title: мой компьютер

text:
Дослідження на тему:«Подорож до Перу»
Підготувала
Учениця 11 класу
ЗОШ №15
м.Житомира
Вовк Юлія
Що таке Перу?
Перу — це країна у Південній Америці на узбережжі Тихого Океану. За площею вона удвічі більша за Україну, а проживають там близько 31 мільйона людей. Столиця побудована суто на піску. Є райони, у яких все дуже зелене, оскільки вони багаті і мають гроші все поливати, а є бідні райони, де рослинність посохла. Ніде у світі команда GoMountains Club не могла побувати у пустелі, джунглях і горах таким чином. 75% всіх ландшафтів світу можна зустріти у Південній Америці — це можливість побачити весь світ за короткий проміжок часу.

.

Високогірне озеро в Перу

Дослідження
Наша подорож зі столиці Ліми, яка здивувала нас неймовірним контрастом життя. Пробувши там лише один день, ми рушаємо на зустріч першій пригоді у високі Анди і приїхали в містечко Уарас. Звідти ми піднімаємося  на гору Чуруп
Після першого знайомства з Перу ми вже більш впевнено рушаємо на північ у місто Трухійо. Перуанці попереджали нас про те, якою небезпечної може бути ця мандрівка, оскільки місто мало високу криміногенну обстановку. В реальності все вийшло точнісінько навпаки.Головна мета у поїздці до Трухійо була побачити імперію Чан-Чан. Це була надзвичайно цікава прогулянка. І дуже не популярна серед туристів. Направду, ми ще не зустрічали, щоб ще хтось з українців відвідали давні поселення і піраміди цивілізації моче.
Далі наш шлях лежав до початку джунглів на півночі країни - у місто Чачапояс. Нас не покидала думка, що кожне наступне місто на нашому шляху красивіше за попереднє.Тут ми відвідали, як потім зрозуміли, найцікавіші місця Перу!І ми вже долучалися до екскурсій російською мовою. А від тоді, як ми приземлилися, минув лише тиждень :). Рівень мови, яку ми трошки вчили перед поїздкою, у мовному середовищі стрімко покращувався.Навколо Чачапояса знаходяться дуже багато цікавих місць. Спершу ми відвідали Фортецю Куелап, яка за красою і значенням може позмагатися з самим Мачу Пікчу.Найбільш загадкове місце - це гора, де знаходяться саркофаги Карахія. Культура чачапоя знала секрети муміфікації і робила для своїх королів глиняні ємності у формі людей.В цих же краях ми бачили третій найвищий водоспад світу - Ґокту. Щоб дістатися до нього, потрібно пройти кількагодинний трек в гористій частині перуанських джунглів. Враження від цього походу, як і від всього регіону Чачапояс, нас просто переповнювали!
Наш шлях далі йде на південь - до пустелі Наска, куди ми хотіли потрапити ще з дитячих років. Ми поїхали автобусом через Чиклайо, щоб скупатися у Тихому океані, який виявився не дуже привітним.У пустелі Наска ми власними силами, без дорогих турів, подивилися гігантські малюнки - одну із загадок світу - лінії Наска

Прийшов час побачити найвідомішу пам'ятку Перу - Мачу Пікчу. Ми ретельно досліджували Куско, яке справило на нас двояке враження, та місця навколо. А саме побували на інкських терасах Морай та на соляних шахтах Марас.Ще в Наска місцеві розповіли нам, як дістатися до Мачу-Пікчу своїм ходом, не витрачаючись на найдорожчий потяг у світі. Шлях цей на цілий день, потрібно змінити кілька автобусів, а потім 12 км йти пішки, але це була найкрасивіша дорога і трек у нашому житті.І ось ми в Мачу-Пікчу! Затаївши дихання, ми досліджуємо красу та історію останнього міста інків. У своїй статті про це місто ми багато даємо різних порад про те, коли і як йти на Мачу-Пікчу. Обов'язково прочитайте перед відвідуванням.
Наприкінці нашої подорожі країною, яка показала нам стільки чарівних місць, ми зупинилися на кілька днів в Пуно, щоб відпочити, поділитися враженнями і перевірити наш подальший маршрут у Болівію.З Пуно ми поїхали на острови на озері Тітіткака - Урос і Такіле, щоб побачити, як живуть місцеві люди, чим вони займаються на цих маленьких островах та на традиції остров'ян, оскільки вони відрізнялися від іншої частини Перу.

Дякую за увагу


title: "Папоротеподібні"

text:
Загальна характеристика та представники
папоротеподібних

карликова
маратія
Ангіоптеріс
 Сміта
вужівник
звичайний
гроздівник
простий

Папоротеподібні (Pterophyta) – відділ вищих рослин, що відомий з девона і займає проміжне положення між псилофітами і голонасінними. На відміну від мохоподібних папороті мають провідну тканину, що транспортує воду і поживні речовини до всіх органів. У папоротей є добре розвинені листки і стебло, у багатьох - кореневище (з додатковими коренями), однак немає ні квіток, ні насіння.

Будова папороті-орляка
Ще нерозкрите листя папороті

Диксонія

Як і у всіх вищих рослин, для папоротеподібних характерне чергування двох поколінь з явною перевагою спорофіта. Спорофіт папороті - трав'яниста або деревоподібна рослина з великим пір'ястим листям, спірально згорнутим в нирках. Характерна надзвичайна різноманітність форм; вони бувають підземними і надземними, прямостоячими і кучерявими, простими і крислатими. Довжина стебел сучасних папоротей варіює від декількох сантиметрів до 25 м. Основну опорну функцію стебел виконують клітини кори. У папоротей відсутній камбій, у зв'язку з чим у них не утворюються річні кільця, а зростання і міцність обмежені. Провідна тканина не так досконала, як у насіннєвих рослин: так, ксилема у більшості з них утворена не судинами, а трахеїдами, флоема - ситоподібними клітинами, а не ситоподібними трубками.

Листя (вайя) - зазвичай найбільш помітна частина папороті. Вважається, що вони походять від вільчатих розгалужень псилофітів в результаті їх сплощення, обмеження в зростанні і подальшої диференціації нижньої і верхньої листових поверхонь. Листя деяких гіменофілових мають розміри всього 3-4 мм, у той час як у ціатейних їх довжина складає 5-6 м (кучеряве листя лігодіума досягають 30 м).

Можлива схема еволюції листя
На нижній стороні листя дозрівають спорофіли, іноді зібрані в групи - соруси. У деяких папоротей листя або їх окремі фрагменти диференційовані на зелені і спороносні. Спори потрапляють на землю і проростають в двостатеві гаметофіти (заростки). Це ніжні недовговічні платівки серцеподібної форми діаметром близько 1 см з розсіяними на поверхні статевими органами - антеридіями і архегоніями, в яких дозрівають гамети. Заросток вкорінюється одноклітинними ризоїдами і здатний до фотосинтезу. Гамети виникають шляхом мітозу з материнських клітин. Архегонії виділяють хімічні речовини (наприклад, яблучну кислоту), що "приваблюють" сперматозоїди. Запліднення зазвичай перехресне. Багатоджгутикові сперматозоїди з антеридія з капельнорідкою водою потрапляють в архегонії; один з них запліднює яйцеклітину, в результаті чого утворюється зигота. Зигота інтенсивно ділиться, проростаючи прямо в архегонії в новий спорофіт; заросток ж в'яне і відмирає.

Нижня сторона листя папороті

Сорус в збільшеному
вигляді

	У деяких папоротей (їх називають різноспоровими) утворюються суперечки двох типів. З дрібних чоловічих суперечок розвиваються чоловічі мікрозаростки, які розносяться вітром. У них розвиваються спермії, які після дозрівання і розриву оболонки виходять у зовнішнє середовище. З більш великих жіночих спор (мегаспор), розвивається жіночий заросток з архегонієм, що містить яйцеклітину. Спермій потрапляє до яйцеклітини також з водою.
	Спорофіти можуть розмножуватися також вегетативним способом. На листках, що лежать на землі, можуть утворюватися нові рослини, що потім вкорінюються в ґрунт.

Щитник чоловічий
Орляк
звичайний
Відділ папоротеподібні включає один клас, підрозділений на вісім підкласів. Три з них (Protopteridiidae, Archaeopteridiidae, Noeggerathiidae) вимерли ще в Пермі. Сучасних папоротеподібних близько десяти тисяч видів (300 родів). Найбільш примітивними серед них є відомі з карбону мараттієві (Marattiidae, 1 сімейство, 6 родів, 190 видів) і вужівникові (Ophioglossidae - 1 сімейство, 4 роди, 70 видів).
Найбільший сучасний підклас - справжні папороті (Polypodiidae або Filicidae), відомий, в основному, з тріасу (деякі сімейства - з карбону) і налічує до десяти тисяч видів. Справжні папороті розселені по всьому світу; особливо багато їх в тропічних дощових лісах, де вони становлять важливий елемент гірської рослинності. В помірному поясі вони ростуть найчастіше в тінистих лісах, глибоких ярах та на болотах. Одні види папоротей посухостійкі і зустрічаються на сухих кам'янистих схилах і навіть у пустелі. Їх листя покрите шаром воску, густими волосками або лусочками, що запобігають втраті води. Листя інших видів складаються з одного шару клітин; відсутність засобів для захисту від висихання обмежує їх розповсюдження місцями, постійно закутуваними туманом. Деякі папороті селяться на гілках дерев.

Сальвінія
плаваюча
Диксонія
Відбиток копалин
папороті - кладоксилії
З 1-8 : орляк звичайний, аспленій степовий, щитник чоловічий, криптограма кучерява, лігодіум, багатоніжка звичайна, циботиум Мензиса, страусник звичайний.
1
2
3
4
5
6
7
8

Справжні папороті. Верхній ряд, зліва направо: аспленій північний, багаторядник списоподібний, Діксон антарктична, віттарія лінійна (звисає бахромою з дерева). Нижній ряд: міхурник ламкий, згубниця бульбаста, скребниця аптечна, листовик сколопендровий
Ще раз про будову!

Зліва направо: марсилія чотирилиста, пілюльниця шароносна, сальвінія плаваюча, азолла каролінська
Різноспорові папоротеподібні представлені двома підкласами: марсилієві (Marsileidae) - близько 70 видів, і сальвінієві (Salviniidae) - 2 сімейства, близько 15 видів; обидва підкласи - водні рослини, що прикріпляються до дна або плавають на поверхні води.Господарське значення папоротей невелике. Деякі види - декоративні рослини в оранжереях. Стовбури деревоподібних папоротей служать в тропіках будівельним матеріалом, а їх серцевину, багату крохмалем, використовують в їжу.


title: розвиток життя у кайнозойську еру

text:
Бутлеров Олександр Михайлович
Робота
Учениці 11 класу
Романюк Лесі
Олександр Михайлович Бутлеров (3 вересня [15 вересня] 1828 , Чистополь - 5 серпня [17 серпня] 1886, село Бутлеровка, нині Олексіївський район Татарстану) - російський хімік, творець теорії хімічної будови органічних речовин, родоначальник «бутлеровской школи»  російських хіміків, вчений-бджоляр і лепидоптерологов, громадський діяч, ректор Імператорського Казанського університету в 1860-1863 роках.

