title: "Одномембранні органели"

text:
Над презентацією працювали:
Кушнерьова Тетяна
Колесникова Анастасія
- Деміхова Юлія

Одномембранні органели
Ендоплазматична сітка
це система порожнин у вигляді мікроскопічних канальців та їхніх розширень, обмежених мембраною, які сполучаються між собою.

Ендоплазматична сітка

Зерниста
Незерниста
Містить рибосоми на мембранах
Не має рибосом на мембранах
Бере участь у формуванні зовнішньої оболонки ядра в період між двома поділами клітини.
Зерниста ендоплазматична сітка
На мембранах за участю рибосом відбувається біосинтез білків. Синтезовані білки накопичуються у порожнинах зернистої ендоплазматичної сітки, розподіляються між різними ділянками клітини або виводяться з неї назовні.
У порожнинах цієї органели білки набувають притаманної їм просторової структури, до них приєднуються небілкові частини тощо. Крім того, зерниста ендоплазматична сітка бере участь у синтезі компонентів клітинних мембран.

Незерниста ендоплазматична сітка
На мембранах синтезуються ліпіди, вуглеводи, гормони ліпідної природи, які можуть накопичуватись у її порожнинах.
На них відбуваються процеси обміну деяких полісахаридів (глікогену). У порожнинах незернистої ендоплазматичної сітки накопичуються і знешкоджуються отруйні для організму сполуки, які згодом виводяться з клітини.

Комплекс Гольджі
Це одномембранна органела, що є переважно веукаріотів.
Комплекс (апарат) Гольджі відкритий в 1898 р. італійським ученим Гольджи

Комплекс(апарат) Гольджі
Є системою плоских дисковидних замкнутих цистерн, які розташовуються одна над іншою у вигляді стопки і утворюють диктиосому.
 Від цистерн відходжують на всі боки мембранні трубочки і бульбашки. Число диктиосом в клітинах варіює від однієї до декількох десятків залежно від типу клітин і фази їх розвитку.

Особливості
Комплекс Гольджі є в усіх еукаріотичних клітинах, але у різних організмів його будова може відрізнятись.
Так, у клітинах рослин структурні компоненти цієї органели (їхня кількість може сягати 20 і більше) відокремлені один від одного, а в клітинах інших організмів вони зазвичай з'єднані.

Функції комплексу Гольджі
У органелі накопичуються і певним чином змінюються деякі сполуки.
Вони відходять від комплексу Гольджі і транспортуються за допомогою мікротру-бочок.

Функції комплексу Гольджі
У цистернах комплексу Гольджі синтезуються деякі полісахариди, які можуть сполучатись з білками, що надійшли із зернистої ендоплазматичної сітки.
Комплекс Гольджі бере участь в утворенні лізосом

Лізосоми
це мембранні бульбашки величиною до 2 мкм.
У середині лізосом містяться ферменти, здатні переварювати білки, ліпіди, вуглеводи, нуклеїнові кислоти.
Лізосоми утворюються з бульбашок, що відділяються від комплексу Гольджи.

Лізосоми
Зливаючись з ендоцитозними бульбашками, лізосоми утворюють травну вакуоль, де відбувається розщеплювання органічних речовин до складових їх мономерів.
Останні через мембрану травної вакуолі поступають в цитоплазму клітини.

Лізосома
Лізосоми були відкриті бельгійським цитологомКрістіаном де Дювом в 1955 році[1].

Ферменти лізосом
Містять більше 40 різних кислих гідролаз, зокрема протеази, нуклеази, ліпази, фосфоліпази, фосфатази,сульфатази.
Оптимум pH для цих ферментів лежить у межах 4,5—5.
 Окрім того, протеази проявляють максимальну активність тільки після обмеженого протеолізу.
Навіть якщо мембрана, що відмежовує цей компартмент, з якихось причин втратить цілісність гідролази не будуть активними у цитозолі із pH близько 7,2.
Вакуолі
Це обмежені мембраною органели, які містяться в деяких еукаріотних клітинах і виконують різні функції Вакуолі особливо добре помітні в клітинах рослин і грибів.
Функції рослинних вакуоль
У рослинних клітинах вакуолі переважно займають більше 30 % об'єму, а в окремих випадках навіть до 90 %.
Дають можливість економно і швидко збільшувати розмір клітини не збільшуючи об'єму цитоплазми.
Необхідні для регулювання тургорного тиску та цитоплазми.
У вакуолях зберігаються найрізноманітніші речовини, деякі із яких можуть мати поживну цінність.
Також вакуолі можуть накопичувати пігменти, такі як антоціанін, зокрема у пелюстках для приваблення запилювачів.

У клітинах прісноводних одноклітинних тварин і водоростей є скоротливі вакуолі – вкриті мембраною пухирці, здатні змінювати об’єм, виводячи свій вміст назовні.
Скоротливі вакуолі регулюють внутрішньоклітинний тиск, виводячи надлишок води з клітини і запобігаючи їх руйнуванню.
Найскладнішу будову скоротливих вакуоль мають інфузорії.
Травні вакуолі тварин
Травні вакуолі серед тварин зустрічаються у представників одноклітинних. У цьому випадку травні вакуолі являються собою мембранні пухирці з їжею, в які виділяються травні ферменти. Поживні речовини всмоктуються клітиною, потім пухирець різко скорочується і неперетравлені залишки залишають клітину.
Пероксисоми
Це органели кулястої форми, оточені однією мембраною, діаметром близько 0,3-1,5 мкм.
Пероксисоми виявлені в різних організмів: одноклітинних і багатоклітинних тварин, дріжджів , вищих рослин, водоростей.
У рослин пероксисоми беруть участь у процесах поглинання кисню під час світлової фази фотосинтезу.
Тривалість існування однієї пероксисоми незначна – лише 5-6 діб.

Дякуємо за увагу!!!!!


title: Павук

text:
пАВУКОПОДІБНІ
		Павукоподі́бні або арахніди – клас типу Членистоногих, який включає павуків, скорпіонів і кліщів. Вони відрізняються від інших членистоногих, оскільки мають тільки дві частини тіла: голову, об'єднану з грудною кліткою – головогруди і черевце.
	Сучасні павукоподібні представлені наземними формами, які походять від водяних членистоногих, які спочатку заселяли моря. Щоб пристосуватися до наземного способу існування, павукоподібні повинні були:
 - здійснити зміну органів дихання;
 - максимально зменшити випаровування                                    води з поверхні тіла;
 - перейти на нові об'єкти живлення.
Павукоподібні
Клас Павукоподібні Переважно наземні членистоногі, але серед кліщів і павуків є вторинноводні форми. Їхнє тіло зазвичай складається з головогрудей і черевця. Вусиків павукоподібні не мають. Характерною ознакою групи є наявність у багатьох видів на черевці павутинних бородавок з павутинними залозами. Вони виробляють павутинні нитки, які павукоподібні використовують для створення ловчих сіток, вистилання нірок, виготовлення коконів та інших цілей.
Ряд Павуки
Павук-хрестовик
Павук-сріблянка
Павук-птахоїд
Тарантул
Каракурт
Іксодовий кліщ
Коростяний кліщ
Енцефалітний кліщ
Ряд Кліщі
Ряд Скорпіони
		Основні особливості організації,               що забезпечили пристосування павукоподібних до життя на суходолі:
поява «легенів» і трахей - органів дихання атмосферним киснем;
воскові виділення кутикули, які перешкоджають випаровуванню води;
зменшення розмірів тіла для                                      обмеження числа линьок;
розвиток копулятивних органів і внутрішнього запліднення.

Павукоподібні
Зовнішня будова
		Тіло павукоподібних складається: з головогрудей і черевця. Головогруди включають шість сегментів. Кінцівки першого сегмента - хеліцери - є органами захоплення і подрібнення їжі. На кінчиках хеліцер відкриваються протоки отруйних залоз. Кінцівки другого сегмента - педипальпи -  виконують функцію утримання здобичі, беруть участь у перенесенні сперми в статеві шляхи самки, слугують органами дотику.
Зовнішня будова
		Кінцівки наступних чотирьох сегментів -ноги - беруть участь у пересуванні, плетінні павутини, викопуванні нірок, утриманні яєчного кокона, здобичі. Вони мають нюхові та дотикові рецептори. На відміну від раків обидві антени у павуків редукуються, фасеткові очі відсутні.

Зовнішня будова
		Черевце з'єднується з головогрудьми за допомогою сьомого сегмента, який не несе кінцівок. Кінцівки черевця, які несуть «зябра», перетворюються на «легені». Кінцівки десятого й одинадцятого сегментів утворюють у павуків павутинні бородавки.

Павук

Внутрішня будова
Нервова система
		Нервова система характеризується подальшою концентрацією нервових вузлів. У павуків у передньому відділі головогрудей виникає єдине  скупчення нейронів - головогрудна нервова маса. З органів чуттів розвинені дотик                                                                       (чутливі волоски на тілі та                                                                   кінцівках) і нюх. Зір дуже                                                                         слабкий, є декілька пар                                                                  простих очок.
Внутрішня будова
Травна система
		Більшість павукоподібних — хижаки, пристосовані до живлення напіврідкою їжею. Травлення у багатьох павукоподібних відбувається в два етапи: зовнішнє та внутрішнє (кишкове).
		Спіймана здобич убивається отрутою, покриви жертви розриваються і всередину вводяться травні соки. Потім розріджений вміст жертви всмоктується. Для цього слугує забезпечена м'язами глотка, яка переходить у тонкий стравохід і далі, - у сисний шлунок. Вирости кишківника утворюють печінку, клітини якої виділяють травні ферменти.
Внутрішня будова
	Дихальна система
		Усі павукоподібні мають органи повітряного дихання. Навіть ті з павукоподібних, які вторинно переселилися у воду, дихають атмосферним повітрям. Дихальна система представлена "легенями" або трахеями.
Внутрішня будова

Внутрішня будова
     Серед людей існує боязнь павуків – арахнофобія.
Не потрібно боятися                                                    павуків. Вони приносять                                                         користь природі.
Необхідно лише бути                                                       обережними у                                                             поводженні з ними.

Навіщо павукоподібним потрібні ногощупальці й хеліцери? Чи можуть кліщі приносити людині користь?
Які павуки небезпечні для людини?Чи може людина використати павутину?Де живуть кліщі?Чому деякі види кліщів небезпечні для людини?


title: Обмін речовин та енергії.

text:
Обмін речовин та енергії.
Енергетичний обмін.
Очікувані результати
Порівнювати обмін речовин і енергії в клітинах автотрофних та гетеротрофних, аеробних і анаеробних організмів;
 називати етапи енергетичного обміну, характеризувати процеси гліколіза, аеробного і анаеробного дихання в клітинах про- та еукаріотів;
 пояснювати, чому кисневе розщеплення енергетично ефективніше за безкисневе;
обґрунтовувати взаємозв'язок пластичного і енергетичного обміну в клітинах.

Обмін речовин та енергії
складові
Чи завжди процеси розпаду та синтезу врівноважені?
Який процес переважає під час росту             молодого організму?
Який процес переважає у людини, яка              виконує фізичні навантаження?
Який процес переважає у хворому                             або старіючому організмі та при                 зменшенні маси тіла?
Який процес переважає у рослин?

Автотрофи
Автотрофи
Хемотрофи
Організми, що використовують енергію від хімічних реакцій.

     Нітрифікуючі          Водневі бактерії

    Залізобактерії

	      	     Сіркобактерії
Фототрофи
Організми, що використовують енергію світла.

Гетеротрофи
Гетеротрофи
Паразити
Сапрофіти
Хижаки
Міксотрофи
Біологічна енергія
Механічна
Хімічна
Електрична
Теплова
Світлова
АТФ - універсальний хімічний акумулятор енергії в клітинах
Енергетичний обмін речовин здійснюється у три етапи:

а) підготовчий;

б) безкисневий (анаеробне дихання);

в) кисневий (аеробне дихання).
Підготовчий етап
   Де відбувається?
У шлунково–кишковому тракті, а також                              у цитоплазмі клітин.

