіру.
Епідерміс
Шкірне сало
В епідермісі відкриваються протоки потових залоз, а також містяться волосяні сумки, куди впадають протоки сальних залоз. Молочні залози виникли з потових. Сальні залози виділяють секрет – шкірне сало, що змащує шкіру і волосся, пом`якшує їх.
Епідерміс
Потові залози
Потові залози мають вигляд трубочок, що починаються щільно закрученим клубочком. Випростана частина такої трубочки – вивідна протока потової залози – відкривється на поверхні шкіри отвором. Клубочки обплетені капілярами, крізь стінки яких із крові у потові залози потрапляє вода з розчиненими в ній мінеральними солями, сечовиною та деякими іншими речовинами.
Епідерміс
Волосся
Роговими похідними шкіри є волосся та нігті. Кожна волосина має корінь, до якого надходять кровоносні судини та нерви, а також стрижень. До основи волосинок підходять м`язові волоконця, які при скороченнях піднімають волосся. Тривалість життя волосся, швидкість росту залежать від індивідуальнх особливостей людини, сезонних явищ та зовнішніх умов.
Епідерміс
Нігті
Кінці пальців рук та ніг вкриті роговою речовиною, що утворю ніготь. Швидкість їх росту також залежить від індивідуальних особливостей організму та сезонних явищ.
Дерма
Дерму пронизують кровоносні та лімфатичні судини, м`язи, рецептори, нервові волокна та їх закінчення, волосяні сумки, потові та сальні залози.
Підшкірна клітковина
Підшкірна клітковина складається в основному з жирової тканини. Жир підшкірної клітковини – це своєрідний запас поживних речовин, які використовуються під час голодування; він захищає організм від охолодження, пом`якшує струси й удари.
Участь шкіри у терморегуляції організму людини
Терморегуляція – це урівноваження процесів утворення і віддачі тепла організмом. Завдяки цьому температура тіла здорової людини залишається відносно сталою (36,6°C). При виникненні надлишку тепла воно виділяється з організму в навколишнє середовище через шкіру з повітрям. Кровоносні судини шкіри розширюються. Це збільшує надходження крові до шкіри, передачі тепла. Збільшується потовиділення.
Участь шкіри у терморегуляції організму людини
При зниженні температури організму кровоносні судини звужуються. Це веде до зменшення припливу крові до шкіри та віддачі тепла. Підшкірна клітковина завдяки малій теплоємності перешкоджає віддачі тепла організмом зовнішньому середовищу (теплоізоляція).
Чому в представників різних рас шкіра різного кольору?
Людей з найбілішою шкірою можна побачити в північній Європі, їх відносять до нордичного типу. Люди з найчорнішою шкірою живуть у західній Африці. У жителів Південно-Східної Азії шкіра жовтого кольору. Проте шкіра більшості людей не чисто біла, чорна або жовта, а містить сотні відтінків світлого, смаглявого або коричневого кольорів.
У представників різних рас шкіра різного кольору
Розселення людей за кольором шкіри
Чому в представників різних рас шкіра різного кольору?
У чому ж причина всіх цих відмінностей у кольорі шкіри людей? У хімічних процесах, які протікають у тілі й шкірі людини. У тканинах шкіри є колірні компоненти, звані «хромогенами», які самі по собі безбарвні. Але коли на них впливають певні ферменти, шкіра набуває відповідного кольору.
Чому в представників різних рас шкіра різного кольору?
   Якщо в людини немає хромогенів або її ферменти неправильно працюють, таку людина називають альбіносом. Альбінізм — не таке вже й рідкісне явище. Є альбіноси й в Африці, і вони «біліші» за будь-яку білу людину!

Це цікаво...
За час життя шкіра людини змінюється приблизно 1000 разів.
Це цікаво...
За добу в дорослої людини у стані відносного спокою виділяється 500 мл поту.

Це цікаво...
Людське волосся товстіше мильної плівки приблизно в 5000 разів.
Це цікаво...
У людини приблизно 2 мільйони потових залоз. Середня доросла людина з кожним літром поту втрачає 540 калорій. Чоловіки потіють приблизно на 40 % більше, ніж жінки.
Будова і функції шкіри

  Людина приходить у цей світ в «одязі", який набагато кращий за все те, що можна купити в магазині.
Уявіть собі, що вчені розробили із спеціального матеріалу тканину- тонку, міцну, але при цьому еластичну, пористу, але в той же час водонепроникну. Уявіть також, що ця тканина може зігрівати, у разі потреби і охолоджувати. Вона розпізнає температуру і "відчуває" дотики, забезпечує ефективний захист у навколишньому середовищі, при цьому сама себе змащує і ремонтує! Такий винахід був би дивом технологій, чи не так?
 Все це і багато чого іншого може робити наша шкіра.
Багато схильні думати про неї як про просте покритті тіла. Але це не так. За влучним висловом одного з дослідників, шкіра людини являє собою шедевр інженерної думки.
Виявляється, що в 7 см.куб людської шкіри міститься 19 мільйонів клітин, 625 потових і 90 сальних залоз, 65 волосків, 6 метрів кровоносних судин і 19 тисяч сенсорних клітин.
Шкіра є одним з найбільших органів в організмі людини, її маса в дорослої людини сягає 5 кг, а площа — 1,5–2 м.куб.

Наша шкіра водонепроникна, антибактеріальна, протигрибкова, еластична, гнучка, чутлива, самовідновлююча, вона здатна всмоктувати одні необхідні хімічні елементи і не пропускати інші. Вона пориста, самозмащувальна, виробляє вітаміни,  пахучі речовини, може розпізнавати температуру, вібрацію й тиск. Без неї людина просто не вижила б. Як же шкіра "примудряється", будучи товщиною всього кілька міліметрів, виконувати таку кількість численних функцій?
 Вся справа в її  будові
Будова шкіри
1 — епідерміс;
 2 — дерма;
3 — підшкірна клітковина;
4 — волосина;
5 — волосяний фолікул;
6 — потова залоза;
7 — м’яз, що піднімає
волосину;
 8 — кровоносні
судини;
9 — нервові
закінчення;
 10 — сальна
залоза
Епідерміс
       Є різновидом епітеліальної тканини. Зовнішній шар епідермісу — це мертві зроговілі клітини. Вони безперервно злущуються. Проте товщина епідермісу не зменшується.

Верхній шар епідермісу постійно оновлюється за рахунок клітин нижнього шару, які мають кубічну форму й постійно діляться.  Частина клітин, залишається в нижньому шарі, а інші формують верхній шар. Ці клітини втрачають здатність ділитися, сплощуються, накопичують білок кератин, і, як наслідок, — роговіють, мертвіють і злущуються. У нижньому шарі епідермісу весь час продукуються нові клітини. Так за 10–30 днів відбувається повне його оновлення. Зазвичай товщина епідермісу складає 0,03–1,5 мм. Але на ділянках тіла, що зазнають сильного тертя (долоні, стопи), він у декілька разів товщий.

Чому?
Айзек Азімов так пояснив цей процес у своїй книзі "Тіло людини":

«Клітини в основі епідермісу - живі, вони постійно ростуть і розмножуються, нова клітина виштовхує вгору стару. Без притоку крові ця клітка вмирає, і інтенсивність нашого життя постійно "стирає цей мертвий матеріал з поверхні нашого тіла, на зміну йому приходить новий знизу і, таким чином, наш епідерміс весь час оновлюється»
Кожен з нас щодня втрачає близько 10 мільярдів клітин шкіри, головним чином перебуваючи в ліжку, ванній і просто, будучи одягненим. Якщо б ви змогли подивитися через збільшувальний прилад на людину без одягу, то виявили б цілу хмару клітин, що оточує її як аура.
Шкіра лущиться і це є не чим іншим, як очисним механізмом, який несе із собою пил, речовини, що виділяються з залоз, мікроби. Епідерміс утримує левову частку всіх мікробів, що атакують людське тіло. Ми повністю оновлюємо наше "покриття".
Але ось що дивно: не дивлячись на постійне оновлення, наша зовнішність і забарвлення шкіри залишаються незмінними. Біла людина залишається білою, кирпатий ніс - кирпатим, а форма колін залишається такою ж, і не проявляється, наприклад, на ліктях. Справа в тому, що внутрішні клітини "спроектовані" для відтворення кожної пори, ямочки, веснянки, потемніння, зміни і т . д. Таким чином, навіть гуля на голові залишиться колишньою, а тонкі лінії на кінчиках пальців, тобто відбитки, незмінні і властиві тільки вам. Інших таких відбитків в світі немає. І цей генетичний план для шкіри виконується мільярди разів на день. Хіба не дивно?
Дерма
Міжклітинна речовина сполучної тканини, яка утворює дерму, містить колагенові й еластичні волокна. Завдяки ним шкіра пружна і легко розтягується: відтягніть її на тильній стороні долоні і відпустіть — вона відразу повернеться в початковий стан.

Товщина дерми — 0,5–5 мм, найтовстішою вона є на спині, плечах, стегнах. Дерма впинається в епідерміс безліччю сосочків, які трохи піднімають епідерміс, утворюючи гребінці й борозенки. Їх малюнок у кожної людини різний. У дермі розташовані кровоносні і лімфатичні капіляри, м’язові та нервові волокна, нервові закінчення, пігментні клітини, потові та сальні залози, волосяні фолікули.

Шкірні залози
Це залози зовнішньої секреції, що виділяють секрети на поверхню шкіри. Потова залоза має вигляд трубочки діаметром 0,3–0,4 мм, закрученої
клубочком. Один її кінець сполучений з порою в епідермісі.

 У людини, на відміну від інших ссавців, потові залози розташовані на всій поверхні тіла, але найбільше їх на долонях, ступнях, у пахвах.
Секретом потових залоз є піт, який утворюється з міжклітинної рідини.Він на 98 % складається з води, решта — це розчинені в ній солі, сечовина й інші продукти метаболізму.
На відміну від потових, сальні залози розгалужені,а їх протоки відкриваються у волосяний фолікул.

Більшість сальних залоз розташовано на голові, обличчі, верхній частині спини.
Їх секрет містить жироподібні речовини. Вони потрапляють на волосся та поверхню шкіри й пом’якшують її. Водонепроникний шар,утворений цими речовинами, захищає шкіру від пилу та мікроорганізмів, а також перешкоджає її висиханню.За добу сальні залози виділяють близько 20 г секрету.
Підшкірна клітковина
Підшкірна клітковина — нижній шар шкіри,
утворений жировою тканиною товщиною 3–10 мм.

Підшкірна клітковина працює, як амортизатор, що гасить механічні дії на поверхні тіла. Недарма найтовщий шар цієї тканини міститься на сідницях і підошвах — вони весь час зазнають великого тиску.
Жирова тканина є гарним теплоізолятором, тому худенькі зазвичай мерзнуть більше, ніж товстунчики.
Захищаючи нас на різних фронтах
Тільки уявіть, на поверхні шкіри людини в 1 см.куб зазвичай буває від 115 тисяч до 32 мільйонів мікробів. Однак здорова шкіра непроникна для них. З мертвими клітинами видаляються бактерії і різні речовини. Крім того, кожне сало і піт створюють на поверхні людської шкіри кисле середовище, несприятливе для мікробів. Шкіра в значній мірі захищає організм від радіації. Інфрачервоні промені майже цілком затримуються епідермісом, ультрафіолетові частково. Шкіра містить також меланін, що захищає людину від надмірного ультрафіолетового випромінювання.
Крім того, шкіра служить захистом для внутрішніх органів тіла. У парку розваг є атракціон, в якому машинки при їзді вдаряються один про одного. Зіткнення безпечні, оскільки по всьому периметру вони мають гумові кільця. Наша шкіра дуже нагадує такі гумові кільця і працює як поглинач ударів. Якби в нас не було цього "амортизатора", ми навряд чи змогли б робити будь-які фізичні вправи, не пошкоджуючи внутрішні органи.
Унікальне регулювання температури
Виявляється, що шкіра допомагає тілу підтримувати постійну температуру. Це дуже важливе і складне завдання. Якщо наша температура досить довго буде підвищуватися на 2-3 ° С, то людина може померти. Головне джерело тепла в нашому тілі - робота внутрішніх органів. Тепло від них розноситься кров'ю і рівномірно розподіляється по всьому тілу, але це досить повільний шлях розсіювання. Яким же чином тоді наше тіло позбувається зайвого тепла? Це відбувається завдяки методу охолодження, який називається  потовиділення.

