Підшлункова_


Штучне серце


Породи курей


title: "Штучний синтез білків"

text:
Штучний синтез білків
РоботаУчениці 11 класуДоценко Анастасії
    Штучний синтез білків дозволить отримувати білкові молекули із заданими корисними властивостями для людини або для самих організмів.
     Впровадження штучних амінокислот у структуру білків було здійсненно і раніше , проте досі природні обмеження природного генетичного коду не дозволяли вченим впроваджувати в білки більше однієї амінокислоти.
      Група вчених на чолі з Джейсоном Чином з Кембриджського університету вперше показала можливість впровадження в природні білкові молекули більше однієї амінокислоти у суворо визначеній позиції.
      Для цього вчені змусили органели клітини бактерій Escherichia coli , що відповідають за синтез білків , по новому " прочитувати " генетичний код ДНК , а саме: розпізнавати нуклеотиди ДНК - одиничні "букви " генетичного коду - в групах по чотири , а не по три , як це відбувається у всіх живих організмах.

   Усього в природі існує чотири "букви" ДНК: аденін, гуанін, тимін і цитозин, які зчитуються рибосомами, органелами, що відповідають за синтез білків в групах по три букви. Кожне поєднання трьох "букв", зване кодоном, відповідає якій-небудь одній амінокислоті або означає кінець процесу синтезу білка. Всього існує 64 таких кодони, які природа зуміла пристосувати для синтезу білків з 22 різних амінокислот.

   Синтетичні білки з штучними амінокислотами, які синтезуються всередині клітин організмів, можуть знайти застосування і в самих організмах, наділяючи їх новими можливостями. Наприклад, організми, що володіють у своїх клітинах більш стійкими білками, в порівнянні із звичайними, можуть бути більш стійкими до негативних впливів зовнішнього середовища.


"Шлюб і сім’я"


title: Про Восьминога

text:
Презентація на тему  “Восьминіг – представник головоногих молюсків”

	Восьминоги - найвідоміші представники головоногих молюсків. Живуть  у товщі води, багато з них зустрічаються тільки на великих глибинах, а деякі є придонними. Розміри в середньому до 90 см, максимальна довжина у самців до 1,3 м, у самиць - до 1,2 м.
	Маса становить 4,5-7 кг, максимальна маса - 10 кг.

Ось такі вони - восьминоги!
	Тіло коротке. Голова несе вісім довгих щупалець, які називають мацальця або «руки», що сполучені між собою тонкою перетинкою та забезпечені присосками. Їх може бути близько 2000. Ротовий отвір розташований в місці, де сходяться щупальця.
Ось такі вони - восьминоги!
	Дихає восьминіг зябрами. Має три серця: одне (головне) жене блакитну кров, багату на залізо і мідь по всьому тілу, а два інших (зябрових) проштовхують кров через зябра. Головне серце складається з двох передсердь і шлуночка.
Ось такі вони - восьминоги!
	Очі великі, складної будови, з кришталиком, схожим на людський. Зіниця прямокутна. Восьминоги здатні сприймати звук, зокрема інфразвук.
	Звичайне забарвлення - коричневе. Якщо восьминіг наляканий - він біліє, якщо розгніваний, то червоніє.
Ось такі вони - восьминоги!
	На кожному щупальці розташовано до 10 тисяч смакових рецепторів, що визначають їстівність або неїстівність предмета.
Ось такі вони - восьминоги!
	Звичайний восьминіг володіє здатністю змінювати забарвлення, пристосовуючись до навколишнього середовища. Це пояснюється наявністю в його шкірі клітин з різними пігментами, здатних під впливом імпульсів з ЦНС розтягуватися або стискатися залежно від сприйняття органів чуття.
Ось такі вони - восьминоги!
	Восьминіг - хижак, полює сидячи в засідці. Поїдає молюсків, ракоподібних, рибу, планктон, захоплюючи здобич всіма вісьма щупальцями, утримуючи її присосками. При цьому отрута слинних залоз з горла і рота потрапляє в рану.
Ось такі вони - восьминоги!
	Гніздо – це ямка в мулі на мілководді, обкладена валиком із камінців та черепашок. Яєць багато, вони сполучені групами по 8-20 штук. Самиця завжди доглядає їх, постійно вентилюючи, а щупальцями прибирає сторонні предмети і бруд.
	Протягом всього періоду вона залишається біля гнізда без їжі, часто вмираючи від голоду.
Ось такі вони - восьминоги!
Присоски восьминогів
Ось такі вони - восьминоги!
Ось такі вони - восьминоги!
Ось такі вони - восьминоги!
Ось такі вони - восьминоги!
Ось такі вони - восьминоги!
Ось такі вони - восьминоги!
Ось такі вони - восьминоги!
Ось такі вони - восьминоги!
Ось такі вони - восьминоги!
Ось такі вони - восьминоги!
Ось такі вони - восьминоги!
Ось такі вони - восьминоги!
Ось такі вони - восьминоги!
Ось такі вони - восьминоги!
Ось такі вони - восьминоги!
Ось такі вони - восьминоги!
Ось такі вони - восьминоги!
Ось такі вони - восьминоги!
Ось такі вони - восьминоги!
Ось такі вони - восьминоги!
Ось такі вони - восьминоги!
Ось такі вони - восьминоги!
Ось такі вони - восьминоги!
Ось такі вони - восьминоги!
Ось такі вони - восьминоги!
Ось такі вони - восьминоги!
Ось такі вони - восьминоги!
Люди і восьминоги!
Ось такі вони - восьминоги!
Люди і восьминоги!
Ось такі вони - восьминоги!
Популярний восьминіг Пауль
    Прославився на весь світ, бо передбачав виграші футбольних команд

Популярний восьминіг Пауль
Ось такі вони - восьминоги!


РЕГУЛЯЦІЯ ДИХАННЯ. ТРАНСПОРТ ГАЗІВ


title: Різноманіття голонасінних та їх значення

text:
Різноманітність
Голонасінних
Відділ Голонасінні поділяють на 6 класів
Насінні папороті; Бенедиктові ― повністю вимерлі.
Гінкгові; Гнетові; Саговникові; Хвойні ― нині існуючі.
У світі 700 видів. В Україні ―19 видів, серед них багато інтродукованих
2.11.2014
Частина-2
Клас Хвойні
 Клас Хвойні  представлени деревами і чагарниками
     У сучасній флорі це найчисельніша група голонасінних. Із 700 видів голонасінних хвойні включають близько 600. Найбільша їх кількість зростає у Північній півкулі.    У Південній півкулі хвойні утворюють ліси у помірних областях Вогняної Землі, Нової Зеландії, Тасманії.     У тропічних районах хвойні зустрічаються майже виключно в горах.
 До родини Соснові належить і модрина. Її легко відрізнити від інших хвойних,бо хвоя цієї рослини розташована на вкорочених пагонах по 20-25 хвоїнок у пучку і щорічно опадає.
Рід  Модрина
Хвоя зявляється  навесні в пучечках
Шишкі модрини
Модрина світлолюбна, добре переносить сильні морози та забруднення сучасних міст, тому її висаджують у міських парках, де в умовах технічного забруднення погано ростуть ялина та сосна.
Деревина модрини червонувата, багата смолами, міцна, не гниє навіть у воді.
Вона використовувалася для будівництва кораблів і облаштування фортець.
 ...найвище дерево в Україні - модрина Європейська в Рахові, яка у 140 років мала висоту 54 метри, а також кілька ялицьна Буковині, висота яких сягає 45 метрів.
 Це цікаво
 Модрина в Сибірі утворює ліси, які називаються світлохвойна тайга.
Із першими заморозками хвоя стає жовтою та потім опада.
  Ялиця біла - дуже гарне декоративне дерево, яке ви можете зустріти у деяких наших парках.  З ялиці отримують дуже цінну ефірну олію. Вона широко застосовується у медицині та для виготовлення фіксованих мікропрепаратів. Полюбляє ялиця гори і зустрічається навіть на висоті 2 000 м. Це тіньовитривала рослина.
Рід  Ялиця
Циліндричні бурі шишки ялиці розташовуються на гілках вертикально. Після дозрівання вони розсипаються, а на гілках залишаються тільки їхні стрижні. Насіння — з довгими «крильцями».
  Зростає у хвойних і змішаних лісах Закарпаття й Карпат. Має вузькоконічну крону, що низько схиляється до землі. Стовбур вкритий гладкою біло-сірою корою. Голки рідкі, пласкі, з двома світлими смужками на нижньому боці та заглибленням на кінці.  Ялиця має цінну деревину, легку та м'яку. З неї виготовляють столярні вироби, музичні інструменти тощо.  Занесена до Червоної книги України.
...красива у розрізі деревина ялиці - прекрасна сировина для виробництва музичних інструментів (віолончелей, скрипок, піаніно та контрабасів). Найкраще для цього підходить деревина з річними кільцями однакової ширини.
 Це цікаво

  Цей реліктовий вид існує з дольодовикової епохи. Зустрічається в букових, грабових або хвойних лісах.
Родина Тисові
Вічнозелене хвойне дерево 10-20 м заввишки. Росте дуже повільно. Вік окремих екземплярів становить 3 тис. років.
 Стовбур укритий червонувато-коричневою корою. Голки поодинокі, густо розташовані супротивно в 2 ряди, сягають 2—3 см завдовжки.
   У минулому ця рослина була поширена по всій лісовій зоні Європи, але її винищили через цінну деревину. Недаремно тис називають королівським деревом, а також негний-деревом.
 Це цікаво
Тис ─ дводомна рослина, тому плодоносять не всі тиси.

 Чоловічі та жіночі шишки розміщені на різних деревах одного виду

Зріле насіння має вигляд червоного ягодоподібного келиха.
    Деревина, кора та листя тиса містять алкалоїд таксин і тому отруйні для людини та деяких домашніх тварин, але зайці й олені поїдають дерево без шкоди для себе. Відомо, що людину можна отруїти, подавши їй вино в різьбленій чарці з тису. Чим старіше дерево, тим отруйніше!
Вирізняється дуже цінною гарною деревиною, що не гниє у воді й має сильні бактерицидні властивості: убиває навіть ті мікроорганізми, що знаходяться в повітрі. Вид занесений до Червоної книги України.
Родина Кипарисові адзвичайно поширена у теплих країнах. В Україні кипарисові ростуть у Криму та Карпатах.
Кипариси мають пірамідальну або розкидисту крону.    Кипарис виділяє фітонциди, які на 50-60 % очищують повітря від шкідливих бактерій, особливо збудників захворювань дихальної системи. До Криму кипариси були завезені стародавніми греками близько 2500 років тому, вони стали невід'ємною часткою славнозвісних кримських оздоровниць.
Родина  Кипарисові
Шишики кіпариса
На відміну від соснових, серед них є не тільки дерева, а й кущі. Листки кипарисових мають вигляд лусочок
Ялівець звичайний можна зустріти в соснових та мішаних лісах Полісся, Карпат та Криму.
Це невисокий кущ із голчастими листками та незвичайними шишками у вигляді соковитих синіх ягід.