   Що відбувається?
Великі органічні молекули розщеплюються на мономери білки - до амінокислот, жири - до гліцерину і жирних кислот, вуглеводи - до моносахаридів, нуклеїнові кислоти - до нуклеотидів.
Безкисневий етап енергетичного обміну
Де відбувається?
В клітинах.
Його називають анаеробним тому, що цей етап відбувається без участі кисню.
Сумарне рівняння гліколізу
С6Н1206 + 2Н3Р04 + 2АДФ   ⇒ 2С3Н603 + 2АТФ + 2Н20
Виділяється 200 кДж енергії.
Частина її (майже 84 кДж) витрачається на синтез двох молекул АТФ, а інша - розсіюється у вигляді тепла.
Отже, процес гліколізу енергетично малоефектив-ний: лише 35-40% енергії запасається в зв'язках молекул АТФ.
Кисневий етап енергетичного обміну
Де відбувається?
   В мітохондріях.
Цикл Кребса
(цикл трикарбованих кислот) - це послідовне перетворення певних органічних кислот, що відбувається в матриксі мітохондрій. Цей процес названо на честь англійського біохіміка Ханса Адольфа Кребса, який відкрив його у 1937 році
Відбувається утворення сполуки НАД  Н.
Окиснення НАД  Н за участю ферменту.
Під час окиснення звільняються: електрони та протони.
Транспорт електронів відбувається за участю білків – переносників на внутрішню мембрану мітохондрій, а протони на зовнішню мембрану мітохондрій, де вони накопичуються.
Виникає та зростає різниця електричних потенціалів. Коли різниця потенціалів досягає критичного значення, іони Н+ із зовнішньої мембрани переносяться на внутрішню  завдяки ферментній системі (Н+ - АТФаза),
Під час повернення іони Н+  у матрикс мітохондрій енергія вивільняється.
Сумарне рівняння кисневого етапу енергетичного обміну
2С3Н603 + 602 + 36Н3Р04 + 36АДФ ⇒
 ⇒ 6С02 + 36АТФ + 36Н20

Сумарне рівняння безкисневого і кисневого етапів енергетичного обміну
C6H12O6 + 38АДФ + 38Н3РО4 + 602 +6Н2О ⇒
⇒ 6С02 + 38АТФ + 44Н2О

Під час цих перетворень виділяється близько 2800 кДж енергії, з яких у вигляді макроергічних зв'язків молекул АТФ запасається 1596 кДж, або 55%, а 45% - розсіюється у вигляді тепла.

Домашнє завдання
1. Опрацювати §26 підручника.
2. Дати відповіді на  запитання наприкінці §26,с.159.
3. Заповнити повністю таблицю «Етапи енергетичного обміну речовин».
4*. Фізіологи встановили, утворення невеликої кількості молочної кислоти у м’язах стимулюють їх скорочення, накопичення великої кількості молочної кислоти гальмує скорочення м'язів і викликає швидку втому. Поясніть: що відбудеться з людиною, у якої слабке серце, якщо під час бігу  чи фізичної роботи через нестачу кисню у м’язах буде переважати гліколіз.
5*. Розв’яжіть задачу.
М’язи ніг під час бігу за 1 хв. витрачають 24 кДЖ енергії. Скільки всього грамів глюкози витратять м’язи ніг за 50 хв., якщо половину часу в м’язах буде йти повне засвоєння глюкози, другу половину – безкисневе?
Дякую за увагу!


title: "Мислення і cвідомість людини"

text:
Мислення і cвідомість людини
Подубієнко Цвітани 9-Б
 Кора великих півкуль головного мозку
Кора великих півкуль головного мозку - це поверхневий шар сірої речовини. Її утворюють тіла нервових клітин, проміжки між якими заповнені клітинами нейроглії та містять нервові волокна і кровоносні судини.
 Кора великих півкуль головного мозку
Наявність численних борозен і закруток значно збільшує площу сірої речовини. Загальна площа кори становить 220 тис. мм. Товщина кори в різних ділянках неоднакова і коливається від 1,3 до 4,5 мм.  В ній міститься 14 - 15 млрд. різноманітних за формою, розмірами та функціями нейронів.
 Складові  мислення
Мислення
Мислення – це процес опосередкованого, предметного відображення (пізнання) загальних , суттєвих властивостей об’єктів та явищ дійсності, відображення взаємозв’язків та відношень, що існують між ними.

Мислення
Мислення починається з проблемної ситуації, для виходу з якої індивід повинен знайти і застосувати нові для себе знання чи дії. Вона включає в себе невідоме (шукане, пізнавальну потребу індивіда, його здібності та досвід. Однак з багатьох причин індивід, оцінюючи ситуацію як проблемну, часто не шукає виходу з неї. Він вдається до мислення тоді, коли проблемна ситуація перетворюється на задачу. Тобто, задача - це проблемна ситуація, прийнята індивідом. Тепер вона набуває вигляду відомого і невідомого, зв’язки між якими слід віднайти. Пошук таких зв’язків, тобто розв‘язування задачі і становить процес мислення.

Особливості процесу мислення
1. Процес мислення становить складну єдність. Мислення не пов’язане з мовою, але виражене в мові .
2. Мислення дорослої людини має узагальнений характер. Про що б людина не думала, над розв’язанням якої б конкретної задачі не працювала, вона завжди думає за допомогою мови, отже, узагальнено.

 Особливості процесу мислення
3. Для мислення характерна проблемність, тобто пошук зв’язків у кожному конкретному випадку, у кожному явищі, яке є об’єктом пізнання. Цей пошук розпочинається звичайно у відповідь на словесний сигнал. Таким сигналом є запитання, з якого розпочинається процес мислення У запитанні формулюється завдання мислення. При цьому кожне запитання символізує цілком визначений тип зв’язку, розкриття якого в певному конкретному явищі і становить завдання, що постало перед людиною. Запитання: ” Чий м’яч покотився?”- потребує встановити зв’язок лише однієї категорїї відношень належності. Запитання: ” Куди м’яч покотився?”- сигналізує також лише один тип зв’язку - напрям, місце. Запитання:” Чому м’яч покотився? - зумовлює пошуки причинних зв’язків.

 Властивості свідомості людини:
1. Людина, що володіє свідомістю, виділяє себе з навколишнього світу, відокремлює себе, своє «я» від зовнішніх речей, а властивості речей - від них самих.
 2. Здатний побачити себе, що знаходиться у визначеному місці простору й у визначеній крапці тимчасової осі, що зв'язує сьогодення, минуле і майбутнє.
 3. Здатний побачити себе у визначеній системі відносин з іншими людьми.
 4. Здатний встановлювати адекватні причинно-наслідкові відносини між явищами зовнішнього світу і між ними і своїми власними діями.
 5. Віддає звіт у своїх відчуттях, думках, переживаннях, намірах і бажаннях.
 6. Знає особливості своєї індивідуальності й особистості.
 7. Здатний планувати свої дії, передбачати їхні результати й оцінювати їхнього наслідку, тобто здатний до здійснення навмисних довільних дій.

Діяльність
Діяльність — спосіб буття людини у світі, її здатність вносити в дійсність зміни.
 Основними компонентами діяльності є:
 1) суб'єкт з його потребами;
 2) мета, відповідно до якої предмет перетворюється на об'єкт, на який спрямовано діяльність;
 3) засіб реалізації мети;
 4) результат діяльності.


Мікобактерія туберкульозу (мбт) Загальна характеристика мбт мбт


title: принцип роботи

text:
«Скажи мені, і я забуду.
Покажи мені, і я запам’ятаю.
 Дай можливість діяти самому, і я навчуся»

Чому одні люди виростають дуже високими а інші зупиняються в рості ще в дитинстві?
Чому звичайна людина в екстренних випадках може проявити надздібності?
Чому одні люди повні а інші худі,розумні і не дуже, швидкі і неповороткі?
Чи чули ви про цукровий діабет?
Чому лише досягаючи певного віку ви починаєте цікавитись протилежною статтю?
Яким чином наш організм пристосовується до сильних коливань температур , надлишку чи нестачі їжі?

Принципи роботи ендокринної системи

План уроку:1. Залози, їхня класифікація2. Гормони, їхнє значення3. Принципи роботи ендокринної системи
Поняття про ендокринну секрецію вперше було введено К. Бернаром, який встановив здатність клітин печінки виділяти глюкозу в кров.
Залоза — це орган, або група клітин, функцією яких є вироблення біологічно активних речовин (секретів).

Залози
Сальні залози
Слинні залози
Потові залози
Молочні залози
Слізні залози
Печінка
Залози шлунково-кишкового тракту
Гіпофіз
 Епіфіз,
 Щитовидна залоза
 Паращитовидні залози
 Вилочкова залоза
 Наднирники
Підшлункова залоза
Статеві залози

Залози внутрішньої секреції ЕНДОКРИННІ
Залози  змішаної секреції
Залози  зовнішньої секреції ЕКЗОКРИННІ
Не мають вивідних протоків і їх «секрет» - гормон  виділяється прямо в кров
Виділяють через вивідні протоки речовини- «секрет», на поверхню тіла або слизових оболонок, у ті чи інші порожнини.
Механізм дії гормонів
Клітини-мішені.
2. Способ дії на клітини:
а) вплив на прониклість мембран для різних речовин
б) вплив на швидкість реакції в клітиніість
в)регулюють активність спадкового апарату клітини.
3. Гормони діють як в одному напрямі
так і в протилежних.

Клітина-мішень

Ядро
Плазматична мембрана
Цитоплазма
Рецептор
Рецептор
Гормони
Судина

іРНК(або м РНК)
Молекула білкового
 походження
Ендокринні
залози
Домашнє завдання.
Опрацювати § 39, підготувати повідомлення порушення в роботі підшлункової, щитоподібної, паращитопідібних залоз
(на вибір).


title: Крокодили

text:
КРОКОДИЛИ

Морфологічні особливості
Крокодили - водні хребетні тварини. Слово «крокодил» походить від грец. κροκόδειλος - «гальковий хробак», що дане через горбисту шкіру.
Довжина більшості крокодилів 2-5,5 м. Їх зовнішність демонструє адаптацію до перебування у водному середовищі:
голова плоска, з довгим рилом;
тулуб приплюснутий;
хвіст потужний, стислий з боків;
ноги досить короткі. На передніх кінцівках - 5 пальців, на задніх - 4 (немає мізинця), з'єднаних перетинкою.
Очі з вертикально-щілиновидною зіницею розташовані на верхній частині голови, так що тварина може виглядати з води, виставляючи назовні тільки ніздрі і очі.
Ніздрі і вушні отвори під водою закриваються рухомими клапанами.
Морфологічні особливості
Шкірний покрив
Шкіра крокодилів покрита прямокутними роговими щитками, які на спині і животі розташовуються правильними рядами.
Під спинними і рідше під черевними щитками розвиваються остеодерми (кісткові пластини), що утворюють панцир.
Органи дихання
Легені великі, влаштовані  вони складно і вміщають великий  запас повітря. З їх допомогою крокодил здатний регулювати  плавучість.
Частина м'язів, оточуючих легені, використовується для переміщення повітря в легенях, а разом з ним і центру плавучості.
Кровоносна система
Серце крокодилів чотирикамерне: має два передсердя і два шлуночка, повністю розділених перегородкою. Існує механізм керованого змішування артеріальної крові з венозною завдяки збереженню обох дуг аорти, в місці перехрещення яких є анастомоз - паніццієвий отвір, і кров може надходити з однієї дуги в іншу.
Сильні антибіотики, що містяться в крові, допомагають уникнути зараження в забрудненій воді.
Зуби крокодилів
Зуби у крокодила однотипні, конічні, порожнисті усередині - у цих порожнинах в міру зношування розвиваються нові гострі зуби.
Кожен зуб змінюється приблизно раз на 2 роки. При цьому зуби верхньої і нижньої щелеп суміщені таким чином, що проти найбільших зубів однієї щелепи знаходяться найдрібніші зуби другої. Зуби сидять в альвеолах, як у ссавців.
Шлунок крокодила
Шлунок має товсті м'язові стінки; в ньому, як правило, знаходять камені - гастроліти, необхідні крокодилу для перетирання їжі (за іншою версією, вони переміщують центр ваги крокодила, надаючи цьому велику стійкість при плаванні).
Терморегуляція
Завдяки особливостям поведінки і будови тіла у великих крокодилів добові коливання температури тіла можуть бути дуже незначними - близько 1 градуса Цельсієм влітку і близько 1,5 градуса взимку, а у дрібних особин такі коливання можуть перевищувати 5 градусів.
Розмноження
Самка відкладає яйця в пісок на мілині або зариває в гніздо із бруду і гниючого листя. Число яєць у кладці коливається від 20 до 100 залежно від розмірів самки. На тінистих місцях закладаються неглибокі ямки, на сонячних - до півметра. Яйця засипаються землею (упереміш з листям і травою).
Самки зазвичай залишаються                                                              біля кладки, охороняючи яйця                                                          від ворогів. Усі яйця вилуплю -                                                        ються одночасно. Температура                                                          інкубації впливає на стать: якщо                                               яйце зберігалося при температурі від 31-32 °C , то виводяться самці, якщо вище або нижче - то самки.
Піклування про потомство
Наявність барорецепторів в ротовій порожнині крокодила дозволяє самці бути гранично обережною при перенесенні потомства. Крім власних дитинчат вона іноді підбирає і переносить у воду також дитинчат деяких черепах, що відкладають яйця для безпеки поблизу від кладки крокодила (дитинчата черепахи вилуплюються одночасно з дитинчатами крокодила, але здатні самостійно дістатися до води).
Живлення
Полюють крокодили переважно вночі. Основним компонентом в їх дієті є риба, але вони також нападають на будь-яку здобич, з якою можуть впоратися. Тому набір кормів змінюється з віком: їжею молодим крокодилам служать різні безхребетні, дорослі полюють за земноводними, плазунами і водними птахами; найбільші особини здатні впоратися з великими ссавцями.
У багатьох видів відзначений канібалізм - пожирання дрібніших особин більшими. Туші крокодили можуть залишити на дні водойми на кілька днів, щоб вона розмокла.
Часто крокодили поїдають                                                         падаль або ховають не                                                                  з'їдені залишки про запас.                                                               Жувати крокодили не можуть                                                   - велику здобич вони розчле -                                                     новують на березі за допомогою щелеп і передніх лап і ковтають по частинах. Нерідко вони, вчепившись у видобуток, обертаються навколо осі, вириваючи шматки.
Живлення
За один раз можуть проковтнути до 23 % від маси свого тіла. До 60% з'їденої їжі у крокодилів переходить в жир, що дозволяє їм переживати тривалі періоди голоду.
Без їжі крокодили можуть обходитися від 1 року до 1,5 років. У деяких видів є сезонна їжа, за рахунок якої вони виживають.
Нільський крокодил полює на гну та зебр, коли їх стада перетинають річки.
Живлення
Крокодил чи алігатор?
Найбільша відмінність - в їх зубах. Коли щелепи у крокодила зімкнуті, то видно великий четвертий зуб нижньої щелепи. У алігатора ж верхня щелепа закриває ці зуби.
Також їх можна відрізнити за формою морди: у справжнього крокодила морда гостра, V -подібна, у алігатора - тупа, U -подібна.
Крокодил чи алігатор?
У крокодилів більш досконалий сольовий обмін, ніж у алігаторів. Надлишок солей виводиться з організму крокодила за допомогою спеціальних сольових залоз, розташованих на язиці (лінгвальні залози), а також з виділеннями слізних залоз («крокодилячі сльози»). Тому крокодили можуть жити в солоній воді, а алігатори живуть тільки в прісній.