Ще будучи вихованцем пансіону почав цікавитися хімією: разом з товаришами вони намагалися виготовити то порох, то «бенгальські вогні». Одного разу, коли один з дослідів привів до сильного вибуху, вихователь суворо покарав його. Три дні поспіль Сашу виводили і ставили в куток на весь час поки інші обідали. На шию йому вішали чорну дошку, на якій було написано «Великий хімік». Згодом ці слова стали пророчими. В Казанському університеті Бутлеров захопився викладанням хімії, професорами якої були К. К. Клаус і Н. Н. Зінін.
 З 1852 року, після переходу Клауса в Дерптський університет, Бутлеров очолив викладання всієї хімії в Казанському університеті. В 1851 Бутлеров захистив магістерську дисертацію «Про окисленні органічних сполук», а в 1854 в Московському університеті - докторську дисертацію «Про ефірних маслах».
Відкривши новий спосіб отримання йодистого метилену, Бутлеров отримав і досліджував численні його похідні; вперше синтезував гексаметилентетрамін (уротропін) і тример формальдегіду (тріоксіметілен). У роботі, опублікованій в 1861 році Бутлеров показав, що тріоксіметілен при обробці вапняної водою переходить в цукристих речовин (реакція Бутлерова), яке він назвав метіленітаном (пізніше Е. Фішер встановив, що метіленітан - неоднорідне речовина, що містить α-акрозу і Формозу ). У цій статті Бутлеров відзначив, що отримання метіленітан - перший повний синтез цукристого речовини.
Основні ідеї теорії хімічної будови Бутлеров вперше висловив в 1861. Головні положення своєї теорії він виклав у доповіді «Про хімічному будову речовин», прочитане в хімічній секції З'їзду німецьких природознавців і лікарів в Шпейере (19 вересня 1861) і опублікованому в тому ж році на німецькому  і в наступному - російською мовами
Бутлеров вперше пояснив явище ізомерії тим, що ізомери - це сполуки, які мають однаковим елементарним складом, але різним хімічним будовою. В свою чергу, залежність властивостей ізомерів і взагалі органічних сполук від їх хімічної будови пояснюється існуванням в них передающегося вздовж зв'язків «взаємного впливу атомів», в результаті якого атоми залежно від їх структурного оточення набувають різне «хімічне значення».
Бутлеров вперше почав на основі теорії хімічної будови систематичне дослідження полімеризації, продовжене в Росії його послідовниками і увінчалася відкриттям С. В. Лебедєвим промислового способу отримання синтетичного каучуку.
Величезна заслуга Бутлерова - створення першої російської школи хіміків. Ще за його життя учні Бутлерова по Казанському університету В. В. Марковников, А. Н. Попов, А. М. Зайцев зайняли професорські кафедри в університетах.
Бутлеров був поборником вищої освіти для жінок, брав участь в організації Вищих жіночих курсів в 1878, створив хімічні лабораторії цих курсів. В Казані та Петербурзі Бутлеров прочитав багато популярних лекцій, головним чином на хіміко-технічні теми. Крім хімії, Бутлеров багато уваги приділяв практичним питанням сільського господарства, садівництва, бджільництву, а пізніше також і розведенню чаю на Кавказі.


Скелет.-М`язи


title: "СЕРЕДОВИЩА ІСНУВАННЯ ТВАРИН"

text:
СЕРЕДОВИЩА ІСНУВАННЯ ТВАРИН..
Середовище життя — це та частина природи, у якій живуть організми, зазнаючи різних її впливів і самі впливаючи на неї.
Усі організми перебувають у певних умовах навколишнього середовища, які включають у себе все неживе й живе.
Від поняття «середовище проживання» слід відрізняти поняття «умови проживання» — сукупність життєво необхідних факторів середовища, без яких живі організми не можуть існувати (світло, тепло, волога, повітря, ґрунт).
На відміну від них, інші фактори середовища хоча й справляють істотний вплив на організми, не є для них життєво необхідними (наприклад, вітер, іонізуюче випромінювання, атмосферна електрика).
головні компоненти середовища проживання, тобто умови існування, без яких тварина не може обійтися і які завжди чинять на нього вплив в процесі життя це
їжа,
вода,
повітря,
температура середовища,
житло,
інші організми.

Межі біосфери

заселена полностью
(выполнено не в масштабе)

Середовище існування тварин
водне
середовище
наземно-повітряне
середовище
грунтове
середовище
Організмене
середовище
Водне середовище.
Вода є середовищем проживання багатьох організмів.
 З води вони отримують також усі необхідні для життя речовини: їжу, воду, гази.
Тому якою б високою не була різноманітність водних організмів, усі вони маютьбути пристосовані до головних особливостей життя у водному середовищі

У товщі води постійно перебуває велика кількість дрібних представників рослин і тварин, для яких характерне життя в завислому стані.
 Багато тварин пристосовані до пересування у водному середовищі.
Активні плавці (риби, дельфіни, інші тварини) мають характерну обтічну форму тіла й кінцівки у вигляді плавників їхнє швидке плавання полегшується також особливостями будови зовнішніх покривів та наявністю спеціальної змазки — слизу, що знижує тертя об воду.

Вода має дуже високу теплоємність, тобто властивість накопичувати й утримувати тепло.
Завдяки цьому у воді не буває різких коливань температури, які часто трапляються на суші.
Це дуже комфортне для тварин середовище.
Наземно-повітряне середовище.
Наземно-повітряне середовище було освоєне в ході еволюції після водного.
Найбільш важливим фактором життя в наземно-повітряному середовищі є властивості та склад повітряних мас.
Густина повітря набагато нижча, ніж густина води, тому в наземних організмів дуже розвинені опорні тканини — внутрішній та зовнішній,скелет.
 Форми руху вкрай різноманітні.
У повітрі пересуваються птахи й чимало комах.
Повітряні маси характеризуються величезним об'ємом і повсякчас перебувають у русі.
 Температура повітря може змінюватися дуже швидко й на великих просторах.
Тому організми, котрі живуть на суші, мають численні пристосування, що дозволяють витримувати різкі зміни температури або уникати їх.
Найкращим пристосуванням є розвиток теплокровності, яке виникло саме в наземно-повітряному середовищі.
Загалом наземно-повітряне середовище більш різноманітне, ніж водне, оскільки умови життя в ньому істотно змінюються в часі та просторі.

Ґрунт.
Ґрунт як середовище проживання — це верхній шар суші, утворений мінеральними частинками, переробленими діяльністю ґрунтових мешканців.
Це важливий і дуже складний компбнент біосфери, тісно пов'язаний з її іншими частинами.
Життя ґрунту надзвичайно різноманітне.
Деякі організми проводять у ґрунті все життя, інші — частину життя.
Ґрунт відіграє величезну роль у житті рослин.
Умови життя в ґрунті багато в чому визначаються кліматичними факторами, найважливішим серед яких є температура.

Тіла організмів як середовище проживання.
Тіла багатьох організмів можуть служити життєвим середовищем для інших організмів (паразитів або симбіонтів).
Головну роль для них має велика кількість їжі, відносна стабільність умов, захищеність від несприятливих факторів;

В організмів, що поселилися всередині інших організмів, не розвинені органи чуття або органи руху, замість них виникають пристосування для свого утримання в тілі хазяїна та ефективного розмноження.

Фактори середовища—це ті умови, які впливають на організм.

Серед них, як вам відомо, розрізняють три основні групи:
фактори неживої природи;
фактори живої природи;
фактори, пов’язані з діяльністю людини.

Фактори неживої природи — це температура, світло, вологість, сольовий і газовий склад, вітер або течія, рельєф тощо.
Одні з них, наприклад світло й температура, визначають розповсюдження по Землі більшості рослин та багатьох тварин.
Інші, наприклад грунт, рельєф, кількість опадів, часто визначають утворення угруповань рослин, а разом з ними й розселення тварин.

Принцип єдності організму та середовища ґрунтується на таких основних положеннях:
1 ) живі організми існують як відкриті системи, унаслідок чого вони поглинають із середовища чи видияють у середовище речовини й енергію
2) у зв'язку з постійною взаємодією організмів із середовищем у живих істот сформувалися процеси регуляції
3) живі організми здатні пристосуватися до умов середовища
4) не лише середовище впливає на організми, а й живі істоти зумовлюють зміни неживих і живих компонентів середовища
Отже, живі організми можуть існувати лише за умов постійного й нерозривного взаємозв 'язку із середовищем існування.

Виконала:
Апостолова Аліна 11-М


title: Родина Розові

text:
Тема «Покритонасінні рослини»Урок 3 «Родина Розові»
Виконала: учитель біології      СШ № 87 імені О.П.Довженка    міста Києва                           Теслюк Л.П.

Теслюк Л.П
Родина Розові

Теслюк Л.П
Біологічна класифікація
Домен: Ядерні (Eukaryota)Царство: Зелені рослини (Viridiplantae)Відділ:StreptophytaНадклас:Покритонасінні (Magnoliophyta)Клас:Еудікоти (Eudicots)Підклас: Розиди (Rosids)Порядок: Розоцвіті (Rosales)Родина: Розові (Rosaceae)
Підродини: Розанні (Rosoideae);
Яблуневі (Maloideae)
Мигдалеві (Amygdaloideae)

Теслюк Л.П
Карта поширення рослин Родини Розові
Теслюк Л.П
Основні життєві форми
дерево
кущ
трава
Теслюк Л.П
Типи листків
прості

складні

Теслюк Л.П
Будова  і формула квітки
Квітка правильна симетрична,
схильна до махровості.
Теслюк Л.П
Плоди
Кістянка            Багатокістянка
Листянка           Горішок
Суничина
Яблуко
Багатогорішок
Коробочка
Теслюк Л.П
Різноманітність та господарське значення
Плодові рослини (яблуня, вишня, груша, персик,  мигдаль)
Ягідні рослини (суниця,малина,ожина)
Ефіроолійні  культури(троянда, лавровишня, мигдаль)
Лікарські  рослини (шипшина, глід, гусячі лапки,черемха, горобина)
Рослини барвники (вишня,яблуня, мигдаль, ожина, груша)
Декоративні і медоносні рослини(яблуня,вишня та інші)
Теслюк Л.П
Підродина  Розанні
Гусячі лапки
Гравілат міський
Суниці лісові
Шипшина собача
Ожина сиза
Малина звичайна
Теслюк Л.П
Підродина Яблуневі
Глід одноматочковий
Горобина звичайна
Айва кримська
Квітуча яблуня
Плоди яблуні
Груша
Теслюк Л.П
Підродина Мигдалеві
Персик садовий
Терен
Абрикос
Квітучий мигдаль
Плоди мигдалю
Слива
Теслюк Л.П