 Ялівець звичайний
     Зовні виглядає як кущ або деревце з прямим стовбуром із сірувато-бурою корою. Голки колючі, зверху вкриті восковим нальотом, знизу — зелені, блискучі.
     Після запліднення з жіночої шишки утворюється соковита шишкоягода, в якій розвивається насіння.
Лікарська рослина. З лікувальною метою використовують шишкоягоди та коріння ялівця. З шишкоягід і хвої отримують ароматну ефірну олію для харчової промисловості. Ялівець цінується також як декоративна хвойна чагарникова порода.
Занесений до Червоної книги України.
Ялівець звичайний
Туї, як і всі представники кипарисових, - рослини теплого клімату. Це кущі або дерева до 20 метрів заввишки. Пагони у них плескаті. Батьківщина цих голонасінних - Північна Америка та Східна Азія. Саме там вони утворюють світлі ліси. В Україні різні форми туї західної широко культивуються як декоративні паркові культури

Туя

Підсумок
Голонасінні рослини, на відміну від вищих спорових рослин, розмножуються насінням.
Насінина надійніше забезпечує розмноження рослин на суходолі, ніж спора. Процесу запліднення, який здійснюється без участі води, передує процес запилення.
Голонасінні мають краще розвинуті корінь і стебло.
Усі ці ускладнення у будові та розмноженні дали змогу голонасінним широко розселитися на земній кулі.
  Завдяки чому утворення деревини у хвойних відбувається швидше, ніжу листяних порід?
 У хвойних більша загальна поверхня листків; фотосинтез у них триває на кілька місяців довше, ніж у листяних порід; хвойні не вибагливі до родючості ґрунту. Сосна, наприклад, добре росте навіть на бідних ґрунтах.
У Північній Америці, в штаті Каліфорнія, є знаменитий  Єллоустонський парк.Саме тут ще збереглися рослини-патріархи — мамонтові дерева, або секвоя вічнозелена, які в далекому минулому населяли й нашу землю.Стовбури секвої сягають у піднебесся на 140-145 м, а в діаметрі біля основи — 36 м.
Це дерево має й найтовстішу кору, яка не горить – 60-70 см!
 Це цікаво
секвоя вічнозелена
Найтовстіше в світі дерево: зазвичай стовбур має діаметр 6-11 м при висоті понад 100 м. Живе 2-4 тис. років. Найбільша секвоя мала товщину 36 м! і висоту 142 м! Їй було 4830 років!
 Розміри дерев у порівнянні з багатоповерховим будинком
секвоя вічнозелена
 кипарис
  ялина
 листяні
 Дугласія родом з Північної Америки
Дугласія – високе дерево: зазвичай її стовбур здіймаєтьсяна висоту 50-80 м, а найвищі екземпляри – до 125 м. Живе до 1 тис. років. Має міцну деревину, яка не гниє у воді.
Хвойні  рослини виділяють у повітря велику кількість фітонцидів
Фітонциди це леткі речовини, які пригнічують діяльність  інших організмів. Особливо інтенсивно це відбувається в смерекових лісах.
Значення голонасінних
Житлові будинки із природніх матеріалів
Краса і велич хвойних лісів сприяє незабутнє враження на поетів, піснярів, художників, надихає їх на створення художніх полотен

                             Джерела
 І.Ю. Костіков та інші Біологія: Підручник для 6-го класу загально освіт. навч. закл. — К.: Видавничий дім “Освіта”, 2014.
Біологія: Практичний довідник.  2-ге вид. зі змінами. — Харків: ФОП Співак В.Л., 2010.Волкова Т.І.
Біологія: Схеми і таблиці. ― Харків. ФОП Співак В.Л. 2010.  Анатомия и морфология растений
Учеб. пособие для студентов биол. спец. пединтов
 М., «Просвещение», 1978.

Рейн П. Шверт Р. Айхорн С.
 Современная ботаника: В 2-х т.Т.1
 Пер. С англ..— М.: Мир,1990.


title: "Періодизація еволюційних явищ"

text:
Еволюція органічного світу по ерах

Періодизація еволюційних явищ
Теорія Великого Вибуху
Згідно теорії Великого Вибуху Всесвіт виник внаслідок вибуху біля 20 млрд. років тому. 4.5-3.8 мільярдів років тому поверхня Землі застигає, Земна кора стає твердою. Формується атмосфера і океани.Виникає життя.
Етапи розвитку біосфери:
Архейська ера
Почалась з моменту виникнення Землі як планети - 4,6 млрд. років тому і закінчився з появою вільного кисню в атмосфері - 2,5 млрд. років тому.
У архейську еру атмосфера Землі була безкисневому і носила відновлювальний характер. На всій Землі переважав теплий і вологий клімат.
Однак у деяких місцях Південної Африки, Північної Америки та Австралії у залізорудних формаціях, кремнистих сланцях виявлено куле- або паличковидні тільця з наявними структурами біологічного походження. Вони є, можливо, залишками бактерій або синьозелених водоростей. Можна припустити, що в морях архейської ери панували найпростіші одноклітинні організми: водорості, бактерії, гриби та якісь найпростіші тварини. Пристосування перших організмів до різних способів живлення (автотрофного та гетеротрофного) призвело протягом архею до виокремлення царства рослин і царства тварин. Породи архейської пори виходять на поверхню в межах Українського щита.
Докембрійський період
Зародження
ПРОТЕРОЗОЙСЬКА ЕРА
Життя протерозойської ери

(570-235 млн. років тому)

Палеозойська ера (від грец. palaio — старий та zoion — тварини) — геологічна ера, що підрозділяється на шість геологічних періодів. Від найранішого до найпізнішого: Кембрій, Ордовик, Силур, Девон, Карбон і Перм.
Протягом палеозойської ери органічний світ завоював сушу. Серед тварин з’явилися перші хребетні, серед рослин — спорові та хвойні.

Палеозойська ера
Загальний вигляд суші
Ранній палеозой
Життя на планеті
В кембрійський етап широкого поширення набули синьо-зелені водорості, членистоногі і багатоклітинні тварини з зовнішнім панциром. Вміст кисню в атмосфері досяг 1% від сучасного, зменшилась кількість С02 в атмосфері та, можливо, парів води. Це послабило парниковий ефект, зробило атмосферу більш прозорою. Почало різко зростати значення сонячного світла для розвитку життя, але поки що немає доказів існування у кембрії життя на суші (тільки у воді). У ордовіку з'явилися перші хребетні рибоподібні живі організми. У період силуру життя вийшло з води. Перші на Землі рослини не мали коренів і листя їх були схожі на водорості.
Пізній палеозой
Життя
Цей етап характеризується широким поширенням наземних рослин, тварин. Суша стала основною ареною розвитку життя на Землі. Першими наземними тваринами були земноводні.
Етапи:
Мезозойська ера
Перши динозаври
панували папороті, мезофільні, хвойні рослини. На суші з'явилися нові групи комах, перші динозаври, примітивні ссавці
з'явилися перші метелики і птахи
динозаври панували як у воді, так і на суші
завоювали сушу квіткові рослини
загибель динозаврів
Флора і фауна
Це були тварини середніх і великих (від одного до 30 м завдовжки) розмірів, що пересувались на чотирьох або на двох задніх кінцівках, які були спрямовані вниз, на відміну від сучасних плазунів.
Динозаври у тріасовий період
дуже поширились головоногі молюски, що загалом нагадували кальмарів, однак мали зовнішню пряму черепашку - белемніти
Біосфера юрського періоду
іхтіозаври (завдовжки від одного до 15 м) мали рибоподібну форму.
Птерозаври, або літаючі ящери, з'явились наприкінці тріасового періоду, однак найбільшого різноманіття досягли в юрський та крейдяний.
У цей час сформувалися в сучасних рисах материки та океани.
Кайнозойський етап
Орограф. зміни зумовили зміни клімату, ландшафтів, флори та фауни.
Наприкінці палеогенового періоду відбувається підняття суходолу. Утворилися Альпи, Піринеї, гори Греції, Криму, Кавказу, Гімалаї, Кордильєри, Анди тощо. Це спричинило біосферну кризу, під час якої вимерло багато груп рослин і тварин, характерних для палеогенового періоду, й сформувались біогеоценози наступного неогенового періоду.
Палеоген
Неогенний період
У неогені починається зовсім новий етап в історії Землі — природа робить архіважливий крок. Це крок до появи людини. Від якихось поки що точно не встановлених форм примітивних мавп відокремлюється відгалуження, яке еволюціонує до людиноподібних мавп. Уже на початку неогену існували спільні предкові форми людиноподібних мавп і людини.
Зображення можливого зіткнення групи древніх людей - азіатських представників людини прямоходячої з гігантопітеком.
Людина розумна
Як давно це було?
Фауна неогену
Представники: 1 - мастодонт Gomphotherium. 2, 3 - олені (2 - Palaeomeryx, 3 - Uicroceras); 4 - стародавній фламінго Palaeolodus.
Плейстоценовий слон паралефас (безпосередній, як вважають, предок мамонта)
Картина ландшафту лісостепу з гіппаріоновой фауною. Відбувається заміщення лісових островів з луками і степами.
Трипалий кінь гиппарион, типовий мешканець лісостепу, де багато корму і укриттів. Розвинені бічні пальці створювали додаткову опору при бігу по купинах і багнистому грунту. Кінцівки були сильно зігнуті в суглобах, і на великі відстані гиппарион бігати не міг.
Носорог брахіпотерій
Четвертинний період (антропоген). Цей період почався близько двох мільйонів років тому. Велика частина цього періоду припадає на льодовикову епоху - плейстоцен. 12 — 20000 років тому настає остання епоха антропогену — голоцен.
Антропогенний період
Маmmuthus primigenius
Загальне охолодження Землі та розвиток материкових зледенінь у Північній півкулі. Похолодання призвели до вимирання багатьох форм неогенових ссавців, збіднення рослинного світу, зсування на південь природних зон.
Антропоген
Виконала учениця 11 класуЧернігівської  ЗОШ І-ІІІ ступенівімені Героя Радянського СоюзуА. М. ТемникаЛевицька Анастасія


Шлюбна поведінка птахів


Штучне зіпліднення


title: Шокові стани. Етіологія,патогенез, інтенсивна терапія

text:
10
0,9-1,2
20
1,3-1,4
30
40


Рослини! Зернові!


title: Рослини, з яких випікають хліб

text:
Рослини, з яких випікали хліб

  ХЛІБ в народі з давніх часів був у глибокій повазі. Він – основа життя, Божий дар. На нього кажуть: “Святий хліб”. Їсти хліб можна тільки з непокритою головою, при цьому не можна лаятися або щось клясти. Коли хліб упаде на землю, його треба підняти, поцілувати й покласти на стіл: святий хліб не може бути під ногами.
  Наші предки як починали їсти цілий хліб, то ножем робили на ньому хрест, а тоді вже різали.
  Гріхом було покласти хліб на голий стіл, на скатертину, яку-небудь посудину, а не на рушник.

Хліб!
  ХЛІБ – символ розмноження, тому він відіграє велику роль на весіллі. Він же символ щастя взагалі, і тому поважну людину зустрічають із хлібом, з хлібом ходять на свята, до родичів. Обмін хлібом – ознака повної згоди.
 Коли сватали, мати приймала хліб, цілувала його і клала на стіл.
  Весільний коровай – це ритуальний священний жертовний хліб, що замінив м´ясну жертву. Це весільна жертва Богові. При неможливості повінчатися молоді брали шлюб обрядом благословення хлібом.
  Хліб в українців завжди мав сонячну, круглу форму.