Презентація "Природний добір"


title: Принципи світової зоологічної систематики та номенклатури

text:
Talpa => Talp-ae => Talp-idae
Lampas => Lampad-is => Lampad-idae
Carmen => Carmin-as => Carmin-idae
Passer => Passer-is => Passer-idae
Radix => Radic-is => Radic-idae
Leo => Leon-is => Leon-idae
Bos => Bov-is => Bov-idae
Sus (Grus) => Su-is (Gru-is) => Su-idae (Gru-idae)
Ctenostylidae Bigot 1870
Ctenostylinae Bigot 1870 = Lochmostyliinae Hendel 1934
Ctenostylini Bigot 1870 = Lochmostyliini Hendel 1934
Ctenostylina Bigot 1870 = Lochmostyliina Hendel 1934
Urophora (Urophora) cardui (Linnaeus, 1758)
 Urophora (Inuromaesa) maura Frauenfeld, 1857
Parnassius simo Gray, 1852
Parnassius simo simo Gray, 1852
Parnassius simo simulator Staudinger, 1899
Parnassius simo avinoffi Verity, 1911

2. Pseudoneptis ianthe Hemming 1964 nomen novum pro Papilio coenobita Fabricius 1793non Papilio coenobita Cramer 1780
Musca oleae  Gmelin 1790
=>
Dacus oleae  (Gmelin 1790)
=>
Dacus (Daculus) oleae  (Gmelin 1790)
=>
Bactrocera  oleae  (Gmelin 1790)
 Urophora maura Frauenfeld 1857 =>
 Euribia maura (Frauenfeld, 1857) : Hendel, 1927 =>
 Urophora (Inuromaesa) maura Frauenfeld, 1857 : Korneyev, 1991 =>
 Inuromaesa maura (Frauenfeld, 1857) : Norrbom & Freidberg, 1999
Musca cardui Linnaeus 1758 =>
Euribia cardui (Linnaeus, 1758) : Meigen 1800 =>
Urophora cardui (Linnaeus, 1758): Loew 1862

Urophora (Urophora) cardui (Linnaeus, 1758)
 Urophora (Inuromaesa) maura Frauenfeld, 1857
Musca poeciloptera Schrank 1790 =>
Trypeta poeciloptera (Schrank 1790) : Meigen 1826 =>
Platyparea poeciloptera (Schrank 1790) : Loew 1862=>
Plioreocepta poeciloptera (Schrank 1790) combinatio nova

Myoleja, Myolea, Myioleja, Myolia, Myiolia, Myiolea, Mylea, Myiola
Iyaiyai
Gammaracanthuskytodermogammarus loricatobaicalensis Dybowski, 1921 (Crustacea)

Pericompsus bilbo Erwin
Oligodranes zzyzxensis Evenhuis (Bombylidae)

Eucosma bobana, E. cocana, E. dodana, E. fofana... E. vovana Kearfoot, 1907 (Oleuthreutidae)
Mozartella beethoveni Girault, 1926 (Hymenoptera)
Abra cadabra Eames and Wilkins 1957  (Mollusca)
Vini vidivici Steadman and Zariello, 1987 (Aves)
Ytu brutus Spangler, 1980 (Coleoptera)
Pisson eu (Coleoptera)
Angelopteromyia alf Korneyev (Diptera)

Nosferatumyia no Korneyev (Diptera)


"Особливості селекції рослин, тварин та мікроорганізмів"


Мислення і свідомість людини


title: Принципи зоологічної систематики таноменклатури

text: Isidore of Seville [7th century CE] (Etymologies, Book 12, 4:34, 37):


"Ми – те, що ми їмо"


Критерії та структура популяції


ОБМІН РЕЧОВИН ТА ЕНЕРГІЇ ОСНОВА ФУНКЦІОНУВАННЯ БІОСИСТЕМ


Пріони, їх будова, поширення


title: "Пріони"

text:
Пріони
		Пріони — особливий клас інфекційних агентів, чисто білкових (тобто таких, що не містять нуклеїнових кислот), що викликають важкі захворювання центральної нервової системи у людей і ряду вищих.
		Пріонний білок, що володіє аномальною тривимірною структурою, здатний прямо каталізувати структурне перетворення гомологічного йому нормального клітинного білка в собі подібний (пріонний), приєднуючись до білка-мішені і змінюючи його конформацію. Як правило, пріонний стан білка характеризується переходом α-спіралей білка в β-складчастість.
Зміна укладки поліпептидного ланцюга
під час перетворення нормального білка (а) на пріон (b)
		Життєвий цикл пріонів має свої особливості. За нормальних умов пріони – це нешкідливі клітинні білки,проте вони мають здатність перетворюватися на стійкі структури, які спричиняють деякі смертельні захворювання головного мозку в людей та тварин. Уражена ділянка мозку має характерну губчасту структуру, яка свідчить про ураження великої кількості нервових клітин, що призводить до виражених неврологічних симптомів, таких як зниження тонусу м’язів, недоумство, втрата пам’яті і безсоння.
Гістологічний препарат, ураженої пріонами
 тканини із утворенням характерною
 губчастої структури.
Пріонні захворювання людини
		Найбільш відомі пріонні інфекції, пов'язані з ураженням головного мозку:
хвороба Кройтцфельдта - Якоба
фатальна сімейна безсоння
хвороба Куру (Kuru), пов'язана з ритуальним канібалізмом у деяких країнах Океанії;
синдром Герстманна - Штройслера - Шейнкера.
		Ці хвороби є повільними інфекціями, що спричиняють ураження сірої речовини головного мозку і призводять  до рухових порушень, психічних розладів, недоумства, смерті.
Пріони дуже стійкі до звичайних методів дезинфекції. Іонізуюче, ультрафіолетове або мікрохвильове випромінювання на них практично не діє. Дезинфекційні засоби, що зазвичай використовуються в медичній практиці, діють на них лише в дуже обмеженій формі. Надійно їх ліквідовують дезінфікуючі реактиви - сильні окисники, що мають руйнівну дію на протеїни.
Потенційна небезпека для людини
 Незважаючи на незначну кількість явних випадків пріонних захворювань у людей, багато фахівців вважають, що мається високий ступінь небезпеки «повільних» інфекцій для людини.
 За неперевіреними даними, джерелом поширення можуть бути стоматологічні процедури, пов'язані з попаданням пріонів в кров'яне русло.
 Під підозру потрапив також лецитин тваринного походження, що викликало скорочення застосування його в фармакологічній промисловості, і витіснення рослинним (в основному, соєвим) лецитином.
Дослідження пріонів дріжджів та інших мікроміцетів
 Пріони-подібні білки, поведінка яких подібно до поведінки PrP, знайдені в природних популяціях дріжджів та інших мікроміцетів. Дослідження пріонів дріжджів підтвердили гіпотезу про те, що перетворення білків у пріонний стан залежить тільки від білків. Було показано, що пріони, екстраговані з клітин, можуть служити «зерном» утворення пріонів у пробірці.
 Один із найдобріше вивчених білків, схильних до утворення пріонів у дріжджів - фактор термінації трансляції (eRF3), який утворює так названі PSI + клітини. Такі клітини мають змінений фізіологічний стан і змінений рівень експресії деяких генів, що дозволило висунути гіпотезу про те, що у дріжджів утворення пріонів може грати адаптативну роль.
Дякую за увагу!!!


title: клятва Гіпократа

text:
Виконали:учениці 11-А класуОбертович ОксанаВасількова Тетяна
Презентація на тему:
“Клятва Гіппократа”
Гіппократ
Гіппокра́т (Ιπποκράτης) (бл.460 до н. е. — бл. 370 до н. е.) — давньогрецький лікар.
Народився близко 460 р. до н.е на острові Кос, Греція. Гіппократ був з роду Асклепіадів — династії лікарів, що вела свій рід від Асклепія — бога медицини.
Гіппократ жив за часів Перикла, сучасник Сократа і Платона, лікував від удаваного божевілля усміхненого філософа Демокрита. Розглядається як одна з видатних фігур в історії медицини. Він визнаний «Батьком медицини» та засновником власної медичної школи.
Гіппократу приписують авторство відомого Кодексу Гіппократа. Утім, це збірка трактатів практикуючих фахівців медицини, що належали до Школи Гіппократа, і особистих творів Гіппократа; тому дуже мало відомо про те, що Гіппократ справді думав, написав й зробив. Але без сумніву, Гіппократ протягом багатьох віків сприймається як взірець лікаря. Зокрема, з ним пов'язують систематичне вивчення клінічної медицини, систематизацію медичних знань попередніх шкіл та інші роботи. Регламентування діяльністі лікарів через Присягу, що пов'язують з ім'ям Гіппократа , де вперше були сформульовані етичні засади медицини.
Теоретичні погляди Гіппократа
Справді, у текстах, що належать до Кодексу Гіппократа, немає жодної згадки про містичні причини хвороб. Проте у Гіппократа є роботи з поглядами, які були засновані на недосконалому знанні анатомії та фізіології.
Школи давньогрецької медицини сперечались, про те як мати справу з хворобою. Медицині за часів Гіппократа майже нічого не було відомо про людську анатомію і фізіології, через грецьке табу, повну заборону на розтин тіла людини. Тому лікарі були не в змозі розрізнити, коли одна хвороба викликала багато різних симптомів. Школа Гіппократа домоглася більшого успіху, використовуючи узагальнені діагнози і нешкідливе лікування.
Клятва Гіппократа
Клятва Гіппократа — присяга, авторство якої приписують «батькові медицини» Гіппократу. Побутує думка, що всі лікарі складають клятву Гіппократа й зобов'язані її дотримуватись, насправді, це не відповідає дійсності. Вітчизняні лікарі складають Клятву лікаря України, а до 1992 року складали Присягу лікаря Радянського Союзу.