Теслюк Л.П


title: "Селекция коней"

text:
Селекция коней

План:
Селекція
Відбір
Види відбору
Методи схрещування
Порода

Домен: Ядерні
Царство: Тварини
Тип: Хордові
Підтип: Черепні
Інфратип: Хребетні
Надклас: Щелепні
Клас: Ссавці
Інфраклас:Плацентарні
Ряд: Непарнокопитні
Родина: Коневі
Рід: Кінь
Вид: Кінь дикий
«Селекция — это экспериментальная эволюция, потому что она являет собой огромный комплекс приемов и методов, с помощью которых люди создают и совершенствуют сорта растений и породы сельскохозяйственных животных», - Н.И.Вавилов.
Відбір - це не просте виділення вже готового, не просте сортування, хоча вона теж має важливе значення, а вирощування, спрямоване на посилення бажаних ознак. Відбір більш успішно можна вести саме при значній кількості особин, тому що є велика можливість для виявлення потрібних ознак.
Види штучного
       відбору
Свідомий
Несвідомий
 Несвідомий-коли людина не ставить своєю метою виведення тварин певного типу, і свідомий, коли ведеться цілеспрямована підбір пар для отримання потомства, у якого б бажані ознаки обох батьків посилилися. Завдяки такому відбору людина досягла вражаючих результатів.
Свідомий -відбір серед коней люди почали вести ще з незапам'ятних часів, набагато раніше, ніж в інших видах тваринництва. Та й вівся він більш грамотно. Наприклад, генеалогію найцінніших коней ахалтекинской породи туркменські конярі знали напам'ять до найвіддаленіших її предків, хоча свою власну, як правило, - не далі ніж до четвертого коліна.
Методи схрещування
Інбри́динг - схрещування близькоспоріднених організмів. У тварин  при тривалому інбридингу можливі виникнення потворності, зниження продуктивності життєздатності або загибель особин. При схрещуванні інбридних ліній у гібридів першого покоління часто виявляється гетерозис.
Аутбри́динг— схрещування
не споріднених між собою тварин на противагу інбридингу , щоб уникнути виродження потомства, зниження його продуктивності і життєздатності.
Найтиповішим прикладом аутбридингу є схрещування на тваринницьких фермах маток однієї породи з плідниками іншої породи , в результаті чого значно підвищується витривалість або продуктивність тварин.
Трансплантація – це пересадка зародків  від однієї кобили інший. Робиться це для того , щоб продуктивніше використовувати цінну матку. Вже запліднену її яйцеклітину , тобто зародок на ранній стадії розвитку , витягують з цінною самки ( донора ) і пересаджують інший ( реципієнту ) , нічим не видатної . Після цієї процедури цінна кобила знову готова до запліднення , а самка - реципієнт через певний термін проводить на світ лоша. Народжений лоша успадковує ознаки тієї , з чиєї яйцеклітини він розвинувся . Так , за рік від одного цінного кобили можна отримати більше десятка лошат .

це якісно своєрідна, досить численна, цілісна група тварин одного виду, створена творчою працею людини, що має спільну історію розвитку, що характеризується специфічними морфологічними та господарсько корисними властивостями і типом статури, які передаються у спадок, і що має в своїй структурі необхідну кількість ліній.
Порода
Породи
Ахалтекі́нський кінь — одна з найдавніших культурних порід верхових коней. В 7 столітті вважалась однією з найкращих в Передній Азії
Ара́бський кінь — стародавня порода верхових коней; виведена в центральних районах Аравійського півострова.
В Європі широко відома з 11—12 ст. Арабські коні відзначаються гармонійністю форм, невибагливістю
і великою витривалістю
Поні-коні низькорослих вигаданих порід
Бахма́ти — порода коней, якими користувалися татари, дуже витривалих, переважно непідкованих або погано підкованих рогом бика, тренованих, щоб добре перепливати ріки
Гуцульський кінь— аборигенна гірська порода свійських коней ,яка розповсюджена в Карпатах та у багатьох країнах Східної Європи, належить до світового генофонду.
Українська верхова — це досить нова порода коней, виведена в Україні після другої світової війни, для потреб кінного спорту.
Битю́г — російська порода ваговозних коней; виведена у 18 столітті.Батюги були середні на зріст, мали міцну будову тіла, спокійний темперамент; їх використовували на транспортних роботах.
Ліпіцанер— компактний, мускулистий кінь, як правило, пов'язаний з Іспанською школою верхової їзди. Порода сходить до 16 століття, коли вона була розроблена за підтримки династії Габсбургів
Дякую за увагу 


title: Шаблон на фазанів

text:
Припутень – птах року 2018
Підготувала
вчитель початкових класів
Буцнівської ЗОШ І-ІІІ ступенів
Солопа Наталія Олексіївна
Серед птахів символом цього року в Україні став припутень (Columba palumbus). Це великий лісовий голуб, який має схожість з добре відомим сизим голубом, але помітно більший за розміром.
У припутня, що сидить, добре помітна світла пляма збоку шиї, а в польоті – світлі смуги на крилах.
Розміри вражають. Розмах крил може досягати три чверті метра, а вага нерідко доходить до двох кілограмів. Можливо, саме тому птах став привертати увагу  мисливців.
Цей лісовий голуб має в своєму арсеналі загострений дзьоб і м’ясисте тіло, яке не викликає сумнівів з приводу здатності голуба до довгих і важких перельотів.
МІСЦЯ ПРОЖИВАННЯ
Припутень – найбільший голуб Європи. На території нашої країни поширений скрізь крім високогір’я Карпат. Гніздяться в листяних лісах різного віку, в парках, іноді і в хвойних ділянках (наприклад, у Карпатах — у молодому ялиновому лісі), трапляється у всіх більш-менш значних лісах степової зони.
Ці голуби відлітають від нас на зиму, але окремі особини залишаються зимувати в південних та західних частинах країни.  Приблизно з квітня по жовтень припутнів можна зустріти в наших лісах.
Ці птахи досить обережні, тому ми частіше лише чуємо їх низький голос. Після збору врожаю диких голубів часто можна зустріти на полях, де вони живляться залишками зернових, але не утворюють великих зграй. Місцями припутні оселяються прямо в міських парках і стають більш звичними до людей.
Гніздо у припутня дуже контрастує з розміром самого птаха: це маленька площадка з тонких гілочок, крізь яку навіть видно яйця або пташенят.
Від пернатих ворогів пара захищає яйця і пташенят, як може. Якщо біля їх гнізда з'являється ворона або сорока, обидва дорослих птахи, як по тривозі, опиняються тут же, і буває достатньо лише одного їх рішучого вигляду, щоб злодійка забралась без бійки. Нападати на пташенят в присутності батьків - значить ризикувати отримати сильний і різкий удар твердим крилом. Підрослі пташенята, залишені без нагляду, лякають ворога, сильно розмахуючи ще не зовсім опереними крилами. І це таки помагає.
Як всі голуби, припутень - вегетаріанець. Батьки вигодовують пташенят «молочком», самі ж харчуються насінням, зеленню, ягодами. Тому ситий цей голуб завжди і всюди, не маючи серед птахів серйозних конкурентів по харчуванню. Любить жолуді, і восени, не чекаючи, коли застукає в лісах жолудевий град, рве їх прямо з гілок, а пізніше збирає під дубами. І навесні його ще годує цей урожай. Жолуді з підмороженими паростками лежать цілісінькі на землі до середини літа. Навесні кидають насіння сосна і ялина,  дозріває насіння в'язів, у яких не буває неврожаїв. Насіння осики, тополь - теж пожива. Пасуться припутні на сходах, доки вони ще не стали травою, скубаючи соковиті сім'ядолі. Особливо полюбляють гречку і довго літають на її посіви.
Зграя зголоднілих птахів може за кілька хвилин вищипати плантацію ранньої капусти, залишивши від рослин тоненькі хряпи. Єдине, що може позбавити припутнів поживи, - це стихія: сильний снігопад або міцна ожеледиця, що покриває землю, гілки, трави товстим шаром міцного льоду. Але тоді птахи, не зволікаючи, залишають район лиха і відлітають в пошуках поживи в місця за сотні кілометрів. Збираючись у величезні кочові зграї, припутні можуть самі ставати справжнім лихом, як було, наприклад, на початку 1982 року на чорноморському узбережжі Кавказу, коли спустившись з гір, з букових лісів, припутні напали на поля.
Припутень на поштових марках

ДУКУЮ
ЗА
УВАГУ!


title: Пшениця

text:
Родина злакові:пшениця
Пшениця - однорічна трав'яниста рослина родини злакових; найважливіша продовольча культура.
Пшениця
За морфологічними особливостями види пшениці об'єднують у дві групи:
справжні або голозерні;
 полб'яні або плівчасті.
Плівчасті, на відміну від голозерних, утворюють ламкий колос, який у достиглому стані при легкому надавлюванні ламається на окремі колоски з зерном разом із члениками стрижня. При обмолочуванні голозерних пшениць у бункер комбайна надходить зерно без лусок.
Пшениця
До голозерних пшениць належать: м'яка, тверда, тургідум, карликова, круглозерна, польська, карталінська…
До плівчастих: спельта, однозернянка, двозернянка, Маха, Тимофєєва …
Карликова
Карталінська
Пшениця
М'яка пшениця  - однорічна озима або яра трав'яниста рослина з мичкуватою кореневою системою, яка проникає у ґрунт на глибину   1-1,5 м і більше. Це - самозапильна рослина, але у жарку погоду може запилюватися перехресно. Стебло - прямостояча соломина.
Пшениця
Листки у м'якої озимої пшениці майже голі, ярої - опушені, завдовжки 15-25 см і більше, завширшки 1-2 см.
Листки пшениці
  Колос різної довжини: короткий - до 8 см, середній - 8-10, довгий — понад 10 см.
   За формою колос буває:
циліндричний  з однаковою шириною уздовж колоса;
- веретеноподібний, який звужується до верхівки і в меншій мірі до основи;
- булавоподібний , який до верхівки потовщується.
Пшениця
У колосі утворюється 15-25 колосків - здебільшого 5-квіткових, з яких звичайно розвиваються і утворюють зерно 2-3 нижні квітки.
Пшениця
  Її насіння починає проростати при температурі 1-2 °C.      Оптимальна температура під час сівби — 14 - 16 °C.   При температурі 25 °C і вище формуються ослаблі проростки з тонкими корінцями, які сильно уражуються хворобами.
Пшениця - холодостійка культура.
Пшениця вимоглива до вологи. Протягом періоду вегетації вологість грунту повинна бути в межах 65-75%.
Пшениця
Через похмуру погоду восени відбувається неглибоке залягання вузла кущіння та погане загартування, від чого знижується: - морозо - і зимостійкість; - весною - вилягання; - під час наливу зерна - зниження вмісту білка в зерні.
Пшениця вибаглива до світла .
Пшениця вимоглива до ґрунтів. Добре розвивається на окультурених структурних ґрунтах із середнім механічним складом. Найкраще зростає на чорноземних, каштанових та сірих лісових ґрунтах. Погано підходять для вирощування пшениці солонцюваті ґрунти, легкі піщані та важкі за механічним складом глинисті                                                  грунти, у яких під час вегетації                                           застоюється вода.
Пшениця


title: охорона прироли

text:
“ ОСОБИСТІСНО-ОРІЄНТОВАНИЙ ПІДХІД до вивчення біології у 6 класі в умовах Нового Державного стандарту”
Підотувала:
    Вчитель біології та хімії
ЗОШ І-І ступенів с. Підріччя
Федорук Руслана Володимирівна

Сучасний учень :
Має ,не тільки міцні знання,але й достатній рівень життєвих компетентностей;
Вміє успішно адаптуватися в  швидко-змінному сучасному світі;
Вміє визначатись з колом своїх власних інтересів та уподобань, толерантно відстоює їх;
Впевнений у власних силах;
У майбутньому – активний член суспільства

Особистісно-орієнтований    підхідспирається на такі основні положення:-- учень завжди суб҆єкт,а не об҆єкт навчання;--засвоєння учнем необхідних знань,умінь і навичок;--розвиток особистості учня як суб҆єкта навчання і виховання;--активна співпраця та співтворчість учня з учителем.