Хліб!
  Пшениця - дуже давня культурна рослина, яку вирощують понад 10 тисяч років. Її зернівки постійно знаходять під час розкопок перших поселень людини. У пірамідах єгипетських фараонів також знайдено пшеничні зерна, схожі на зерна сучасної пшениці.
  Пшениця - важлива зернова культура, велика увага при вирощуванні якої звертається на підвищення урожайності і якості цінних сортів, з яких можна виготовляти високоякісний хліб, макарони та інші хлібні вироби.
Пшениця
       Озиме жито є другою важливою після пшениці культурою. Продовольча цінність його визначається значним вмістом в зерні білків (12,8%) та вуглеводів (69,1%).
      Наявність у житньому хлібі повноцінних білків, багатих на незамінні для людей амінокислоти (лізин, аргінін), великої кількості легкозасвоюваних вуглеводів, а також вітамінів А, В1, В2, В3, В6, РР, С, значна калорійність (1 кг житнього хліба забезпечує людину 2481,2 ккал) свідчать про його високу поживність як продукту харчування.
       З'їдаючи 500 г житнього хліба, людина повністю забезпечує себе залізом і фосфором та на 40% - кальцієм.
Жито
	  Кукурудзяна мука буває грубого і тонкого помелу. З першої виходить злегка зернистий хліб, більш розсипчастий і щільний, з другої - хліб більш ніжний і краще піднімається.   На сьогоднішній день кукурудзяне борошно широко застосовується в кондитерському і макаронному вироб-ництвах, в дієтології. З нього дійсно готують корисний та неймовірно смачний кукурудзяний хліб, а дітям особливо полюбилися кукурудзяні чіпси.  Кукурудзяна мука також популярна серед рибалок, які використовують її в якості приманки.
Кукурудза
        Ячмінна мука за хімічним складом і хлібопекарськими властивостями досить близько підходить до житнього борошна, хоча і має свої специфічні особливості. У ячмінному борошні більше клітковини та  містяться речовини, що додають хлібу терпкий присмак. За водопоглинальною здатністю вона перевершує пшеничне і житнє борошно.
	Ячмінний крохмаль клейстеризується  при температурі близько 70°С, він швидко старіє, тому хліб з ячмінного борошна черствіє швидше звичайного. Тому ячмінний хліб більш їстівний тільки горячим.
Ячмінь
	  Ячмінну і кукурудзяну муку іноді використовують для часткової заміни основного борошна при випічці хліба,  з метою підвищення його біологічної цінності.   Ячмінна мука хороша в млинцях, печиві, в якості добавки при випічці хліба.
	   Ячмінну муку добре додавати як загусник в супи і соуси.
Ячмінь
  На берегах озер часто ростуть стрункі зарості тонких рослин з темно-коричневими бархатистими шишками та довгими лінійними листками. Це – очерет або рогіз.     Цей темний початок – суцвіття маточкових квіток. Насіння утворюється дуже багато, воно легеньке, з пушинками, може плавати по воді і тому вільно переноситься в різні місця.   Поплававши кілька днів, насіння тоне, а на наступний рік проростає.
Очерет, рогіз
  Ця рослина дуже корисна: стебла та листки можна використовувати на корм тваринам, з них плетуть кошики та корзини, а також покривають дахи сільськогосподарських будівель.   Але найцінніше у цієї рослини – кореневище. В ньому містяться цукор, крохмаль, білок. З нього можна приготувати борошно. Для цього кореневище розрізають на дрібні шматочки розміром 1 см і висушують над вогнем до тих пір, поки вони не почнуть розтріскуватися і розламуватися. Потім їх розтирають до стану борошна.   100-200 років назад з нього пекли хлібці, бісквіти, пряники, а сьогодні про це забули.
Очерет, рогіз
  Сусак – рослина родини сусакових. У Якутії в тундрі безліч озер, а по берегах ріки Лени - сирі болотисті низовини, де і зростає якутський дикий хліб - сусак.
  Він поширений повсюдно, не тільки в Сибіру, але на всій Півночі і в середній смузі.
  Квіти - біло-рожеві, які стирчать у різні сторони, як спиці у парасольки. Діаметр квіток - 2,5 см, на довгих квітконіжках, мають три зеленувато-червоних чашолистки, три рожевих пелюстки, дев'ять тичинок і шість червоних маточок.

Сусак – “якутський” хліб.
  Сусак -досить красива рослина в 1-1,5 м заввишки, з пучком лінійних прямостоячих листків.  Листки використовують для виготовлення корзин, а з кореневищ здавна пекли хліб.
  У його сухих кореневищах міститься 60 % крохмалю, 14 % білка, 4 % жиру. Тому, ще в 1871 р. хіміки, досліджуючи якутський «хліб», писали: «У борошні з коріння сусака є все, що потрібно для харчування людини».
  З 1 кг кореневищ виходить 250 г борошна, з якого печуть хліб і коржі. Крім того, кореневища печуть і смажать з салом.
  Але не одні якути і калмики вживають в їжу сусак. В Італії жителі П'ємонту заготовляють про запас його нарізані і висушені кореневища. Засмажене кореневище є хорошим сурогатом кави.
Сусак
  Але найцікавіше, що хліб можна спекти із жолудів дуба. Їх здавна використовували у їжу.  Для приготування борошна жолуді розрізають, очищають, вимочують у воді дві доби, причому воду міняють не менше трьох разів. Потім їх заливають свіжою водою і нагрівають до кипіння. Після цього воду зливають, жолуді висушують до хрустіння, а після цього товчуть. Якщо розмолоти крупно, то вийде дубова каша, а дрібно, то вийде борошно. З такого борошна пекли дубові млинці і додавали ягоди, варення, мед.
Дубові жолуді
  Кассава - африканська назва маніоку (ця назва походить з Бразилії, де так цю рослину називають Тупі-Гуарані), а в решті Південної Америки відома як юка.
  Маніок - багаторічна вічнозелена кущова рослина з родини молочайних, що широко культивується в Африці. Виростає на вісім футів (2 м) у висоту, коріння може сягати трьох дюймів завтовшки й трьох футів (1 м) завдовжки з масою від 3 до 10 кг.
Кассава - маніоку
  Суто кассавою нерідко іменують тільки борошно з маніоку.
  В їжу використовують коренеплоди - подібне на картоплину коріння.
  У коренеплодах багато крохмалю (77%).  У сирому вигляді дуже отруйні, споживаються лише вареними або печеними.
  З сирого маніоку роблять крупу (тапіоку), з якої варять кашу, а сушену маніоку перемелюють на борошно, з якого печуть тонкі коржі, які отримали назву хліб з касави.
Кассава - маніоку
  Борошно - продукт помолу зерна, який використовується для виготовлення хліба, макаронів, кондитерських та ін. виробів. Залежно від виду сировини розрізняють борошно пшеничне, житнє, ячмінне, вівсяне, кукурудзяне, горохове, сойове та ін. Кожний сорт борошна характеризується певними показниками: крупністю помолу, зольністю, хлібопекарськими якостями.
  До складу борошна входить клітковина, особливо до складу нижчих сортів борошна. Клітковина погіршує його засвоюваність, але при замішуванні тіста клітковина поглинає воду, збільшуючи водопоглинаючу здатність борошна.

Борошно

  Зернові культури переробляють на борошно способом разового, оббивного або сортового помолу:
 борошно разового помолу являє собою розмелене зерно разом з плодовими та насінними оболонками і зародком;
 в результаті помолу зерна, у якого частково видалені оболонки і зародок, одержують борошно оббивного помолу;
 борошно сортового помолу складається в основному з ендосперму та деякої кількості, залежно від сорту, частинок оболонок і алейронового шару зерна.
Борошно

  Велике значення в хлібопекарській індустрії має глютен (білки гліадин і глютенін) у вигляді клейковини - її вміст в борошні визначає еластичність і пружність тіста при змішуванні з водою, і служить критерієм визначення якості борошна.
  Хороше борошно повинно бути сухим, м'яким, білого або ледь кремуватого кольору; при затисканні такого борошна в кулаці повинна утворитися грудочка, яка відразу розсипається; від води воно не темніє.
Тісто
   Після замішування тіста, при набуханні (набухання відбувається 20-30 хв.) нерозчинних білків борошна - гліадина і глютеніна - утворюється пружна еластична маса. Додавання до тіста невеликої кількості кислот підвищує і прискорює цей процес.
  Оскільки пружність і еластичність сприяють одержанню пухких і пористих борошняних виробів, то якість борошна і виробів з нього залежить від кількості і якості клейковини.
  Середньою кількістю клейковини установленої стандартом для кожного сорту борошна є 20-30% від маси борошна.

Тісто
      Народний музей хліба відноситься до Національного еколого-натуралістичного центру учнівської молоді Міністерства освіти і науки України.
       В Музеї зібрано понад 2000 експонатів, які розповідають про історію хліба, його значення для людини, походження основних зернових культур (жита, пшениці, кукурудзи, ячменю та інших).
       Метою роботи музею є навчання любові до землі, до хліба, до людей праці.
Хліб!
Хліб - наше найцінніше багатство.
Хліб - це праця тих, хто сіє і збирає зерно, хто створює нові сорти зернових культур, хто будує і водить сільськогосподарські машини, хто випікає хліб.
Бережіть хліб!

Хліб!


title: "Рослинний і тваринний світ Луганщини"

text:
Рослинний і тваринний світ Луганщини
Підготувала Чистенко Яна
Природа Луганщини
Територія області представляє собою переважно хвилясту рівнину на лівобережній частині долини Сіверського Донця. На півдні розташований Донецький кряж.
 Найбільш характерною рисою Донецького кряжа є чергування пагорбкуватих водороздільних площин з глибокими крутобережними річковими долинами і сухими балками. Найвища точка – Могила Мечетна – 367 м. В долині рік Міуса й Нагольної висота Донецького кряжа знижується і східні схили переходять в Приазовську берегову рівнину. Північні схили кряжа поступово знижуються в напрямі до Сіверського Донця, утворюючи стрімкий правий берег ріки.
Водні ресурси
Луганщина вважається найменш забезпеченим водними ресурсами регіоном України. В області – 123 річки, 6 із яких мають довжину більше 100 км. Головна річка – Сіверський Донець, довжина її в межах області – 265 км. Її праві притоки – річки Казенний Торець, Бахмутка, Велика Біленька, Мала Біленька. Інші з річок, що протікають по області – Айдар (264 км), Лугань (198 км). Усі річки є типово рівнинними водотоками, протікають у широких терасованих долинах. В цілому режим річок характеризується нерівномірним розподілом стоку впродовж року – короткочасним весняним паводком і тривалим низьким рівнем в літньо-осінній період.
Також є 60 озер, найбільші з них Боброве та Вовче, 72 водосховища та 360 ставків. Річки, озера, водосховища і ставки використовуються для промислового, комунального водопостачання, зрошення і риборозведення.
Рослини
Луганська область знаходиться в степовій зоні. Рослинність в результаті діяльності людини зазнала великих змін. Велика частина території області розорана, лише на схилах ярів, в долинах рік і в заповідниках (Стрілецький степ, Провальський степ) збереглися ділянки цілинної степової рослинності. Тут поширені різнотравно-типчаково-ковильні степи. Зростає більше тисячі видів різноманітних рослин.
Лісів мало (біля 7% території області). Вони розміщені вздовж річок, на схилах долин, балок і ярів. Переважають ліси байрачного типу. Вони ростуть в балках і відзначаються істотною різноманітністю: серед них нараховується близько 50 порід дерев і кущів.
Тварини
Фауна області представлена головним чином степовими і деякими лісовими тваринами, одначе, дика фауна бідна. На території області зустрічається один вид круглоротих, 43 види риб, 9 видів земноводних, 12 видів плазунів, 246 видів птахів та 63 види ссавців. Із хижаків зустрічаються: вовк, лисиця, єнотоподібний собака, ласка та ін. Серед гризунів найбільше поширені: заєць, байбак, хом’як, тушканчик, кріт тощо. Із пернатих хижаків водяться кобчики, яструби, орли-могильники.
Корисні копалини
Луганська область має широкий комплекс видів мінеральної сировини. 630 родовищ корисних копалин налічується на території області, з них експлуатуються 217 об’єктів.
Основною корисною копалиною області є кам’яне вугілля, загальні балансові запаси якого складають 14,541 млрд. тонн. Супутніми корисними копалинами кам’яного вугілля є метан та германій.
Основні родовища природного газу: Краснопопівське, Боровське, Капітонівське, Муратовське, Лобачівське, Кондрашевське, Вильховське, Макіївське, Зайцівське.
Мінеральні води
Мінеральні води розвідані на 8 ділянках. Затверджені балансові запаси мінеральних вод складають 2,4 тис. м3. за добу. У вигляді окремих свердловин та джерел на території Луганщини виявлена значна кількість перспективних ділянок мінеральних вод.
Для бальнеологічних та лікувальних цілей видобуваються хлоридно-натрієві мінеральні води, які широко розповсюджені на території області у вигляді смуги шириною 60-90 км, північна межа якої проходить по лінії Троїцьке – Новопсків – Біловодськ, а південна – Лисичанськ – Луганськ.
Усі родовища мінеральних вод знаходяться в експлуатації, але на сьогодні ступінь їх використання порівняно з розвіданими запасами становить біля 1%. На даний час введено в експлуатацію 6 ділянок, з яких видобувається 238 м3 на добу.
Клімат
Клімат помірно-континентальний з відчутними засухами. Середня температура найхолоднішого січня становить -7°С, найтеплішого місяця червня – +21°С. Зима порівняно холодна, з різкими східними і південно-східними вітрами, заморозками, відлигами і ожеледицями, малосніжна. Весна – сонячна, тепла, нерідко супроводжується сухими східними вітрами, заморозками. Літо спекотне, друга його половина помітно суха. Осінь сонячна, тепла, суха. Максимальна середньорічна кількість опадів (550 мм) випадає в найбільш піднятій частині Донецького кряжа. Дощі часто випадають у вигляді короткочасних злив.
Грунти
Ґрунти родючі, головним чином чорноземи. Потужність найродючіших пластів досягає метра товщини, а іноді навіть більше. Поширені також дернові ґрунти.
На території області широко розвинені зсуви природного й техногенного походження, яких нараховується понад 1100.
Більш детально про рослинний і тваринний світ Луганщини
Скорочення місць, історично придатних для перебування рослин і диких тварин, безпосереднє знищення об’єктів рослинного і тваринного світу, загальне техногенне навантаження на навколишнє природне середовище та надмірний рекреаційний тиск на природні комплекси в періоди відтворення диких тварин зумовлюють загальне збіднення видового та популяційного складу флори і фауни області. Це потребує прийняття невідкладних заходів, спрямованих перш за все на забезпечення охорони місць існування тварин. Суттєвим недоліком в організації охорони рослинного і тваринного світу є низький рівень вивчення його стану, відсутність об’єктивних даних про чисельність переважної більшості видів флори і фауни. В області здійснюється облік тільки тих видів, які належать до об’єктів заготівлі та мисливства.
Аналіз стану справ з лісовідновленням у лісовому фонді області викликає занепокоєння. Так, за останні 7 років площі земель, вкриті лісом не тільки не збільшилися, а навіть скоротилися на 4,8 тисячі гектарів. Незважаючи на наявність лісокультурного фонду – 14 тисяч гектарів, роботи, які проводяться державними лісомисливськими господарствами по підвищенню лісистості лісового фонду, мало результативні.
Під охороною знаходяться 58 видів рослин, 29 з них внесені до «Червоної книги України»
Природно - заповідний фонд
Луганщина – найбідніший в Україні край за кількістю заповідників (точніше, за площею, що вони посідають).
Природно-заповідний фонд Луганщини складають 135 об’єктів, які розташовані на площі 185 тис. га. Він включає 6 територій загальнодержавного та 129 – місцевого значення. Серед них 1 природний заповідник, 1 регіональний ландшафтний парк, 45 заказників (у тому числі 1 загальнодержавного значення), 61 пам’ятка природи (2 – загальнодержавного значення), 9 парків-пам’яток садово-паркового мистецтва (2 загальнодержавного значення) та 18 заповідних урочищ.
Природно - заповідний фонд, представлений:
Луганським природним заповідником, який складається з трьох філій: «Провальський степ», «Стрілецький степ», «Станично-Луганська філія», де налічуються тисячі видів рослин, з яких більше сотні – рідкісні й зникаючі види;
Ботанічним заказником Юницького, який створено у 1892–1910 рр. за ініціативою професора Докучаєва для збереження рослинного і тваринного світу;
Заповідне урочище Киселева балка, яке стало об’єктом паломницького туризму;
Комплексна пам’ятка природи Айдарська тераса – мальовнича вікова діброва з багатою фауною та флорою в заплаві р.Айдар та багато інших.