Більшість людей має вельми смутне уявлення про Гіппократа знаючи лише, те, що він був пов’язаний з практичною медициною; їх цілком влаштовує той факт, що перш ніж почати свою професійну кар’єру, дають клятву Гіппократа.
Ми можемо бути впевненні у тому, що Гіппократ підтримував філософію Піфагора, оскільки на той час, лише цей світогляд, серйозно відносився до ідеї святості життя. Клятва Гіппократа перекладена кількова мовами світу, але до сьогодні, клятву перероблювали та перекручували чимало.
Рукопис XII сторіччя з текстом Клятви у вигляді хреста
Текст клятви мовою оригіналу
«Ὄμνυμι Ἀπόλλωνα ἰητρὸν, καὶ Ἀσκληπιὸν, καὶ Ὑγείαν, καὶ Πανάκειαν, καὶ θεοὺς πάντας τε καὶ πάσας, ἵστορας ποιεύμενος, ἐπιτελέα ποιήσειν κατὰ δύναμιν καὶ κρίσιν ἐμὴν ὅρκον τόνδε καὶ ξυγγραφὴν τήνδε. Ἡγήσασθαι μὲν τὸν διδάξαντά με τὴν τέχνην ταύτην ἴσα γενέτῃσιν ἐμοῖσι, καὶ βίου κοινώσασθαι, καὶ χρεῶν χρηίζοντι μετάδοσιν ποιήσασθαι, καὶ γένος τὸ ἐξ ωὐτέου ἀδελφοῖς ἴσον ἐπικρινέειν ἄῤῥεσι, καὶ διδάξειν τὴν τέχνην ταύτην, ἢν χρηίζωσι μανθάνειν, ἄνευ μισθοῦ καὶ ξυγγραφῆς, παραγγελίης τε καὶ ἀκροήσιος καὶ τῆς λοιπῆς ἁπάσης μαθήσιος μετάδοσιν ποιήσασθαι υἱοῖσί τε ἐμοῖσι, καὶ τοῖσι τοῦ ἐμὲ διδάξαντος, καὶ μαθηταῖσι συγγεγραμμένοισί τε καὶ ὡρκισμένοις νόμῳ ἰητρικῷ, ἄλλῳ δὲ οὐδενί. Διαιτήμασί τε χρήσομαι ἐπ' ὠφελείῃ καμνόντων κατὰ δύναμιν καὶ κρίσιν ἐμὴν, ἐπὶ δηλήσει δὲ καὶ ἀδικίῃ εἴρξειν. Οὐ δώσω δὲ οὐδὲ φάρμακον οὐδενὶ αἰτηθεὶς θανάσιμον, οὐδὲ ὑφηγήσομαι ξυμβουλίην τοιήνδε. Ὁμοίως δὲ οὐδὲ γυναικὶ πεσσὸν φθόριον δώσω. Ἁγνῶς δὲ καὶ ὁσίως διατηρήσω βίον τὸν ἐμὸν καὶ τέχνην τὴν ἐμήν. Οὐ τεμέω δὲ οὐδὲ μὴν λιθιῶντας, ἐκχωρήσω δὲ ἐργάτῃσιν ἀνδράσι πρήξιος τῆσδε. Ἐς οἰκίας δὲ ὁκόσας ἂν ἐσίω, ἐσελεύσομαι ἐπ' ὠφελείῃ καμνόντων, ἐκτὸς ἐὼν πάσης ἀδικίης ἑκουσίης καὶ φθορίης, τῆς τε ἄλλης καὶ ἀφροδισίων ἔργων ἐπί τε γυναικείων σωμάτων καὶ ἀνδρῴων, ἐλευθέρων τε καὶ δούλων. Ἃ δ' ἂν ἐν θεραπείῃ ἢ ἴδω, ἢ ἀκούσω, ἢ καὶ ἄνευ θεραπηίης κατὰ βίον ἀνθρώπων, ἃ μὴ χρή ποτε ἐκλαλέεσθαι ἔξω, σιγήσομαι, ἄῤῥητα ἡγεύμενος εἶναι τὰ τοιαῦτα. Ὅρκον μὲν οὖν μοι τόνδε ἐπιτελέα ποιέοντι, καὶ μὴ ξυγχέοντι, εἴη ἐπαύρασθαι καὶ βίου καὶ τέχνης δοξαζομένῳ παρὰ πᾶσιν ἀνθρώποις ἐς τὸν αἰεὶ χρόνον. παραβαίνοντι δὲ καὶ ἐπιορκοῦντι, τἀναντία τουτέων»
Текст присяги в перекладі на латину
Hippocratis jus — jurandumPer Apollinem medicum et Aesculapium, Hygiamque et Panaceam juro, deos deasque omnes testes citans, mepte viribus et judicio meo hos jusjurandum et hanc stipulationem plene praestaturum.Ilium nempe parentum meorum loco habitumm spondeo, qui me artem istam docuit, eique alimenta impertirurum, et quibuscunque opus habuerit, suppeditaturum.Victus etiam rationem pro virili et ingenio meo aegris salutarem praescripturum a pemiciosa vero et improba eosdem prohibiturum. Nullius praeterea precibus adductus, mortiferum medicamentum cuique propinabo, neque huius rei consilium dabo. Casie et sancte colam et artem meam.Quaecumque vero in vita hominum sive medicinam factitans, sive non, vel videro, vel audivero, quae in vulgus efferre non decet, ea reticebo non secus atque arcana fidei meae commissa.Quod si igitur hocce jusjurandum fideliter servem, neque violem, contingat et prospero successu tarn in vita, quam in arte mea fruar et gloriam immortalem gentium consequar. Sine autem id transgrediar et pejerem contraria hisce mihi eveniam.
Текст українською
Клянусь Апполоном-цілителем, Асклепієм, Гігією та Панакеєю і усіма богами та богинями, беручи їх у свідки, виконувати чесно, відповідно до моїх сил і мого розуміння, наступну присягу і письмове зобов'язання: вважати того хто навчив мене лікарського мистецтва рівним з моїми батьками, ділитися з ним своїми статками і, за необхідності, допомагати йому в його потребах; його нащадків вважати за своїх братів, і це мистецтво, якщо захочуть його вивчити, викладати їм безоплатно і без усялякої домовленості; настанови, усні уроки і все інше у навчанні повідомляти своїм синам, синам свого вчителя і учням, що пов'язані зобов'язанням і клятвою за законом медичним, але нікому іншому. Я спрямовую режим хворих до їх користі згідно моїх сил і мого розуміння, утримуючись від завдання всілякої шкоди та несправедливості. Я не дам нікому, хто буде просити, смертельного засобу і не вкажу шляху для подібного задуму; так само я не дам ніякій жінці абортивного пессарія. Чисто і непорочно буду я проводити своє життя і своє мистецтво. В жодному разі не буду робити розтин у тих, хто страждає камінною хворобою, надавши це людям, що займаються цією справою. У який би дім я не зайшов, я зайду туди для користі хворого, без всілякого навмисного, неправедного і згубного, особливо від любовних справ з жінками і чоловіками, вільними і рабами.Що б при лікуванні, і також без лікування, я не побачив або не почув відносно життя людей з того, що не потрібно розголошувати, я промовчу про те, вважаючи подібні речі за таємницю. Мені, тому хто непорушно виконує цю клятву, нехай буде надано щастя в житті і в мистецтві і слава у всіх людей довіку; порушникові ж цієї клятви та тому, хто дає несправжню клятву, нехай буде все навпаки.
Етичний кодекс лікаря України
Значною подією в царині медицини має стати прийняття «Етичного кодексу лікаря України», проект якого був запропонований до обговорення на Колегії МОЗ. Вперше в історії незалежної України Кодекс, розроблений академіком НАН і АМН України Ю.І.Кундієвим, знайшов підтримку керівництва Міністерства охорони здоров'я та розпочата робота в напрямку втілення його в життя.


title: Національні природні парки України

text:
Національні природні парки України

Національні природні парки України — заповідні території, що є частиною природно-заповідного фонду України. В них дозволено вільний доступ туристів. В Україні станом на 2011 рік налічується 40національних природних парків загальною площею більше 10000км² (1,8 % території), які розташовані у 12 з 24 областей і Автономній Республіці Крим.

Функції:
 у них охороняється природа, і в той же час ведеться організована рекреаційна, туристична та оздоровча діяльність. Крім цього, національні парки грають важливу роль у культурно освітніх процесах та науковій діяльності.

Територія поділена на частини – зони. Найголовніша із них – заповідна, призначена для охорони та збереження природи.

Ще є зона регульованої рекреації, де може відбуватися коротко часовий відпочинок та оздоровча, а також туристична та екоосвітня діяльність.

Забороняються: вирубки лісу (дозволяються лише санітарні), промислове рибальство та полювання. Любительське рибальство та мисливство дозволяється у певні терміни, визначені законодавством.

Третьою зоною є зона стаціонарної рекреації, де розміщуються готелі, кемпінги, мотелі та інше. У господарській зоні знаходяться населені пункти, а також ведеться господарська діяльність, зокрема і та, яка є необхідною для діяльності парку. Будь-яка господарська діяльність у межах національного природного парку не має шкодити збереженню природних комплексів та рекреаційнійним цінностям парку.

Вижниицький
Гуцульщина
Карпатський
Шацький

Національний природний парк Вижницький
Загальна інформація
Якщо б Господь Бог вирішив провести свою відпустку на Землі,то неодмінно вибрав би для цього Буковину”.
Ця говірка австрійської доби Буковини правдоподібно підкреслює неповторні риси довкілля та історії нашого благословенного краю. Тут, на порівняно невеликій території сконцентровані всі принади й чари, якими так щедро обдарувала людину природа, – урвища Дністровського каньйону, смарагдові шати Хотинської та Чернівецької височин, сріблясті плеса бурхливих Пруту й Черемошу, таємничі підземелля велетенських печер, галасливі водоспади. А найкраща окраса краю – чарівні будь-якої пори року Карпати з яскравим етнографічним колоритом Гуцульського ландшафту – м’які контури гір, смарагдово-сині хвилі смерекових лісів та полонин, чепурні будиночки.

Національний природний парк Гуцульщина
Загальна інформація
НПП „Гуцульщина” – це поєднання унікальних природних комплексів та самобутньої культури жителів Покутсько-Буковинських Карпат.
Парк славиться гірськими річками та потічками! Найбільшими із них є річки Лючка, Пістинська, Рибниця, Черемош, які є правими притоками р. Прут. При виході з гір річки утворюють перекати, плеса, водоспади. Місцеві жителі називають їх “гуками” через гуркіт і шум, які вони утворюють. На території парку знаходиться відома багатьом річка Черемош. Вона власне уособлює не лише Гуцульський край, але й усі Українські Карпати. Тут розташоване і чудове озеро Лебедине, біля якого дуже люблять відпочивати як місцеві жителі, так і приїжджі відвідувачі.
У парку, як і дорогою до нього, можна помилуватися багатством лісів, різнобарвними квітучими полонинами та гірськими краєвидами.

Карпатський національний природний парк
Загальна інформація
Карпатський національний природний парк поєднує на своїй території типові для Чорногори та Горган гірські і долинно-річкові природні комплекси, цінні історичні, архітектурні та етнографічні пам’ятки. Тут створені чудові умови для проведення наукових досліджень, відпочинку й оздоровлення населення, пропаганди природоохоронних знань і екологічного виховання.

Шацький національний природний парк
Загальна інформація
Шацький НПП – це дивовижний куточок Полісся, який славиться своїми озерами та величними лісами! Парк знаходиться у Шацькому районі Волинської області. Саме тут ми знайомимося із дивовижною природою західного Полісся, а сама назва „шацьк” означає „гарне місце”.
Дивують і зачаровують своєю красою соснові зеленомошники та чорничними, а також дубово-соснові та грабово-дубові ліси. Зустрічаються навіть таємничі ялинники. Саме у Шацькому національном парку збереглися природні лісові екосистеми. Інше багатство цієї землі – це озера. Тут знаходиться найбільше озеро України – славнозвісний Світязь. Не менш цікавими є озера Пулемецьке, Луки, Перемут, Люципер, Пісочне та інші!
І, звичайно, у ШНПП можна посмакувати чорницями, назбирати грибів, покупатися у чистій кришталевій воді, а також провести цікаві природничі дослідження, і просто відпочити із друзями чи батьками, поринувши у світ Лісу та Озер.


title: Критичні періоди ембріогенезу

text:
Критичні періоди ембріогенезу
                         Роботу виконала
                         учениця 11-А класу
                       СШ I-III ступенів № 273
                        м. Києва
                       Романенко Надія

                      Київ 2012

Поняття про ембріон
Ембріон - стадія розвитку організму, починаючи зі стадії зиготи до народження чи виходу з яйцевих оболонок.
Термін «ембріон» застосовують у відношенні до ранніх стадій розвитку тварин.
У відношенні до рослин використовують  термін «зародок».
Ембріональний розвиток
Зародковий розвиток, ембріональний розвиток, ембріогенез - розвиток організму тварини, що відбувається в оболонках яйця поза материнським організмом або усередині нього.
Зародковому розвитку передує                                        період передзародкового                                              розвитку, коли зростає,                                            формується і дозріває
     яйцеклітина.
Після зародкового розвитку                                             настає період післязародкового                         (постембріонального) розвитку.
Ембріональний розвиток
Початок зародкового розвитку - запліднення - відбувається в материнському організмі, інколи поза ним. Чоловіча статева клітина - рухливий сперматозоїд - досягає яйця і проникає в нього, часто через спеціальні отвори в оболонках - мікропиле (у рослин).
Ембріональний розвиток
Яйцеклітина і сперматозоїд містять одинарні (гаплоїдні) набори хромосом; при заплідненні батьківські і материнські хромосоми з'єднуються в одному ядрі, відновлюючи нормальну подвійну (диплоїдну) їх кількість.
Біологічний сенс запліднення полягає в обміні генетичною інформацією між тваринами однієї популяції, так як кожний новий організм поєднує в собі спадкові ознаки обох батьків.