формує
Немає абстрактного учня… Мистецтво навчання і виховання полягає в тому,щоб розкривши сили і можливості кожної дитини дати відчути їй радість успіху в розумовій праці.                             В.О Сухомлинський

Додаток 1 до листа
Міністерства освіти і науки України
Від 01.07. 2014 №1/9 - 343
Педагогічні особливості навчання учнів у шостих класах
Витяг із додатка 3 до листа
Міністерства освіти і науки України
Від 01.07. 2014 №1/9 - 343

Основна школа

Біологія
Психолого  - педагогічні особливості учнів - шестикласників
Складний період переходу від дитинства до юності;
Розвиток довільності всіх психічних процесів    ( не контролюють свої емоції);
Бурхливий фізичний і розумовий розвиток;
Етичне і соціальне дорослішання;
Наочно-образна пам’ять(краще сприймають зовнішні ознаки ніж логічну суть);
Мимовльна(короткотривала) увага;
Підсилюються індивидуальні особливості розвитку(власний погляд,самостійне мислення, творчий підхід)

Головне завдання вчителя:
Простежити динаміку розвитку учня.
Визначити його особисті переваги в роботі з навчальним матеріалом.
Пізнати кожного учня як особистість.
Розкрити і розвинути його індивідуальні здібності( створити такі умови , за яких учень захотів би докласти додаткових зусиль).
УСПІШНА РЕАЛІЗАЦІЯ ОСОБИСТІСНО-ОРІЄНТОВАНОГО ПІДХОДУ
Вчителю необхідно :

накопичити і систематизувати прийоми формування навчально-пізнавальних компентностей;
уміти проектувати навчальні задачі;

 використовувати проблемно-пошуковий або дослідницький методи;
організовувати самостійну навчальну діяльність учнів;
максимально використовувати краєзнавчі матеріали;
Використовувати зміст навчальної програми і її структурних компонентів.
ОСОБИСТІСНО-ОРІЄНТОВНЕ НАВЧАННЯ НА УРОКАХ БІОЛОГІЇ
Інформаційний ( знання про природу і способи пізнання);
Операційний (уміння : загальнонавчальні і спеціальні);
Досвід творчої діяльності
Досвід емоційно-ціннісного ставлення до навколишнього світу, до інших людей, до самого себе .
Основні принципи особистісно-орієнтованого підходу на уроках біології
1.Індивідуалізації
2.Спіралеподібної побудови        навчального матеріалу
3.Постійної самооцінки(самоаналіз)
4.Наближення до реального життя
5.Варіативності
6.Цілісності навчання

.
Щоб особистісно-орієнтовний підхід був ефективним, вчителю необхідно:
 використовувати різні форми та методи навчально-пізнавальної діяльності;
розвивати комунікативні якості учня;
Створювати на уроці “ситуації розвитку та успіху”
Використовувати різні види пізнавальної діяльності
Опиратись на досвід учня,на його власні спостереження
Надати вивченню біології дослідницького характеру

З власного досвіду: цікаві прийоми на уроці біології у 6 класі
-- приваблива мета уроку
-- творчі завдання
-- ефект здивування
-- фантастична ситуація
-- відшукай біологічну помилку
-- практичне застосування теорії

Відомий педагог В.Ф.Шаталов  відзначав :
 “ … Нехай наші учні помиляються, нехай вони сперечаються і не погоджуються з нами, вчителями , нехай тільки вони ніколи не будуть байдужими  “ , а саме активні методи та форми навчальної діяльності спонукають учнів до висловлення та обстоювання власної думки формують емоційно-ціннісне ставлення до предмета.
ДЯКУЮ ЗА УВАГУ !


title: "Рослини Червоної Книги України"

text:
Рослини Червоної Книги України

Рутвиця смердюча
Реліктовий вид. Багаторічна трав’яниста, короткоопушена рослина до 50 см заввишки. Цвіте у липні. Розмножується насінням, але насіннєве відновлення рослин пригнічене, тому популяції нечисельні. Росте па степових схилах, вапнякових та гранітних відслоненнях. Причини зміни чисельності – розробка вапняків, терасування схилів, протиерозійні насадження, випасання
Клокичка периста

Реліктовий кущ до 5 м висотою. Має білі або рожеві квіти в густих звисаючих китичках до 15 см завдовжки. Недарма латинська назва клокички походить від грецького “стафіллі” – кисть, китичка. Цей високодекоративний кущ трапляється рідко і нерівномірно. Росте в дубово-грабових і грабових лісах Придністров’я. Любить світло і багаті на кальцій грунти. Рослина має дуже оригінальні плоди – сильно здуті плівчасті пониклі коробочки, усередині яких містяться по одній – дві кулясті насінини. Вирощують клокичку перисту в ботсадах,подекуди в лісосмугах і парках. Охороняється у заказниках: Панівецька Дача, Циківський, Совий Яр.
Скополія карніолійська

Скополія – багаторічна рослина з товстим кореневищем названа так на честь італійського лікаря та відомого натураліста Г.А.Скополі. Це – середньоєвропейський лісовий вид на східній межі ареалу, пов’язаний з буковими лісами. На Україні зустрічається в Карпатах, а на схід доходить до східної межі букових лісів, на Поділлі – до р.Збруч. Скополія – лікарська рослина, використовується як основна сировина для отримання алкалоїдів атропіну і скопаламіну. Використовується і як декоративна рослина, в Англії, наприклад, в культурі з 1780 року. Ареал виду катастрофічно скорочується внаслідок знищення місць розповсюдження цієї рослини. Потребує охорони шляхом організації заказників.
Змієголовник австрійський

Реліктовий вид. Багаторічна трав’яниста, опушена рослина. Цвіте у травні – липні, розмножується насінням. Причини зміни чисельності – зривання на букети та випасання худоби. Росте на вапнякових відслоненнях, серед чагарників, на світлих трав’янистих схилах. Охороняється у державних заказниках: Панівецька Дача, Сатанівська Дача, та Совий Яр.
Зозулині черевички

Реліктовий вид на східній межі ареалу. Багаторічна трав’яниста рослина з родини орхідних. Цвіте у травні – червні великими білими квітами, які не мають нектару, запилюються бджолами та джмелями, яких приваблюють вирости епіхілія. Перший надземний листок з’являється на 8-му році після проростання, зацвітає на 10-12-му. Зростає на узліссях, галявинах, серед чагарникових заростей поодинці або групами по декілька особин. Охороняється в Княжпільському заказнику.
Курочка болотна

Багаторічна рослина, що росте на болотистих лісових галявинах і луках, серед осокових боліт і чагарникових заростей. У червні-липні розпускаються строкаті, білувато-рожеві численні квіти у вірхівковому суцвітті. Знищуюють її на букети. Гине вона і при викошуванні трав. Якщо зустрінете цю гарну рослину – не чіпайте її. Хай і інші помилуються квітучою болотною орхідеєю.
Цибуля коса

Багаторічна реліктова рослина заввишки 30-бОсм. Цвіте у червні-липні.Розмножується насінням. Єдине місце знаходження – долина р.Смотрич біля села Устя Кам’янець-Подільського району.Росте на стрімких вапнякових схилах.Трапляється в угрупуванні оману мечолистого
Десматодон ранда

Дернинки до 1 см заввишки, щільні, темно-зелені. Стебла прості або розгалужені. Нижні листки дрібні, верхні - широкояйцевидно-ланцетні, короткозагострені, вгорі по краю пласкі, внизу - відгорнеш. Однодомна рослина. Коробочка похила, косоянцевид-на, без перистома. Розмножується спорами.
Дифазіаструм сплюснутий

 Багаторічна трав`яниста рослина з довгим (30-100 см) підземним або наземним повзучим стеблом. Гілки сплющені, вилчасторозгалужені. Численні стробіли на бокових гілках мають довгі ніжки, розгалужені на 2-3 коротші (до З см). Головна вісь, як і бокові, завершується стробілом. Спороносить у липні - вересні.
баранець звичайний

Багатолітня спорова рослина із стеблом, що підводиться, густо покритим дрібними лінійними гострими листками. Вид, чисельність популяцій якого різко скорочується. Вид з широким ареалом. Спори дозрівають з липня по жовтень. Добре розмножується вегетативним дорогою. За останніх 20 років в Карпатах вигляд сильно винищений унаслідок збору його як лікарської сировини. Там, де 15—20 років тому він зустрічався порівняно часто (полонина Рівна, гори Пікуй, Пожижівська та ін.), в даний час є рідкістю.
Сальвінія плаваюча

Рослина має короткі стебла, на яких попарно розташоване яскраво-зелене листя завдовжки до 1,5 см, округлої форми, покриті знизу тонкими бурими волосками. Сальвінію плаваючу акваріумісти успішно використовують не тільки для декорування акваріума, але для створення тіні іншим рослинам, що не переносять пряме яскраве світло. У природних умовах зимою рослини зазвичай гинуть, а навесні із спор розвиваються нові. У акваріумі в сприятливих умовах сальвінія росте круглий рік. Створює «живий килим», що захищає мешканців акваріума від яскравого світла, служить нерестовищем і укриттям для мальків.
марсилія чотирилиста
 рослина-папороть з повзучим кореневищем, від кореневища росте окрема втеча, на самому верху якого всього один розділений на чотири частини темно-зелений лист діаметром до 5 см.