Маленькі потові залози, розподілені по всьому тілу. Їх загальна кількість більше 2 мільйонів. І вони виводять на поверхню нашого тіла воду, де вона випаровується, охолоджуючи організм. Потові залози складаються з маленьких трубочок, основна частина яких знаходиться глибоко в дермі. Ці трубочки йдуть вгору, досягаючи поверхні шкіри. Крихітні отвори на поверхні нашого тіла - це пори, які ледве помітні неозброєним оком.
1
2
Виділення поту з потових залоз:
1 — пора потової залози;
2 — крапельки поту
«Найгарячішими» серед внутрішніх органів є печінка й товста кишка. Постачальниками тепла є скелетні м’язи, але тільки під час інтенсивної роботи. Найменше тепла продукується в кистях рук і стопах ніг — недарма вони холодніші за інші частини тіла.
У тепловізорі більш розігріті ділянки тіла
людини виглядають червоними, менш розігріті —зеленими
В процесі інтенсивного руху, вироблення організмом тепла збільшується, і тоді потові залози прискорюють виділення поту. Це відбувається також тоді, коли температура навколишнього середовища досить висока. Швидкість виділення поту може перевищити швидкість випаровування, і тоді піт буде накопичуватися на тілі у вигляді крапель. При підвищенні                                                  зовнішньої температури кров'яні судини розширюються,                                                         а кровоток підсилюється. При цьому підвищується                                                      потовиділення, і прискорюється процес позбавлення від                                                зайвого тепла. У холодну ж погоду вени звужуються,                                                циркуляція крові під шкірою скорочується, і зменшується                                               виділення тепла. Мудра система підтримки постійної                                         температури, чи не так?
Потові залози, які є унікальними для людей, так само як здатність прямо ходити і говорити. Мавпи взагалі не потіють.
Дотик
Одна з найважливіших завдань шкіри - забезпечувати людині відчуття дотику. Воно стає можливим завдяки особливим нервовим утворенням - рецепторів, які посилають в мозок нервові імпульси. Хоча людина доторкається до предметів поверхнею епідермісу, дотик фіксується рецепторами всередині шкіри і передається в мозок.
Шкіра володіє різною чутливістю: до доторку, болю, тиску, розтягування і температури. У середньому на 1 см.куб шкіри припадає до 5000 чутливих закінчень, 200 больових, 12 холодових рецепторів, 2 теплових і 25 рецепторів, що реагують на тиск.
 Нервові рецептори в шкірі розподілені нерівномірно. Найбільшою чутливістю до дотиків володіє шкіра на кінчиках пальців, потім йде кінчик носа і середина долоні.

Таким чином, шкіра є величезне складне рецепторні поле, мільйони чутливих закінчень якого постійно "спілкуються" з мозком.
Важливість жиру
           Навіщо людині потрібен підшкірний жир? Підшкірно-жировий шар це своєрідний "буфер". Він пом'якшує дію ударів, виконує роль термоизолятор і прикріплює шкіру до м'язів. Жир зігріває нас, як внутрішній тілесний костюм. Справа в тому, що підшкірний жировий шар погано проводить тепло, перешкоджаючи надмірному надходженню ззовні, як тепла, так і холоду, а також надмірної втрати тепла. Людина накопичує жир відмінно від тварин, які живуть на суші. При гарному харчуванні у мавп може з'явитися круглий животик, але в них ніколи не буде пухких щік, товстих сідниць і інших частин тіла. Товщина жиру в людини неоднакова, наприклад, в області чола і носа виражена слабко, на віках відсутня зовсім, а от на животі і сідницях досягає декількох сантиметрів.
Переробний хімічний завод для всього тіла
На цьому функції нашої шкіри не закінчуються. Виявляється, вона "працює" ще як величезний переробний хімічний завод, послугами якого користується весь організм. Шкіра запобігає порушення водного балансу тіла: її зовнішній шар є водонепроникними, завдяки чому концентрація води в тілі контролюється. Наше існування без шкіри було б просто не можливим, оскільки в організмі не змогла б утримуватися вода. У шкірі відбувається обмін вуглеводів, білків, жирів, вітамінів і солей. Це складний процес, завдяки якому організм отримує необхідні йому поживні речовини. За інтенсивністю обміну шкіра трохи поступається печінки, а підшкірний шар є потужним складом поживних речовин, які організм витрачає у разі потреби. Через шкіру здійснюється обмін газів між тілом і навколишнім середовищем - ця здатність не менш важлива, ніж дихання через легені. Шкіра поглинає сонячні промені, виробляючи вітамін Д, необхідний для кісток. Тільки уявіть, без діяльності шкіри та виробництва нею вітаміну Д наші кістки розкришилися б ще до того, як ми подорослішали б.
Багато інших унікальних властивостей
Наша шкіра може стиснутися, якщо людина схудла, і розтягнутися, "підстроївшись" під 200-кілограмового чоловіка. Вона може розтягуватися і стягуватися при русі кінцівок сотні разів на день протягом усього життя! Який матеріал, розроблений людиною, має такі ж властивості? Відомо більше 350 запахів, що виходять від шкіри, хоча їх кількість може перевищувати 1000. Деякі з них унікальні для кожної людини.
Багато інших унікальних властивостей
Колір і структура шкіри відображають внутрішнє здоров'я людини. Зниження кількості червоних кров'яних клітин в результаті кровотечі можна визначити по шкірі, вона стає блідою; жовтувата шкіра свідчить про хвороби печінки і т.д.
«Коли нам холодно, кровоносні судини в шкірі стискаються, утримуючи тепло. Ефект гусячої шкіри зменшує втрату тепла за допомогою підняття волосків на шкірі, створюючи ямки з більш теплим повітрям . Тремтіння збільшує виробництво теплоти, як ніби включаються мільярди крихітних теплових лампочок. Клітини шкіри "знають", як і коли стиснути місцеві судини після поранення для зменшення кровотечі ... Гладка, непокрита ворсом шкіра, підшкірний жир, еластичність і величезна кількість залоз - унікальні для людей і не характерні для тварини»
Айзек Азімов
Похідні епідермісу
Похідні епідермісу, що виконують додаткову захисну функцію, є волосся й нігті. Волосся вкриває  майже всю поверхню шкіри, за винятком долонь, підошов, бічних поверхонь пальців. На голові людини у середньому росте близько 100 тис. волосин, і хоча 75–100 з них людина щодня втрачає, їх кількість у нормі відновлюється.
У волосині розрізняють стрижень, який виступає над шкірою, і корінь, розміщений у дермі.Корінь розташовується у волосяному фолікулі й закінчується потовщенням — волосяною цибулиною.Основа фолікула з’єднана з гладеньким м’язом, під час скорочення якого волосина піднімається. Волосяна цибулина складається з епітеліальних клітин, які діляться, за рахунок чого волосина росте. Просуваючись до поверхні шкіри, ці клітини наповнюються кератином і роговіють. За місяць волосина виростає приблизнона 1 см. Клітини волосяної цибулини здатні до поділу протягом 2–4 років, потім ріст волосини припиняється і вона випадає. Через певний час волосяна цибулина може відновити свою активність.

Волосся
Будова волосини:
1 — корінь;
2 — волосяна цибулина;
3 — волосяний фолікул;
4 — сальна залоза;
5 — стрижень
Колір волосини зумовлений кількістю пігменту меланіну, що міститься в її зовнішньому шарі. З віком синтез меланіну знижується,й волосся сивіє.
Меланін(грец. мелас — чорний), незважаючи на походження його назви, буває різних кольорів: чорного, коричневого, жовтого. Він визначає колір не лише шкіри, але й волосся і райдужної оболонки очей.
Меланін
Це цікаво
Волосся виростає на 12 мм в місяць .
 Окремі волосини живуть сім років.
 Якщо ніколи не стригти волосся, воно можуть вирости до 107 см .
 У жінок волосся довше, ніж у чоловіків.
 Волосся росте швидше влітку і під час сну .
 Волосся росте швидше у віці від 16 до 24 років .
 У жінок у віці від 40 до 50 років може випасти до 20% волосся .
 З віком волосся стає сухіше.
Ніготь — це щільна рогова пластинка, яка лежить на
нігтьовому ложі. Ложе з боків обмежене шкірними складками — нігтьовими валиками. Росте ніготь унаслідок поділу клітин кореня нігтя так само, як росте волосся. Швидкість росту нігтя складає близько 0,5 мм на місяць на руках і 0,15 мм на місяць на ногах.
Ніготь
Будова нігтя:
1 — рогова пластинка;
2 — нігтьове ложе;
3 — фаланга пальця;
4 — корінь нігтя;
5 — нігтьовий валик
Хвороби шкіри
Опіки - якщо половина всієї поверхні тіла сильно обпечена, то людина може загинути.
Висип- може з'явитися на шкірі в результаті різних захворювань (алергія, вітряна віспа, кір та ін.)
 Запалення -іноді мікроби проникають в організм або подряпину на шкірі. У результаті з'являється прищик або гнійник.
 Сонячний опік-засмага - чудова річ, якщо знати міру і не намагатися засмагнути дочорна за один день.
Ендокринна система
Чому одні люди виростають дуже високими а інші зупиняються в рості ще в дитинстві?
Чому звичайна людина в екстрених випадках може проявити над здібності?
Чому одні люди повні а інші худі,розумні і не дуже, швидкі і неповороткі?
Чи чули ви про цукровий діабет?
Чому лише досягаючи певного віку ви починаєте цікавитись протилежною статтю?
Яким чином наш організм пристосовується до сильних коливань температур , надлишку чи нестачі їжі?

У вищих тварин є два регуляторних системи, за допомогою яких організм пристосовується до постійних внутрішніх і зовнішніх змін. Одна з них - нервова система, швидко передає сигнали (у вигляді імпульсів) через мережу нервів і нервових клітин, інша - ендокринна, здійснює хімічну регуляцію за допомогою гормонів, які переносяться кров'ю і надають ефект на віддалені від місця їх виділення тканини і органи
Ендокринна система
Представляє собою сукупність органів(залоз), частин органів та окремі клітини, які секретують у кров і лімфу гормони . Вона разом з нервовою системою регулює і координує важливі функції організму людини: репродукцію, обмін речовин, ріст, процеси адаптації.

Поняття про ендокринну секрецію вперше було введено К. Бернаром, який встановив здатність клітин печінки виділяти глюкозу в кров
Залози
Гормони (від грецького hormao - збуджую, спонукаю) - це біологічно-активні хімічні речовини, що виділяються ендокринними залозами безпосередньо в кров
Гормони
Властивості
Дистантний характер дії
Специфічність дії гормонів
Висока біологічна активність гормонів
Невеликий розмір молекул гормонів
Порівняно швидке руйнування гормонів тканинами
Відсутність у більшості гормонів видовий специфічності
Функції
Диференціювання ( в ембріона на  диференціювання статі і ЦНС)
Забезпечують фізичний, розумовий і статевий розвиток
Забезпечують адаптацію до  різких змін зовнішнього середовища
Підтримка гомеостазу
Старіння ( зниження секреції статевих гормонів у представників
обох статей, хоча у особин жіночої статі це проявляється більш чітко.)
Механізм дії гормонів
Клітини-мішені.
Спосіб дії на клітини:
а) вплив на проникливість мембран для різних речовин
б) вплив на швидкість реакції в клітинність
в)регулюють активність спадкового апарату клітини.
Гормони діють як в одному напрямі
так і в протилежних.

Щось цікаве
Гормони мають дуже високу біологічну активність, але час їх дії досить короткий. Практика зажадала перевірки істинності, і медики втрутились в пересадки статевих залоз, намагаючись домогтися омолодження організму. Ідея була чіткою: старіння відбувається через ослаблення діяльності залоз внутрішньої секреції. Пробували пересаджувати чоловікам сімяники баранів, биків, мавп. Не вийшло. Не дуже допоміг і народний досвід - при статевому безсиллі з'їдати статеві залози самців деяких тварин, що відрізняються високою активністю.

Гіпофіз
Розташовується  в порожнині черепа , овальної форми , вага 0,5-0,7г.
Складається з трьох долей: передньої , проміжної , задньої.
Регулює  функції  багатьох інших залоз
Гормони гіпофізу
Гіперфункція          Гіпофункція
Соматропін

Гіперфункція
Гіперфункція          Гіпофункція
Накопичення води в організмі , набряки
Нецукровий діабет-надлишкове сечовиділення до 40л за добу
Вазопресин
Щось цікаве
Ще пару століть тому серйозно обговорювалося питання про те, чи не служить гіпофіз слизовидаляючим органом для мозку. Везалій був переконаний, що залоза ця здатна поглинати те, що мозку не потрібно.
Гіпофіз як диригент впливає на всі ендокринні звучання організму. Тому визнаємо слідом за знаменитим канадським патофізіологом Г. Сельє, що гіпофіз - своєрідний "ендокринний мозок". Гіпофіз дійсно диригент, і як такий звичайно виконує не свою музику. Композитором ж таки треба визнати гіпоталамус - відділ стовбура мозку, для якого характерне скупчення нейросекреторних клітин. Саме вони задають тон і беруть участь практично у всіх процесах, які мають відношення до нервової діяльності, у регуляції обміну речовин, емоційного стану, психічної активності та ін Багато про що з описаного сьогодні зміг якось здогадатися свого часу Шекспір, якщо залишив нам наступну рекомендацію :
«Когда ж нагрянет ураган войны,
Должны вы подражать повадке тигра.
Кровь разожгите, напрягите мышцы.
Свой рот прикройте бешеной личиной!
Глазам придайте разъяренный блеск -
Пускай, как пушки, смотрят из глазниц;
Пускай над ними нависают брови,
Как выщербленный бурями утес
Над основанием своим, что гложет
Свирепый и нещадный океан.
Сцепите зубы и раздуйте ноздри;
Дыханье придержите; словно лук,
Дух напрягите»...
Якщо ви подумки відтворили всі ці дії, то виявили, як складно реалізуються наші функції і що при цьому обов'язкова участь багатьох (якщо не всіх!) систем нашого тіла.