Місце початку ембріогенезу
Стадії ембріогенезу
1. Запліднення
2. Дроблення
3. Гаструляція
4. Нейруляція
5. Гістогенез
6. Органогенез
7. Системогенез
Біологічна роль у процесі запліднення
     Сперматозоїда
Забезпечує зустріч із овоцитом
Надає 23 батьківських хромосоми
Визначає стать дитини
Вносить в овоцит центріоль
Надає мітохондріальну ДНК
Провокує завершення мейозу                      яйцеклітиною
Вносить сигнальний білок дроблення
    Яйцеклітини
Доповнює хромосомний набір
Забезпечує живлення зародка (30 год.)
Забезпечує захист зародка на ранній стадії (7 діб).
Екстракорпоральне запліднення
	1. Хірургічна операція2. Запліднення “в пробірці”3. Інкубація 3-4 доби (дроблення)4. Бластоциста (18-32 бластомери) – “вільна бластоциста” поміщається в матку5. Починається імплантація на 6-7 добу (15 % успішно)
Екстракорпоральне запліднення дозволяє:
	1. Вибирати стать дитини
	2. Збагачувати (покращувати) сперму
	3. Уникнути генетичних захворювань
	4. Допомогти сперматозоїдам в переміщенні та розчиненні оболонок овоцита
	5. Лікувати деякі види жіночого безпліддя
	6. Виключається позаматкова вагітність.

Запліднення
Дроблення
Дроблення – утворення багатоклітинного зародка бластули(2-7 доби)
				Характеристика дроблення:
				а) повне, часткове
				б) рівномірне, нерівномірне
				в) синхронне, асинхронне

Гаструляція
Гаструляція - наступний після дроблення період        ембріогенезу, в якому відбувається утворення зародкових листків.
Рання гаструляція – утворення ектодерми та ентодерми.
Пізня гаструляція – утворення мезодерми.

Особливості гаструляції зародка людини:
Рання гаструляція - делямінація
Пізня гаструляція – іміграція
Імпалантація зародка в ендометрій та плацентація.

Утворення зародкових листків
Весь ембріональний період - з моменту імплантації до 12 тижня - є дуже відповідальним періодом у розвитку людини. Це час, коли відбувається закладка й формування всіх життєво важливих органів, формується плацентарне коло кровообігу, зародок набуває «людського вигляду».
При впливі несприятливих                                       факторів на організм, що                                          розвивається під час ембріо -                                        нального періоду формуються                                          так звані «ембріопатії», які                                                    проявляються вадами                                             розвитку.

Ембріональний розвиток
У перші 2-3 місяці внутрішньоутробного розвитку відбувається інтенсивний поділ клітин і формування тканин і органів. Завдяки поділу, зростанню і переселенню клітин кожна частина тіла набуває чіткіших обрисів - здійснюється процес морфогенезу.  В основному процеси морфогенезу завершуються на   8-му тижні розвитку.

Ембріональний розвиток
Критичні періоди ембріогенезу
Окремі тканини і органи формуються в різні періоди зростання ембріона і плоду. При цьому тканини організму у момент максимальної інтенсивності процесів диференціювання стають високо чутливими до ушкоджувальних впливом зовнішнього середовища (іонізуюча радіація, інфекції, хімічні агенти).
Такі періоди, для яких характерна підвищена чутливість до впливу пошкоджуючих факторів , називають «критичними періодами ембріогенезу». Імовірність формування відхилень у розвитку в критичні періоди найбільш висока.
Критичні періоди ембріогенезу
Період бластогенезу.
Відповідна реакція в цей період реалізується за принципом «все або нічого», тобто зародок або гине, або, в силу своєї підвищеної стійкості і здатності до відновлення, продовжує нормально розвиватися.
Морфологічні порушення, які виникають на цьому терміні, називають «бластопатіями».

Критичні періоди ембріогенезу
До морфологічних порушень відносять анембріонію, яка формується внаслідок ранньої                                    загибелі і резорбції ембріобласта,                                      аплазію жовткового мішка та ін.
Деякі дослідники до бластопатії                                       відносять ектопічну вагітність і                                 порушення глибини імплантації                                      зародка. Велика частина зародків, пошкоджених в період бластогенезу, а також ті, які утворилися з дефектних статевих клітин, які несуть мутації, в цей період елімінується шляхом спонтанних абортів.

Критичні періоди ембріогенезу
Другий критичний період внутрішньоутробного розвитку триває від 20-го до 70-го дня після запліднення - це час максимальної вразливості зародка.
Фетальний (плодовий) період триває з 12 тижня до моменту народження. У цей час відбувається дозрівання організму - тонке диференціювання органів і тканин, що супроводжується швидким ростом плода.

Критичні періоди ембріогенезу
Ті ж шкідливості, що впливають на плід під час фетального періоду, провокують розвиток фетопатій, для яких морфологічні вади не характерні.
Частота ембріопатій досить висока - спонтанними абортами в ембріональному періоді закінчується не менше 10% зареєстрованих вагітностей.
Критичні періоди ембріогенезу
Здатність реагувати запальними процесами на інфекційне ушкодження у плода формується після 5-го місяця розвитку.
Також свій внесок в патологію плодового періоду вносять порушення обміну речовин і хронічні інтоксикації у матері, в якості прикладу можна навести діабетичну і алкогольну фетопатії.

Критичні періоди ембріогенезу
З порушень внутрішньоутробного розвитку найбільше клінічне і соціальне значення мають вроджені вади розвитку (ВВР).


title: "Крила комах"

text:
		Крила
		комах
Матеріали для 8 класу
		Комахи мають дві пари крил, які розміщені на грудях. Повністю вони розвиваються тільки при переході комах у дорослий стан.
		Будова крил у значній мірі враховується як основа систематики крилатих комах: лускокрилі, двокрилі, перетинчастокрилі, твердокрилі, напівтвердокрилі, рівнокрилі…
Крила  комах
		Крила комах являють собою бічні вирости стінки тіла, що утворені тонкими мембранами, натягнутими на каркас жилок, по яких в крила проникають трахеї, нерви та порожнинна рідина. Просвіти перетинчастих  частин крила, що розміщені між жилками, називаються комірками.
Крила  комах
		     Жилки розміщуються так, що стають  механічною опорою крила та допомагають протистояти потокам повітря при польоті.
		Розміщення та число жилок — ознаки, які  добре характеризують кожну систематичну групу комах.
Крила  комах
		Жилки пронизують все крило комахи, забезпечуючи необхідну жорсткість конструкції та її аеродинамічні властивості. Вони є поздовжні, які частково галузяться, та поперечні, що з’єднують поздовжні жилки між собою. Кожна жилка згідно її розміщення на пластинці має певну назву.
Крила  комах
     Перша, найтовстіша жилка, називається костальною – коста. Нижче неї розміщена субкостальна - субкоста, а далі йдуть радіальна та медіальна жилки, які галузяться.  В задній частині крила проходять кубітальні, анальні та югінальні жилки. Крім того, у місця впадання субкости в косту може знаходитися щільний кутикулярний утвір – крилове очко, яке знімає шкідливі вібрації при польоті.

Крила  комах
C – костальна жилка,        Sc – субкостальна жилка,           R – радіальні жилки,        М – медіальні жилки,
Cu – кубітальні жилки,     An – анальні жилки,                Ju – югінальні жилки
Крила  комах
Крила  комах
		У більш примітивних груп комах обидві пари крил досить подібні і сітка жилок густіша, ніж у представників вищих рядів. Крім того, у представників вищих рядів передні та задні крила часто значно відрізняються між собою. Нерідко розвивається лише одна пара крил, частіше передні (у мух, самців щитівок, деяких поденок), але буває і навпаки— розвинуті тільки задні крила (у віялокрилих).
Крила  комах
Крила  комах
		У лускокрилих, тобто метеликів добре розвинені обидві пари крил, які густо вкриті мікроскопічними лусочками. Від їхнього забарвлення, структури та розміщення залежить різноманітне забарвлення та малюнок крил.
Крила  комах
		У перетинчастокрилих комах обидві пари крил перетинчасті з нечисленними жилками. Але друга пара менша за першу.
Крила  комах
У двокрилих розвинута лише перша пара крил. Друга пара перетворилась на дзизкальця.
Крила  комах
	У мух, які мають тільки добре розвинені передні крила, задні перетворені в невеликі булавовидні придатки, багаті на чутливі волоски. Вони працюють як гироскопи і слугують стабілізаторами при польоті.
Крила  комах
		У твердокрилих - жуків перша пара крил перетворена на рогові жорсткі надкрила - елітри, які захищають спинну                   частину тіла. При польоті                        надкрила жуків відіграють роль                   лише плануючих виростів, які не здійснюють власних рухів, а для літання пристосовані лише задні крила. Інколи у жуків при польоті     надкрила навіть не розправляються, а задні тільки висовуються в сторони з надкрил.
Крила  комах
		Для багатьох жуків, які живуть в сухих місцевостях, характерно те, що у них надкрила повністю зростаються між собою, утворюючи захисний «шолом» над черевцем. При цьому задні крила не можуть існувати і зникають.  Це спостерігається у багатьох
    довгоносиків, жужелиць та особливо часто у
                                     степових та
                                     пустельних
                                     чорнотілок.
Крила  комах
		У напівтвердокрилих - клопів тверді лише  половинки надкрил, тобто крила передньої пари щільні, шкірясті, лише у верхній частині вони перетинчасті. Виконують передні крила захисну функцію.
Крила  комах
		У прямокрилих комах крила першої пари перетворені у шкірясті вузькі надкрила, а друга пара широкі прозорі і з перетинками.  У складеному  стані більш тонкі перетинчасті задні крила прикриті передніми, які захищають їх від пошкоджень  при переміщеннях у заростях рослин.
Крила  комах
		У бабок обидві пари крил розвинуті майже  однаково. Деяка незалежність однієї пари крил від другої та наявність м’язів прямої дії дозволяють бабкам досягати високої швидкості під час польотів.
Крила  комах
		У рівнокрилих - цикад та попелиць дві пари перетинчастих крил однакові за будовою.  Але задня з них менша за розмірами.
Крила  комах
		Отже, у багатьох комах передні крила, приймають на себе додаткові функції, які часто стають основними, а функція літання втрачається: у твердокрилих,  прямокрилих, напівтвердокрилих.
Крила  комах
		Серед комах є безкрилі  форми та  види, у яких крила редукувались (воші та блохи). Така втрата крил може бути викликана різними причинами: переходом до паразитизму, до життя в грунті, при мешканні на відкритих для вітру островах або в горах …
Крила  комах
		Швидкість польоту у комах різноманітна: у золотоглазки — 0,5 м, у бджоли — 3 м, у метеликів бражників — 15 м в секунду.  Бражники досить сильні комахи, без посадки вони летять на сотні кілометрів. Відомі приклади зальоту олеандрового бражника, що поширений в середземно-             морських країнах, де росте                   олеандр, в Санкт-Петербург                                та Естонію.
Крила  комах
		Швидкість вібрації крил у різних комах різна. Метелик  махаон при польоті робить 5—9 помахів крил на секунду, бджола близько 200, а комар — 1000.                        Така   швидкість скорочень         забезпечується густими             посмугованими м’язами,                                    на долю яких у добре літаючих                  форм  приходиться 15—25%                           ваги тіла.
Крила  комах
		Рух крил обмежують дрібні хітинові пластинки, розміщені в області з’єднання мембрани між спинною та боковою пластинкою. До деяких із них прикріплюються м’язи, що слугують для зміни кута нахилу  крил та їхнього  складання вздовж тіла.
Крила  комах
		Таким чином можна сказати, що у більш примітивних комах передні і задні крила при польоті рухаються незалежно одне від одного, а у метеликів, перетинчастокрилих, цикад та інших більш організованих форм передні та задні крила з’єднуються  так, що утворюють єдину поверхню. Зміни направлення при польоті досягаються              у інших комах зміною положення           площини передніх крил як у метеликів                та амплітуди і площини вібрації як у бджіл.