Роль білків, жирів та вуглеводів в організмі людини


title: Про жабу-агу

text:
Жаба-ага
Презентація на тему

У молодих жаб темна гладка шкіра з ще більш темними плямами і смугами, а привушні залози відсутні.
Як і у всіх нічних різновидів, зіниця горизонтальна.
Жаба-ага
Забарвлення тіла жаби-аги від темно-бурого, до світло сірого з темними плямами, живіт більш світлий з дрібними червоно-бурими плямами.
Розміри цих амфібій дуже великі, і можуть досягати довжини понад 30 см.
Вага самців досягає до 1 кг, самок до 2 кг.
Жаба-ага
Тривалість життя в природі невідома, але передбачається, що до 5-8 років, в неволі - до 10-14 років. Наприклад, відомо, що в неволі одна жаба прожила 15 років 10 місяців і 13 днів.
Аги ведуть нічний спосіб життя: день воліють проводити десь у притулках, а в сутінках виходять на полювання.
Жаба-ага
 Сидять агі у вертикальному положенні, пересуваються короткими стрибками.
Займаючи оборонну позицію, жаба сопе, роздувається і піднімається на лапках, повертаючи голову в бік загрози і виставляючи привушні залози проти ворога.
Жаба-ага
Жаба-ага може випирскувати отруйну рідину на відстань до одного метра.
При виділенні отрути, спина жаби-аги покривається білою в'язкою рідиною.
Отрута, що проникла через слизову оболонку очей, обличчя, рота у людей викликає сильний біль, тимчасову сліпоту і запалення.
Отрута жаби-аги - це складний коктейль з 14 хімічних речовин, які діють на серце і нервову систему, що викликає слиновиділення, аритмію серця, підвищення кров'яного тиску, конвульсії і смерть.
Жаба-ага
Зазвичай в сухий прохолодний сезон жаби ховаються під валунами уздовж річок, під опалим листям, в покинутих норах інших тварин, сирих щілинах порожнеч, під щільними заростями трави та ін.
Жаба-ага
Деякі жаби закопуються в сирий ґрунт так, що на поверхні стирчать лише очі і маківка.
При низькій температурі аги стають млявими і впадають в заціпеніння.
Жаба-ага
У період линьки аги забираються в затишне місце, і надуваються там до тих пір, поки шар старої шкіри не лусне на спині, а потім, зрушуючи шкіру до рота, з'їдає її.
Розмножується жаба-ага у воді з повільною течією, з рівнем солоності до 15%. Перевагу віддає водоймам з прозорою водою, поряд з якими ростуть дерева, з високою щільністю рослинності і нейтральним рН.
Жаба-ага
Самець підіймається на самку і запліднює. Самка може носити на собі самця від декількох днів до двох тижнів, перш ніж відметати ікру.
У шлюбний період, коли температура води сягає 25'C, самці у нічний час виходять на мілководдя і починають голосно кричати (іноді навіть вдень).
Жаба-ага
Одну самку може запліднити кілька самців. Кожна доросла жаба за один сезон відкладає від 8 000 до   35 000 ікри, яка відкладається довгими прозорими нитками серед водної рослинності.
Жаба-ага
Є відомості, що самка можуть метати ікру не один, а два рази в рік (в залежності від місця проживання).
Жаба-ага
Після того, як ікра виметана і прикріплена, батьки перестають проявляти котрусь турботу про потомство.
  Пуголовки жаби-агі дрібні, чорного кольору, з коротким тонким хвостом. Вони часто збираються у великих кількостях на мілководді, а пересуваються разом, створюючи, як би "чорний килим".
Жаба-ага
 На відміну від інших видів, ці пуголовки ніколи не піднімаються на поверхню води за повітрям.
  Пуголовки вимогливі до прозорості води, тому в каламутній воді їх значно менше.
Жаба-ага
  Харчуються детритом, який вони зішкрібають з допомогою своїх п'яти рядів зубів, а воду фільтрують з допомогою зябер.
  Виживання серед дрібних пуголовків вкрай низьке - всього до 1,7%, порівняно з загибеллю пуголовків від хижаків - тут виживання сягає аж 88%.
Жаба-ага
  Великі пуголовки поїдають жаб ’ячу ікру і більш дрібних пуголовків свого ж виду (як живих, так і мертвих).
  Пуголовки, у яких закінчується метаморфоз, можуть вижити без води протягом 10 годин, якщо ґрунт водойми вологий.
Жаба-ага
  Метаморфоз відбувається через 3-20 тижнів після вилуплення личинок, що залежить від температури води і великої кількості їжі.
  Вийшовши на сушу, жабенята залишаються біля водойми протягом 3-4 днів, в межах 0,5 м від води, оскільки їхнє серце та дихання ще погано розвинені, і велика частина газового обміну відбувається через шкіру. Потім  вони починають свою подорож у "доросле життя".
Жаба-ага
  На молодих жаб, поки у них тільки розвиваються привушні залози, полюють дорослі жаби-ага, мурахи, багатоніжки, павуки-вовки, дрібні ссавці і деякі птахи, наприклад, ібіси.
  Поїдають ікринки та пуголовків жаби-аги бабки, жуки-плавунці, водяні клопи, п'явки, черепахи і раки. Деякі хижаки виїдають її живіт, уникаючи контакту з отруйною шкірою.
Жаба-ага
   На дорослих жаб полюють крокодили, змії, водяні вужі, черепахи, водяні пацюки, ворони, чаплі, шуліки, кам'яні кроншнепи та інші тварини, які не сприйнятливі до їх отрути.
Жаба-ага
    За рік доросла жаба здатна відкласти більше 30 000 ікринок, тому не дивно, що в деяких країнах ці жаби стали національним лихом.

   Наприкінці 1880 р. жаба-ага була ввезена на Ямайку і Філіппіни для боротьби зі щурами.

Жаба-ага
  В Австралії жаба-ага вважається серйозним шкідником за таких причин:
- домашні тварини і люди страждають від її отрути;
- тварини, що харчуються пуголовками і жабами, гинуть;
- жаба-ага розоряє пасіки, знищуючи медоносних бджіл;
- жаби-аги полюють на місцеву фауну;
- в деяких країнах є переносником сальмонельозу;
- конкурують за їжу з місцевими комахоїдними хребетними, наприклад, дрібними сцинками;
- жаба-ага може бути переносником захворювань, які передаються жабам і рибам.
Жаба-ага


title: Психологічне здоров"я людини

text:
Наукова робота Буковинська Мала Академія НаукСекція: ВалеологіяТема: Психологічне здоров”я людини
Роботу виконала:
Сухопар Юлія
Чернівці
2014р.
План:
1.Поняття про психологічне здоровя
2.Критерії психологічної рівноваги
3. Велика кількість психічних захворювань діагностується у молодих людей
4. Пошкоджені нерви , психічне здоров’я
5. Стрес зменшує розміри мозку
6.Висновок

Поняття про психологічне здоров”я
Психічне здоров'я – це рівновага та сталість психіки людини,адекватне сприйняття реального світу;нормальна діяльність вищих психічних функцій.Психологічне здоровя стосується розуму,інтелекту та емоцій.

На думку директора відділу охорони психічного здоров'я ВООЗ Н. Сарторіуса, психічному здоров'ю можна дати таке визначення:

 по-перше - це відсутність явних психічних порушень;

по-друге ~ певний резерв сил людини,
 завдяки яким вона може
 подолати не очікувані стреси;

 по-третє - стан рівноваги між людиною
 та навколишнім середовищем,
гармонії між ним та суспільством.

Психічні захворювання часто пов’язують з » неприродною » поведінкою. Експерти кажуть , що сьогодні » нормальна» людина зустрічається набагато рідше , ніж ми думаємо. Згідно з даними , опублікованими Всесвітньою Організацією Охорони здоров’я , до 20% дітей та підлітків у всьому світі страждають в тій чи іншій формі від психічних захворювань. Це на диво дуже велика кількість населення , яке, як правило , стереотипно , вважається здоровим.  Фахівці повідомляють , що найчастіше психічні розлади торкаються молоді віком від 15 до 24 років. Більше того , наприклад , в Канаді ці захворювання є другою за значимістю причиною передчасної смерті або інвалідності.

Пошкоджені нерви,психічне здоров’я
Дослідники вже давно виявили,що знижена кількість мієлін( нервово- захисного волокна ) пов’язане з дегенеративними неврологічними розладами , такими як розсіяний склероз. У недавніх дослідженнях фахівців Синайської школи медицини було виявлено , що втрата мієлінової оболонки на нервових волокнах неминуче веде до розвитку психічних захворювань.

Мієлінізація (покриття мієліном нервових волокон) є найважливішим компонентом нервової системи. Цей процес відповідає за ізоляцію нервових волокон і ефективну передачу сигналів головного мозку. Незважаючи на те, що найчастіше фахівці при аналізі психічних захворювань акцентують увагу на самих волокнах , стан » проводки » також не менш важливо . Ще більш дивним є той факт , що мієлін може пошкодитися в результаті впливу на нього екологічних та соціальних факторів.

Стрес зменшує розміри мозку
Тривалий стрес або наявність стресових психічних захворювань може призвести до хронічного , довгострокового викиду  хімічних речовин. Кортизол,гормон стресу,має можливість безпосередньо вбивати клітини мозку , погіршує його загальну продуктивність,   а також зменшує мозок за допомогою клітинної атрофії.

Психологія здоров’я також розповідає про те, які емоції з якими органами можуть викликати проблеми. Гнів завжди відбивається на стані печінки, страх – нирок, а тривога – селезінки. Ображаючи людей, ви можете добитися виникнення шлункового захворювання, а засмучуючись – проблем з легенями. Не варто занадто чіплятися до людей, це провокує хвороби крові. А нав’язуючи іншим своє світогляд можна роздобути схильність до розтягування зв’язок і суглобів. Прихильність до матеріальних благ викликає грижу, а критикуючи оточуючих ви цілком можете заробити бронхіт, ангіну, пневмонію або нежить. Презирство до людей сприяє хворобам шкіри, а злість призводить до артрозу і артриту

Проблема ще і в тому, що люди часто не розуміють – їх захворювання викликане нічим іншим, як внутрішніми чинниками. Тому, щоб зайнятися профілактикою захворювань, які можуть бути спровоковані внутрішніми факторами, психологія здоров’я пропонує всім намагатися викликати у себе позитивні емоції і виховувати корисні якості: щедрість, радість, безстрашність, щирість, сердечність, любов, доброзичливість та інші.
Використані джерела:
http://svitohlyad.com.ua/osvita/psyholohiya-zdorovya/
http://wayoflife.dp.ua/psyxichne-zdorovya/shho-take-psyxichne-zdorovya/3/
Http://cikavi-fakty.com.ua/category/rizne/
http://www.nasze-slowo.pl/доброзичливість-породжує-доброзичл/
http://uk.wikipedia.org/wiki/Психологія
http://bucha-rada.gov.ua/index.php/home-site-frontpage/125-buchanski-novini-25-vid-1-lipnja-2011-roku/1416-faktori-jaki-vplivajut-na-zdorovja-pidlitkiv.html
http://mykolaivka-zosh.edukit.cn.ua/distancijne_navchannya/psihologiya/desyatj_porad_yak_pidtrimati_psihichne_zdorovya/


title: "Сади і парк Версаля"