Епіфіз
Маса цієї залози у дорослої людини близько 0,2 гр, довжина 8-15 мм, ширина 6-10 мм, товщина 4-6 мм. Так як у людини це залоза за формою нагадує соснову шишку, тому вона і отримала одне зі своїх назв - шишковидна залоза (грец. epiphysis - шишка, наріст)
Регуляція циркадних (добових) біологічних ритмів, ендокринних функцій, метаболізму (обміну речовин) та пристосування організму до мінливих умов освітленості.
Гормони епіфізу
Гіперфункція          Гіпофункція
Порушується робота всіх залоз внутрішньої секреції
Передчасний статевий розвиток
і затримання росту у дітей
 унаслідок гальмівної дії на гіпофіз
Мелатонін
Гіперфункція          Гіпофункція
Надмірна пігментація
Побіління ділянок шкіри(вітіліго)
Мелатонін
Щось цікаве
Маленький виріст мозку, прихований під великими півкулями, за свій зовнішній вигляд отримав назву шишкоподібної залози. Тіло у вигляді соснової шишки зображалося колись в тих місцях папірусу, де йшлось про входження душ покійних в судний зал Осиріса. Вельми архаїчне значення шишки (адже "шишки" бувають важливими) - символ вічного життя, а також відновлення здоров'я.
Функції цієї залози залишалися незрозумілими багато-багато років. Дехто розцінював залозу як рудиментарне око, яке призначалось для того, щоб людина могла оберігати себе зверху. Але структурним аналогом ока таку залозу - епіфіз можна визнати лише у міног, у плазунів, а не в нас. У містичній літературі періодично зустрічалося твердження про контакти саме цієї залози з таємничою нематеріальною ниткою, що зв'язує голову з ефірним тілом.
З твору в твір перекочовували опис цього органу, здатного нібито відновлювати образи і досвід минулого життя, регулювати потік думки і баланс інтелекту, здійснювати телепатичне спілкування. Французький філософ Р. Декарт (XVII століття) вважав, що залоза виконує посередницькі функції між духами, тобто враженнями, що поступають від парних органів - очей, вух, рук. Тут, в епіфізі, під впливом "пари крові" формуються гнів, радість, страх, смуток. Фантазія великого француза наділила залозу можливістю не тільки рухатися, але і направляти "тваринні духи" через пори мозку по нервах до м'язів. Це потім вже з'ясували, що рухатися епіфіз не в змозі.
Доказом винятковості епіфізу ряд років служило і те, що серце теж не має пари, а лежить "посередині". Та й існує шишковидна залоза, як Декарт помилково припускав, тільки у людини. У старовинних російських медичних посібниках залоза ця називалася "душевною".

У двадцятих роках минулого століття багато фахівців прийшли до висновку, що і говорити щось про цю залозу не слід, бо якої-небудь значущої функції у  рудиментарного органу немає. З'являлися сумніви в тому, що епіфіз масою в 200 мг і величиною з горошину функціонує не тільки в ембріогенезі, а і після народження. Все це призвело до того, що на  десятиліття з поля зору дослідників це "третє око" випало. Правда, були і об'єктивні причини. Серед них складність вивчення, що вимагала нових методів, і топографічна незручність . Теософи, у свою чергу, не сумнівалися, що епіфіз поки що більшості не дуже потрібен, а от у майбутньому виявиться необхідним для передачі думок від однієї людини до іншої.
Щитовидна залоза
Схоже на метелика утворення, розташоване спереду гортані, вагою 30-60 г. Два «крила» цього «метелика» -  тягнуться вгору по обидва боки трахеї. Ці «крила» сполучені вузькою смужкою тканини - перешийком, який проходить по передній поверхні трахеї.
Вплив на обмін речовин, на ріст і розвиток організму, на збудливість нервової системи, на діяльність серця, на кровообіг і на інші потрібні і корисні функції організму.
Гормони щитовидної залози
Гіперфункція          Гіпофункція
Базедова хвороба: підвищується обмін речовин ,
збудливість нервової системи, розвивається зоб
Мікседема: знижується обмін речовин і збудливість нервової системи,  зявляються набряки шкіри. У молодому віці карликовість і кретинизм
Тироксин
Щось цікаве
Сучасні ендокринологи звернули увагу на округлі шиї зображених на портретах жінок, і визначили що  багато з моделей Рубенса, Дюрера, Ван Дейка та інших художників  страждали зобом. Особливо часто такі шиї зустрічалися у творчості Енгра, а потім Матісса.
«Железа лежит на шее,
Два кольца пересекая,
Второй, третий у трахеи,
Тироксин в кровь выделяя.
Если много - будет зоб.
Ясен тут вопрос,
Коли ставить его в лоб.
Это - тириотоксикоз.
Если мало, наблюдают
Обмена понижение.
Микседемой называют
Данное явление».

Паращитовидні залози
Затишно примостилися на задній поверхні щитовидної залози, їх чотири і вага кожної становить приблизно 0,05 м.
Регулює обмін Кальцію і Фосфору
Гормони паращитовидних залоз
Гіперфункція          Гіпофункція
Викликає захворювання кісток, з'являються камені в нирках
Порушуеться розвиток кісткової тканини,зубів.
Зниження рівня кальцію в крові, що призводить до підвищеної нервово-м'язової збудливості, спазмів і судом.
Паратгормон
Щось цікаве
Коли всмоктування кальцію з їжі йде надлишково, його солі накопичуються в нирках. Такі метаболічні (обмінні) нефропатії цілком здатні надалі призвести до сечокам'яної хвороби і запалення нирок - пієлонефриту.
"Винна" в перевищенні необхідного балансу кальцію надто активна діяльність паращитовидної залози. Зазвичай цей збій в обміні речовин "випливає назовні" у підлітковому віці. Вчасно виявити його можуть повторні аналізи сечі, які покажуть, чи є в ній "пісочок",  солі кальцію.
Всім підліткам від 12 до 17 років щорічно потрібно робити профілактичний аналіз сечі, а результати показувати  терапевту. Решта - за ним.

Вилочкова залоза(тимус)

Орган дитячого віку, складається з двох частин і лежить за грудиною. Залоза має корковиій і мозковий шар . Найбільшої ваги набуває в 11-15 років
Залоза є головним органом імунітету, яка виробляє т-лімфоцити, а також регулює нейром'язову передачу, вуглеводний обмін і обмін кальцію. У дорослому віці тимус перероджується в жирову тканину.
Гормони вилочкової залози
Гіперфункція          Гіпофункція
Порушення імунітету , проведення збудження в нервовій і  м'язовій тканинах і обміну речовин
Зниження імунітету, порушення проведення збудження в нервових і мязових тканинах і обміну речовин
Відомо, що видалення цієї залози викликає порушення мінерального обміну: кістки стають м'якими, крихкими і легко ламаються, загоєння переломів йде повільно, може з'являтися м'язова слабкість, неповороткість, так само виникають і психічні порушення.
Щось цікаве
Вилочкова залоза (тимус ) розвивається  в плода на 6-му тижні вагітності.
Вона має розміри більші, ніж всі ендокринні залози, разом узяті. Її роль на цей момент не з'ясована досконально, однак можна з упевненістю стверджувати надзвичайну важливість тимуса для розвитку плоду: мабуть, вилочкова залоза сама здійснює імунологічний нагляд за розвитком  клітин дитини або ж бере в цьому процесі активну участь.

Наднирники

Парні органи, складаються із
коркового і мозкового  шару
Регулюють обмін мінеральних і органічних речовин ,
 виділення статевих  гормонів, тиск крові, тонус м'язів, стан імунітету

Мозковий шар

Корковий шар
Гормони наднирників
Гіперфункція          Гіпофункція
Синдром Кушинга
Хвороба Аддісона
Глюкокортикоїди


title: "Кіт лісовий"

text:
Кіт лісовий
Кіт лісовий — вид хижих ссавців. Загалом подібний до свійського кота.
Довжина тіла до 90 см,
відносно короткий притуплений хвіст, з кількома темними смугами. Кінчик хвоста та підошви лап - чорні. Очі блакитні або сірі.

Поширений в Українських Карпатах та на Закарпатті. Селиться в горах, у глухих дубових,  букових , мішаних, іноді ялинових лісах, у плавнях в очеретяних заростях, часто влаштовує гнізда на плавучих острівцях.
В Україні карпатська популяція сягає чисельності 300–400 особин, на Поділлі — кілька десятків особин. Є одиничні особини в плавнях Дунаю та Дністра.
. Кіт лісовий занесений до Червоної книги України.

Дякую за увагу!


title: Клас комахи. Бджоли.

text:
  Клас комахи.БДЖОЛИ
1
   Існує близько 2 0 тисяч видів бджіл. Їх можна виявити на всіх континентах,крім Антарктиди. Бджоли пристосувалися харчуватися нектаром та пилком, використовуючи нектар, як джерело енергії, а пилок для отримування білків та інших поживних речовин .   Розмір бджіл коливається від 2,1 мм у карликової бджоли до 39 мм у виду, що мешкає в Індонезії.
Загальна характеристика бджіл
2
   Бджоли мають довгий хоботок, яким вони користуються для висмоктування нектару з рослин. Також у них є вусики, кожен з яких складається з 13 сегментів у самців та 12 у самок.    Всі бджоли мають дві пари крил: задня пара за розміром менше передньої; тільки у декількох видів у однієї статі крила  дуже короткі, що  робить політ бджоли важкою або неможливою справою.
Загальна характеристика бджіл
3
  Жало у бджіл - це своєрідний дуже складний за будовою і ще не досить вивчений орган захисту, утворений внаслідок переродження сьомого членика черевця робочих бджіл і маток. У спокійному стані жало ховається всередину черевця. В момент ужалення воно виходить назовні. Жалячи, бджола трохи згинає донизу черевце і встромляє жало в намічене місце. Проте вийняти його назад із шкіри тварини чи людини вона не може, бо жало там закріплюється зазублинками і відривається разом з частинами внутрішніх органів.
4
Жало бджіл
  Бджола з відірваним жалом швидко гине.   Жалячи комах, бджола пробиває дірку у їхньому хітиновому покриві, з якої жало потім може вийматися, і бджола лишається жити.   Найчастіше сам укус стається на рефлекторному рівні.
5
Жало бджіл
	   Під час жаління в ранку вводиться отрутна рідина, яка викликає запалення із припухлістю і гострий пекучий біль.    Ця отрута виробляється в окремих (великій і малій) отрутних залозах, що містяться всередині черевця:- велика залоза складається з довгої трубки, в клітинах якої виробляється отрута, і великого отрутного міхурця, де отрута скупчується;- мала отрутна залоза - невелика                                      трубка, де виробляється вже інша                                        за своїм складом отрута. Під час                                    ужалень отрути з малої та великої                                 залоз змішуються.
6
Бджолина отрута
   Різкі запахи (особливо піт) дуже дратують бджіл, і тоді вони жалять більше. Відомі випадки зажалень пітних коней на смерть.    Мало жалять бджоли, підкурені димом; тоді вони кидаються до запасів меду, наповнюють ним свої медові вола і в такому стані не можуть                                вільно згинати черевно, щоб ввести жало.   Матки свої жало використовують лише в                    боротьбі одна з одною. Крім того, воно їм                   допомагає у відкладанні  яєць.
7
Бджолина отрута
   Спосіб, яким бджоли передають інформацію – одне з найбільш вражаючих чудес природи - це інстинктивна мова бджіл. Вони не вчаться цій мові, а просто, досягнувши певного віку, автоматично володіють нею.   Бджолина мова – це мова запахів і танців. Коли бджола знаходить нектар або пилок, вона повертається додому і починає танцювати, описуючи одну за іншою правильні кола. Танець привертає увагу інших бджіл і розказує їм, де був знайдений нектар або пилок. Інші бджоли по запаху цієї бджоли можуть взнати, що та знайшла.
8
Мова бджіл
   Якщо бджола жваво танцює, то це означає, що знайдена велика кількість їжі, і багато бджіл відлітає на пошук.    Таким чином, бджола може повідомити про декілька речей. По танцю можна визначити, нектар або пилок були знайдені. По запаху самої бджоли можна сказати, яку квітку слід шукати. Сповільненість танцю говорить про кількості знайденої їжі.
9
Мова бджіл
   Крім попередньої інформації, цей танець пояснює бджолам, як далеко і в якому напрямі летіти. Кількість поворотів в хвилину означає дистанцію. Дедалі менше описується вісімок. Наприклад,       11 поворотів в хвилину рівносильні дистанції в 2700 м.    Лінія, по якій йде бджола між двома петлями вісімки, показує точний напрям. Лінія визначається по положенню сонця на небі, так що інші бджоли можуть негайно визначити правильний кут!
10
Мова бджіл
	   Залежно від поточної потреби, бджоли можуть концентруватися як на зборі нектару, так і на зборі пилку.   Тіло більшості бджіл покрите численними  гіллястими ворсинками, що сприяють прилипанню і переносу пилку. Періодично вони зчищають з себе пилок, збираючи їх щіточками і потім переносять його  в спеціальний кошик для пилку, розташований між задніми лапками.
11
Участь бджоли у запиленні
	 Багато видів бджіл схильні збирати пилок тільки з певних видів, інші в цьому питанні не так категоричні і користуються великою різноманітністю квітучих рослин.       Невелика кількість рослин замість пилку виробляє живильне квіткове масло, на зборі якого спеціалізуються тільки певні види бджіл. Пилок і нектар змішуються разом, утворюючи в'язку живильну масу, яка складається в невеликі осередки (соти).
12
Участь бджоли у запиленні
  Перший етап виготовлення меду починається в порожнині бджоли. Цукор, що міститься в нектарі, піддається хімічній реакції.   Наступний крок – це видалення зайвої води з нектару. Воно досягається випаровуванням, яке виникає завдяки теплу і вентиляції у вулику.
Процес виготовлення меду
13
   Мед розрізняється залежно від того, з яких квітів збирається нектар, в якому місці розташований вулик.    Мед буває дуже різним на колір і смак – це залежить від того, що було джерелом нектару. У тих областях, де виробляють мед, звичайно буває тільки декілька рослин, придатних для збору нектару.
14
Мед
  По шорсткій поверхні бджола здатна тягнути вантаж, що перевищує вагу її тіла у 320 разів. Для порівняння, кінь може везти вантаж, приблизно рівний вазі його власного тіла.    Медоносна бджола махає крилами зі швидкістю 11400 разів на хвилину. Саме це створює характерне бджолине дзижчання.
15
Цікаві факти із життя бджіл
    Для отримання одного кілограму меду бджоли повинні зробити до 4500 вильотів і взяти нектар з 6-10 млн. квіток.     На виховання тисячі личинок потрібно 100 г меду, 50 г пилку і 30 г води. Річна потреба в пилку становить до 30 кг на кожну бджолину сім’ю.
16
Цікаві факти із життя бджіл
  Бджолиний рій може важити до 7-8 кг. Він складається з 50-60 тис. бджіл, що мають у своїх зобиках 2-3 кг меду. За похмурої погоди своїм медовим запасом бджоли можуть харчуватися протягом 8 днів.
17
Цікаві факти із життя бджіл