Крила  комах
Успіхів
у вивченні
нових тем


title: Найдивовижніші рослини планети

text:
Найдивовижніші рослини планети
Кащенко Ірина Петрівна, вчитель початкових класів Уманської загальнгоосвітгньої школи №5 ім. В.І.Чуйкова

10 місце: Найаскетичніша рослина. Вельвічія - росте на півдні Африки, в пустелі Намібії. Листя цієї рослини закручуються тюрбаном навколо себе самих. Так як в Намібії майже ніколи не йдуть дощі, вельвічія використовує своє листя для поглинання вологи ... з туманів, що прилітають з Атлантики, а потім крапля за краплею передає її корінню.
9 місце: Жовтці. На думку народу, ця трава має суворий характер - звідси й назва (по-рос. «лютики»). Ця квітка – найвисокогірніша в Європі - зустрічається на висоті до 4 300 метрів над рівнем моря. Жовтці Ranunculus lobatus знаходили на висоті до 6 400 метрів над рівнем моря.
8 місце: Найдавніше нині зростаюче дерево - це гінкго, що виростає в китайській провінції Чжецзян. Цей вид виник ще в юрський період, близько 160 млн. років тому. У Японії гінко називається «Срібним абрикосом».
7 місце: Найбільший кактус у світі, сагуаро, росте в Мексиці і штаті Арізона. Він легко досягає висоти 15 метрів, а важить від 6 до 10 тонн. У квітці сагуаро - 3500 тичинок, які настільки великі, що дрібні птахи в'ють іноді там гнізда.
6 місце: Іва арктична - найпівнічніше дерево (чагарник) у світі, його гілки можуть досягати 5 метрів в довжину, але вони ніколи не піднімаються вище, ніж на 10 см від землі. Таким чином верба захищається від крижаного вітру і росте під сніговим покривалом протягом всієї зими.
5 місце: Найромантичніша рослина - Едельвейс. Насправді мова йде не про одну квітку, а групу з декількох крихітних квіточок, зібраних разом. Едельвейси дуже добре захищені від холоду, можуть виростати не тільки на скелях, а й у долинах.
4 місце: Найбільша хижа рослина, здатна перетравлювати найбільшу здобич. Відноситься вона до сімейства непентових. Жаби, птахи і навіть пацюки потрапляють в її пастку і перетравлюються за допомогою ферментів. Росте в тропічних лісах Азії, на о. Борнео та Індонезії.
3 місце: Найсмердючіша в світі рослина - аморфофаллус. Він росте в тропічних лісах і пахне гниючою рибою. Весь острів Суматра буквально пропах цим запахом.
2 місце: Найнебезпечніша жалюча рослина - Новозеландське кропив'яне дерево. Воно може вбити собаку і навіть коня, впорскуючи їм під шкіру суміш сильних отрут. Тонкі пекучі волоски на листках містять гістамін і мурашину кислоту.
1 місце: Орхідеї. Сімейство цих рослин - одне з найчисленніших у світі. Воно налічує понад 25 тисяч видів, більшість з яких росте на деревах, але, на відміну від рослин-паразитів, використовує їх лише як опору. Ця рослина на диво невибаглива, а при цвітінні не викликає алергії. На Гавайських островах в Тихому океані орхідеї настільки розплодилися, що фраза "Зважте чверть фунта орхідей" є цілком звичайною. Розповідали, що Патриція Аркетт, будучи нареченою відомого актора Ніколаса Кейджа, зажадала до весілля чорну орхідею, автограф Селінджера і вінчальну сукню з Тибету. Автограф Селінджера, на щастя, якраз продавався на одному з аукціонів, за сукнею довелося злітати до Тибету. А чорну орхідею Кейдж отримав простіше простого: він просто пофарбував квітку чорною фарбою.
У презентації використані ресурси Інтернету:
http://nevsedoma.com.ua/index.php?newsid=47354
http://fishki.net/comment.php?id=47077


title: "Перша допомога та догляд за хворими"

text:
Перша допомога та догляд за хворими. Основи медичної деонтології. Особиста гігієна хворого.
Перша медична допомога
Перша медична допомога (ПМД) – це комплекс нагальних простих медичних заходів, які проводяться з використанням лікарських засобів медичним працівником людині, яка раптово захворіла або постраждала.

Перша медична допомога
Перша медична допомога
ПМД надають на місці отримання травми, виникнення якого-небудь гострого захворювання або загострення хронічного.
Крім медичних працівників – лікаря, фельдшера, медсестри чи медбрата, ПМД можуть надавати люди, що не мають медичної освіти, але володіють навичками надання першої медичної допомоги. Надання першої допомоги постраждалому має здійснюватися швидко і під керівництвом однієї людини. Суперечливі поради з боку, метушливість та розгубленість призводять лише до втрати дорогоцінного часу.
Перша медична допомога
Перша медична допомога
Людині без свідомості можна надавати допомогу, але якщо вона при свідомості, то необхідно запитати на це її згоди: “Вам допомогти?”. У випадку відмови допомагати не можна. Можна надавати першу медичну допомогу дитині до 14 років, коли вона перебуває сама, а при наявності близьких треба запитати в них згоди.
Догляд за хворими
Догляд за хворими -це процес, що складається з комплексу заходів, які забезпечують всебічне обслуговування хворого, створення належних гігієнічних умов, що сприяють неускладненому перебігу хвороби, прискоренню одужання, полегшенню страждань та запобіганню ускладненням і своєчасному виявленню їх, а також виконання лікарських призначень.
Догляд за хворими
Загальний догляд — це комплекс заходів, яких потребують будь-які хворі незалежно від характеру їх захворювання (патології), віку, статі тощо.
Його обсяг залежить від стану хворого, за якого лікар може призначити строгий ліжковий режим (не дозволяється сидіти), ліжковий (можна рухатися в ліжку), напівліжковий (можна ходити по приміщенню) і загальний режим. Коли рухова активність хворого не обмежується.
Догляд за хворими
Догляд за хворими
Догляд за хворими
Основні заходи загального догляду за хворими:
а) гігієнічне утримання приміщення, ліжка та меблів, самого хворого, його одягу, посуду, предметів туалету тощо;
б) чітке виконання всіх призначень лікаря.
в) спостереження за перебігом хвороби, станом хворого та інформування лікаря про зміни в його стані;
г) годування хворого. Дії медичного персоналу, пов'язані зі специфікою власне захворювання чи травми та їх лікуванням, складають спеціальний догляд.
Догляд за хворими
Догляд за хворими
Медична деонтологія
Медична деонтологія – це сукупність етичних норм і принципів поведінки медичного працівника при виконанні своїх професійних обов’язків.
Медична деонтологія тісно пов’язана з медичною етикою. Медична етика – це вчення про мораль медпрацівників, їх поведінку, взаємозв’язки з хворими, з колегами, із суспільством.
Медична деонтологія
Медична деонтологія
Порушення правил деонтології може призвести до виникнення такої патології як ятрогенія – психогенний розлад внаслідок неправильних, необережних висловлювань або дій медичного працівника.Тому важливим принципом є дотримування основного деонтологічного правила – не зашкодили при діагностиці, або лікуванні.
Основною функцією медичної сестри є догляд за хворими та виконання призначень лікаря, під керівництвом якого вона працює.Медична сестра своїми діями, поведінкою та словом повинна зробити все, щоб у хворого були оптимістичний настрій, впевненість у швидкому одужанні.
Медична деонтологія
Особиста гігієна хворого
Особиста гігієна хворого - це утримання в чистоті тіла (шкіри, волосся, порожнини рота, зубів), постільної й натільної білизни, одягу, взуття, житла. Дотримання особистої гігієни хворого сприяє його видужанню, збереженню і зміцненню здоров'я. Приготування постелі для хворого.
Особиста гігієна хворого
Для особистої гігієни хворого необхідно мати комплект білизни і постільних речей: матрац дві пір'яні або пухові подушки з наволочками, простирадло, ковдру і рушник. На ліжко кладуть матрац з рівною і пружною поверхнею. На подушки надягають чисті й випрасувані наволочки. Простирадло і наволочки мають бути без складок.
Особиста гігієна хворого
 При догляді за хворим важливо забезпечити чистоту його шкіри. Якщо стан хворого задовільний, то він сам приймає душ або загальну гігієнічну ванну із зануренням у воду всього тіла, за винятком верхньої частини грудей, у напівсидячому положенні. Лежачим хворим роблять місцеві ванни із зануренням тільки якої-небудь частини тіла, наприклад рук або ніг. Температура води повинна бути 37-38 °С, тривалість процедури не більше. Важкохворим щодня обтирають обличчя ватою, змоченою б теплій воді (температура 36-37°С). Тіло обтирають губкою або рушником, змоченим теплою водою з туалетним милом, у певній послідовності: шию, груди, руки, живіт, стегна, ноги, розтираючи змочені ділянки сухим рушником до відчуття тепла.
Особиста гігієна хворого
Поява пролежнів у лежачих хворих - свідчення поганого догляду за ними. Пролежні - поверхнева або глибока виразка, що утворюється внаслідок порушення кровообігу й омертвіння тканин, їх появу спричинюють незручна постіль, що рідко перестилається, зі складками і крихтами їжі.
Особиста гігієна хворого
Важкохворих годують з ложки, надавши їм сидячого або напівсидячого положення, під підборіддя кладуть серветку або рушник. Напувати слід зі спеціального поїльника або невеликого чайника. Посуд, яким користувався хворий, треба негайно вимити гарячою водою з гірчицею і милом, призначеним для миття столового посуду, а потім обдати крутим кип'ятком.
Особиста гігієна хворого


Паразитизм як природне явище. Адаптація паразитів до паразитарного способу життя


title: Презентація по черепахам.

text:
Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №5.
	        Підготували учениці
		    8 класу
	Ситник Анна,Гончар Світлана
       Черепахи.
Черепахи - ряд плазунів, що існує впродовж 250 мільйонів років. Включає близько 230 видів, що групуються в 12 родин і 5 підрядів.
Панцир.
Черепах можна безпомилково відрізнити від інших тварин за наявністю панцира. Складається він із спинного щита - карапакса і черевного - пластрона. Зверху у більшості черепах панцир покритий симетричними роговими щитками.
Вони поширені по всій Україні.
Панцир.
У деяких видів рухомі частини панцира можуть щільно закривати обидва отвори (або один з них) в хвилину небезпеки. Форма панцира пов'язана із способом життя черепах
На спинному щиті виділяються шийний, хребетні, бічні і краєві щитки, на черевному - горловий, міжгорлові, плечові, грудні, черевні, стегнові, задньопрохідні, пахвові, пахові і міжкрайові щитки.
Походження.
Умовно черепахи вважаються нащадками пермських котилозаврів. Перша черепаха з'явилася в Мезозойську еру у Тріасовому періоді (200 млн. років тому). З 26 родин 12 дожило до наших днів. Багато «сучасних» черепах зараз знаходяться на межі зникнення. Умовно черепахи вважаються нащадками пермських котилозаврів..
Походження.
Черепахи в минулому, ймовірно, мали величезний, практично однієї довжини з панциром, могутній хвіст усаджений двома рядами кістяних шпильок сплощень, а на кінцях трикутного черепа розташовувалися довгі притуплені «роги», направлені назад і убік.Черепахи в минулому, ймовірно, мали величезний, практично однієї довжини з панциром, могутній хвіст усаджений двома рядами кістяних шпильок сплощень, а на кінцях трикутного черепа розташовувалися довгі притуплені «роги», направлені назад і убік.
Відомо безліч викопних черепах, серед яких найбільшою була міоланія, завдовжки близько 5 м. Відомо безліч викопних черепах, серед яких найбільшою була міоланія, завдовжки близько 5 м. Найбільшою з відомих черепах є черепаха архелон з крейдового періоду, яка жила в морі. Розмір одного з виявлених скелетів сягає 4 м. Припускають, що її вага сягала до 2,2 тонн.
Походження.
Розмноження черепах протікає однотипно. Після спаровування, що здійснюється в більшості випадків на суші, самиці відкладають яйця в глекоподібну ямку, яку вони викопують задніми ногами. Потім ямка засипається і утрамбовується зверху ударами пластрона.
Розмноження.
Яйця кулясті або еліптичні, білого кольору, покриті твердою вапняною шкаралупою. Лише у морських і деяких бокошиїх черепах яйця покриті м'якою шкірястою оболонкою. Число яєць коливається у різних видів від декількох штук до сотні. Багато черепах мають декілька кладок протягом сезону.Яйця кулясті або еліптичні, білого кольору, покриті твердою вапняною шкаралупою. Лише у морських і деяких бокошиїх черепах яйця покриті м'якою шкірястою оболонкою. Число яєць коливається у різних видів від декількох штук до сотні. Багато черепах мають декілька кладок протягом сезону.
Розмноження.
Родини:
Кайманові черепахи
Мулові черепахи
Мексиканські черепахи
Великоголові черепахи
Прісноводні черепахи
Сухопутні черепахи
Прихованошийні черепахи.
Родина Морські черепахи
Родина Двохкіготні черепахи
Родина трьохкіготні черепахи
М’якотілі черепахи.
Родина Пеломедузові
Родина зміїношиї

Блокошийні  черепахи.
Родина Шкірясті черепахи
Безщиткові черепахи.
ЧЕРЕПАХИ.


Пристосування рослин до середовища існування. Життєві форми


органи травлення людини


онтогенез


 ПРОБЛЕМА ДЕГРАДАЦІЇ ПРИРОДНІХ КОМПОНЕНТІВ

Забру́днення — привнесення в природно-антропогенне середовище, виникнення в ньому нових, не характерних для середовища фізичних, хімічних, біологічних речовин, агентів, які негативно впливають на людину і живі організми.

Деградація (від лат. Degradatio, буквально - зниження), регресія - процес погіршення характеристик будь-якого об'єкта з плином часу, рух назад, поступове погіршення, занепад, зниження якості, руйнування матерії внаслідок зовнішнього впливу за законами природи і часу.