text:
Сади і парк Версаля
Виконала учениця 11 класуСидоряк Алла
Сади і парк Версаля знаходяться на частині території колишніх Королівських володінь у Версалі і є частиною Палацово-паркового ансамблю Версаля. Розташовані на захід від палацу, сади займають площу 815 гектарів, велика частина якої упорядкована в класичному стилі регулярного французького парку, який тут був доведений до досконалості знаменитим ландшафтним архітектором Андре Ленотром.
Сади мають статус юридичної особи публічного права і працюють під егідою Міністерства культури Франції, при цьому сади є частиною Національного надбання Версаль і Тріанон і одним з найбільш відвідуваних туристичних об'єктів Франції, приймаючи в рік понад 6 мільйонів відвідувачів.
Окрім ретельно підстрижених газонів і галявин, скульптур і партерів квітів, по всій території садів розташовані фонтани, які надають особливої унікальності садам Версаля. Фонтани датуються епохою Людовика XIV і в наші дні їх роботу забезпечує гідросистема, яка була встановлена ще в дореволюційній Франції. Щорічно з кінця весни до початку осені кожні вихідні влаштовуються грандіозні вистави — Grandes Eaux або Свята фонтанів — під час яких усі фонтани в парку працюють в повну силу
У 1979 році сади Версаля, разом з палацом, були внесені до Списку Світової спадщини ЮНЕСКО
Часи правління Людовика XIII
	Перші сади у Версалі були розплановані за Людовика XIII. Після того, як Людовик XIII у 1632 році остаточно викупив ці угіддя у Жан-Франсуа де Гонді і надалі взяв на себе у Версалі феодальну роль, на захід від палацу були створені регулярні сади. Того ж 1632 року перед вікнами невеликого шато висадили 6 квадратів вічнозеленого самшиту, а також влаштували терасу і сходи, що вели до партеру з круглим басейном. У західному напрямку вздовж центральної осі парку була прокладена довга алея, оточена живоплотом. Вона вела до найбільшої водойми парку, яка пізніше стане Басейном Аполлона. З цього часу в садах був створений знаменитий королівський панорамний вид. Це раннє планування, відоме в наш час за так званим планом Дю Буса 1662 року, показує встановлений рельєф місцевості, на якій розвивалися алеї саду. Планування саду вже було чітко прив'язане до осей північ-південь і схід-захід. З архівних записів видно, що сади, які проектувалися в ті часи Клодом Молле та Іларієм Массоном, існували без особливих змін до їх розширення, замовленого Людовиком XIV у 1660-х роках.
Часи правління Людовика XIV
У 1661 році, після арешту королівського суперінтенданта фінансів Ніколя Фуке, Людовик XIV став приділяти Версалю більше уваги. Силами наближених до Фуке — архітектора Луї Лево, художника Шарля Лебрена і ландшафтного архітектора Андре Ленотра — Людовик почав реалізацію проектів, спрямованих на розширення і оздобелння Версаля, і ці проекти зайняли решту епохи його правління.
Починаючи з цього часу, розширення палацу супроводжувалось розширенням садів Версаля. Відповідно, будівельні кампанії Людовика XIV поширювались також на сади, проходячи на кожному етапі під його наглядом.
Часи правління Людовика XV
	Після від'їзду короля та його двору з Версаля одразу після смерті Людовика XIV в 1715 році, в житті палацу і парків настав час невизначеності. У 1722 році Людовик XV і його двір повернулися до Версалю. Мабуть, з огляду на застереження свого прадіда не починати дорогих будівельних кампаній, Людовик XV не затівав у Версалі будівельних робіт, зрівняних з кампаніями Людовика XIV. Під час правління Людовика XV єдиним істотним внеском в розвиток садів було завершення спорудження Басейну Нептуна (1738–1741 рр.)
	Замість витрачання коштів на реконструкцію садів Версаля, Людовик XV — пристрасний ботанік — зосередив свої зусилля на Тріаноні. На ділянці, яку нині займає Ферма Королеви, Людовик XV влаштував і утримував ботанічні сади. Ботанічні сади були облаштовані в 1750 році і садівник-флорист Клод Рішар (1705–1784) став їх управителем. У 1761 році Людовик XV доручив Анж Жаку Ґабріелю спорудження Малого Тріанона, оскільки йому була потрібна резиденція для проведення часу поблизу від ботанічних садів. Саме в Малому Тріаноні Людовик XV захворів смертельною віспою; 10 травня 1774 король помер у Версалі.
Часи правління Людовика XVI
	Після сходження на трон Людовика XVI парк і сади Версаля зазнали змін, схожих на Четверту будівельну кампанію Людовика XIV. Під впливом нових ідей, пропагованих Жан-Жаком Руссо і філософською партією, взимку 1774–1775 років сади були повністю пересаджені. Дерева й кущі, висаджені в епоху Людовика XIV, зрубали або викорчували для того щобфранцузький сад Ленотра і Ардуен-Мансара перетворити на парк англійського стилю.
Спроба перетворити шедеври Ленотра в пейзажний парк англійського стилю закінчилася невдачею. Поставленої мети досягти не змогли. Значною мірою через топологію ландшафту від англійської естетики відмовилися і сади пересадили знову в стилі регулярного парку. Однак, маючи намір заощадити, Людовик XVI доручив замінити палісадники — підстриженийживопліт, що утворює стіни боскетів і дуже трудомісткий у виконанні — на ряди лип і каштанів. Крім цього кілька боскетів, створених в епоху Короля-Сонця, зруйнували або значно перебудували. Найбільш істотним внеском в сади в епоху правління Людовика XVI став Грот Аполлона. Печера з грубого каменю, споруджена як боскет англійського стилю, стала шедевром Гюбера Робера. Там розмістили статуї зі зруйнованого Грота Фетіди.
Французька Революція
Епоха Наполеона I
Період Реставрації
Період Липневої Монархії; Друга Імперія
П'єр де Нолак


title: Коти

text:
«Про котів»

    Кішка - красиве, елегантне, дивно кмітливе створення з яскравою індивідуальністю.

Найдавніше археологічне свідоцтво одомашнення кішки було виявлено на Кіпрі, де в ході археологічних розкопок було знайдено спільне поховання людини і кішки, яке датується 7500 роком до н. е

Интересные факты о кошках
Падаюча кішка завжди діє однаково. Спочатку вирівнюється спина, потім ноги, а в кінці вигинається спина, щоб пом'якшити приземлення.
Кішки ніколи не нявкають один з одним. Це звук спеціально для людей.
Котяче вухо повертається на 180 градусів. У кожному вусі у кішки 32 мускула, щоб управляти вухом вони використовують дванадцять або більше м'язів.
Середній термін життя домашньої кішки - 15-20 років, у той час як для диких - від 3 до 5 років

Якщо кішка біля Вас, і її хвіст тремтить - це найбільше відчуття любові, яке вона може виразити.
Коли хвіст починає опускатися, значить, настрій змінився - можна відійти, вона не образиться.
Кішки бачать в напівтемряві набагато краще, ніж людина. Зіниці кішки-при яскравому світлі вузькі, точно щілинки. А
з настанням темряви - розширюються.
ПОРОДИ
. Домашня кішка - законна спадкоємиця перших кішок, приручених древніми єгиптянами ..
  Деякі вчені висловлюють твердження, що не людина приручила кішку, а кішка "приручила" до себе людину.
Кішка: крупна, важка, з суворим, наче трохи з-під брів поглядом, незалежна, але любляча свого господаря.
Сибіряки - одні з найбільш кмітливих, легко яких навчають, що відрізняються вірністю саме
до господаря, а не до будинку.

Персидська
Кішки доброзичливі, товариські, а також безмежно віддані своїй господарям. Частіше вони веселі і грайливі, прекрасно ладнають з людьми, з іншими тваринами.

Сіамські.
Своєю назвою зобов'язані вони території проживання, а саме державі Таїланд, раніше називався Сіам. Кішечки володіють яскравим і досить унікальним характером. Тварини ласкаві, добрі і дуже довірливі. У сіамських кішок псується характер в результаті неуваги до них господарів.

Сфінкс.

   Це доброзичливі та грайливі кішки, які позбавлені агресивності. Дуже люблять суспільство людей. Швидко знаходять спільну мову з іншими домашніми тваринами.
Донський сфінкс - це порода, з повним або ж частковим відсутністю шерсті.
Правильно вихована кішка не завдає хазяїну неприємних клопотів, а у важкі хвилини життя допоможе зняти нервову напругу, позбавить від стресу, відверне від сумних думок і повсякденних турбот.
Кішки дуже охайні вилизують шерсть так ретельно, що, здається, що не пропустять жодного волоска.

У кішки з'являється потомство. Крихітні кошенята. Вони здаються таким беззахисними.

Через 5-6 днів кошенята стають набагато активніше. Сплять вони вже не стільки, як у перші дні життя, набагато менше. Повзають в своєму кошику, намагаються навіть муркотіти.

Кошенята помітно підростають. Грають один з одним, борються, але невміло. Здаються незграбними і безпорадними


title: "Розвиток життя в протерозойську еру"

text:
Розвиток життя в
протерозойську еру

У протерозойську еру життя існувало також переважно в морі. Однак панували вже не прокаріоти, а зелені водорості (еукаріоти). У них з’являється розчленування тіла, що забезпечувало більшу поверхню всмоктування. Рештки фауни цієї пори нечисленні, але відомо, що вже тоді існували всі типи безхребетних.

Важливим ароморфозом розвитку тіла тварин була поява двобічної симетрії. З нею пов’язані диференціювання тіла на передню і задню частини, слинний і черевний боки. На передній частині зосереджуються органи чуття, нервові вузли, а в тварин, що мають вищу організацію, — головний мозок.

У цю еру в результаті ідіоадаптивних змін від найдавніших багатоклітинних організмів, що вели повзаючий спосіб життя і тому мали двобічну симетрію, виникли плоскі та круглі черви.

Унаслідок нових ароморфозів та ідіоадаптацій від нащадків найдавніших тварин, що мали двобічну симетрію, виникли молюски та кільчасті черви.

Споріднені з кільчастими червами членистоногі. Від найдавніших тварин із двобічною симетрією виникли також голкошкірі та хордові, що мають низку подібних ознак, які виявляються в характері розвитку та утворення скелета, будові шкіри, та відрізняються за цими ознаками від інших типів тварин.

У протерозої з’явились і найдавніші хордові — безчерепні. Представником цих організмів у сучасній фауні є ланцетник.

На суходолі у вологих місцях могли існувати бактерії, синьо-зелені водорості, одноклітинні тварини. Вони були першими ґрунтоутворювачами.

Дякую за увагу!


"Скорпіони"


title: "Рослини занесені до Червоної книги України"

text:
Рослини занесені до Червоної  книгиУкраїни
Презентація Гурика Андрія
Зозулині черевички справжні
Зозулині черевички справжні — одна з найкрасивіших орхідей флори України. В Україні трапляється на більшій частині території, крім степової зони.
Цей вид має дуже красиві квіти, а тому сильно страждає від знищення людьми і є рідкісним на більшій частині ареалу, в тому числі, по всій Україні. Зацвітає ця чарівна орхідея лише на 16-17-й рік

Лунарія оживаюча
Лунарія оживаюча – реліктова рослина поширена в Європі та в Північній Америці. В Україні найчастіше трапляється в Карпатах, де на окремих ділянках лісів на кам’янистих ґрунтах утворює густий покрив. На рівнині вона є дуже рідкісною.
Підсніжник білосніжний
Підсніжник білосніжний – в Україні поширений переважно на Правобережжі, трапляється в Карпатах та Прикарпатті, на півдні Полісся, в Лісостепу. На Лівобережжі проходить східна межа поширення цього виду. Зростає в листяних лісах, на галявинах та чагарниках.
Основними причинами зменшення чисельності виду є масове зривання на букети, викопування цибулин.
Сальвінія плаваюча
Сальвінія плаваюча. Ця водна папороть поширена по всій Україні.
Знахідки древніх викопних решток виду свідчать про давнє походження виду і дають підстави вважати сальвінію третинним реліктом. Чисельність рослини в наш час зменшується через забруднення водойм.

Шафран Гейфелів
Поширена в Українських Карпатах, Закарпатті, Передкарпатті, Поділлі. Зростає у вологих листяних лісах, лісових галявинах, після-лісових луках, полонинах. Трапляється суцільними заростями у вигляді великих і малих островів, місцями невеликими групами.
Основними причинами зміни чисельності є зривання на букети, викопування бульбоцибулин, у зоні полонин - поїданням дикими свинями.
Плаун колючий
Плаун колючий  — багаторічна, тіньовитривала, трав'яниста, вічнозелена рослина.
Росте в хвойних, рідше мішаних лісах. Поширена на Поліссі, в Карпатах, зрідка в лісостепу. Рослина лікарська. Потребує особливої охорони.

Водяний горіх плаваючий
 Він трапляється по всій території України. Водяний горіх плаваючий зростає в тихих заводях, старицях, озерах. Оптимальними для нього є глибини метр-півтора, але може рости і на глибині до 4-х м. Водяний горіх здатний формувати цілі зарості.