title: Клітина та судина

text:
Клітина – одиниця живого. Історія вивчення клітин
Розробила  вчитель ХЗОШ № 76
Малік Н.А.

Клітини відрізняються:
за розмірами,
формою,
 функціями, які вони виконують. Є клітини-«гіганти», а є дуже дрібні клітини.
Форма клітин надзвичайно різноманітна:
 овальна,
паличкоподібна,
спіральна,
 кубічна,
округла тощо
Клітина —  одиниця живого.
Клітина — основна структурно-функціональна одиниця всіх живих організмів, елементарна біологічна система.

 Виняток становлять віруси, які є неклітинними формами життя.
Амеба —                            Вольвокс —колоніальний
 одноклітинна тварина               організм

Дощовий черв’як —                                    Евглена зелена —
  багатоклітинна тварина           одноклітинна тварина

Хламідомонада — одноклітинна рослина
Мукор — одноклітинний гриб

Одноклітинний організм є водночас і самостійним цілісним організмом
Відбуваютьсявсі основні риси життя:
- Обмін речовин та енергії;
- Здатність до розмноження;
- Передача спадкової інформації нащадкам.
Колоніальні організми
Колоніальні організми складаються з багатьох клітин одного чи кількох типів. Кожна із цих клітин здебільшого функціонує незалежно від інших (живлення, розмноження тощо)
багатоклітинні організми
У багатоклітинних організмах клітини тісно взаємодіють між собою: вони відрізняються за будовою та функціями (спеціалізація клітин) і утворюють тканини, органи та системи органів. Багатоклітинний організм діє як єдине ціле, а клітини є його елементарними складовими частинами (компонентами).

закінчити схему й дописати приклади одноклітинних, колоніальних та багатоклітинних організмів.
________________
________________
________________
__________________
_________________________________________________________________
Цитологія- наука, що вивчає клітину

Досліджуючи корок деревної рослини, побачив  малесенькі порожні  комірки, які назвав  клітинами.
    Пізніше стало відомо, що корок складається з мертвих клітин, тобто Р.Гук досліджував не всю клітину, а лише її оболонку.  Але термін клітина використовують  і донині.
Марчело Мальпігі
Марчело Мальпігі –італійський лікар, біолог – 1675 рік узагальнив уявлення про анатомічну будову рослин (дослідили будову тканин, пояснив, що тканини складаються з клітин), відкрив капіляри.
АНТОНІ  ван Левенгук
Удосконалив мікроскоп – збільшення до 300 разів.
У 80-ті роки XVIII  ст. – вперше побачив бактерій,  спостерігав еритроцити, та сперматозоїди - чоловічі статеві клітини.
Карл  Бер
Російський природодослідник.
У 1827 році  виявив яйцеклітину ссавців,
 установив, що  всі багатоклітинні організми починають розвиток з  однієї клітини - зиготи.
Сформулював положення, що клітина є не тільки одиницею будови, а й одиницею розвитку живих організмів.
Ян Пуркін’є
Чеський натураліст .
У1825 році  відкрив ядро в клітинах тварин.
Роберт Броун
Англійський ботанік,  який у 1831 році вивчив ядро у рослин
Матіас Шлейден
У 1838 році  німецький ботанік Матіас Шлейден  дійшов висновку, що всі   рослинні тканини складаються з клітин, а зародки рослин завжди розвиваються з однієї клітини
Теодор Шванн
Роком пізніше – у 1939 році Теодором Шванном німецький цитолог, фізіолог - зробив аналогічні висновки щодо тканин тварин порівнюючи будову рослинних та тваринних клітин.
Створивши клітинну теорію,згідно з якою клітина є основною структурною та функціональною одиницею живих організмів.
Виберіть одну правильну відповідь
1.	Основною структурною одиницею всіх живих організмів є:
                А	клітина		                       В молекула
                Б	атом			Г орган
2.	Наука про будову і функції клітини — це:
                       А	ботаніка		В  цитологія
                      Б	гістологія		Г фізіологія
3.	Учений, який сформулював основні положення клітинної теорії,— це:
        А	Роберт Гук		В   Теодор Шванн
       Б	Роберт Броун		Г   Антоні ван Левенгук
4.	Учений, який уперше запропонував термін «клітина»,— це:
         А	Роберт Гук		В   Теодор Шванн
         Б	Роберт Броун		Г   Антоні ван Левенгук
5.	Учений, який уперше описав мікроскопічну будову інфузорій, бактерій, сперматозоїдів тварин,— це:
        А	Роберт Гук		В Теодор Шванн
        Б	Роберт Броун		Г Антоні ван Левенгук
6.	Учений, який уперше описав ядро в рослинних клітинах:
         А	Роберт Гук		В Теодор Шванн
         Б	Роберт Броун		Г Антоні ван Левенгук
7.	Організми бувають:
         А	тільки багатоклітинні	     В                колоніальні й багатоклітинні
        Б	одноклітинні й багатоклітинні        Г	одноклітинні, колоніальні й багатоклітинні

Правильні відповіді
1 — А,
2 — В,
 3 — В,
4 — А,
 5 — Г,
 6 — Б,
 7 — Г.

Успіхів у  навчанні!


Класифікація квіткових рослин. Розподіл квіткових на класи й родини


клітини


Кисневе забеспечення організму


title: Історя вивчення клітини

text:
Урок №1.
Біологія – наука про життя.
alla-moroz.ucoz.com
Подумайте над словами Ф.Тютчева та повідомте тему, мету та завдання уроку.
Не те, що ви гадаєте, природа:
Не зліпок, не безликеє лице –
В ній є душа, в ній є свобода,
В ній є любов, в ній мозок є!

alla-moroz.ucoz.com
Мета.
Ознайомися з  біологією як наукою, що вивчає живі організми;
поглибити знання про відмінності живої і неживої природи;
давати поняття про основні ознаки життя.
навчитися порівнювати тіла природи між собою та робити відповідні висновки;
 вчитися логічно мислити та давати розгорнуті відповіді на запитання.
Вчитися бережливо ставитися  до навколишнього середовища;
Дізнатися, чому біологію  вважають наукою ХХІ століття.

alla-moroz.ucoz.com
Розділи в дві колонки живі організми та неживі тіла.
Людина,тополя,автомобіль, велосипед, річка,рак, Сонце, ведмідь, грунт, амеба,молюски, корали, граніт, зошит.
alla-moroz.ucoz.com
Повторення ознак живого і неживого.
дихання, ріст, розвиток, рух, живлення, обмін речовин, розмноження, подразливість.
Знайти ознаки живого.
1. Сталактити і сталагміти – кам’яні нарости із солей кальцію в печерах, що збільшуються з кожним роком. Отже, вони ростуть.
2. Синичка щодня приносить своїм пташенятам гусінь та різних комашок. Вони їдять, отже, збільшуються у розмірах.
3. З великої гранітної брили шляхом подрібнення виробляють щебінь, тобто каменів стає багато, отже – це розмноження.

alla-moroz.ucoz.com
Знайти ознаки живого.
4. Кульбаба поширює вітром парашутики з насінинками, з яких виростають нові рослини. Це розмноження.
5. Під час дощу річка поповнюється водою – це називають живленням річки.
6. Рослина вбирає воду, вуглекислий газ та сонячне проміння, здійснює фотосинтез і так живиться.

alla-moroz.ucoz.com
Знайти ознаки живого.
7. На вершині гори є кратер вулкану, який періодично випускає дим – це дихання вулкану.
8. Дельфін вистрибує з води, вбирає повітря, так він дихає.
9. Дюни та бархани рухаються, коли вітер піднімає і перекидає пісок.
10. Соняшник рухається, повертаючи свої квіти до сонця.

alla-moroz.ucoz.com
Що за наука біологія?

alla-moroz.ucoz.com
Сьогодні на уроці розглянемо про:
Що таке наука біологія?
Як виникла ця наука?
Які вчені внесли великий вклад в розвиток біології?
Етапи розвитку біології?
Зв’язок біології з іншими науками.

Термін «біологія»  вперше вжитий в 1797 р. німецьким професором анатомії Теодором Рузом В 1800 р. термін застосував професор Дерптського університету Карл Бурдах , а в 1802 р. —Жан Батист Ламарк  і Лудольф Тревіранус.
сукупність наук про живу природу, про живих істот, що населяють Землю чи вже вимерли, їхні функції, розвиток особин і родів, спадковість, мінливість, взаємні стосунки, систематику, поширення на Землі, про зв'язки між живими істотами і живих істот з неживою природою. Біологія встановлює загальні закономірності, властиві життю у всіх його проявах.

Біологія (дав.-гр. βίοσ — життя,дав.-гр. λόγος —слово, наука)
Задачі біології – вивчення закономірностей цих явищ, розкриття суті життя, систематизація живих істот.
Сучасна біологія бере свій початок в країнах Середземномор‘я (Стародавній Греції та Єгипті).
Перші систематичні спроби пізнання живої природи були зроблені античними лікарями і філософами (Гіпократ, Арістотель Теофраст, Гален).

Значний фактичний матеріал про живі організми було зібрано 460-377 рр. до н.е. відомим лікарем Гіпократом. Він зібрав відомості про будову тварин і людини, описав кістки, м‘язи, сухожилля, головний та спинний мозок.

Перша велика праця в зоології належить грецькому природодосліднику Арістотелю (384-322 рр. до н.е.), він описав понад 500 видів тварин.
Першу спробу систематизації знань про рослини зробив давньогрецький природодослідник Теофраст (372-287 рр. до н.е.).
Римський лікар Гален вивчав анатомію мавп і свиней (близько 130-200 рр. до н.е.).
В епоху Відродження розповсюджуються твори античних філософів-натуралістів (Плінія Старшого).
Надалі почали з‘являтися оригінальні “травники”, в котрих А. Чезальпіно в 1583 р. намагався систематизувати рослини на основі будови насіння і плоду.
В 1543 р. О. Везалія провів серйозні роботи по анатомії людини, які привели до відкриття 17 століття – науки про кровообіг, яку заснував У. Гаврей.
Левенгук в 1673 р. вивчає будову і розвиток комах під мікроскопом.