Рослинні угруповання


title: "Штучне зіпліднення"

text:
Штучне зіпліднення
Штучне запліднення – це
використання допоміжних репродуктивних технологій: штучної інсемінації та екстрапорального запліднення під час безпліддя жіночого, чоловічого або сумісного.
При неефективності лікування можна використовувати допоміжні репродуктивні технології - штучну інсемінацію спермою чоловіка.
Сперму вводять в матку за допомогою шприця та спеціального наконечника (при неповноцінності сперми чоловіка можливе використання донорської сперми при згоді подружжя) або екстракорпорального запліднення.
Штучна інсемінація - введення сперми чоловіка або донора в порожнину матки жінки з метою індукувати вагітність.
Інсемінацію проводять амбулаторно 2-3 рази на 12-14-й день (при 28-денному циклі) менструального циклу.
Донорську сперму отримують від чоловіків молодше 36 років, фізично і психічно здорових, без спадкових захворювань і порушень розвитку і без випадків втрати плоду і спонтанного аборту в родичок.

Частота вагітності після штучної інсемінації становить 10-20%. Перебіг вагітності та пологів є аналогічні таким, що при природному зачатті, а вади розвитку плоду реєструють не частіше, ніж у загальній популяції.
Екстракорпоральне запліднення (ЕКЗ) - запліднення яйцеклітин invitro, культивування та перенесення отриманих ембріонів в матку.
В даний час екстракорпоральне запліднення проводять із застосуванням індукторів овуляції, щоб отримати достатньо багато зрілих ооцитів.
Допоміжні репродуктивні технології дозволяють використовувати програми кріоконсервації не тільки сперми, але і ооцитів та ембріонів, що зменшує вартість спроб ЕКЗ.
Ін'єкція сперматозоїдів (ІЦІС)
При екстракорпоральному заплідненні одиничними сперматозоїдами можлива інтрацитоплазматична ін'єкція сперматозоїдів (ІЦІС) для запліднення ооцитів.
При ІЦІС здійснюють мікроманіпуляційне введення єдиного сперматозоїда під візуальним контролем в зрілий ооцит, що знаходиться в стадії метафази II ділення мейозу. Всі інші етапи процедур аналогічні ЕКЗ.
При азооспермії використовують методи в рамках програми ЕКО + ІЦІС, що дозволяють отримувати сперматозоїди з епідідіміса і яєчка.

Особливості перебігу вагітності після екстракорпорального запліднення зумовлені високою ймовірністю її переривання, не виношування, а також розвитком важких форм гестозів. Частота цих ускладнень залежить в першу чоловічє), а також від особливостей проведеної процедури ЕКЗ.
У дітей, народжених в результаті екчергу від характеру безпліддя (жіноче, сумісне або стракорпорального запліднення, частота вроджених аномалій не вище, ніж у загальної популяції новонароджених. Частота багатопліддя при екстракорпоральному заплідненні становить 25-30%.
Дякую за увагу!


СЕРЕДОВИЩА ІСНУВАННЯ ТВАРИН


title: "Рослинництво"

text:
90-120
1200-1700
513
250
1150-1500
575
85-150
211-2900
368
140-180
1000-1200
610
75-90
950-1030
910
150-180
2200-2400
397
70-120
1200-1800
637


"Шляхи поширення бактеріальних захворювань"


Соковиті корми


"Синтетична гіпотеза еволюції"


title: Соколоподібні

text:
СОКОЛОПОДІБНІ
Каліфорнійський кондор
Каліфорнійський кондор колись був поширений по всьому північноамериканському континенту. Через свій величний політ він був престижною метою для мисливців. Їх загальне число становило 27 особин. Однак завдяки гарному розмноженню в неволі, з 1992 року їх знову почали випускати на свободу.
Андський кондор
Андский кондор - найбільший літаючий птах в Західній півкулі; вага самців досягає 11-15 кг, самок - 7,5-11 кг. Довжина дорослих птахів варіює в межах від 117 до 135 см .
Чорний гриф
Дуже великі птахи. Маса самок до 7,5, самців до 6,5 кг.
У природі легко визначити за розмірами, темним забарвленням оперення, характерним силуетом у польоті. Довго ширяють високо в повітрі, роблячи широкі кола. Помітивши поживу, круто і швидко пікірують з висоти з гучним шумом крил.


title: Симбіоз

text:
Pseudomonas
12-22
16-20
20-30
8-16
10-16
12-20
10-16
12-18
16-30
Carchesium sp.
Opercularia sp.
Nematoda
Aelosoma


title: 20_09__3_Регуляція транскрипції еукаріот_до 57-го

text: NB!!!


title: "Симбіоз"

text:
Cetraria centrifuga

Phytophthora infestans - plisen bramborova


Рослинний і тваринний світ у творах українських письменників


Синтетична гіпотеза еволюції людства


title: "Синтез"

text:
Синтез органічних сполук різних класів на основі вуглеводневої сировини

 Газопереробна
промисловість

 Нафтохімічне
виробництво

  Коксохімічне
виробництво

    Насичені
   вуглеводні

Ненасичені
вуглеводні
Ароматичні вуглеводні
Синтез-газ
Інформаційна довідка


title: Внутрішня будова ссавців

text:
Haga clic para cambiar el estilo de título
Haga clic para modificar el estilo de texto del patrón
Segundo nivel
Tercer nivel
Cuarto nivel
Quinto nivel


Внутрішня будова стебла. Ріст стебла


Синтетична гіпотеза еволюції


Види навчання.


title: синдром котячого крику

text:
S. aureus
S. epider-midis
S. sapro-phyticus
+
+
+
+
+
+
+
+
+
+
+
S
S
R


title: Селкция

text:
Селекція тварин
Підготували
Учениці 11Б класу
Кунтиш Олександра
Козловська Вікторія

Приблизно 9 тисяч років до нашої ери людина стала більш ретельно відбирати в тварин певні корисні якості, тобто почалася епоха методичного відбору. Саме тоді й почала розвиватися селекція рослин і тварин в більш звичному для нас розумінні. Але одомашнення, як і метод відбору, зберігається до цих пір. Приміром, варто відзначити таку галузь, як хутрове звірівництво.
Селекція тварин
Особливості селекції тварин
Всі ці особливості сформували особливі методи селекції, не притаманні для представників флори. Звичайно, основні методи, до яких відносять гібридизацію і відбір, збереглися. Але з’явилися також зовсім інші методи, що не застосовні до рослин.
Методи селекції
Близкородственное схрещування, або имбридинг, проводиться за рахунок спаровування особин, що припадають один одному сестрами і братами або нащадками і батьками. В результаті необхідний ознака може перейти в гомозиготний стан. Однак слід зазначити, що з часом настає втрата або значне погіршення життєздатності отриманих особин.
Міжпородне схрещування, або аутбридинг, необхідний для закріплення необхідних людині якостей, наявних у обох порід. Завдяки аутбридинг було отримано величезне безліч найцінніших порід, наприклад, біла степова українська свиня, отримана від схрещування білого англійської кнура з безпородними українськими свинями. В результаті селекція тварин дозволила отримати породу, відрізняється більшою масою, великим вмістом сала, м’яса, а також украй невибагливу.
Віддалена гібридизація увазі схрещування пар, які відносяться до різних видів. Даний метод має величезний мінус: все потомство безплідно. Але навіть цю проблема селекція тварин змогла подолати. Яскравим прикладом віддаленій гібридизації є мул, який являє собою помісь осла з кобилою. Мул відрізняється великою витривалістю осла і поступливим характером коні.
Ще один метод являє собою штучне осіменіння. Він застосовується для того, щоб отримати якомога більше потомства від конкретного виробника.