Проліска дволиста
Проліска дволиста. Досить звичайний ранньовесняний вид. Але в окремих районах трапляється рідше від підсніжника.
Крокус сітчастий
Поширений в степу, Правобережному i Лівобережному лісостепу. Зростає на  цілинних степах, в чагарниках, узліссях байрачних дібров. Їхня чисельність знижується через розорювання земель, надмірне випасання худоби, зривання на букети.

Печіночниця звичайна
Поширена в західному і правобережному Поліссі, у західному Лісостепу і західній частині правобережного Лісостепу. Райони заготівель - Житомирська, Волинська, Рівненська, частково Хмельницька області. Декоративна, лікарська рослина. Зацвітає рано і має тривалий період цвітіння. Придатна для декорування затінених місць під деревами. Потребує бережливого використання й охорони.
ДЯКУЮ ЗА УВАГУ!


"Роль білків в організмі людини"


title: Теорія

text:
Теория Опарина-Холдейна о происхождении жизни на Земле

             В протоклетках вроде кацерватов или микросфер шли реакции полимеризации нуклеотидов, пока из них не сформировался протоген – первичный ген, способный катализировать возникновение определенной аминокислотной последовательности - первого белка. Вероятно, первым таким белком был предшественник фермента, катализирующего синтез ДНК или РНК.
      самоорганизация сложных органических соединений, возникновение на их основе и эволюционное совершенствование процессов обмена веществом и воспроизводства органических структур, завершающееся образованием простейшей клетки.

          Эксперимент Миллера, ставший поворотным пунктом в этой области, был предельно прост. Аппарат состоял из двух стеклянных колб, соединенных в замкнутую цепь. В одну из колб помещено устройство, имитирующее грозовые эффекты - два электрода, между которыми происходит разряд при напряжении около 60 тысяч вольт; в другой колбе постоянно кипит вода. Затем аппарат заполняется атмосферой, предположительно существовавшей на древней Земле: метаном, водородом и аммиаком.


"Шмальгаузен Іван Іванович"


title: Перлина нашого краю ОЛЕКСАНДРІЯ

text:
Бистрова ОлександраДембіцький ВладиславРудько МаріяДорофєєва Вікторія
Перлина нашого краю
ОЛЕКСАНДРІЯЗНИКАЮЧІ РОСЛИНИ
Походження назви
Парк «Олександрія» був започаткований у 1797 році Олександрою Василівною Браницькою, і був названий саме на її честь. Хоча сама власниця стверджувала, що парк названо на честь імператора Олександра І, який відвідав цю живописну місцевість у 1816 році.

Велика увага завжди приділялася рослинності парку. Поряд з традиційними для нашої місцевості деревами на алеях дендропарку можна побачити понад 600 видів і форм екзотичних рослин, серед яких можна назвати сосну чорну, тополю канадську, сосну Веймутову, підсніжник,барбарис, червоний дуб, бегонію.
Барбарис Звичайний
Допоможемо зберегти і примножити красу рідного краю!
Природа – це краса життя!


Семінар "Клас Земноводні ( Амфібії)"


Про гусячу сімейку розповідь маленька


title: Інтеграція в біології

text:
Інтеграція як  методична  система     в  біології
Матеріали до педагогічної ради
	Ніщо не може бути важливішим у світі, ніж уміння бачити предмет з усіх боків і серед тих обставин, у які він поставлений.
К.Ушинський
Інтеграція як методична система
Інтеграція - важлива умова сучасної науки. Наукове мислення сьогодні дедалі більше характеризується прагненням розглядати не окремі ізольовані об’єкти та явища життя, а їх більш чи менш широкі єдності.
Інтеграція навчальних предметів - це вимога часу, це творчість та мистецтво педагога.
Інтеграція – процес і результат створення нерозривно зв’язаного, єдиного, цілісного.
Результатом інтеграції є поява якісно нової властивості у навчанні – поєднання ізольованих навчальних предметів у цілісну систему знань. Тому, розвиток освіти як системи повинен реалізовуватися через системні знання, що є необхідними для формування цілісного мислення.
Інтеграція як методична система
Природа мудра. Все створила мовчки.
	Й росинку поту втерла на брові,
	На буреломах сходять мухоморчики,
	Театр ляльковий просто на траві.
						Ліна Костенко
Біологія – наука про життя
Уроки біології спрямовані на розкриття загальних закономірностей живої природи, законів, ідей, теорій, відображених у різних науках і відповідних їм навчальних предметах.
Інтеграція в біології дає можливість розглядати природні явища під іншим кутом зору, тобто з погляду інших предметів, повніше і глибше розкрити зв’язки між біологією та іншими шкільними (і нешкільними) предметами, тобто забезпечити підпорядкування окремого загальному.
Інтеграція в біології
Як і рекомендує методика вивчення біології, зв’язки між шкільними предметами я розділяю на внутрішньоциклові (між предметами природничого циклу) та міжциклові (між іншими науками).
Крім цього міжпредметні зв’язки я поділяю на: хронологічні, які використовуються по мірі вивчення певних тем та на зв’язки загальнопредметних умінь: пізнавальні, оцінюючі, прикладні.

Інтеграція в біології
Вивчення біології дає можливість використову-вати знання учнів майже із усіх шкільних дисциплін, тобто у біології має місце інтегративний характер навчання.
Для розкриття теми уроку з біології необхідно, щоб поняття учнів спиралися на інші базові предмети, на інформацію із ЗМІ та на власний життєвий досвід школярів.
Немає ні єдиного уроку, де я не звертаюсь до інших предметів.
Інтеграція в біології
Інтегративні (міжпредметні) зв’язки я використовую майже на всіх етапах уроків: актуалізації знань, вивченні та сприйманні нового матеріалу, систематизації та узагальненні знань, при проведенні лабораторних та практичних робіт.
Мої міжпредметні зв’язки є епізодичними, систематичними, односторонніми (біологія-хімія), двосторонніми (біологія-хімія-біологія); багатосторонніми (біологія-фізика-географія-біологія-історія-трудове навчання-біологія).
Інтеграція в біології
Внутрішньоциклова  Інтеграція
Б
І
О
Л
О
Г
І
я
Міжциклова  Інтеграція
Вивчаючи теорію Ч.Дарвіна                              ми прослідковуємо шлях                                   5-річної кругосвітньої                                  подорожі вченого по карті.
Вивчаючи Центри походження культурних рослин М.І.Вавілова, по карті знаходимо                                                 батьківщину кожної                                                   культурної рослини,                                                                       яку вирощуємо сьогодні.
Інтеграція з географією
Вивчаючи вчення про біосферу В.І.Вернадського ми згадуємо всі оболонки: атмосферу, гідросферу, літосферу та межі життя в них.
Вивчаючи компасні рослини, ми згадуємо, що таке компас, адже це рослини, листки яких розташовуються із заходу на схід, де б не знаходилося Сонце, що захищає рослину від перегрівання.
Вивчаючи морські одноклітинні, які дають поклади крейди, ми згадуємо, де вона знаходиться як осадова порода. А вивчаючи діатомові водорості, згадуємо, де знаходяться поклади  діатомітів.
Інтеграція з географією
Вивчаючи коралові поліпи, ми                              згадуємо, що таке коралові рифи                                         і де знаходяться коралові острови.
Вивчаючи водорості, ми згадуємо Саргасове море, знаходимо на карті, де воно знаходиться.
Вивчаючи рослинність різних кліматичних зон, різних материків, згадуємо всі материки і їхній клімат.
Часто згадуємо відомих мореплавців, наприклад, Х.Колумба, коли вивчаємо рослини, які ним завезені: квасолю, тютюн…
Інтеграція з географією
Тиск – це величина фізична.
Вивчаючи корені рослин згадуємо кореневий тиск, завдяки якому вода підіймається знизу вгору.
Вивчаючи рух крові від і до серця, ми також згадуємо артеріальний тиск.
Вивчаючи запах рослин, квітів чи пахучих залоз тварин, ми знову згадуємо тиск усередині клітин, наприклад, цибулі, у вакуолях яких він перевищує 24 атмосфери. Тому і має такі пирскаючі в очі властивості.
Інтеграція з фізикою
Оптику вивчає також фізика.
Вивчаючи фотосинтез, ми згадуємо фотони, електрони.
Вивчаючи будову ока, ми                         згадуємо оптичну систему ока,            переломлення променів.
Вивчаючи рослинні пігменти, що надають різнобарвності рослинному світу, ми згадуємо, що це органічні речовини, які вибірково поглинають певні промені світла.
Інтеграція з фізикою
Густина – поняття фізичне.
Вивчаючи організми, які мешкають на суходолі і у воді, порівнюємо, що густина повітря в 770 разів менша за густину води.
Вивчаючи кажанів, дельфінів               згадуємо ехолокацію, а це вже                     фізика.
Вивчаючи цвітіння рослин у різний час доби згадуємо барометр – також фізичний прилад.
Інтеграція з фізикою
Склад хімічних речовин в клітинах рослин, тварин та людини:
- формули неорганічних                                                  речовин – води та мінеральних солей.
- формули органічних речовин –                                    білків, ліпідів, вуглеводів,                                         нуклеїнових кислот.
Інтеграція з хімією
Коли вивчаємо лікувальні властивості рослин згадуємо, які хімічні речовини вони накопичують, завдяки яким вони і мають лікувальну силу. Наприклад, коли вчимо пасльонові, то наголошуємо на тому, що серед них є отруйні рослини: блекота, дурман. Але в основному пасльонові – важливі сільськогосподарські та лікарські рослини.
Інтеграція з хімією
Вивчаючи досягнення в біології ми згадуємо давньогрецьких вчених: Теофраст, Арістотель, Архімед, Гіпократ, …
Вивчаючи спорові рослини ми згадуємо                                        Другу світову війну, коли не вистачало                                    матеріалів для перев’язок, тому  мох                                 сфагнум використовувався як перев’язочний матеріал.
Вивчаючи кістки та м’язи ми згадуємо Аххіла і чому одне із сухожиль ноги називають Аххілове сухожилля.
Вивчаючи кам’яновугільні ліси ми повертаємося до історії нашої планети, яка дала нам наше кам’яне вугілля.
Вивчаючи дерева ми згадуємо, що Петро І видавав укази: не вирубувати дуби, шовковицю… та шукаємо причини чому?
Інтеграція з історією
У математиці є поняття про розміщення частин тіла або фігури щодо певної осі чи площини, тобто поняття про симетрію. У біології виділяють  типи симетрії:
- променеву – тіло поділяється кількома уявними площинами на багато подібних частин;
- двобічну – тіло умовною площиною поділяється на дві частини: ліву і праву, перед і зад.
Існують також асиметричні організми.
Інтеграція з математикою
Організми із променевою                       (радіальною) симетрією:                                         гідри, медузи, кільчасті черви.