У 18 столітті Ж. Сенебое та Н. Соссюр відкрили фотосинтез, Кельрейтер відкрив статеве розмноження у рослин.

	Важливе місце в біології займають питання виникнення і закони розвитку життя на Землі – еволюційне вчення.
Автор еволюційної теорії
Ч. Дарвін

Учені, які зробили великий внесок у розвиток біології:
Аристотель, Теофраст, Гален, К. Лінней, Ж. Кюв’є, Ж. Б. Ламарк, Ч. Дарвін, Е. Геккель, Г. Мендель, Л. Пастер, Д. Й. Івановський, Р. Кох, Т. Морган, І. П. Павлов, І. М. Сєченов, К. А. Тимірязєв, М. І. Вавилов, Ф. Добжанський, Я. Флемінг, Дж. Вотсон, Ф. Крік.
Учені, які зробили великий внесок у розвиток біології
І. І. Мечников, С. Г. Навашин, В. І. Вернадський, І. І. Шмальгаузен, О. В. Палладін, М. Ф. Гамалія, Д. К. Заболотний, О. В. Фомін, М. Г. Холодний.:
Дай відповідь.
Що вивчає біологія?Які галузі біології ви знаєте?З якими науками біологія має тісний зв’язок?Які галузі біології розвиваються давно?Які галузі біології виникли недавно?
Домашнє завдання
Опрацюй параграф 1.
Підготуй цікаві розповіді про вчених-біологів.
alla-moroz.ucoz.com
Використані джерела
http://school.xvatit.com/index.php?title=
http://www.myshared.ru/slide/375676/
alla-moroz.ucoz.com


title: Гвоздика

text:
Гвоздика
(фузеріозне в"янення, сіра гниль,
гетеромпоріоз,
 септоріоз, альтерналіоз, аскохітоз)

Гвоздика(Dianthus)-
рід багаторічних
 рослин родини
 Гвоздичні
Родова латинська
назва Dianthus
походить від грец.
 δῖος — божественний
 і грец. ἄνθος — квітка
Ботанічний опис
Багаторічні трави і напівкущі з лінійним або лінійно-ланцетоподібним листям.
Квітки одиночні або по 2—3 на кінцях гілочок. Чашечка циліндрична або циліндрично-конічна, з численними поздовжніми жилками і (1) 2—4 (5) парами лускоподібний, черепицеподібно налягаючих приквітків. Пелюсток п'ять, з довгими нігтиками і зубчастим, торочкуваті розсічені, відгином зрідка цілісним. Тичинок десять. Стовпчиків два.
Плід — циліндрична коробочка, сидяча або на короткому карпофорі, одногніздна, що розкривається чотирьма зубцями. Насіння численне, сплощене, овальне, чорного кольору, дрібно-тупобугорчате.
Більшість видів роду легко гібридизують між собою.

Фузаріозне в’янення
Шкідливе і небезпечне захворювання, яке вражає багато квіткових рослин від початку сходів і до кінця вегетації.
В’янення починається з нижніх листків. Стебла корічневіют і покриваються рожевим нальотом — спороношенням гриба. При розрізі стебла ,можна бачити потемнілі судини. Коріння уражених рослин стають ламкими і кришаться. Основним джерелом інфекції є грунт.
Зустрічається три типи фузаріозного вянення гвоздики: в’янення з поступовим відмиранням рослин, загнивання коренів і стебел.

Сіра гниль
Поширеною хворобою гвоздики є загнивання коренів, або сіра (шейковая) гниль. Коріння часто загнивають в стадії проростання і розгортання проростків. Такі рослини також обробляють розчином сірчистих сполук.
Іноді гвоздики гинуть повністю. Це може бути від іржі і внаслідок пошкодження коренів проволочниками, але найімовірніше від шейковой гнилі. Все пожовклі ділянки рослини з першими ознаками захворювання вирізають, а рани зав'язують мачулою.

Гетероспоріоз
Вражає всі надземні органи гвоздики. Проявляється на листках і стеблах у вигляді округлих, спочатку темно-коричневих, потім светлішають в центрі плям з темно-червоною або майже чорною облямівкою і з явно вираженою зональністю. При сильному ураженні наступає загибель рослин. Розвитку хвороби сприяють загущення посадка і надмірний полив. Джерелом інфекції можуть служити насіння, тому збір їх проводять тільки зі здорових рослин. Гриб зберігається на рослинних рештках, у грунті і на гвоздиці торішньої посадки.

Септоріоз
Викликається грибами роду Septoria . Появі хвороби сприяє недостатнє освітлення, застійне повітря, недолік азоту.
На листі розвиваються округлі темно-коричневі плями діаметром 0,5-2 см, різко обкреслені, з більш світлою зоною по краю. Плями часто зливаються. Уражене листя засихає і відмирає, починаючи з нижньою частиною. Рослини погано квітнуть.

Альтернаріоз
При ранньому ураженні бутони не розпускаються і висихають, при більш пізньому вони розпускаються однобоко, утворюючи потворні квітки. На поверхні уражених тканин з'являється оливково-чорний наліт, що складається з конидиеносцев і суперечка гриба.

Збудником його є гриби роду Аltеrnагiа, викликають плямистість. Хвороба проявляється на бутонах, листках і стеблах у вигляді чорного бархатистого нальоту. На стеблах в місцях ураження відбувається омертвіння тканин, яке призводить до загнивання і загальному в'янення рослин.
Аскохітоз
Грибне захворювання, інфекція зберігається на рослинних рештках. Проявляється на листках у вигляді округлих плям сірувато-бурого кольору. З часом плями зливаються і підсихають, на них утворюються дрібні коричневі плодові тіла гриба.

Дякую за увагу!!!


title: "Клас комахи"

text:
  Клас комахи.БДЖОЛИ
1
   Існує близько 2 0 тисяч видів бджіл. Їх можна виявити на всіх континентах,крім Антарктиди. Бджоли пристосувалися харчуватися нектаром та пилком, використовуючи нектар, як джерело енергії, а пилок для отримування білків та інших поживних речовин .   Розмір бджіл коливається від 2,1 мм у карликової бджоли до 39 мм у виду, що мешкає в Індонезії.
Загальна характеристика бджіл
2
   Бджоли мають довгий хоботок, яким вони користуються для висмоктування нектару з рослин. Також у них є вусики, кожен з яких складається з 13 сегментів у самців та 12 у самок.    Всі бджоли мають дві пари крил: задня пара за розміром менше передньої; тільки у декількох видів у однієї статі крила  дуже короткі, що  робить політ бджоли важкою або неможливою справою.
Загальна характеристика бджіл
3
  Жало у бджіл - це своєрідний дуже складний за будовою і ще не досить вивчений орган захисту, утворений внаслідок переродження сьомого членика черевця робочих бджіл і маток. У спокійному стані жало ховається всередину черевця. В момент ужалення воно виходить назовні. Жалячи, бджола трохи згинає донизу черевце і встромляє жало в намічене місце. Проте вийняти його назад із шкіри тварини чи людини вона не може, бо жало там закріплюється зазублинками і відривається разом з частинами внутрішніх органів.
4
Жало бджіл
  Бджола з відірваним жалом швидко гине.   Жалячи комах, бджола пробиває дірку у їхньому хітиновому покриві, з якої жало потім може вийматися, і бджола лишається жити.   Найчастіше сам укус стається на рефлекторному рівні.
5
Жало бджіл
	   Під час жаління в ранку вводиться отрутна рідина, яка викликає запалення із припухлістю і гострий пекучий біль.    Ця отрута виробляється в окремих (великій і малій) отрутних залозах, що містяться всередині черевця:- велика залоза складається з довгої трубки, в клітинах якої виробляється отрута, і великого отрутного міхурця, де отрута скупчується;- мала отрутна залоза - невелика                                      трубка, де виробляється вже інша                                        за своїм складом отрута. Під час                                    ужалень отрути з малої та великої                                 залоз змішуються.
6
Бджолина отрута
   Різкі запахи (особливо піт) дуже дратують бджіл, і тоді вони жалять більше. Відомі випадки зажалень пітних коней на смерть.    Мало жалять бджоли, підкурені димом; тоді вони кидаються до запасів меду, наповнюють ним свої медові вола і в такому стані не можуть                                вільно згинати черевно, щоб ввести жало.   Матки свої жало використовують лише в                    боротьбі одна з одною. Крім того, воно їм                   допомагає у відкладанні  яєць.
7
Бджолина отрута
   Спосіб, яким бджоли передають інформацію – одне з найбільш вражаючих чудес природи - це інстинктивна мова бджіл. Вони не вчаться цій мові, а просто, досягнувши певного віку, автоматично володіють нею.   Бджолина мова – це мова запахів і танців. Коли бджола знаходить нектар або пилок, вона повертається додому і починає танцювати, описуючи одну за іншою правильні кола. Танець привертає увагу інших бджіл і розказує їм, де був знайдений нектар або пилок. Інші бджоли по запаху цієї бджоли можуть взнати, що та знайшла.
8
Мова бджіл
   Якщо бджола жваво танцює, то це означає, що знайдена велика кількість їжі, і багато бджіл відлітає на пошук.    Таким чином, бджола може повідомити про декілька речей. По танцю можна визначити, нектар або пилок були знайдені. По запаху самої бджоли можна сказати, яку квітку слід шукати. Сповільненість танцю говорить про кількості знайденої їжі.
9
Мова бджіл
   Крім попередньої інформації, цей танець пояснює бджолам, як далеко і в якому напрямі летіти. Кількість поворотів в хвилину означає дистанцію. Дедалі менше описується вісімок. Наприклад,       11 поворотів в хвилину рівносильні дистанції в 2700 м.    Лінія, по якій йде бджола між двома петлями вісімки, показує точний напрям. Лінія визначається по положенню сонця на небі, так що інші бджоли можуть негайно визначити правильний кут!
10
Мова бджіл
	   Залежно від поточної потреби, бджоли можуть концентруватися як на зборі нектару, так і на зборі пилку.   Тіло більшості бджіл покрите численними  гіллястими ворсинками, що сприяють прилипанню і переносу пилку. Періодично вони зчищають з себе пилок, збираючи їх щіточками і потім переносять його  в спеціальний кошик для пилку, розташований між задніми лапками.
11
Участь бджоли у запиленні
	 Багато видів бджіл схильні збирати пилок тільки з певних видів, інші в цьому питанні не так категоричні і користуються великою різноманітністю квітучих рослин.       Невелика кількість рослин замість пилку виробляє живильне квіткове масло, на зборі якого спеціалізуються тільки певні види бджіл. Пилок і нектар змішуються разом, утворюючи в'язку живильну масу, яка складається в невеликі осередки (соти).
12
Участь бджоли у запиленні
  Перший етап виготовлення меду починається в порожнині бджоли. Цукор, що міститься в нектарі, піддається хімічній реакції.   Наступний крок – це видалення зайвої води з нектару. Воно досягається випаровуванням, яке виникає завдяки теплу і вентиляції у вулику.
Процес виготовлення меду
13
   Мед розрізняється залежно від того, з яких квітів збирається нектар, в якому місці розташований вулик.    Мед буває дуже різним на колір і смак – це залежить від того, що було джерелом нектару. У тих областях, де виробляють мед, звичайно буває тільки декілька рослин, придатних для збору нектару.
14
Мед
  По шорсткій поверхні бджола здатна тягнути вантаж, що перевищує вагу її тіла у 320 разів. Для порівняння, кінь може везти вантаж, приблизно рівний вазі його власного тіла.    Медоносна бджола махає крилами зі швидкістю 11400 разів на хвилину. Саме це створює характерне бджолине дзижчання.
15
Цікаві факти із життя бджіл
    Для отримання одного кілограму меду бджоли повинні зробити до 4500 вильотів і взяти нектар з 6-10 млн. квіток.     На виховання тисячі личинок потрібно 100 г меду, 50 г пилку і 30 г води. Річна потреба в пилку становить до 30 кг на кожну бджолину сім’ю.
16
Цікаві факти із життя бджіл
  Бджолиний рій може важити до 7-8 кг. Він складається з 50-60 тис. бджіл, що мають у своїх зобиках 2-3 кг меду. За похмурої погоди своїм медовим запасом бджоли можуть харчуватися протягом 8 днів.
17
Цікаві факти із життя бджіл
ДЯКУЮ ЗА УВАГУ!
December 10, 2014
ТРЕТЬЯКОВОЇ КСЕНІЇ
18


title: хребетні тварини

text:
 Біорізноманіття живої природи. Хребетні тварини.

Тип Хордові – це багатоклітинні,вториннопорожнинні, двобічносиметричні, тришарові тварини, які на ранніх стадіях або протягом усього життя мають хорду.