Ще один новий і дуже цікавий метод – трансплантація ембріонів. Він заснований на досить складної медичної операції, коли у необхідної самки шляхом гормональної терапії збільшують кількість яйцеклітин. Потім яйцеклітини запліднюють, витягують ембріони, які підсаджують до інших тварин, що виконує роль сурогатної матері, або заморожують при температурі 273? С. Тоді їх можна зберігати тривалий проміжок часу, щоб мати можливість використовувати в майбутньому.
Таким чином, селекція тварин вирішує одну з найважливіших проблем усього людства – проблему пошуку їжі, поживи. Сучасна наука дозволяє створювати нові види, які більшою мірою задовольняють потреби людей. І наука ніколи не стоїть на місці.


title: Вода - основа життя

text:
ВОДА – ОСНОВА ЖИТТЯ
Викладач ЧОРНОМАЗ Т.М.
До унікальних фізичних властивостей води слід віднести її здатність постійно перебувати в русі, тобто те, що називається кругообігом води в природі.
        Це – постійний обмін вологою між гідросферою, атмосферою і земною
поверхнею
Що складається з процесів випаровування, перенесення водяної пари в атмосфері, її конденсації в атмосфері, випадіння опадів і стоку
          Атмосферні опади частково випаровуються,частково утворюють водотоки та водойми, частково просочуються в землю й живлять підземні води
Рушійною силою цього процесу є сонце, а невичерпним джерелом – світовий океан.
Випаровування з поверхні земної кулі у середньому 577 тис. км3 води на рік


Сім’я МИКИТИН


Основні процеси життєдіяльності тварин.


Вода


"Синтетична теорія еволюції"


"Палеоценова епоха"


title: Синтетична теорія еволюції. Особливості дії еволюційних факторів у популяціях людей

text:
Tanystropheus sp.

Tanystropheus sp.


"Основні сенсорні системи організму людини"


Пристосування організмів до умов існування.


Рослинництво в рідному краї


title: Основні психічні порушення та психопатологічні прояви

text:
Проблеми та потреби військовослужбовців та їх сімей
Підготувала студентка
4 курсу СРб-1-15-4.0д
Кондратюк Каріна
Основні проблеми, що турбують ветеранів АТО.
Відповідаючи на питання про актуальні життєві проблеми, чверть респондентів (24,4 %) зазначила, що таких проблем у них на даний момент немає, 2,0% опитаних утруднились відповісти, а практично три чверті опитаних ветеранів АТО (73,6%) вказали на наявність таких проблем. Йшлося насамперед про фінансові негаразди (проблема відсутності житла), третю та четверту «сходинку» посідають питання порушення прав на соціальні гарантії та незадоволеність владою, «топ 5» проблем завершують проблеми зі здоров’ям.

Наслідки воєнно-травматичних стресових обставин для індивідууму корелюють зі сформованою у суспільстві громадською думкою відносно самого військового конфлікту та ролі учасників бойових дій. В суспільній свідомості формується ставлення до війни в залежності від її масштабів та предмету конфлікту. Так, військові дії можуть кваліфікуватися суспільством як захисні або загарбницькі.
При повномасштабній війні, соціальний час ділиться на два періоди "до війни" і "після війни", для кожного з цих періодів суспільна свідомість виробляє свої цінності, норми поведінки і правила суспільного життя. Перемоги і поразки бійців у війні, переживаються як перемоги та поразки всього народу.

В результаті теоретичного вивчення проблеми було встановлено, що основним негативним наслідком участі особистості у бойових діях є посттравматичний стресовий розлад, особлива підступність якого полягає в тому, що з роками у більшої частини воїнів він не згладжується, а посилюється, виливаючись в асоціальній поведінці, невротичних реакціях, соматичних розладах, таким чином, перетворюючись з психологічної проблеми на хворобу. Наслідки посттравматичного стресового розладу часто проявляються як девіантна поведінка (агресія, конфліктність, зловживання психоактивними речовинами, спиртними напоями, наркотичними засобами, злочини).
Станом на 01.07.2018 в Україні налічується понад 1,2 млн ветеранів війни, з яких понад 341,8 тис. учасників бойових дій з числа учасників АТО.
Необхідно відмітити, що кількість ветеранів з числа учасників АТО постійно зростає. Зокрема, станом на 1 серпня 2018 року статус учасника бойових дій надано понад 343 тис. учасників АТО.

Реалізація соціального захисту у Збройних силах України відбувається через надання військовослужбовцям і членам їх сімей, іншим категоріям, визначеним законами України, соціальної допомоги, пільг, компенсацій, які надаються згідно з чинним законодавством.

Реалізація принципів та основних напрямів соціальної політики здійснюється через:
· соціальний захист як систему гарантованих Конституцією України економічних, соціальних та правових заходів щодо забезпечення особам, які потрапили у складні життєві обставини, умов для подолання цих обставин та можливості рівної участі у житті суспільства;
· соціальний захист надається через систему обов’язкового соціального страхування та додаткової соціальної допомоги;
· соціальну допомогу як сукупність заходів щодо забезпечення соціального захисту громадян шляхом надання додаткових до соціального страхування послуг у вигляді матеріальної допомоги, соціального обслуговування – надання спеціальними службами та кваліфікованими спеціалістами різних видів послуг, необхідних особам, які недостатньо захищені у соціальному плані, для їх адаптації до оточення та повноцінного життя у суспільстві.


title: Поведінка тварин у природному соціумі

text:
Поведінка тварин

Дії тварин,що мотивовані станом її організму і здійснюються у відповідь на впливи навколишнього середовища,називають поведінкою.
            Типи поведінки:    Природжена                               	                                                Набута

Природжена поведінка властива всім тваринам.
                                                   Рух кота до тарілки,                                                   стимулом якого є                                                    їжа називається                                                   природженою пове-                                                   дінкою.
В усіх багатоклітинних є прості природженні реакції, їх називають безумовними рефлексами.
                                          Актинія швидко реагує на                                          дотик до щупальця,                                          скорочуючи його .
Складною формою природженої поведінки є інстинктивна поведінка.                                              Це точно визначена                                              послідовність                                              дій,регульована                                               програмою яку                                              тварина успадковує                                              у своїх предків.
                              Набута поведінка                                               Рух кота до
                                                холодильника                                                у відповідь на звук                                                його дверей є
                                                набутою                                                поведінкою.


title: "Синдром котячого крику"

text:
Синдром котячого крику
Спадкові генетичні хвороби
Литвиненко О. 11-Б
Синдром котячого крику, або синдром Лежена - це спадкове захворювання, характерною особливістю якого є плач дитини, що нагадує крик кішки. Цей синдром ставитися до хромосомної патології, тобто всі симптоми викликані відсутністю частини генетичного матеріалу, розташованого в короткому плечі 5й хромосоми. Виявляється у 1 новонародженого на 45000 - 50000 тисяч дітей. Частіше хворіють дівчатка, співвідношення приблизно 4:3.
Синдром Лежена
Перелічимо основні причини :
Спадковий фактор . Якщо в сім'ї вже є дитина з даним синдромом , то ймовірність народження другої з таким же захворюванням дуже висока;
Алкоголь надає шкідливу дію на всі клітини організму , але найбільш чутливі до нього статеві клітини і зародок ;куріння ;
Наркотичні речовини руйнують організм зсередини , вражаючи генетичний апарат клітин ;
Дія іонізуючої радіації;
Сильнодіючі хімічні речовини та лікарські препарати, що приймаються у першому триместрі вагітності.
Причини хвороби
Хвороба не є смертельною.
Полідактилія
(зайві пальці)
Основні симптоми
Очі широкопосажені , розкосі, брови - відсутні
Кругле обличчя
Хвороба котячого ока
Полідактилія
Рафаэль Санти "Сикстинская мадонна"
Вроджена аномалія, що характеризується наявністю «зайвих» пальців на руці чи на ступні. Як правило, шостий палець на ступні підлягає хірургічному видаленню. Наряду з полідактилією зустрічається адактилія
Симптоми хвороби ,
Симптоми хвороби проявляються в жовтуватому відблиску в зіниці, особливо це помітно в затемненому приміщення. Крім котячого світіння ретинобластома супроводжується болем в одному або двох очах, іноді косоокістю і втратою зору, яку у маленьких пацієнтів виявити вчасно досить складно, так як вони не можуть ще виразно називати предмети. Відмінною ознакою таких хворих є – те, що хворим оком вони можуть бачити обриси предметів у повній темряві.
«Котяче око»

Тривалість життя дітей з синдромом Котячого крику залежить від ступеня пошкодження хромосоми, рівня надання медичної допомоги та способу життя. За даними різних джерел є люди, які дожили до 60 років. При адекватному навчанні діти можуть навчитися читати і писати, виконувати нескладні завдання. У ряді країн існують організації сімей, що мають дітей з синдромом Лежена, там їм надається медична та соціальна допомога.
Підсумки
Дякуюза увагу!
Литвиненко О. 11-Б


title: Рак

text:
Усі ракоподібні живуть у воді.
Орган виділення – шкіра.
Відсутні вусика.
Ходильних кінцівок у річкового рака 5 пар.
У всіх ракоподібних орган дихання – зябра.
Серед ракоподібних є як гермафродити, так і роздільностатеві.
Павук належить до ракоподібних.
Кровоносна система незамкнена.
Статева система розміщується у грудній порожнині під серцем.
Деякі представники ведуть наземний спосіб життя.
Виділення відбувається через круглими зеленими залозами

Тема: Різноманітність ракоподібних. Їхня роль у природі й житті людини
Мета:
Навчальна: поглибити знання учнів про різноманітність ракоподібних, особливості їх будови, з’ясувати значення ракоподібних у природі та житті людини;
Розвиваюча: розвивати навички роботи з додатковою літературою
Виховна: виховати любов до ракоподібних.

Зв’язок між раком-самітником і актинією дуже міцний, хоча й дотепер не пояснений повністю.
Середовище перебування: піщані береги карибських островів, в 1,8-3,5 км від кромки води.
Лангусти досягають  інколи 75 см. У лангустів довгі вусики, а груди покриті багаточисельними шипиками. Не мають на передніх ногах клешні. За допомогою розмахування вусиків-антен, які трусяться
Найменший представник ракоподыбних – морська блоха (дафныя), маэ розмыри менше 0,25
Слугує кормом для оселедців
використання людиною крабів, омарів, лангустів як делікатесів з дна моря
Її називають водяною блохою. Вона відома усім любителям акваріума. Вони, висушені або живі, - найкращий корм для маленьких риб. Мають справу з працівниками рибзаводів. Вони – маленькі рачки.
Ця тварина – найкращий делікатес серед дарів моря. З зовні він схожий  на річкового рака, тільки клешні у нього більш міцніші та і розміро більший. У берегів Європи він попався до 1 м.
Цей рак, але без клешень. Але вуса у нього дуже довгі; у деяких майже удвоє довше тіла. Навколо вусиків у нього густа поросль гострих шипів. Це єдине оборона зброя, а ще й гучні, тріскучі звуки, які він видає дряпаючи підстава заднього вусика про передній край любить переховуватись в коралових рифах. Їсть все живе, що в змозі подолати сильними ногами.


title: Рослинність холодного поясу

text:
Рослинність холодного поясу
Холодний пояс – це найсуворіший кліматичний пояс, де неймовірно довга і сувора зима, взимку – полярна ніч, влітку – цілодобове сонце. Безморозний період відсутній. В даному поясі виділяють 2 зони: арктична пустеля і тундра.
Арктичні пустелі
Суворі природні умови. Середня температура найтеплішого місяця -  не більше +4-5ᵒС Зима сувора, довга і малосніжна. Рослинний покрив зони розірваний і плямистий. Основу його складам лишайники. Значно рідше поширений мох, зустрічається невелика кількість видів вищих рослин, майже відсутні чагарники.
Але можна зустріти декілька видів квіткових рослин:
Полярні пустелі є і в Антарктиді, але видовий склад ще бідніший і представлений лише:
Рослинність тундрової зони
Зона займає майже всю територію Євразії і Північної Америки, включаючи її північні острови. Тут зустрічаються території вкриті лишайниками, мохами, осоками, різнотрав’ям, заростями карликових верб, а на півдні – сфагновими болотами. Основна ознака тундри – безлісся. Дерева є лише на південній її межі, але далі переходить у лісову зону.
Для даної зони характерна довга і сувора зима, коротке і холодне літо (середня температура найтеплішого місяця не перевищує +10ᵒС), мала кількість опадів (200-250 мм), сильні вітри. Багато заболочених місць і озер.
Рослинність тундрової зони
Рослинність тундрової зони
Флористичний склад бідний – всього близько 600 видів рослин. З життєвих форм тут переважають хамефіти і гемікриптофіти.