Деградація природи — це процес порушення екологічної рівноваги, який спричиняється природними чи антропогенними факторами і призводить до руйнації навколишнього середовища .
Основні причини деградації природних компонентів :
- відходи, які виділяють промисловість, сільське господарство, транспорт та комунально-побутове господарство
- нераціональна переробка відходів
- використання ресурсів біосфери та багатств надр у максимально можливих обсягах
- стихійний науковий прогрес

Людство вступило у XX століття під гаслом: природа не храм, а майстерня. Такий хід не міг не завершитися глобальною деградацією природного середовища земної кулі.Сучасна екологічна криза має якісно iншу природу порівняно з усіма попередніми кризами. Це перша криза, що охопила всю планету i яка повністю спричинена не природними процесами, а діяльністю людства.
Загальна глобальна деградація природного середовища проживання проявляється у двох типах:
- порівняно невеликих за потужністю, але які діють упродовж тривалого часу
- разових катастрофічних, які виникають у paзi аварій i небезпечні не лише за потужністю, а й за раптовістю й різкістю дії

На фоні загальної деградації природного середовища створюються передумовидля розвитку надзвичайних екологічних ситуацій та екологічних катастроф

Надзвичайна екологічна ситуація - надзвичайна ситуація при якій на окремій місцевості сталися негативні зміни в навколишньому природному середовищі внаслідок екстремально високого забруднення та інших факторів, що обмежують або виключають можливість використання об'єктів природокористування, призвели (можуть призвести) до захворювання або загибелі людей.Екологічна катастрофа - надзвичайно швидка і тому небезпечна деструкційна зміна умов навколишнього середовища глобального чи локального масштабу, яка пов'язана з нанесенням величезної шкоди навколишньому середовищу, загибеллю рослин, тварин і людей.
Наслідки деградації природних компонентів :
- глобальне потепління- кислотні дощі- руйнування озонового шару- спустелювання- накопичення токсичних речовин- ерозія грунтів- вітрова ерозія- водна ерозія

Глоба́льне потеплі́ння (англ. Global warming) — прогресуюче поступове підвищення температури поверхні Землі, що пов'язується з парниковим ефектом і призводить до зміни клімату у глобальних масштабах.

Кисло́тний дощ — усі види метеорологічних опадів: дощ, сніг, град, туман, дощ зі снігом, — кислотність яких вища від нормальної. Мірою кислотності є значення рН (водневий показник). Нормальне pH у чистих дощах — 5,6.

Руйнування озонового шару Озоновий шар - це повітряний шар у верхніх слоях атмосфери (стратосфері) що являє собою форми кисню - озону.

Опусте́лювання — пониження природно-ресурсного потенціалу території нижче умовного (допустимого) рівня, який проявляється в деградації рослинного покриву, погіршенні біологічної продуктивності земель, може призвести до виникнення умов, аналогічних пустельним.
Накопичування токсичних речовин
Токсичні речовини накопичуються, що сприяє поступовим змінам хімічного складу ґрунту, порушенню єдності геохімічного середовища та живих організмів.

Ерозія ґрунтів (від лат. егоз — роз'їдання) — руйнування і знос поверх невих, найбільш родючих, горизонтів і підстиляючих їх порід вітром (вітрова ерозія) або потоками води (водна ерозія). Землі, що зазнали руйнування у про цесі ерозії, називають еродованими.

Вітрова ерозія розуміють видування, перенесення і відкладення найдрібніших ґрунтових часток вітром. Інтенсивність вітрової ерозії залежить від швидкості вітру, стійкості ґрунту, наявності рослинного покриву, особливостей рельєфу й від інших чинників

Водна ерозія - це руйнування ґрунтів тимчасовими водними потоками. Розрізняють такі форми водної ерозії: площинну, струменисту, яружну, берегову. Умови для прояву водної ерозії створюють природні чинники, а основною причиною н розвитку є виробнича діяльність людини.
Шляхи вирішення глобальних екологічних проблем
-енергетичне забезпечення високого рівня життя і охорони довкілля-використання науково-технічного прогресу для охорони природи і забезпечення високого рівня життя-екологічна культура-обмеження споживчого відношення до природи-витрати на рішення екологічних проблем-структурні зміни у використанні існуючих невід новлюваних видів енергії-припинення надмірного вирубування лісів-формування в людей екологічного світогляду

Отже , раціонально використовуючи ресурси нашої планети , нам вдасться мати високий рівень життя та зберегти її природні компоненти .


title: "Небезпечне харчування"

text:
Конференція
«Небезпечне харчування»
Здоров’я коли нема –
Мудрість мовчить і
Мистецтво не народжується,
Сила спить, Багатство не потрібне
і Розум безсилий.

                                         Хірофелес

Основні питання
Фаст-фуд: смачно, але неймовірно небезпечно.
ГМО – геніальний винахід чи страшна помилка людства.
Яскрава упаковка. Що за нею стоїть?
БАДи й харчові добавки.
Історія фаст-фуду
Фаст-фуд бере свій початок із Давнього Риму
Зараз у корпорації «Макдональдс» більше 30 тисяч ресторанів у 119 країн світу
Фаст-фуд – продовольчі напівфабрикати, що вимагають мінімальних зусиль для приготування
Уживання продуктів із надлишком жирів та цукру призводить до збільшення ваги
У картоплі фрі концентрація акриламіду перевищує норму у 100 разів
Цукрозамінники коли призводять до порушень роботи серця, алергії, онкозахворюваннь
Надавайте перевагу  не фаст-фуду, а традиційним  українським стравам
Трансгенні організми тварини, рослини, бактерії, віруси, генетичну програму яких змінено із застосуванням методів генетичної інженерії.
Трансгенні культури
Продукти, які містять ГМ - сою, ГМ - кукурудзу
ГМО можуть викликати:
алергії;
порушення обміну речовин;
злоякісні пухлини;
пригнічення імунітету;
несприйнятливість до антибіотиків;
хвороби печінки, шлунку, нирок, мозку.

Інформація про товар повинна містити:
найменування стандарту, вимогам якого відповідає товар;
перелік основних властивостей товару, а для харчових продуктів – склад (у тому числі наявність усіх харчових добавок або ГМ-продукцій), масу нетто, калорійність, наявність шкідливих для здоров’я речовин, а також протипоказання до окремих захворбвань;
властивість і  умови придбання товару;
гарантійні обовязки виробника товару;
правила й умови безпечного користування товаром;
термін придатності;
адресу виробника й підприємства, уповноважених приймати притензії від споживача.
Приклади деяких кодів країн
Україна – 482
США і Канада – 000-139
Франція – 300-379
Німеччина – 400-440
Японія – 450-459
Росія – 460-469
Велика Британія – 500-509
Польща – 590
Китай – 690-695

Перші 2-3 цифри – країна-виробник, наступні 5 – підприємство виробника, ще 5 – найменування товару, споживчі властивості. Остання цифра контрольна
Харчові добавки використовуються з метою:
збереження поживних властивостей харчових продуктів;
надання продуктам більш привабливого вигляду;
збільшення терміну зберігання харчових продуктів;
полегшення технологічної обробки продовольчої сировини;
здешевлення та скорочення технологічного процесу.

Натуральні харчові добавки
Рада ЄС розробила систему цифрової кодифікації харчових добавок із літерою “Е”(від слова Європа або від англ. – їстівний)
Класифікація харчових добавок в системі Codex Alimentarius:
Е100-Е182 – барвники;
Е200-Е299 – консерванти;
Е300-Е399 – антиокисники;
Е400-Е499 – стабілізатори;
Е500-Е599 – емульгатори;
Е600-Е699 – посилювачі смаку та аромату;
Е700-Е899 – запасні індекси;
Е900-Е999 – протипінні речовини.

Добова безпечна норма вживання харчових хімічних добавок – 5 мг на 1 кг ваги тіла. Для людини ваго 70 кг – це 350 мг за добу (півлітрова пляшка газованої води і банка минтаю)
БАДи – біологічно активні добрива
Корисні властивості БАД:
Виводять з організму токсини  важких металів і чужорідних речовин.
Виявляють імунностимулюючу дію за рахунок посилення ферментного захисту клітин організму.
Уразі грамотного застосування  здатні повністю компенсувати дефіцит вітамінів, мікроелементів і поживних речовин.
Перед вживанням біодобавки проконсультуйтеся з лікарем!
80% нашого здоров’я залежить від здорового харчування. Природне харчування – багато клітковини, високий вміст мікроелементів, низька калорійність, низький уміст цукру жирів і кухонної солі
Харчуйтесь правильно і будьте здорові!


Білорусь


title: "Найкорисніші продукти харчування"

text:
Найкорисніші продукти харчування
Виконала
учениця 11-Б класу
Горностай Карина

    Дієтологи всього світу продовжують наполегливо сперечатися про те, які ж продукти харчування є найбільш корисними для людини.
Актуальне останнім часом питання здорового способу життя ще більше стимулює вчених проводити дослідження в цій області.
Які продукти корисні?
    Особливо корисними є властивості чорниці та лохини. Ці корисні продукти містять найбільшу кількість антиоксидантів. Крім того, антоціан, що міститься в цих ягодах, сприяє уповільненню процесів старіння нервової системи людини. Чорниця і лохина – дуже корисна їжа для тих, хто страждає захворюваннями серцево-судинної і травної системи, онкологічними хворобами.
Ягоди!

Незамінні ці корисні продукти харчування і для людей, які страждають ожирінням, і хворих на діабет, оскільки здатні знижувати рівень холестерину і цукру в крові.
Горіхи!
 Горіхи є джерелом значної кількості вітамінів, мінералів, білків, корисних жирів. Ці продукти харчування при щоденному їх споживанні підходять для профілактики серцево-судинних захворювань, цукрового діабету, анемії, проблем з потенцією, зором, менструальним циклом.
Також доведено, що горіхи – корисна їжа при стресах, депресіях, занепаді сил, загального тонусу організму.
     Як справжня криниця вітамінів, мінералів, мікроелементів та корисних ефірних масел, ці продукти харчування здійснюють позитивний вплив на весь організм людини.
Ефірні олії і фінтоціди, що містяться в цибулі і часнику, запобігають розмноженню мікробів і знищують їх.
Цибуля і часник корисні при захворюваннях печінки, серцево-судинної та ендокринної системи, знижують рівень холестерину в крові, зміцнюють імунну систему людини.
Цибуля та часник!
Фрукти!
Яблука корисні для серцево-судинної, травної, сечовидільної, імунної системи, захворюваннях шкіри та опорно-рухового апарату.
У список «Найкорисніші продукти» потрапили також і інші фрукти: ківі та хурма, ананас і гранат, абрикос і банан, авокадо і манго.
Таким чином, чим різноманітнішим буде ваше «фруктове меню» – тим краще.
Овочі!
Найкориснішими є зелені листові овочі: шпинат і салат. Ці  продукти є полівітамінними, гарні для кишечника, сповільнюють ріст пухлин (особливо простати), надають сечогінну дію, корисні при гіпертонії, ожирінні, туберкульозі, атеросклерозі.
Корисні також капуста і морква. Так, капуста (особливо білокачанна) має високу поживну цінність і корисна як у свіжому вигляді, так і в квашеному. Капуста збагачує мікрофлору кишечника, здатна виводити з організму холестерин. Це особливо корисна їжа для хворих на гастрит зі зниженою кислотністю, виразковою хворобою, що страждають гемороєм та запорами, ожирінням.
Морепродукти!
Дари моря – безумовно, корисні продукти харчування. Перше місце серед них займає риба. Найкорисніші продукти з рибних – це жирні сорти: лосось, тунець, сардини. Сприятливо впливаючи на серцево-судинну систему, риба значно зменшує можливість виникнення різних захворювань серця.
Також рекомендується приймати в їжу ці корисні продукти людям, що мають проблеми зі шлунком, щитовидною залозою, зайвою вагою. Риба сприяє активізації роботи мозку, швидкому загоєнню ран, перешкоджає утворенню ракових клітин.
Молоко!
Кальцій, що міститься в молоці, укріплює кістки , зуби і волосся. Також молоко рекомендується при серцево-судинних захворюваннях, анемії, набряках, різних захворюваннях шлунково-кишкового тракту .
Що стосується кисломолочних продуктів, то кефір і сир – найкорисніші  серед них.
Турбуйтесь про себе та своїх близьких!