Підтип Хребетні
Ознаки хребетних, які властиві лише їм
1. Хрящовий або кістковий скелет.
2. Наявність черепа з щелепами.
3. Нервова система трубчастого типу (головний та спинний мозок).
4. Парні кінцівки, пояси кінцівок.
5. Органи дихання зябра або легені.
6. Кровоносна система замкнена, є серце – на черевній стороні тіла.
7. Органи виділення – нирки.
8. Травні залози: печінка, підшлункова залоза.
9.Посмугована скелетна мускулатура.
КЛАС КРУГЛОРОТІ
Міноги  і міксини,близько 45 видів,
Від 15-20см до 1 м,
Міксини поширені в морях та океанах,
Міноги поширені у морських та прісних водах,
У міксин розвиток прямий,
У міноги розвиток
 непрямий,
КЛАС КРУГЛОРОТІ
У тілі відрізняють : голову,тулуб і хвіст.
Шкіра гола, вкрита слизом.
Парні кінцівки відсутні.
Рот без щелеп.
Хорда зберігається протягом усього
 життя.
Клас Хрящові риби
близько 630 видів
Від 3,5 см до 20 м
переважно в солоних водоймах, деякі види заходять у річки
 Форма тіла  обтічна видовжена (акули) або сплющена широка (скати).
катран (колюча акула)
Морський кіт (звичайний хвостокол)
Клас Хрящові риби
шкіра з великою кількістю слизових залоз та плакоїдною лускою
у головному мозку розвинений передній мозок
Розмноження статеве
Розвиток прямий

Європейська химера
гігантська акула

Кісткові риби
Більше 20 000 видів, в Україні 181 вид (у Дніпрі 80)
Від 6 см до 9 м
Усі типи водойм (прісні і солоні)
Особливості будови:
1) Плавальний міхур - виріст кишківника
2) Шкіра вкрита лускою або пластинами
3) Шкірних зубів немає
4) Є зяброві кришки

Опорою тіла є кістковий хребет
Запліднення зовнішнє
Роздільностатеві
Непрямий тип розвитку

Кісткові риби
Клас Земноводні
3-4 тис. видів (17-в Україні).
Від 8-10 мм до 1,44-1,8 м.
Прісні і зрідка солоні водойми.
Тіло розділене на голову тулуб і кінцівки з перетинками
Дереволаз блакитний (Кубинський)
Велетенська саламандра
Клас Земноводні
Шкіра вкрита слизом.
 Є стадія водяної личинки, розмножуються у прісній водоймі.
Роздільностатеві запліднення як правило зовнішнє, рідше внутрішнє (деякі хвостаті та безногі).
Розвиток непрямий.
Жаба зелена
Саламандра вогняна
Клас Плазуни
-  близько 7 тис.
 -  від декількох см до 10 м
 - переважно наземний спосіб життя, але є види які живуть у прісних та солоних водоймах
 -  роздільностатеві, розвиток прямий
 -  у лускатих  покрив з рогових лусок;
 -  у черепах покрив – кістковий панцир;
 -   у крокодилів, великих водяних плазунів, тіло – плоске видовжене
      Клас Птахи
 теплокровні яйцекладні вищі хребетні тварини
понад 8600 видів тварин, пристосованих до польоту
В Україні відомо понад 400 видів цих тварин.

укорочене обтічне тіло, вкрите пір'яним покривом. Передні кінцівки - крила, а задні слугують для пересування по землі, гілках рослин або плавання у воді.
теплокровні, здатні до польоту та мають досить високий рівень розвитку нервової системи.

Маса найбільших літаючих птахів не перевищує 14—16 кг при розмаху крил до 3—4 м.
Розміри від 5 см до 2,75 м
Поширені на Земній кулі практично повсюдно (трапляються на материках, включаючи найбільші безводні пустелі й гори до смуги вічних снігів).

Клас  ССАВЦІ
5 тис. видів.
Опанували усі середовища життя включаючи водне і повітряне.
від 2 см (землерийка) до 120 т і більше (синій кит).
Розрізняють голову, тулуб, хвіст, шию й дві пари п’ятипалих кінцівок.
землерийка
синій кит
олень

Волосяний покрив, розвинені шкірні залози, диференційовані зуби, високорозвинені нервова система та органи чуття, наявність діафрагми та альвеолярних легень.
Статеві залози (яєчники у самок та сім'яники у самців) і статеві протоки. Внутрішнє запліднення.
вовк
гепард
жираф
ТАПІР
КЛАС ССАВЦІ
Зірчастий скат
Жаба  зелена
Клас Земноводні
Крокодил гостромордий
Клас  ПЛАЗУНИ

Короп
КІСТКОВІ РИБИ
Китова акула
Саламандра звичайна
Морська черепаха

Клас ПЛАЗУНИ
міксини
ЄХИДНА
КЛАС ССАВЦІ
Звичайна квакша
МАЛАЙСЬКИЙ ВЕДМІДЬ
КЛАС ССАВЦІ

Осетр
Кісткові риби
Тритон альпійський
Клас птахи

Колібрі-бджілка
Полоз звичайний

Клас  ПЛАЗУНИ
Міноги
Гатерія

Клас
Плазуни
Клас птахи
Вінценосний мухоїд
МАЛА ПАНДА
КЛАС ССАВЦІ
Морський ангел
Озерна лягушка
Хамелеон йєменський

Клас ПЛАЗУНИ
Риба-ангел

Кісткові риби
КОМОНДОР
КЛАС ССАВЦІ
Клас птахи
Імператорський пінгвін
КАЧКОДЗЬОБ
КЛАС ССАВЦІ

Щука
Кісткові риби
ДОВГОП'ЯТ
   КЛАС ССАВЦІ
Клас птахи
Страус


title: "Інфаркт міокарда"

text:
Інфаркт міокарда
Даниленко Альони 11-А
Визначення
Інфаркт міокарда — крайня ступінь ішемічної хвороби серця, яка характеризується розвитком ішемічного некрозу ділянки міокарда, що виник внаслідок абсолютної або відносної недостатності кровопостачання у цій ділянці.
Щорічно в США реєструється 800 000 людей з гострим інфарктом міокарда, з яких 213 000 помирають. У більшості випадків причиною ранньої смертності при гострому інфаркті міокарда є шлуночкові аритмії.
Фактори ризику
Діабет (з або без резистентності до інсуліну) є найважливішим фактором ризику ішемічної хвороби серця (ІХС)
Куріння тютюну
Гіперхолестеринемія (точніше гіперліпопротеїнемія, особливо за рахунок високого рівня ліпопротеїнів низької щільності та низького - ліпопротеїнів високої щільності)
Високий вміст жирів
Високий кров'яний тиск
Наявність ішемічної хвороби серця у родичів
Ожиріння (визначається якщо індекс маси тіла більше 30 кг / м ², або ж по об'єму талії або стегон).
Вік: для чоловіків він стає фактором ризику після 45 років, для жінок - після 55 років, крім того будь-який вік є фактором ризику, якщо родич першої лінії (брат, сестра, батько, мати) мав ІХС до або у 55 років - для чоловіків, або 65 - для жінок).
Гіпергомоцистеїнемія (високий рівень гомоцистеїну, токсичної амінокислоти, яка буває за недостатнього споживання вітамінів B2, B6, B12 і фолієвої кислоти)
Стрес (професії з високим індексом стресу, як відомо, сприйнятливі до атеросклерозу)
Алкоголь (дослідження показують, що тривалий вплив великих кількостей алкоголю може збільшити ризик серцевого нападу)

         Чоловіки більше схильні до ризику, ніж жінки.

Періоди ІМ
найгостріший (1 доба)
гострий (1-3 доба)
підгострий (до 9-ої доби)
реабілітації

Ускладнення
гостра\хронічна серцева недостатність
порушення ритму (фібриляція шлуночків)
порушення провідності (виникнення блокад)
аневризма серця
тромбоемболія
аутоімунний кардит

Лікування
      Головним принципом невідкладного лікування є відновлення -кровопостачання у ішемізованій ділянці. З цією метою використовують тромболітики (стрептокіназа). Тромболізис доцільно використовувати у перші години після початку ангінозного нападу. Крім того, процедура має низку небезпечних ускладнень (напр. кровотечі).

      Для постінфарктної реабілітації застосовують:
нітрати (нітросорбід, кардикет)
антиагрегантні препарати (ацетилсаліцилова кислота, клопідогрель)
препарати, що запобігають розвитку\прогресуванню атерослерозу та ін.
      Існують методи оперативної профілактики ІМ, напр. Коронарне шунтування або стентування.

Профілактика
      Необхідними умовами профілактики інфаркту міокарда є ведення здорового та активного способу життя, відмова від алкоголю і куріння, збалансованої харчування, виключення фізичного та нервового перенапруження, контроль артеріального тиску і рівня холестерину крові.


title: "Хропіння"

text:
Хропіння
Автор
Бойко Юлія Володимирівна
9-В клас
Новогуйвинської гімназії
Педагогічний керівник
Ярова-Боровик Марія Яківна
Вчитель біології
Новогуйвинської гімназії

СОН - це періодично наступаючий фізіологічний стан у людини і тварин; характеризується майже повною відсутністю реакцій на зовнішні подразнення, зменшенням активності ряду фізіологічних процесів. Розрізнюють нормальний (фізіологічний) сон і декілька видів патологічного сну (наркотичний, летаргічний і інш.).СОН, фізіологічний стан людини і тварин, що характеризується нерухомістю і майже повною відсутністю реакцій на зовнішні подразнення. Стан сну наступає періодично відповідно до внутридобовому біоритму активності-спокою.
Сон тварин
У регуляції сну бере участь стовбур мозку
У стані повільного сну клітки мозку не вимикаються і не знижують своєї активності, а перебудовують її; при парадоксальному сні велика частина нейронів кори головного мозку працює так же інтенсивно, як і при самому активному пильнуванні.
Хропіння - Це поширений розлад сну, що може вразити кожного в будь-якому віці, хоча найчастіше зустрічається у чоловіків і тих, хто страждає ожирінням. Зазвичай з віком хропіння посилюється. 45% дорослих хропуть періодично, а 25% страждають від хронічного хропіння.
Періодичний хропіння не є серйозною небезпекою. А хронічний храп не тільки порушує сон поруч сплячої людини, а й того, хто хропе. Зазвичай люди, які страждають хронічним хропінням, хропуть під час будь-якого сну і при цьому відчувають втому після здавалося б повноцінного сну.
Фізична блокада потоку повітря через ніс і рот - причина хропіння. Стінки гортані вібрують під час дихання, в результаті чого ми чуємо певний звук хропіння.
Потоку повітря можуть перешкоджати різні чинники або їх поєднання, включаючи:
  Закладеність носових проходів
  Поганий тонус м'язів гортані і язика
  Товсті тканини горла
  Тривалі зупинки дихання (більше 10 секунд) під час сну
  Часті пробудження, про які людина може навіть не підозрювати
 Рівень насичення крові киснем часто дуже сильно знижується
Люди, які хропуть самі, дійсно не чують тих звуків, які видають під час сну. На мою думку, відповідь на дане питання залежить від фаз сну.
Фази сну
Були відкриті Н. Клейтманом і Ю. Азерінскім в 1952р.
Повільний сон (75%):
Перша фаза - дрімота - це зовсім неглибокий сон до 5 хвилин.
Друга фаза - до 20 хвилин, імпульсні сплески високої частоти і низької амплітуди
Третя фаза - глибокий сон. З'являються високоамплітудні хвилі низької частоти - дельта-хвилі.
Четверта фаза сну - ще більш глибокий сон. Дельта-хвилі, дихання і ритм серця сповільнюються, температура тіла і мозку трохи знижується.
П'ята фаза - настає після півгодини глибокого сну. Приблизно через такий проміжок часу мозок повертається до другої фази сну.
Парадоксальний (швидкий) сон (25%)
Через 20-30 хв. Після глибокого сну.
Швидкий рух очей з боку в бік,
Майже повністю пропадає тонус м'язів,
Частішає серцевий і дихальний ритм, піднімається температура і тиск.
Ця фаза триває в середньому 10 хвилин.
Сняться найемоційніші та видовищні сни.
Із 60 років життя людина 20 років проводить уві сні, з них 5 років - у швидкому сні. тобто в сновидіннях.
Я вважаю, що все залежить від фаз. Все таки людина може себе почути у І та ІІ фазі. Бо для них характерні деякі імпульсивні сплески роботи мозку. Але коли починається глибокий сон, то людина не прокидається від храпу. Все це є, звісно, індивідуально.
Дякую за увагу!