Хамефіти — невисокі рослини, бруньки відновлення яких знаходяться на зимуючих пагонах низько над землею (20-30 см) і захищені від вимерзання лусками, підстилкою та сніговим покривом.

Гемікриптофіти — трав'янисті багаторічники, бруньки відновлення яких закладаються близько до поверхні ґрунту й покриваються на зиму відмерлою надземною частиною.


title: "Розвиток життя в палеозойську еру

text:
“ Розвиток життя в  палеозойську еру ”
Підготував:
Клименко Максим
Презентація на тему:
На початку ери:
В кембрійський період життя все ще існувало у воді.
Значно поширились великі багатоклітинні бурі і зелені водорості.
В силурійський, а можливо, ще в ордовицький або кембрійський період у деяких популяціях зелених водоростей, які мешкали у водоймах, що періодично пересихали, в результаті ароморфозу сформувались тканини, які вперше виникли у наземних рослин — псилофітів.
Псилофіти — збірна назва. Ці рослини мали невеликі розміри (не більше півметра), стеблоподібну наземну частину і кореневище, від якого відходили ризоїди. Деякі з них були ще дуже схожими на водорості, а інші вже мали ознаки, які зближували їх з мохоподібними і папоротеподібними рослинами. Рослини могли існувати на суходолі, оскільки бактерії, синьозелені водорості, одноклітинні тварини уже сформували тонкий шар ґрунту. В цей час з'явились і гриби, життєдіяльність яких сприяла ґрунтоутворенню.
Псилофіти

У морях кембрійського, ордовицького, силурійського періодів жили найпростіші, губки, кишковопорожнинні, членистоногі, молюски, голкошкірі, нижчі хордові.
Губки
Молюски
Голкошкірі
Членистоногі

В силурійський період з'явилися найпримітивніші хребетні — круглороті. У них ще не було щелеп, але внаслідок ароморфозу виникли череп і хребці.
Круглороті

Круглороті
Щиткова Кобра

У девонський період досягли розквіту щиткові, що належали до класу круглоротих. У риб внаслідок ароморфозу утворився щелепний апарат, що дав їм змогу активно полювати, захоплювати здобич.
Це
сприяло:

підвищенню рівня організації нервової системи,
органів чуття
вдосконаленню інстинктів.
Акула
Серед сучасної фауни найближчими до цих найдавніших риб є акули і скати. З'явились і кистепері риби. Нечисленних представників цих риб виявлено в Індійському океані біля берегів Африки

Скат
Кістепері риби
Кистепері риби, які населяли прісні водойми в девонський період, зробили важливий крок в еволюції тварин — вийшли на суходіл. Першими наземними хребетними були найдавніші земноводні стегоцефали — потомки кистеперих риб. Скелет плавців кистеперих гомологічний скелету п'ятипалої кінцівки стегоцефалів, як і в сучасних земноводних, яйця і личинки могли розвиватися лише у воді, тому ці тварини змушені були жити поблизу водойм.
Стагоцефал
Мохи
У девонський період важливий ароморфоз відбувся і в рослин: розвинувся спеціальний апарат для всмоктування мінеральних розчинів (корінь), як основний орган асиміляції вуглекислого газу сформувались пагони. Таким чином відбулося диференціювання тіла рослини на пагін і корінь. Першими листостебловими рослинами були мохи.
Хвощі
Папороті
Плаун

 Спорідненість мохів з водоростями і псилофітами виявляється в тому, що їхня протонема подібна до зелених водоростей, замість коренів вони мають ризоїди, запліднення відбувається у водному середовищі. В девонський період від псилофітів виникли вищі спорові: плауни, хвощі, папороті. В них утворились добре сформовані корені, але для розмноження їм необхідна вода, в якій переміщуються статеві клітини. Клімат наступного, кам'яновугільного періоду був теплим, вологим, атмосфера містила велику кількість вуглекислого газу. Це сприяло бурхливому розвитку папоротеподібних, це був період їхнього розквіту. Деякі хвощі досягали 30метрової висоти.

Зелені водорості
Бурі водорості
Розвиток наземної рослинності сприяв формуванню ґрунту, з решток рослин того періоду утворилося кам'яне вугілля. В ньому ніби законсервувалась значна частина вуглекислого газу атмосфери. В результаті інтенсивного фотосинтезу, який відбувався в зелених рослинах, атмосфера збагачувалась на кисень. Внаслідок зміни хімічного складу атмосфери з'явилась можливість заселення суходолу тваринами.

Насінні папороті
У рослинному світі відбувся ще один ароморфоз — з'явились насінні папороті.
В насінні нагромаджувались поживні речовини, воно мало оболонку, яка захищала його від несприятливих умов. Насінним рослинам для запліднення насінини вода не потрібна, що дало їм змогу завоювати суходіл.

Клімат кам'яновугільного періоду сприяв також розквіту земноводних (стегоцефалів). На суходолі ворогів у них ще не було, а численні черви і членистоногі, особливо павукоподібні і комахи, були для земноводних відмінним кормом. Внаслідок дивергенції та ідіоадаптацій з'явилось багато видів стегоцефалів, деякі з них досягали гігантських розмірів (до 47 м завдовжки).

Стагоцефал
Плазуни
Наприкінці кам'яновугільного й особливо в пермський період клімат змінився, став сухим. Це призвело до масового вимирання папоротеподібних і земноводних. Ті ж особини, які вижили у більш вологих місцях, дали початок земноводним і папоротеподібним невеликих розмірів. Від стегоцефалів виникли не лише земноводні, а й плазуни.
Походження плазунів пов'язане з ароморфозами, що забезпечували розмноження на суходолі:
 внутрішнє запліднення,
 запас поживних речовин в яйці,
вкритому щільною оболонкою,
яка захищала його від висихання.

Під час розвитку зародка всередині яйця нагромаджувалась рідина, в якій зародок знаходився як в акваріумі, відбувається формування зародка. Це дало змогу плазунам завоювати всі середовища існування: суходіл, повітря і повторно оселитися у воді. Прогресу плазунів сприяв розвиток рогового покриву, який захищав від висихання, досконаліший розвиток легень, кровоносної системи, кінцівок, головного мозку. Все це дає підстави визнати плазунів першими справжніми наземними хребетними.

У пермський період від насінних папоротей виникли голонасінні рослини, які значно поширились на суходолі, оскільки з'явився новий спосіб запліднення, не пов'язаний з водою, а формування насінини давало змогу зародкам рослин тривалий час витримувати несприятливі умови. Внаслідок цього насінні рослини змогли оселятись не лише на вологих узбережжях, а й проникати в глибину материків.
Дякую за увагу!


title: Синдром котячого крику

text:
By Nastya Morhun
By Nastya Morhun


title: Водне середовище

text:
Презентація на тему:”Контрацепція”

Контрацепція
-  від лат. contra (проти) і лат. [con]ceptio (зачаття), включає контрацептивні (або протизаплідні) засоби, а також певні методи запобігання вагітності.
Засоби та методи контрацепції
Сучасні засоби та методи контрацепції можна розділити на 7 груп
I. Природні (біологічні) методи
Метод лактаційної аменореї (надійність 97-98%)
Періодична абстиненція (надійність 70-90%):
а) календарний метод;б) оцінка цервикального слизу;в) моніторинг базальної температури;г) сімптотермальний метод.
Ме́тод лактаці́йної аменоре́ї (МЛА) — природний спосіб контрацепції, що базується на фізіологічному ефекті, який полягає у пригніченні овуляції завдяки смоктанню дитиною грудей матері. Тривалість ановуляції варіює від 4 до 6 місяців після пологів, хоча у деяких жінок овуляція поновлюється на другому місяці післяпологового періоду. Якщо грудне вигодовування не є основним методом годування дитини, то жінка може завагітніти на 4-6 тижні після пологів. Якщо грудне вигодовування є основним методом годування дитини, то жінка може завагітніти на 6 місяці після пологів.
II. Переривання статевого акту(надійність 97%-98%)
один з найдавніших природних методів контрацепції, суть якого полягає у виведенні статевого члена з піхви до початку еякуляції.
III. Бар'єрний метод (надійність 75%-95%):
Презервативи
Діафрагми,ковпачки,губки
Сперміциди
Запобігання від небажаної вагітності шляхом перешкоди попаданню сперми в піхву або шийку матки механічним (презервативи, піхвові діафрагми і ковпачки) або хімічним (сперміциди) шляхом. Поєднання цих двох шляхів називається комбінованим, наприклад, поєднання сперміцидів з діафрагмами, презервативами, ковпачками.
Сперміциди
Презерватив
Діафрагма
IV. Внутріматкові спіралі (Надійність 99%-99.5%)
Внутріматкова спіраль - це маленький пластиковий пристрій, покритий міддю, у формі букви Т, використовуване для захисту від небажаної вагітності. Внутріматкову спіраль повинен ставити лікар.
Внутріматкові спіралі обох типів запобігають запліднення яйцеклітини, ушкоджуючи або вбиваючи сперматозоїди. Вони також роблять впливи на внутрішню оболонку стінок матки - туди яйцеклітина впроваджує після імплантації.
V. Гормональна контрацепція (Надійність92%-99%):
Комбіновані оральні контрацептиви(КОК):
а) монофазні;б) двуфазні;в) трифазні;г) невідкладна контрацепція
Чисто прогестинові контрацептиви (ЧПК):
а) ЧПК-таблетки (міні-пілі); 90-97%б) ін'єкційні гестагени пролонгованої дії; 99-99,7%в) імлантати; 99-99,8%г) прогестинова й антипрогестинова невідкладна контрацепція. 99-99,8%
Чоловіча гормональна контрацепція.

 В світі більше 120 млн. жінок приймають гормональні пігулки. Гормональні пігулки містять жіночі статеві гормони в різному співвідношенні. Вони приймаються щодня і завдяки ефектам гормонів (гальмування овуляції, зміна властивостей цервікального слизу і ендометрію) запобігають настанню вагітності.
VI. Добровільна стерилізація.
- знепліднення, позбавлення людини або тварини здатності до відтворення. Види:
   чоловіча;
   жіноча.

VII. Імуноконтрацепція й інші перспективні методи.
Вакцинація
Кінець


"Птахи"


Соколоподібні


Основні процеси життєдіяльності тварин


Синтетична теорія еволюції


"Палити чи не палити?"


title: "Силурійський"

text:
Силурійський
період
Силурійський період — третій період палеозойської ери. Настав 440 млн років тому, тривав 30 млн років.
Геологічний період, який слідує після ордовика, перед девоном. Нижня межа силуру визначається за значним вимиранням, в результаті якого зникло близько 60% видів морських організмів, це так зване ордовикско-силурійське вимирання.
  Для силурійського періоду характерно поступовий розвиток посушливості клімату. Основні корисні копалини силурійського періоду: залізні руди, золото, мідь, горючі сланці, фосфорити і барит.
Мешканці силурійського періоду:
Acanthodes bronni
Трилобіти
Наутилоідеї
Брахіоподи
Евриптеріди (ракоподібні)
Ругози
Граптоліти
Цефаласпис
Рослинний світ силуру:
Риніофіти(судинні рослини)
Псилофіти
Наприкінці силуру відбуваються процеси, внаслідок яких утворилися Скандинавські, Кембрійскі гори, і навіть гори Південної Шотландії та Східної Гренландії. На місці Сибіру утворився великий материк Ангарида, частково сформувалися Кордильєри.


title: Рослини - живі організми

text:
Рослини - живі       організми

До живої природи належать
Рослини
Тварини
Гриби
Дроб’янки
Віруси

Що потрібно рослинам
для життя?
Вода
Грунт
Світло
Повітря
Тепло
Поживні речовини

1 - корінь
2 - стебло
3 - листки
4 - квітка
5 - плід
Будова рослин

Рослини ростуть і розвиваються

Рослини  рухаються
 Вони  повертають  свої  листки  до  світла

Рослини розмножуються
Плоди різних рослин несхожі між собою, але вони утворюються на місці квіток.
У плодах знаходиться насіння.