Організми з двобічною                         (білатеральною) симетрією –                                         це майже всі тварини: комахи,                               ракоподібні, плазуни, ссавці…
Інтеграція з математикою
Вивчаючи ріст та види стебел                       згадуємо, що таке перпендику-                                 лярність, овальність. Наприклад,                        прямостояче стебло росте                       перпендикулярно до поверхні землі.
Вивчаючи правило екологічної                  піраміди, згадуємо, що таке                              піраміда.
Інтеграція з математикою
Вивчаючи розміри органів, ми згадуємо, що таке площа, об’єм. Наприклад, площа шкіри – 2 кв.м; площа легеневих                            пухирців – 100 кв.м;                                     об’єм крові – 5-6 л.
Вивчаючи молекулярну                                         біологію та генетику, розв’язуємо задачі, які  неможливо вирахувати без знання пропорцій та відсотків.
Інтеграція з математикою
Інтеграція з українською мовою
Всі відповіді учнів: і усні, і письмові повинні бути грамотними з погляду рідної мови. Якщо учень допускає безліч помилок у термінах та визначеннях, то це говорить про те, що учень не слухав на уроці, не вчив вдома, параграф не читався, а якщо і читався, то неуважно. Наприклад, вивчаючи клітини крові ми чітко пишемо і проговорюємо їхні назви. Наприклад,  замість слова еритроцити учні пишуть “електроцити, еректроцити, еретроцити”.
Три помилки у тексті – це мінус один бал.
Вірші та проза про природу, про рослин і тварин є у Т.Г.Шевченка, Лесі Українки, Ліни Костенко…
Л.Українка
- “З вітром весняним сосна розмовляла,
	Вічнозелена сосна
	Там я ходила і все вислухала,
	Що говорила вона.”
Ліна Костенко
- “Красива осінь вишиває клени,
	Червоним, жовтим, срібним, золотим,
	А листя просить - виший нас зеленим
	Ми ще побудем. ще не облетим.”
Інтеграція з літературою
Усна народна творчість: загадки, приказки, прислів’я …
- “Яке коріння, таке й насіння”
“Зелене висить, жовте летить, а чорне лежить.”
Вірші: “Ходить гарбуз по городу…”, читаючи якого визначаємо систематику кожної рослини.
Німецький поет Йоганн Вольфганг Гете був відомим натуралістом. Він першим здогадався про видозміни органів, які назвав метаморфозами. Сьогодні ми їх вивчаємо.
Інтеграція з літературою
Вивчаючи зернові культури, ми говоримо про хліб для українського народу: “Хліб в народі з давніх часів був у глибокій повазі. Він – основа життя, Божий дар. Хліб –                          символ розмноження, тому він                           відіграє велику роль на весіллі.                                    Він же символ щастя взагалі, і тому поважну людину зустрічають із хлібом, з хлібом ходять на свята до поважних людей, до родичів. Обмін хлібом – ознака повної згоди.”
Інтеграція з українознавством
Через віки пронесли українці любов до різних речей, тварин, а особливо рослин, тому що з давніх-давен вважали їх святинями свого народу. Їхні образи використовувалися в обрядах і звичаях, їх вишивали                              на рушниках, сорочках: калина,                      верба, дуб, вишня, барвінок,                 чорнобривці, любисток, соняшник, мальви…  здавна уособлюють красу нашої України та духовну міць народу.
Інтеграція з українознавством
Біологія не може обійтися без малювання.     У 7 та 8 класах ми часто виконуємо лабораторні роботи, де необхідно виконувати певні малюнки.
 Рослин і тварин часто зображали на своїх полотнах відомі художники.
Інтеграція з образотворчим мистецтвом
Інтеграція з музичним мистецтвом
Ми всі знаємо безліч пісень про квіти, про природу, про весну, літо, осінь, характерними особливостями яких є рослини або тварини. Наприклад:
“Росте у лузі червона калина”,
“Ой смереко, смереко”,
“Лебедина вірність”.
	(учні завжди продовжують перелік пісень).
Інколи лабораторні та практичні роботи проводяться під музичний супровід, так як сучасні діти постійно ходять у навушниках, тобто слухають різні мелодії і на уроці це допомагає спокійно думати над виконанням завдань.
Інтеграція з Фізичною культурою
Кожен з нас має свої фізичні характеристики і показники, що залежать від віку, стану здоров’я, настрою …
-  При вивченні серцево-судинної, дихальної та м’язової систем ми з’ясовуємо вплив ритму і навантаження на роботу серця, легень, м’язів. Учні знають норму,                                  а потім визначають вплив                                      навантажень на організм.
Інтеграція з основами здоров’я
Більшість тем біології та основ здоров’я перекликаються, особливо ті, які пов’язані із впливом шкідливих факторів на життя.
Здоровий спосіб життя є одним із виховних завдань і біології,                                                         і основ здоров’я.
Інтегративні, а саме міжпредметні зв’язки  виконують у навчанні біології декілька функцій:
- методологічну, яка виражається у формуванні сучасних уявлень учнів про цілісність та розвиток природи, засвоєння ними системного підходу до об’єктів живої природи (клітина, організм, біогеоценоз, біосфера);
- освітню, що складає формування системи знань про природу  у більш повному та глибокому її розумінні;
- розвиваючу, яка відображає роль міжпредметних зв’язків у розвитку системного та творчого мислення, у розвитку умінь аналізувати та узагальнювати знання;
- виховну, яка відображається у необхідності встановлення міжпредметних зв’язків при здійсненні екологічного виховання, патріотичного, трудового, статевого, морального, естетичного …
- конструктивну, що полягає у вдосконаленні організації навчально-виховного процесу, у співпраці учителів інших предметів.
Інтеграція в біології
Ідея інтегрованого навчання сьогодні є надзвичайно актуальною, оскільки з її успішною методичною реалізацією передбачається досягнення мети якісної освіти, тобто освіти конкурентоздатної, спроможної забезпечити кожній людині самостійно досягти тієї чи іншої життєвої мети, творчо самостверджуватися в різних соціальних сферах.
Інтеграція в біології


СЕЛЕКЦІЯЯ


title: P-gl_Eng Lecture

text:
Click to edit Master title style
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level
Click to edit Master title style
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level
Introduction

Structure

Location and functions

Substrates and inhibitors

Important interactions

Future trends

Conclusion

Transporters are membrane proteins

Control the influx of essential nutrients and ions and the efflux of cellular waste, toxins and drugs

Controls cellular homeostasis
                           Transporters in body

ATP binding cassette                 Solute carrier
           (ABC)                                       (SLC)

- Primary active transporters (rely on ATP hydrolysis)
49 known genes for ABC proteins (7 families - ABCA to ABCG)

P-glycoprotein (P-gp, encoded by ABCB1, also termed MDR1)
1. Located  in intestinal, renal, and hepatic epithelium
2. Selective absorption and elimination of endogenous substances and xenobiotics, including drugs
3. Work in concert with drug metabolizing enzymes
4. Tissue specific drug distribution
5. Protective barriers to particular organs and cell types
- Most important member of ABC family

- Transmembrane protein coded by MDR-1 gene

-  Functions to actively pump a diverse array of xenobiotics out of the cells in which it is expressed
- Display a high level of constitutive (basal) ATPase activity, which is observed in the absence of added drugs
 First described in 1976, by JULIANO & LING in Chinese hamster ovary cells selected in culture for colchicines resistance

PULLIAM et al. in 1985 discovered the particular increased penetration of ivermectin through the BBB resulting in 31-fold higher concentration of the drug in the brain than in the plasma in MDR knocked out mice
MICKISCH et al., 1991, found P-glycoprotein inhibition  due to cyclosporine  enhanced paclitaxel (Taxol) oral bioavailability
Single polypeptide
Two homologous halves
Each contains six
   transmembrane domains
   and a hydrophilic region
  with an ATP-binding
   domain
  1) Epithelial cells of gastrointestinal tract

Influx of essential nutrients and ions and efflux of cellular waste , drugs etc.

Extensive overlap in the substrate specificities and tissue localization of P-gp and drug metabolizing enzyme in the cytochrome P450  (CYP3A4)
Lead to the hypothesis that these two proteins work together to protect the body from absorption of harmful xenobiotics, acting synergistically in the small intestine
   2) Hepatocytes in liver

Even if drug is absorbed it is expelled into bile, enters intestine again

Work synergistically with CYP3A4 in liver
  3) Renal epithelial cells

Efflux of drugs into tubular lumen, easily excreted
  4) Tissues with barrier function
Blood brain
Blood testis
Blood placenta

limiting entry and accumulation of many drugs into the brain and contributing to the protective function of the central nervous system
  5) Cancer cells

Highly expressed, leading to efflux of anticancer agents from cells

Resistance to these agents
Various classes of drugs

Resulting in efflux of drug from body, lowering their plasma concentration
P-gp induction or inhibition may have a substantial effect on the pharmacokinetics and pharmacodynamics of concomitantly administered drugs that are substrates for this transporter.
   Digoxin

Absorption reduced due to co-administration of rifampicin (MDR1 inducer)

Renal excretion retarded due to concurrent administration of MDR1 inhibitors (verapamil, quinidine etc.)
   Loperamide

Peripheral opioid for diarrhea, substrate for P-glycoprotein

Co-administration of quinidine (MDR1 inhibitors) has caused marked respiratory depression
    Protease inhibitors

Ritonavir, Nelfinavir, Indinavir, Saquinavir substrates for P-glycoprotein

P-gp transport at the intestinal and/or hepatic level limits the systemic bioavailability

Poor penetration into the brain, testis

Treatment ineffective and development of resistance faster
   Anticancer agents

MDR1 highly expressed in cancer cells, rendering resistant to anticancer agents

Reduced bioavailability

Paclitaxel, actinomycin D, vincristine etc. substrates for P-gp.
P-gp induction does not have a therapeutic role till date, P-gp inhibition is an attractive therapeutic approach to reverse multidrug resistance
Strategies to modulate P-gp function are being pursued actively in oncology reversal of multidrug resistance in tumours

several newly developed agents that inhibit P-gp function are in phase I-III clinical trials.

     e.g. ONT 093
            PSC 31665
Blockage of P-gp may be useful in facilitating greater intestinal absorption, bioavailability and penetration of protease inhibitors into HIV sanctuary sites as well as reduced excretion.

Simplify protease inhibitor-containing regimens by reducing the oral doses of protease inhibitors and the frequency at which they are taken
MDR1 gene polymorphisms increases susceptibility to diseases such as Parkinson's disease, inflammatory bowel disease, multi-drug resistant epilepsy and renal carcinoma.

MDR1 induction beneficial ???
P-glycoprotein  encoded by MDR1 gene that influences drug pharmacokinetic and Pharmacodynamics

P-gp inhibition is an attractive therapeutic approach to reverse multidrug resistance
Kathleen M. Giacomini and Yuichi Sugiyama membrane transporters and drug response ; Goodman and Gilman's, Pharmacological basis of therapeutics;11;40-65;2005.

Bertram G. Katzung, Introduction,  Basic and clinical pharmacology:11:9-10;2009
BRADY, J.M. et al., Tissue distribution and chemical induction of multiple drug resistance genes in rats; Drug Metabolism and Disposition, Baltimore; vol.30; 7; 2005.

CUMMINS, C. L. et al. In vivo modulation of intestinal CYP3A metabolism by P-glycoprotein: Studies using the rat single-pass intestinal perfusion model;  Journal of Pharmacology and Experimental Therapeutics, Baltimore; v.305, n.1;  p.306-314; 2006.
FROMM, M.F. Importance of P-glycoprotein at blood-tissue barriers; TRENDS in Pharmacological Sciences; v.25; n.8; p.423-429; 2004.

KHARASCH, E.D. et al. The effect of quinidine, used as a probe for the involvement of P-glycoprotein, on the intestinal absorption and pharmacodynamics of methadone. British Journal of Clinical Pharmacology, Oxford, v.57; n.5; p.600-610, 2003.

    THANK YOU


"Селекція тварин"