Мікроциркуляторне русло складається з трьох ланок


title: Найотруйніші змії топ 10

text:
найотруйніші змії
                               топ 10
10 місце –смертельні змії
Смертельні змії Мешкають в Австралії. Всі вони ведуть переважно нічний спосіб життя і вкрай потайливі, вдень більшу частину часу проводять, чекаючи в засідці жертву або відпочивають.Полюють із засідки, ховаючись в опалому листі і скручуючись у вигляді нерухомої підкови, і тільки висовують кінчик хвоста, використовуючи його як приманку.Коли жертва зацікавлена , змія миттєво кидається на здобич.В період розмноження смертельні змії  народжують в середньому 8       дитинчат; зрілість настає на 2-3році життя!Яд смертельних змій вкрай токсичний - від однієї змії отримують достатньо отрути, щоб вбити 2,285 мишей. При   укусі смертельна змія уприскує 70-100 мг отрути .
9 місце – Африканський бумсланг
Африканський бумсланг. Ареал проживання - Південна і Південно-Західна Африка, Танзанія.Довжина від 50см до 3 метрів. Швидко лазить по деревах, ховається в засідці, в чагарниках, залишаючись довго нерухомою, але при необхідності може спіймати птаха на льоту.Передні зуби бумсланг відхилені всередину,тому нападає ця змія частіше на дрібну здобич. Маючи справу з людьми й великими тваринами, бумслангу з чисто механічних причин важко здійснити смертельний укусНебезпека зустрічі з бумслангом трохи зменшується тим, що ця змія мирної вдачі, при зустрічі з людиною завжди намагається зникнути, і потрібно докласти спеціальних зусиль, щоб привести її в агресивний настрій. Роздратований бумсланг піднімає вертикально вгору передню частину тіла й сильно роздмухує шию.
8 місце – Арлекіновий аспід
Арлекиновий або Східний аспід.Мешкає в Північній Америці, її ареал охоплює північний схід Мексики іпівденно-східнучастину США, на північ до штатів Індіана і Кентуккі. При укусі аспід міцно вцеплюється зубами і сильно стискає щелепи. Отрута цих невеликих змій дуже сильна, з яскравовираженим нейротоксичним  впливом. Після укусу у жертви настає параліч, коллапс і різкий біль навколо рани. Відсоток смертельних випадків від укусів арлекинового аспида досить великий. Якщо не вжити необхідних заходів, то людина помирає зазвичай через20-24 години після укусу.Деякі неотруйні змії, наприклад американський вуж, повністю імітують вигляд гаспида, щоб таким чином уникнути нападу з боку хижаків і конкурентів.
7 місце - Піщана ефа
Піщана ефа.Мешкає в Африці, в Туркменії, Пд. Узбекистані, Південно-зах. Таджикистані. Живе вгорбистих пісках, в заростях кущів і саксаулу, в руїнах будинків.Потривожена ефа приймає оборонну позу. Згорнувшись у два півкільця і тримаючиголову в середині, вона треться одним півкільцем об інше, і бічні лусочки з зазубреними реберцями видають гучний шиплячий звук, що нагадує шипіння олії на розпеченій сковороді.Довжина тіла в середньому 50-60 см (до 75 см). Дуже отруйна змія. Її отрута в 16 разів сильніша, ніж у цепочной гадюки Рузеля. В Африці від її отрути загинуло більше людей,ніж від усіх африканських змій разом узятих.
6 місце - Крючконоса морська змія
Отруту цієї змії оцінюють в 4-8 разів сильніше, ніж отрута кобри. Близько 1,5 мг отрути призводить до летального результату. Але вона не агресивна, і побачивши рибалок -відпливає подалі. Ареал проживання - Аравійське море, Перська затока, Сейшельські острови і Мадагаскар, моря навколо країн Південної Азії, Південно-східній Азії, Австралії та Нової Гвінеї. У більшій частині морські змії зустрічаються біля узбережжя Індії і довколишніх островів, в цьому регіоні було виявлено близько двадцяти видів цієї змії.
5 місце - Тигрова змія
Мешкає в східній частині Австралії, на острові Тасманія, у Новій Гвінеї, в лісах і навідкритих полях.Виростає до 2м в довжину. Чорне тіло списано золотистими смугами, але забарвленняварьітует від оливкової до темно-коричневою, чорною.  Укушені тигровій змією дрібні тварини гинуть моментально, не проходить і декількох секунд. А всієї отрути, що міститься в залозах однієї змії, вистачає, щоб убити 400чоловік.Тигрова змія дуже плодовита, в однієї самки буває не менше 60 змієнят.
4 місце - Прибережний тайпан
 Прибережний тайпан - дуже отруйна і найбільша (до 3-3,3 м завдовжки) змія Австралії. При цьому тайпан                    вважається найнебезпечнішою з отруйних змій черезкомбінації агресивного характеру, розмірів і швидкості. Отруйні зуби в нього досягають13 мм у довжину.
3 місце – Малайський Крайт
Мешкає в індонезії.При укусі цієї змії гине 50% людей, навіть при використанні антізміїної сироватки. Найнебезпечніший - це жовтоголовий Крайт. Малайський        Крайт агресивний вночі. Довжина приблизно 1,5 - 2 метри.

2 місце - Коричневий Король або Мулга
Місце проживання - Австралія, прилеглі ліса і пустелі. За один укус середня змія мулга може виділити 150 мг отрути. Розміри змії - 2,5 - 3 метри.
1 місце - Тайпан або Жорстока змія
Мешкає в Центральній Австралії. Досягає до 1,9 метрів. Забарвлення змінюється в залежності від пори року від темно-коричневого до солом'яного, голова може придбатиглянцево-чорне забарвлення. Сила отрути така, що за один укус може вбити близько 100 дорослих людей або 250 000тис. мишей, зі среднесмертельною дозою LD50 0,01 mg / kg її отрута приблизно в 50 разів сильніша за отруту кобри. За один укус виділяє приблизно 100мг отрути. На відміну від свого родича  прибережного тайпану - жорстока змія не агресивна.Самки відкладають 12-20 яєць в глибоких тріщинах або в покинутих норах; інкубаціятриває бл. 66 днів.


title: проблеми збалансування природикористування

text:
Презентація на тему: « Проблеми збалансованого природокористування»
Виконали: Обертович Оксана
Васількова Тетяна
Природокористування
Природокористува́ння (рос. природопользование, англ. nature management; нім. Naturbenutzung f) — сфера виробничої та наукової діяльності, вся сукупність засобів, які застосовуєсуспільство задля комплексного вивчення, освоєння, використання, відновлення, поліпшення й охорони природного середовища та природних ресурсів з метою розвитку продуктивних сил, забезпечення сприятливих умов життєдіяльності людини. Сукупність усіх впливів людства на природу, яка включає заходи з її освоєння, перетворення і охорони.
Філософське бачення
Природокористування важлива складова частина проблеми взаємодії природи та суспільства. Характер природокористування змінюється з розвитком суспільних формацій і перебуває в тісному взаємозв'язку з рівнем науки та техніки. В умовах науково-технічної революції взаємодія між природою та суспільством значно ускладнилася у зв'язку зі зростанням потреб суспільства у природних ресурсах, інтенсивністю і характером впливу людини на природне середовище. Це приводить до ускладнення екологічної ситуації в окремих регіонах
Класифікація
Основними видами природокористування є:
-промислове (в тому числі гірничо-промислове),
-сільськогосподарське,
-рекреаційне.
За характером використання природних ресурсів розрізняють:
землекористування,
водокористування,
лісокористування,
використання мінеральних ресурсів,
інші види природокористування.
Важливе значення у сучасних умовах набуває комплексний підхід до природокористування, зокрема комплексно-територіальний, що включає глобальні, міждержавні, державні, локальні та інші проблеми.
Регулювання природокористування
Регулювання природокористування — реальний механізм включення природозахисної політики у функціонування господарської системи. Таких регуляторів можна виділити кілька:
-нормативно-правові
-організаційно-управлінські
-економічні.

До системи права у сфері раціонального природокористування входять:
-правове регулювання, збереження й відновлення природних ресурсів
-державний і громадський контроль за виконанням вимог охорони природи і раціонального природокористування.
Послаблення контролю за  діяльність суб’эктів господарювання в силу нестабільності  економічної ситуації та пажінням виробництва
Збільшення техногенних катастроф
Збільшення випадків порушення природоохоронних норм через зростання соціальної напруги
Недотримання технологій споживання та використання природних ресурсів з метою отримання більших прибутків
Розвиток тенденцій монополізації використання природних ресурсів,коли значна частина зосереджується в руках власника
Фактори загострення потреби раціонального природокористування

Використання лісових ресурсів
Проблема раціонального використання лісів в Україні і в області є однією з найважливіших як у економічному, так і в екологічному аспектах. Ліс є відновним джерелом деревини, яка надзвичайно широко застосовується у всіх галуззях народного господарства, основним елементом природних екосистем, який забезпечує їх стабілізацію. Поєднання цих двох функцій вимагає всебічного врахування часто полярних думок і тому є дуже складним.
Сучасне лісокористування приведено до науково-обгрунтованих обсягів, які враховують у першу чергу екологічний напрямок лісокористування в Тернопільській області. Свідченням цього є поступове накопичення стиглих і пестійних насаджень.
Проблеми сучасного користування земельними ресурсами
Порушено екологічно допустиме співвідношення площ ріллі, природних кормових угідь, лісових насаджень, що негативно впливає на стійкість агроландшафту. Надмірна розораність території та величезний вплив діяльності людини призвели до порушення природного процесу ґрунтоутворення, до ерозійних процесів. Розораність земель є найвищою і досягла 56 % території країни і 80 % сільськогосподарських угідь. Щорічні еколого-економічні збитки від ерозії ґрунтів досягають 9,1 млрд грн.

У посушливих регіонах світу площа орних земель скорочується за рахунок опустелювання. У ХХ ст. антропогенне навантаження на земельні ресурси різко зросло. Особливо великої шкоди завдає відкрита розробка корисних копалин. У результаті скорочення сільськогосподарських угідь навантаження на землю зростає, а забезпеченість земельними ресурсами зменшується. Спеціалісти підрахували, що площа сільськогосподарських угідь у світі щорічно зменшується на 6 млн га.
Основні проблеми природокористування при гірничих роботах
1.Забруднення гідросфери приводить до погіршення якості води для водокористування. При видобутку корисних копалин має місце скидання шахтних і кар'єрних вод, що містять механічні, хімічні і біологічні домішки, у відкриті водойми, річки. Забруднення гідросфери відбувається і за рахунок вимивання оксидів рідкісноземельних елементів з породних відвалів, при їх вивітрюванні, транспортуванні корисних копалин.

2.Забруднення літосфери відбувається (зокрема при похованні) в геолологічних структурах за допомогою отруйних і радіоактивних речовин, а також не властивих їм хімічних сполук та бактерій.

3.Забруднення біосфери при видобутку корисних копалин відбувається опосередковано. Особливо негативні наслідки в біосфері виникають при розробці корисних копалин в зонах багаторічної мерзлоти, що займає 22 % суші.
Забруднення   довкілля металургійними підприєвствами
Чорна металургія відноситься до виробництва, яке при сучасній технології виготовлення металів сильно забруднює навколишнє середовище. Успішно розв'язати екологічну проблему в цих районах — важливе регіональне економічне і соціальне завдання. Для цього необхідно впроваджувати на підприємствах чорної металургії найновітніші очисні технології, що дають змогу звести до мінімуму промислові відходи і викиди в атмосферу, оздоровити місця надмірної концентрації металургійних підприємств, а також лімітний вплив природних факторів на розміщення об'єктів чорної металургії в регіонах з порівняно високим рівнем заселення. Для забезпечення максимального очищення стічних вод необхідно також застосовувати багатократну очистку води.


title: "Одноклітинні гриби"

text:
Роль одноклітинних грибів
Гриби. Загальна характеристика
Роль одноклітинних грибів
Роль одноклітинних грибів
Роль одноклітинних грибів
Роль одноклітинних грибів
Роль одноклітинних грибів
Роль одноклітинних грибів


"Найпростіші багатоклітинні тварини"


title: "Проблема вмісту нітратів в продуктах харчування"

text:
Проблема вмісту нітратів в продуктах харчування
Нітрати - це солі азотної кислоти HNO3, тверді, добре розчинні у воді речовини. Нітрати життєво необхідні рослинам — без них неможливий їхній нормальний ріст і розвиток. Однак неконтрольоване використання азотних добрив (в Україні близько 20 млн. т. на рік) призвело до накопичення необмеженого рівня їх у продуктах рослинного походження.

Джерела
М'ясні продукти
Рослинні продукти
Молоко
Ковбаси
Шляхи попадання в людський організм
Основна маса нітратів потрапляє в організм людини з консервами і свіжими овочами (40-80% добової кількості нітратів)
Незначна кількість нітратів потрапляє з хлібо- булочними виробами, фруктами, молочними продуктами (1%)
Нітрати надходять з водою, яка є одним з основних умов нормального життя
Також нітрати можуть надходити через лікарські препарати і тютюн
Частина нітратів може утворитися в організмі людини при обміні речовин
Вплив нітратів на людський організм
Нітрати можуть пригнічувати активність імунної системи організму;
Небезпечні нітрати для немовлят;
Нітрати сильно впливають на виникнення ракових пухлин в шлунково-кишковому тракті.
очистка від шкірки овочів і фруктів;
термічна обробка овочів; консервування;
 зберігання овочів і фруктів в холодильнику;
використання в їжу вітамінів С і Е;
ретельне промивання овочів водою
Способи зменшення нітратів
Як розпізнати – чи є нітрати?
Існує два способи розпізнати нітрати в овочах: власними силами і за допомогою спеціальних лабораторій. Для того щоб самостійно виявити нітрати слід знати деякі особливості нітратних овочів.
По-перше, не вибирайте великі плоди овочів, так як «гіганти» найчастіше виявляються до межі напхані нітратами.
По-друге, звертайте увагу на властивий даному овочу запах, він повинен бути і не слабким і не яскраво вираженим.
 По-третє, звертайте увагу на зовнішній вигляд овочів, особливо на їх кольори.
По-четверте, при виборі овочів врахуйте, що чим важче плід, в порівнянні з плодами такого розміру, тим менше в ньому міститься нітратів.
По-п'яте, ніколи не купуйте овочі не першої свіжості, у них вміст концентратів явно буде більше, ніж у більш свіжих, а також не зберігайте їх довгий час, за винятком картоплі.