title: "Кембрійський період"

text:
КЕМБРІЙСЬКИЙ
 ПЕРІОД
Кембрійський період почався приблизно 570 млн. років тому, а можливо й трохи раніше, і продовжувався 70 млн. років.
"Кембрійський вибух"
Кембрійський еволюційний вибух - одна з найбільших загадок в історії розвитку життя на Землі. Знадобилося 2,5 млрд. років, щоб найпростіші клітини розвиулися в більш складні эукаріотні клітини, і ще 700 млн. років для виникнення перших багатоклітинних організмів. А потім, усього за якісь 100 млн. років, світ виявився заселений неймовірнітними багатоклітинними тваринами.
Протягом кембрійського періоду рівень моря неодноразово підвищувався і знижувався. При цьому деякі популяції вимирали, а місця їх проживання займали інші тварини, яким, у свою чергу, приходилося пристосовуватися до нових умов життя.
Здається, що на початку кембрійського періоду відбувся справжній вибух у виникненні різноманітних форм життя. Живі організми усе ще жили тільки в морі, але ранні форми життя еволюціонували в численні безхребетні форми, що представлені всіма відомими тепер типами.
Головоногі
Черевоногі
Трилобіти
Голошкірі
Рослинність
Червоні водорості, з одноклітинних тварин – форамініфери з однокамерною черепашкою. У цей час виникли також губки. У морях були поширені різноманітні кишковопорожнинні.
ДЯКУЮ ЗА УВАГУ!!!


title: ГМО - науковий маразм…

text:
Засідання   біологічного
гуртка
Керівник гуртка: викладач Гуцуляк Мирослава Михайлівна
			Пригадайте  поняття 			основних 	термінів ХромосомаГенДНКПлазмідиСелекціяПородаСортШтам
      Поясніть схему:1 хромосома - 1 ген - 1 ознака (Мендель)1 хромосома – багато генів – багато ознак( Морган)

Тема засідання : ГМО - науковий маразм…
     Чи наше майбутнє?
Чого хвилюються народиі люди замишляють зло?Хто їм сказав:” Вінець природи”?Хіба для них її чоло?				Л.Костенко
-  що таке ГМО?
- як ГМО позначаються на нашому здоров'ї?
- чи є ГМО у вітчизняних продуктах?
- чи можна відрізнити модифіковані фрукти й овочі від натуральних?
- чому ГМ - продукти заборонені?
- кому бажано повністю уникати ГМО?
 	виявити рівень інформованості студентів у питанні про ГМО та з'ясувати думки з питання впровадження ГМО в продукти харчування.
   Обсяг вибірки (кількість анкет) розраховувався за формулою: n = 2 √ N
   Де N - чисельність студентів на відділеннях
Завдання групи соціологів:
Запитання 1. « Чи чули ви про ГМО?"
Запитання 2. «Що таке  ГМО?"
Запитання 3. « Ваше ставлення до  ГМО"
  Група науковців
	Генети́чно модифіко́вані органі́зми — ГМО (англ. Genetically modified organisms, GMOs)
	Офіційним роком народження ГМ-продуктів вважається 1994-й, коли в США був дозволений продаж трансгенних помідорів.
Перші трансгенні помідори
Процес виймання ядра з клітини
Частина ДНК
Ген,                   2. Ген
відповідальний       виділяється
за синтез отрути,     з ДНК скорпіона
беруть у скорпіона
 			            3.  Частина            4.Ділянка
			            молекули                молекули
			            ДНК вирізується   пересаджується
			            за допомогою          в ДНК
			            спеціальних             бактерії
			            ферментів.
						5.Частина            6. Отруйна речовина,
						ДНК бактерії        що утворилася в
						вводиться в 	капусті за командою
						ДНК капусти. 	ДНК, убиває комах.

Флуросцентні тварини

Кукурудза,
рапс, кабачок, люцерна,
цукровий буряк, папайя,
бавовник, соя
Бавовник,
кукурудза,
соя
Кукурудза, бавовник, соя
Рапс, кукурудза, соя,
цукровий буряк
Площі сільськогосподарського культивування ГМО 2009

США
68,0 – 38%
Бразилія
21,4 – 36%

Аргентина
21,3 – 66%

Канада
8,2 – 18%
Площі сільськогосподарського культивування ГМО 2009

Наші студенти в супермаркеті

Найвідоміші фірми, що випускають продукти з ГМ-інгредієнтами (За інформацією Greenpeace)
Nestle               шоколад, кава, дитяче харчування
Heinz Foods     кетчуп, соуси
Hershey's         шоколад, безалкогольні напої
Cola-Cola        напої Кока-Кола, Спрайт, Фанта
Danon             молокопродукти, дитяче харчування
Similac            дитяче харчування
Mars                шоколадки Марс, Снікерс, Твікс
PepsiCo           Пепсі, Міранда, Севен-Ап

Дослід І.В. Єрмакової (Росія)Тварина звичайна та з ГМ- змінами
Порівняння тварин
Малюнок студента
Фантазії немає меж……?
Харчові ризики
Ці види на межі зникнення
 Причини заборони   продукції, що містить  ГМО (за даними  Green Peace)
Ніким не доведено, що це безпечно
Ми самі визначаємо ставлення  до ГМО
Вибір за нами
Здорова їжа без ГМО
Зверніть увагу на те, що ви їсте - відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 13 травня 2009 року продукти , що містять ГМО належить обов’язково маркувати.
Звертайтеся в місцеві СЕС з просьбою проконтролювати поступлення на ринок області лише маркованих продуктів.

  Дзвоніть та пишіть до представників компаній, що використовують ГМО і вискажіть свою думку щодо використання неприродних інгредієнтів.

Старайтеся вибирати продукти місцевих виробників.

Бомба сповільненої дії???
Наша мета – здорова нація

Запропонуйте тему наступного засідання гуртка

ДЯКУЄМО ЗА УВАГУ


Клас Павукоподібні


Химерні організми


Імунна система людини


title: Клас Птахи

text:
Біологія
Клас “Птахи”
Навчальна презентація для 8 класу
Ряд Журавлеподібні
Зовнішній вигляд
Крупний птах заввишки близько 150 см і розмахом крил 210—240 см. Самці дещо більші за самок, їх вага складає в середньому 7,3 кг, тоді як у самок 6,4 кг. Оперення повністю білосніжно-біле, за винятком чорних закінчень махового пір'я першого порядку на Крилах і чорних вусів, що розходяться по обидві сторони від дзьоба.
 Махове пір'я третього порядку помітно подовжене і опускається ззаду у вигляді шлейфу. На верхівці голови пір'я відсутні, шкіра в цьому місці темно-червона. Рогівка око золотисто-жовта. Дзьоб жовтуватий, іноді на кінці має тьмяно-зелений відтінок. Ноги чорні. Статевий диморфізм (видимі відмінності між самцями і самками) не виражений.
Молоді журавлі помітно відрізняються від дорослих птахів — їх тіло повністю покрите пір'ям, включаючи і голову.
Журавель сірий
Розмноження
     Як і у інших видів журавлів, пара, що склалася, відзначає своє з'єднання сумісним характерним співом, який вдає із себе низку складних протяжних мелодійних звуків. Під час співу журавлі займають вертикальне положення, зазвичай закидають назад голову так, що дзьоб направлений вертикально вгору.
   У американських журавлів спів починає самка, видаючи два високі звуки у відповідь на кожен самотній нижчий звук самця. При цьому самець розпрямляє свої крила тоді як самка тримає їх складеними. Під час залицяння журавлі танцюють, що може виражатися в підстрибуванні, перебіганнях, підкиданні пучків трави або паличок і хлопаньі крилами.
    Територія гніздів'я може розрізнятися досить значно і варіює в межах від 1,3 до 47 км2[1[2].

Шлюбні пари
Розмноження
Гніздо будується прямо у воді з глибиною 14-28 см[1][3] на мілководді, посеред невеликих озер або на заливних лугах і представляє собою добре утрамбовану купу очерету, осоки або іншої болотяної трави з невеликим поглибленням вгорі.
Навколо гнізда завжди є ділянки з водою, труднодоступні для сухопутних хижаків. Кладка яєць відбувається в травні, самка зазвичай відкладає 2 яйця (у менш ніж 10 % відсотках випадків 1 яйце) розміром 11х6 см і вагою близько 207 г з перервою в 2-3 дні[4]. Інкубаційний період триває 29-30 днів.
Насиджують обидва батька, але самка проводить в гнізді більшу частину часу. Як правило, до зимової міграції виживає тільки одне пташеня, оскільки між двома пташенятами починається конкуренція за виживання, що закінчується смертю одного з них. Літати американські журавлі починають через 80-90 днів. Статева зрілість молодих птахів наступає через 4-5 років

Журавель звичайний
Журавель степовий
Автори проекту
Учениці 8А класу
Абдурахманова Ольга і Хлонь Вікторія


title: КЛІТИНА ЯК ОСМОТИЧНА СИСТЕМА

text:
1
2
3
4


title: Клас Птахи Надряд Безкілеві

text:
Біологія 8 клас
Клас Птахи
Надряд Безкілеві
Безкілеві птахи
        Безкілеві птахи- це надряд птахів, що бігають і нездатні до польоту.         Характеризуються редукцією літального апарату: грудний кіль відсутній, грудні м язи слабко розвинені, пір’я крил короткі й м які. Пір’я, що покриває тіло, м яке і розпушене, тому що не має зачіпок, що скріплюють борідки. Ноги дуже сильні і добре бігають,тому надряд Безкілеві ще називають Бігаючі. Більшість-мешканці відкритих  просторів. Зір і слух гострі.
        Виводкові птахи живуть зазвичай парами, у деяких насиджує яйця і виводить пташенята самець. Харчуються рослинною та тваринною їжею (дрібними хребетними та безхребетними), пташенята-винятково тваринною їжею.
      Одні види живуть у пустелях та степах, інші - у лісах.
Безкілеві птахи поділяються на чотири загони: страуси, нанду, казуари і ківі.
Страуси
 Страус, або африканський страус безкілевий нелітаючий птах, єдиний представник сімейства страусиних , яка є єдиною в ряду страусоподібні. Хоча до цього ряду ще прічіслювали нанду, ему, казуар, ківі і ряд вимерлих птахів.           Наукова назва страуса в перекладі з грецького означає «горобець-верблюд». Африканський страус - найбільша з сучасних птахів. Його зріст досягає 270 cм, а важить він до 175 кг.         Крім того, що страуса відрізняють довга шия, слабо розвинені крила і сильні ноги, мало хто знає, що у страуса дуже великі очі - найбільші серед наземних тварин. А ще, страус - єдиний сучасний птах, у якого є сечовий міхур.        Раніше зона проживання страусів охоплювала сухі безлісі простори Африки та Близького Сходу. Однак з інтенсивне полювання їх популяція сильно скоротилася. І з 1966 року близькосхідний підвид, S. c. syriacus, вважається вимерлим.

Клас Птахи
Надряд Безкілеві
Страуси
Страус живе у відкритих саванах і напівпустелях. Зазвичай страуси тримаються невеликими зграями або сім'ями. Сім'я складається з дорослого самця, чотирьох-п'яти самок і пташенят.
Нерідко страуси пасуться разом з табунами зебр і антилоп, і разом з ними здійснюють довгі переселення по африканським рівнин. Завдяки своєму зросту і чудовому зору, страуси першими помічають небезпеку.
У разі небезпеки вони кидаються у втечу, розвиваючи швидкість до 60-70 км / год і роблячи кроки в 3,5-4 м у ширину, і при необхідності круто міняють напрям бігу, не знижуючи швидкості. .
 Молоді страуси вже в місячному віці можуть бігати зі швидкістю до 50 км/год
 Звичайною їжею страусів є рослини - пагони, квіти, насіння, плоди, але при нагоді вони поїдають і дрібних тварин - комах, рептилій, гризунів і залишки від трапез хижаків. У неволі страусу потрібно близько 3,5 кг їжі на день.
Оскільки у страусів немає зубів, для подрібнення їжі в шлунку вони ковтають дрібні камінці, а часто і всі, що їм трапляється: цвяхи, шматки дерева, заліза, пластмаси і т.д. Страуси можуть тривалий час обходитися без води, отримуючи вологу з рослин, однак при нагоді охоче п'ють і люблять купатися.

Страуси
Дорослі страуси небезпечні навіть для великих хижаків - одного удару їх сильної ноги, збройної твердим кігтем, достатньо, щоб серйозно поранити або вбити лева. Відомі випадки, коли самці, захищаючи свою територію, нападали на людей. Легенда, що наляканий страус ховає голову в пісок, ймовірно, походить від того факту, що самка страуса, що сидить на гнізді, у випадку небезпеки розпластує по землі шию і голову, прагнучи стати непомітною на тлі савани. Так само страуси себе ведуть і помітивши хижаків. Але якщо до такого птаха наблизитися, він миттєво встає і біжить.
Нанду
Ріст нанду в середньому 130 см. Зовні ці птахи нагадують страусів. У птиці великі та міцні лапи з трьома пальцями (у страусів їх 2).Пір'я сірі місцями білуваті проталини. Колір на забарвлення у самця і самки однакова. Шия,на відміну від страусів, покрита пір'ям. Нанду не літають.
 Жувуть вони від південної Бразилії до Патагонії. Ареал цієї самої великої птиці Нового Світу сильно скоротився в останні роки внаслідок полювання і розширення сільсько-господарських земель.
 Навесні самці відокремлюються і ведуть себе агресивно з метою обзавестися гаремом з 2-15 самок. Кожен самець влаштовує гніздо у вигляді ямки в землі діаметром близько 1метра, куди всі його самки відкладають яйця. Насиджуванням займаються виключно самці, що влаштовують лише короткий часовe перервe в середині дня для того, щоб поїсти і напитися.