Рослини відмирають
Одні рослини живуть сотні, а той тисячі років,
а інші – кілька місяців

Фізкультхвилинка

Рослини поділяються на три групи:
Дерева
Кущі
Трав'янисті рослини

У трав'янистих рослин стебла м'які, соковиті
У трав'янистих рослин стебла м'які, соковиті
У  дерев  і   кущів –  тверді,  здерев'янілі

Виконай завдання!
Пограй ігри!
Попрацюй  у зошитах!


Розмноження і розвиток птахів. Виводкові та нагніздні птахи


"Сонячний удар"


Розмаїтність птахів. Соколоподібні


Соматична нервова системи, ретикулярна формація й лімбічна система


ш8ц9472893749'1г49013-884080-


title: Рослини Червоної книги України

text:
Рослини Червоної книги України

Альдрованда пухирчаста
Альдрова́нда пухи́рчаста — водяна комахоїдна рослина родини Росичкових . Багаторічна водяна рослина з горизонтально розміщеним нитко-видним стеблом довжиною З—15 см, що вільно плаває на поверхні води. Росте подекуди в стоячій воді озер, ставків, в річках уПрикарпатті, на Поліссі, у Лісостепу і Степу. Живиться дрібними водяними тваринами. Плаваюче стебло без коренів. Листки в кільцях, з складеною вздовж пластинкою, вкриті волосками, при подразненні яких половинки листка замикаються і затискують здобич. Листок при цьому набуває форми пухирця. Процес травлення може тривати понад місяць. Після цього листок здебільшого відмирає.
Білоцвіт весняний
Білоцві́́т весня́ний — геофіт, багаторічна
 цибулинна рослина родини амарилісові, роду білоцвіт. Декоративний ранньовесняний ефемероїд білоцвіт весняний — рідкісний вид флори України, внесений до Червоної книги України .
Вовчі ягоди Софії
Вовчі ягоди Софії  — вид кущових рослин з родини тимелеєві. Кущі заввишки 30-80 см. Реліктовий ендемічний вид відомий з дольодовикової епохи (неогенового періоду). Зростає у заростях чагарників на крейдяних ґрунтах. Відоме одне місце зростання — на околицях с. Охримівка Вовчанського району Харківської області. Вид поступово зникає.
Вовчі ягоди пахучі
Росте в соснових лісах, на схилах з близьким заляганням крейди. Зрідка трапляється на правобережному Поліссі, північному Поділлі та в Лісостепу. Рослина реліктова. Має запашні квіти. Завдяки цьому в країнах Європи, де він зростає у горах, дістав назву «альпійській бузок». Рослина заслуговує широкого використання в культурі, бо має дуже високі декоративні якості.
В деяких місцевостях винищується для продажу в букетах. Потребує ретельної охорони.
Горицвіт весняний
 багаторічна рослина висотою 10—40 см. Цвіте в квітні—травні. Росте у степах, на степових схилах у лісостепу і степу, на яйлах в Криму. Зрідка трапляється на степових схилах в Прикарпатті, Розточчі—Опіллі і на півдні Полісся. Також називається адоніс весняний. Нечисленні народні назви пов'язені з яскравістю квітки його та характером листя: горицвіт ярий, гориквіт, пожарна квітка, жовтоцвіт, мак заячий, сосонка, терлич.
Міжнародна латинська назва роду походить від імені міфічного юнака Адоніса, який відзначався надзвичайною красою. Видова назва у перекладі з латинської означає «весняний».
Горицвіт — декоративна і лікарська рослина — але отруйна. Занесений до Червоної книги України.
Деревій голий
 Багаторічна рослина  родини Айстрових. Ендемічний приазовський вид. Один з найрідкісніших видів світової флори.  Трав'яниста рослина заввишки 20-40 см. Стебло голе. Кореневище багатоголове, коротке. Листки перистороздільні. Квітки яскраво-жовті. Суцвіття — кошики, зібрані на верхівці у щитки. Цвіте у липні-серпні. Плодоносить у серпні-вересні. Розмножується насінням (дає рясний самосів).
Дріада восьмипелюсткова
Дріа́да восьмипелюстко́ва   вид рослин з родини розових . Росте на гірських луках у субальпійському та альпійському поясах.
В Україні відома тільки на вершині гори Близниці хребта Свидовець.
В Україні потребує дуже старанної охорони, бо через свою рідкісність може бути легко винищена. Занесена до Червоної книги України.

Еритроній собачий зуб
Рідкісна багаторічна трав'яниста і цибулинна рослина з родини лілійних. Свою назву рослина отримала завдяки формі бульбоцибулини, схожої на зуб собаки. Еритроній розмножується як вегетативним шляхом (цибулинами), так і генеративним (насіння).
Цвіте в березні — квітні, квітка цвіте 3-5 днів. Квіти спочатку пониклі, а пізніше пелюсточки оцвітини загинаються догори. Побачити її можна майже всюди у Європі, окрім північних регіонів. В Україні трапляється в Карпатах і на Прикарпатті, нещодавно виявили нові місця її поширення в Житомирській області, Романівському районі.
Змієголовник австрійський
Змієголо́вник австрі́йський  Росте на вапнякових скелях, подекуди на крейді серед чагарників та на узліссях. Зрідка трапляється в західному та правобережному лісостепу. В Україні відомо лише шість місцезнаходжень цього виду. Це реліктовий третинний вид з дуже розсіяним ареалом. Змієголовник австрійський знаходиться і на грані знищення і потребує суворої індивідуальної охорони. Заслуговує широкого введення в культуру, як декоративна рослина.


title: "Сахароза"

text:
Сахароза
Виконала:
Учениця 11А класу
ЛССЗШ № 81 ім. П. Сагайдачного
Манькина Марта

Цукрова тростина
Це багаторічна трав'яниста рослина родини злакових, походить з Індії; вирощують (на плантаціях) в тропічних та субтропічних районах; стебла вис. 3-6 м містять до 20% сахарози, є сировиною для виготовлення цукру (60% світового виготовлення цукру); листки, суцвіття й вичавлені стебла ідуть на корм худобі.
Цукро́за, сахаро́за С12Н22О11 — важливий дисахарид. Побутова назва — цукор. Білі, солодкі на смак кристали, добре розчинні у воді, погано — в спиртах. Молекула цукрози складається з залишків молекул глюкози і фруктози. Піддається гідролізу під дією кислот і ферменту сахарази. В результаті гідролізу розпадається з утворенням молекули глюкози і молекули фруктози. Дуже поширена у природі: синтезується в клітинах усіх зелених рослин і нагромаджується в стеблах, коренях, плодах. Видобувається з цукрового буряку (він містить до 28% цукрози) чи з цукрової тростини; міститься в соку берези, клену та деяких фруктах. Цукроза — цінний харчовий продукт. Також її використовують у харчовій та мікробіологічній промисловості для одержання спиртів, лимонної та мо-лочної кислот, поверхнево-активних речовин. Ферментацією цукрози виробляється значний обсяг етилового спирту.

Властивості

Молекулярна формула  - C12H22O11.
Молярна маса - 342,30 г/моль.
Зовнішній вигляд - білі кристали.
Густина - 1,587 г/см3.
Тпл  - 186 °C (розкладається).
Розчинність(вода) - 2000 г/л (25 °C).

Хімічні та фізичні властивості
Молекулярна маса 342,3 а. е. м.
Брутто-формула (система Хілла): C12H22O11.  Смак солодкуватий.
Розчинність: у воді 179 (0 ° C) і 487 (100 ° C), в етанолі 0,9 (20 ° C). Малорозчинний у метанолі. Не розчинна в діетиловому ефірі.
Щільність 1,5879 г / см 3 (15 ° C).
Питоме обертання для D-лінії натрію: 66,53 (вода, 35 г/100г; 20 ° C).
При охолодженні рідким повітрям, після висвітлення яскравим світлом кристал цукрози фосфоресціює.
Не проявляє відновлювальних властивостей — не реагує з реактивом Толленса і реактивом Фелінга.
Не утворює відкриту форму, тому не проявляє властивостей альдегідів і кетонів.
Наявність гідроксильних груп в молекулі цукрози легко підтверджується реакцією з гідроксидами металів.
Альдегідної групи в цукрозі немає: при нагріванні з аміачним розчином оксиду срібла (I) вона не дає «срібного дзеркала», при нагріванні з гідроксидом міді (II) не утворює червоного оксиду міді (I).
 З числа ізомерів цукрози, що мають молекулярну формулу С12Н22О11, можна виділити мальтозу і лактозу.

Реакція цукрози з водою
     Якщо прокип'ятити розчин цукрози з декількома краплями соляної чи сірчаної кислоти і нейтралізувати кислоту лугом, а після цього нагріти розчин, то з'являються молекули з альдегідними групами, які і відновлюють гідроксид міді (II) до оксиду міді (I). Ця реакція показує, що цукроза при каталітичній дії кислоти піддається гідролізу, в результаті чого утворюються глюкоза і фруктоза: С12Н22О11 + Н2О → С6Н12O6 + С6Н12O6.
Реакція з гідрооксидом міді
    У молекулі сахарози є кілька гідроксильних груп. Тому сполука взаємодіє з гідроксидом міді (II) аналогічно глицерину і глюкозі. При додаванні розчину сахарози до осаду з гідроксидом міді (II) він розчиняється; рідина забарвлюється в синій колір. Але, на відміну від глюкози, сахароза не відновлює гідроксид міді (II) до оксиду міді (I).
Дякую за увагу!


title: Презентація Хламідіоз

text:
З предмету: «Медсестринство в акушерстві»
Виконала: студентка 306групи
Кисіль Аліни
Викладач: Канабас Т.П.
Вищий Навчальний Заклад«Київський Медичний Коледж №3»Презентація на тему:«Хламідіоз»
Зміст теми:
  Ознайомлення
 Етіологія
 Епідеміологія
 Патогенез
 Клінічні прояви
 Діагностика
 Лікування
 Ускладнення
 Профілактика

Ознайомлення
Хламідіоз або Урогенітальний хламідіоз — поширене інфекційне захворювання, яке відносять до захворювань, що передаються статевим шляхом. Часто спостерігають у чоловіків (негонорейний уретрит, епідидиміт, орхіепідидиміт, проктит тощо), жінок (кольпіт, цервіцит, ерозії, уретрит, сальпінгіт тощо) і навіть у новонароджених (зараження відбувається під час пологів). Хламідіоз на сьогодні є одним з найпоширеніших захворювань, що передаються статевим шляхом. Щорічно 357 млн випадків  в світі припадає на 4 хвороби: урогенітальний хламідіоз, гонорею, сифіліс та трихомоноз. Найчастіше відбувається ураження органів сечостатевої системи, рідше очей і суглобів.
Етіологія
Хламідіоз спричинюють хламідії — грамнегативні бактерії, які паразитують усередині клітин епітелію, що вистилає сечостатевий тракт.
Епідеміологія
 При статевому контакті, вагінальному або ректальному, без використання презерватива;
 При контакті статевих органів без акту і при оральному сексі;
 При нелікованому хламідіозі у вагітної жінки інфекція передається плоду і вражає очі дитини;
        Фактори ризику:
 Вік молодше 25 років і  сексуальна активність;
 Нарахування більше ніж одного статеваго партнера або часта змін партнера.