Ківі
    Ківі - це птхи, які є Безкілеві, у них немає крил, існує кілька підвидів. Всі підвиди ківі мають потужні кінцівки і довгастий тонкий дзьоб з ніздрями на краєчку. Оперення схоже на щільну злежалу шерсть. Спосіб життя - перш за все нічний, зір погано розвинений, тому птахи займаються пошуком їжі за допомогою нюху. Зовнішністю і замашками ці птахи настільки несхожі на інших, за що отримали звання «почесних ссавців».
     Ківі має невеликі габарити, приблизно зординарну курку.
Ківі

     Тіло по конфігурації нагадує пляшечку, з маленькою головою і шиєю, вагою близько 2-3кг. Птахи живуть в основному в лісистих місцевостях, потужні лапи допомагають їм не тонути в болотистій землі. Але вони не селяться зграями, звичайно відстань між птахами обчислюється сотнями метрів. Днем птиці сплять у відритих норах або знаходять собі інші притулку. Залежно від різновиду, відрізняються нори - у деяких вони дуже заплутані, в інших - надзвичайно прості.Виривши нору, ківі вичікує, поки рослини несховають вхід - ківі можуть і свідомо прикривати його.

Казуари
Казуар -єдиний рід великих нелітаючих птахів сімейства казуарових загону казуарообразних,що живуть у тропічних лісах Нової Гвінеї і північного сходу Австралії. Назва птиці запозичена з індонезійської мови, яке має папуаською походження - kasu weri, що вперекладі означає «рогата голова ".
Рід козуарів включає з види:
  -

  Шлемоносний казуар
- Казуар-мурук - Оранжевошейний казуар
Ноги казурара дуже сильні, трипалі, мають гострі пазурі. Кінжалообразний кіготьвнутрішнього пальця має довжину близько 120мм. Цей кіготь особливо небезпечний, так як їм казуар здатний вбити одним ударом. Казуари здатні розвивати швидкість до 50 км /год при бігу через густий ліс, можуть стрибатидо 1,5 метрів у висоту і дуже добре плавають.

Ему
Ему поширений по чагарниковим піщаним пустелях і степах Австралії і Тасманії. Своїм зовнішнім виглядом ему, мабуть, нагадує нанду, але має більш міцну статуру. Дзьоб ему, на відміну від дзьоба казуара, сплощений зверху вниз, голова оперена. Оперення ему має якийсь волохатий характер та пофарбовано в одноманітні буро-сірі тони. Вага птиці 45-55 кг, висота 170 см. Ему переважно моногамні птахи. Перед періодом відкладання яєць самець ему споруджує із трави, листя і гілочок платформу - гніздо. Зазвичай в кладці буває 7-8 яєць, але іноді знаходять гнізда і з великим числом їх - до 21. В останньому випадку, безсумнівно, яйця відкладали кілька самок. Насадження триває 53-60, а за деякими даними, навіть 66 днів. Буває, що вже під час насиджування окремі самки докладають в гніздо яйця. Насиджує тільки самець, який часом сходить з гнізда в пошуках їжі, хоча частіше буває, що птах весь цей час голодує. Пташенята у ему мають смугасту забарвлення. Харчуються ему плодами, насінням і рідкісними тваринами. Там, де їх ще багато вони можуть приносити помітний шкода полях.


title: Кільчасті черви

text:
Презентація на тему:
Павуків можна побачити скрізь: у лісі, на городі, у саду, у будинках, на березі річки… Усі вони — прекрасні ткачі. За давньогрецькою легендою, уміння ткати павуки успадкували від лідійської дівчини Арахни. Рукодільниця наважилася викликати саму Афіну на змагання у ткацтві, за що й була жорстоко покарана: ображена богиня перетворила її на павука. У Греції павук так і називається — арахна, а наукова назва класу павукоподібних — Арахніди.
Де мешкають павуки ?
Поява  (легенів) і трахей  - органів дихання атмосферним киснем ;
Воскові виділення кутикули, які перешкоджають випаровуванню води ;
Зменшення розмірів  тіла для обмеження  числа линьок;
Розвиток  копулятивних  органів і внутрішнього  запліднення

Основні особливості організації, що забезпечили пристосування павукоподібних до життя на суходолі.
Павукоподібні – одні з найдавніших наземних тварин, що відомі з силурійського періоду. Їх вік становить понад чотириста мільйонів років,тоді з’явилися перші безхребетні. На сьогоднішній день вони поширені повсюди. Нине деякі загони поширені виключно в тропічних і субтропічних поясах. Скорпіони мешкають також у помірному поясі, а павуки, косарики і кліщі в значній кількості зустрічаються і в полярних країнах.
Поширення павукоподібних
Клас Павукоподібні — це численна (близько 60 тис. видів) група наземних членистоногих. До павукоподібних належать більше 10 рядів. Найбільш відомі представники: павуки, скорпіони, кліщі́. Мені здається кожен з вас у природі зустрічав маленького павучка з хрестом на спинному боці. Це павук-хрестовик..Характерні особливості цієї групи тварин ми будемо розглядати на прикладі павука-хрестовика, який належить до ряду Павуки.

Особливості зовнішньої будови павукоподібних на прикладі павука-хрестовика.
Тіло павука-хрестовика різко поділене на головогруди й черевце. Головогруди з розташованими на них хеліцерами, ногощупальцями (педипальпами) та ходильними ніжками (чотири пари) як правило менші за черевце, спереду звужені й притуплені, черевце яйцеподібне. Головогруди покриті щільним твердим щитом, у передній частині якого розташовані очі — чотири пари.

Найбільш значущою ознакою павуків, яка відрізняє їх від інших є павутина, яка мала вирішальне значення в еволюції цього ряду. У всіх життєвих проявах, що підтримують існування виду, – добування їжі, розмноженні, розселенні й переживання несприятливих умов павуки користуються павутиною. З неї робиться притулок, пастка, з її допомогою відбувається складна процедура спарювання, з неї плететься яйцевий кокон та зимувальний мішок. Павутина використовується протягом усього життя, аж до розмноження й турботи про потомство. У кожного павука своя “технологія виробництва” павутини.
Ловильна сітка павука-хрестовика.
Павук став праобразом світлої міфологічної істоти – ткача і засновника світу. Павук – символ сонця. Фольклорний матеріал, в якому зустрічається згадка про павука. Про павука збереглося дуже мало згадок в українському фольклорі. Відлуння колись цілісного уявлення знаходимо в мові, повір’ях, у деяких обрядах, орнаменті вишивки.
Місце павуків у фольклорі.
Висновок. Важко повірити, але саме павука-хрестовика (Araneus diadematus) у нас плутають з підступним каракуртом частіше за інших. Павук-хрестовик – справжній друг людини: «Коли полювання особливо вдале, деякі павуки з роду аранеус (і серед них наш звичайний хрестовик) ловлять в своїх тенетах по п’ятсот комах за добу. Мухи в цьому улові переважають. На тілі однієї мухи налічується 26 мільйонів мікробів, від яких люди хворіють на туберкульоз, сибірську виразку, холеру, дизентерію, «різних глистів» . По хворобливості укус хрестовика нагадує укол шпильки і ніяких наслідків не викликає.
Висновок


title: камяне вугилля

text:
кам'яне вугілля
Кам'яне́ вугі́лля -тверда горюча корисна копалина, один з видів вугілля викопного, проміжний між бурим вугіллям і антрацитом

Щільна порода чорного, іноді сіро-чорного кольору. Блиск смоляний або металічний. В органічній речовині кам'яного вугілля міститься 75-92 % вуглецю, 2,5-5,7 % водню, 1,5-15 % кисню.

Кам'яне вугілля характеризується нейтральним складом органічної маси. Воно не реагує зі слабими лугами ні в звичайних умовах, ні під тиском. Бітуми кам'яного вугілля, на відміну від вугілля бурого, представлені переважно сполуками ароматичної структури. У кам'яному вугіллі не виявлені жирні кислотиі кстери, мало сполук зі структурою парафінів.

Головні технологічні властивості кам'яного вугілля, що визначають його цінність: спікливість і коксівна здатність. Стандартний показник спікливості — індекс Рога(RI) і товщина пластичного шару в апараті Л.М.сапожникова.

При зануренні вугленосної товщі на глибину в умовах підвищення тиску і температури відбувається послідовне перетворення органічної маси, зміна її хімічного складу, фізичних властивостей і молекулярної будови. Всі ці перетворення позначаються терміном «регіональний метаморфоз вугілля». На кінцевій (вищій) стадії метаморфізму кам'яне вугілля перетворюється в антрацити з яскраво вираженою кристалічною структурою графіту.

Кам'яне вугілля утворилося з продуктів розкладу органічних залишків рослин, що зазнали зміни (метаморфоз) в умовах високого тиску навколишніх порід земної кори і порівняно високої температури.

Щільність та густина кам'яного вугілля залежать від петрографічного складу, кількості і характеру мінеральних домішок та міри метаморфізму. Найбільшою густиною (1300—1500 кг/м3) характеризуються компоненти групи фюзитину, найменшою (1280—1300 кг/м3) — групи вітриніту. Зміна густини з підвищенням міри метаморфізму відбувається за параболічним законом з інверсією в зоні переходу до групи жирних;

Кам'яне вугілля розділяють на блискуче, напівблискуче, напівматове, матове. У залежності від переважання тих або інших петрографічних компонентів виділяють вітренове, кларенове, дюрено-кларенове, кларено-дюренове, дюренове і фюзенове кам'яне вугілля.

Серед структур органічної речовини вугілля виділено 4 типи (телінітова, посттелінітова, преколінітова і колінітова), які є послідовними стадіями єдиного процесу розкладання лігнійно-целюлозних тканин. До генетичних груп кам'яного вугілля, крім цих 4 типів, додатково включено лейптинітове вугілля. Кожна з 5 генетичних груп за типом речовини мікрокомпонентів вугілля поділена на відповідні класи.


Клітинна будова кореня


клас павукоподібні


Хижаки


title: Клітини та органи імун_системи

text:
55-68
2-5
0-1
6-8
25-30
0- 0,5
1-4


"Клітини"


Клітини тварин. Тканини тварин, їх функції


Классификация цветковых растений


title: Хеморецепторні сенсорні системи

text:
Haga clic para modificar el estilo de título del patrón
Haga clic para modificar el estilo de texto del patrón
Segundo nivel
Tercer nivel
Cuarto nivel
Quinto nivel
1
1
3
2
5
4
8
6
9
7
10
11
14
12
15
13
15
§75


title: Цитоплазматична мембрана

text:
43
49
8
79
18
3
23,5
76
0,5


title: Капустяні

text:
Вирощування Капустяних рослин

Капустяні
Капустяні або хрестоцвіті - родина рослин, названа за назвою роду капуста, а назва «хрестоцвіті» походить від чотирьох пелюсток, через що квітка цих рослин нагадує хрест.
Родина містить однорічні, дворічні та багаторічні трави, інколи кущі та напівкущі.
Капустяні відрізняються більшою толерантністю до пізньої сівби.
При пізній сівбі, після короткого вегетаційного періоду (60-80 днів) і в прохолодну осінь вони дають урожай понад  20 ц/га, гарної якості.
Капустяні
Наші суворі зими вони переносять досить непогано, через те, що мають тривалий період осіннього використання. Це має велике значення не тільки для задоволення потреби у зеленому кормі. Тривале покриття ними ґрунту є ефективним заходом боротьби проти ерозії ґрунту.
Капустяні
Багато представників цієї родини є цінними овочевими, олійними та медоносними рослинами. Основне місце серед них посідає капуста з великою різноманітністю сортів, редька та редиска, пряні хрін звичайний і гірчиця.
Зелена маса капустяних цінний компонент раціону свиней и птиці.
Капустяні
Разом з тим капустяні мають і деякі негативні ознаки, які обмежують їхнє вирощування. Для одержання врожаїв і гарної якості кормів вони вимагають високих доз азотного добрива.
Рослини добре використовують азот ґрунту після збирання попередників і, тим самим, оберігають ґрунтові води й поверхневі водойми від забруднення нітратами.
Капустяні


title: КЛАСИФІКАЦІЯ РОСЛИН

text:
www.svobodanews.ru/content/article/401826.html
contact.meta.ua/.../blog/?p_page=2
www.swedenabroad.com/Page____54862.aspx
s30523538167.mirtesen.ru/blog/43199433806
www.alsobia.ru/fialka/nav_f1.php
picasaweb.google.com/.../GnXDbQBTW0EoLSMXcSorIg