Патогенез
Запальний процес розвивається після потрапляння хламідій на чутливий до них циліндричний епітелій (у чоловіків — слизова уретри і прямої кишки, у жінок — слизова цервікального каналу, уретри і прямої кишки). Надалі процес може перейти на навколишні органи, зумовлюючи в них відповідну патологію. У хворих на урогенітальний хламідіоз та їхніх статевих партнерів нерідко спостерігають супутні запальні процеси іншої локалізації, що виникають при потраплянні збудника з сечостатевих органів на слизові оболонки інших органів: очей, носоглотки, прямої кишки.
У чоловіків крім запалення сечовивідного каналу хламідії є однією з основних причин запалення яєчка (орхіт), частою причиною простатиту, безпліддя, хронічного запалення суглобів (хвороба Рейтера).
У жінок хламідії можуть спричинити запальні захворювання органів малого тазу (ендометрит, сальпінгіт, сальпінгоофорит), бути причиною позаматкової вагітності, викиднів, хронічного болю, безпліддя.
У новонароджених, що народжені інфікованими жінками, часто розвивається хламідійне запалення очей і легенів.
Клінічні прояви
Симптоми, якщо вони є зазвичай розвиваються через 1-3 тижні після зараження. Передача інфекції можлива і при відсутності явних симптомів.
У чоловіків
 Прозорі виділення з сечовивідного каналу;
 Деякій дискомфорт при сечоспусканні.
Клініка у Жінок
У жінок інфекція, як правило, перебігає з мінімальними проявами, а деколи і зовсім безсимптомно. Спочатку розвивається запалення сечовипускного і/або цервікального каналу. Хворих може турбувати свербіння в уретрі, біль при сечовипусканні, іноді прискорені позиви на сечовипускання. Проявами запалення цервікального каналу можуть бути відчуття вологості в статевих органах, відчуття тяжкості з невеликими болями, незначні виділення з піхви. Проте, найчастіше запалення розвивається без клінічних проявів, жінки не звертаються по медичну допомогу, що приводить до розвитку важких ускладнень. Часто саме клінічні прояви ускладнень хламідійной інфекції (запалення маткових труб, яєчників, безпліддя) примушують жінок звертатися до лікаря.

Діагностика
Діагностика ґрунтується на даних анамнезу (тривало хворіють обидва партнери, безплідність). Остаточний діагноз встановлюють при виявленні хламідій у виділеннях з каналу шийки матки, піхви, уретри. Використовують імунофлюоресцентні методи.
Для виявлення хламідіозу також використовують серологічний метод дослідження, який полягає у виявлення в крові антитіл до збудника хламідіозу — хламідій. Найчастіше на сьогодні використовують ІФА. При цьому лікар враховує рівень імунітету хворого: при послабленому імунітеті та наявному хламідіозі рівень антитіл до хламідіозу може бути незначним, і через те, серологічний аналіз може показувати сумнівні результати. Здійснювати перевірку на вилікування хламідіозу серологічним методом можна після певного тривалого часу, який може досягати декількох місяців, після помітного зниження рівня антитіл в крові при умові, що хламідіоз вилікуваний та не було повторного зараження хламідіями. При цьому слід враховувати, що відносно високий рівень антитіл класу IgG до збудника хламідіозу може тривалий час залишатися в сироватці крові пацієнта і після його видужування.
Лікування
Для лікування хламідіозу існує 3 види антибіотиків:
 У разі ускладнених інфекцій зазвичай призничають таблетки доксицикліну, які приймають 2 рази на день протягом тижня;
 Ефективною альтернативою пероральний прийом одноразової дози азотриміцину;
 Під час вагітності пацієнткам зазвичай призначають семиденний курс еритроміцину 4 рази на день;
 Хворим на хламідіоз слід утриматись від статевих контактів до завершення до завершення обома партнерами курсу лікування.

Ускладнення
 Розвивається запалення тазових органів. Воно викликає утворення рубцевої тканини, спайок і закупорку фаллопієвих труб. Запалення тазових органів викликає хронічний біль і навіть непрохідність фаллопієвих труб;
 У 10-20% жінок може розвинутися синдром Фіртц-Хью-Куртиса. Його викликає запалення зовнішньої оболонки пецінки і утрорення спайок.Характерний симптом- біль у правій верхній частині черевної порожнини;
 Вагітні жінки з нелікаваним хламідіозом можуть передати інфекцію дитині. В результаті дитина може народитися з різновидом кон*юктивіта, відомої як бленорея новонароджених.
Профілактика
Правильне використання презирвативів допомагає знизити можливість передачі хламідіозу. Обмеження кількості статевих партнерів також зменшує ризик зараження.
Хворим на хламідіоз слід утриматись від статевого життя до завершення лікування, інакше ймовірно повторне зараження.
Програма маштабного скринінга з активним відстеженням і лікуванням статевих партнерів представляється найбільш надійним засобом боротьби з інфекцією. У Швеції, де проводиться така політика, відзначено зниження частоти зараження.
Дякую за увагу!


Соматична нервова системи, ретикулярна формація й


Ознайомлення з різноманітністю та процесами життєдіяльності тварин гідробіонтів
Підготувала учениця 11-Б класу
Шишлівської ЗОШ І-ІІІ ступенів
Плавайко Катерина

Зміст:
Поняття що таке – гідробіонти;
Характеристика популяції водних організмів (гідробіонтів);
Статевовікова структура організмів водойми;
Внутрішньо-популяційна різноякісність;
 Внутрішньо-популяційні взаємини гідробіонтів;
Різноманітність гідробіонтів;

Гідробіонти
морські та прісноводні організми, постійно живуть у водному середовищі. До гідробіонтів також відносяться організми, що живуть у воді частину життєвого циклу, тобто земноводні. Існують морські та прісноводні гідробіонти, а також ті, що живуть у природному, або штучному середовищі, ті, що мають промислове значення і ті, що не мають його.
Характеристика популяції водних організмів (гідробіонтів)
Популяція гідробіонтів — це сукупність морфологічно і генетично схожих гідробіонтів одного виду, які протягом тривалого часу заселяють певну акваторію. У різних ділянках гідросфери умови середовища дуже різноманітні, тому кожен вид рослин, тварин тамікроорганізмів пристосовується до умов конкретних водойм, виходячи з своїх адаптивних можливостей, і утворює групи організмів одного виду, які становлять єдине функціональне ціле — популяцію. Акваторії, де живуть окремі види, можуть істотно відрізнятись за умовамиіснування, і тому внутрішньовидові групи гідробіонтів утворюють ізольовані популяції, які не контактують між собою, а, отже, і не схрещуються. У процесі тривалого просторового роз'єднання виникають об'єднання гідробіонтів одного виду із схожими морфо-фізіологічними характеристиками, відповідним генофондом і єдиним життєвим циклом.
Популяція:
                       Популяція — надорганізмена біологічна система, здатна до саморегулювання. Вона обирає оптимальні умови існування, в яких найбільш ефективно можна використати природні кормові ресурси та їх енергію. При зміні умов існування популяція пристосовується до них, відповідно змінюючи інтенсивність розмноження, структуру та функціональну активність, і протягом тривалого часу може зберігати свою цілісність і відносну просторову самостійність.
Часто буває важко окреслити межі поширення популяцій у водоймах, коли мова йде про планктонні або нейстонні організми. Течія води та її вітрове перемішування можуть істотно впливати на просторове поширення гідробіонтів по акваторії. Саме цим пояснюється та обставина, що у багатьох видів планктонних організмів відсутні локально зосереджені популяції, а отже не виявляється і їх географічна мінливість. Інколи можна спостерігати у водоймах тимчасові невеликі скупчення гідробіонтів одного виду, але вони не відрізняються від інших особин того ж виду, які розселені по всій водоймі і лише іноді концентруються в одному місці. До них можуть приєднуватися інші представники водяної фауни. Такі угруповання гідробіонтів отримали назву псевдопопуляцій. На відміну від них справжні популяції є сукупністю особин, які протягом тривалого часу населюють певну акваторію, вільно схрещуються між собою (панміксія) та достатньо ізольовані від інших подібних груп гідробіонтів.
Пристосовуючись до умов середовища водойм різних типів (прісні або солоні озера, водосховища, водойми-охолоджувачі), гідробіонти одного й того ж виду можуть утворювати окремі популяції, які відрізняються своїми морфо-фізіологічними і генетичними ознаками. Такі види отримали назву поліморфних, або політипових.
Ті ж види, які не розпадаються на відокремлені групи (популяції), називають мономорфними, або монотиповими. Чим більший біологічний поліморфізм, чим більш різноманітні особини входять до складу популяції, тим легше вони пристосовуються до змін умов середовища.
Статевовікова структура організмів водойми
Важливим показником популяції є її віковий склад, зокрема, наявність молодих, нездатних до розмноження особин (прегенеративна група), статевозрілих, здатних до розмноження (генеративна група), і старша вікова група, вже нездатних до відтворення організмів (постгенеративна група). Якщо умови існування популяції сприятливі і вона має достатню кормову базу, то чисельність молодих особин у ній завжди висока, що свідчить про її зростання. Якщо ж чисельність молоді низька, то це є першою ознакою того, що популяція старіє, а її чисельність і біомаса будуть неухильно знижуватись.

Важливою характеристикою популяції є її різновікова структура. Наявність особин різного віку сприяє підвищенню стійкості популяції до змін умов середовища. При цьому значно розширюється спектр кормових організмів, яких споживають особини різного віку. Сприяє гармонійному розвиткові популяції і те, що на зміну старшим генераціям приходять молодші.
Для багатьох видів безхребетних — гіллястовусих та зяброногих раків, коловерток — характерним є чергування двох способів розмноження — статевого і безстатевого (партеногенез). У сприятливих умовах самиці закладають яйця, які проходять нормальний цикл ембріонального розвитку, а народжена таким способом молодь досить швидко дозріває і продовжує партеногенетичний цикл аж доти, доки не зміняться умови на гірші (зниження температури, дефіцит кисню, підвищений вміст СО2 тощо). Тоді з'являються самці, які запліднюють самиць, і формуються так звані зимові яйця, або ефіпіуми, стійкі до несприятливих умов.
Серед екологічних факторів, що впливають на статеву структуру популяцій гідробіонтів, найважливішими є температура середовища, освітленість, солоність води і, як уже відзначалося, забезпеченість кормами. Про вплив температури на статеву структуру популяцій свідчать такі дані. У культурі Daphnia magna при температурі води 8 °С виявлялись лише самиці, а при 30 °С, навпаки, тільки самці. Зміна температури води в напрямку її зменшення від 30 °С супроводжувалось збільшенням у популяції числа самиць, а від 8 °С до більш високих температур — самців. Аналогічна закономірність характерна для гамарид (Gammarus salinus), рачків Macro-cyclops albidus та інших ракоподібних.
На статеву структуру популяцій істотно впливає тривалість фотоперіоду. Так, в умовах довгого світлового дня (16 год) у популяції гамарид Gammarus duebeni виявлялось у 3—12 разів більше самців, ніж самиць. При скороченні періоду освітлення до 8 год., навпаки, самиці за чисельністю переважали самців майже у 4 рази.
Внутрішньо-популяційна різноякісність
Якщо проаналізувати велику кількість гідробіонтів однієї популяції, то можна виявити окремі організми і навіть групи організмів, які мають морфо-фізіологічні відмінності від інших. Вони можуть відрізнятись за масою, розмірами, відтінками забарвлення покривних тканин тіла, статтю та віком. Це зовнішні прояви внутрішньо-популяційної різноякісності, але можуть бути і більш глибокі — біохімічні (наявність глікогену, жиру, білка та його окремих фракцій) та фізіологічні (плодючість, швидкість росту, інтенсивність поглинання кисню, гематологічні показники тощо). Різноякісність риб окремих поколінь визначає характерний темп їх дозрівання. Наприклад, у нерестовому стаді балтійської тріски виявлялись особини, які не тільки швидше накопичували пластичні і енергетичні матеріали, але у них швидше наступало і статеве дозрівання.
Різноякісність у популяції риб виявляється вже на ранніх стадіях онтогенезу при формуванні статевих продуктів, зокрема ікри. її морфометрична і фізіолого-біохімічна мінливість зумовлюється генотипом і віком самиць, їх фізіологічним станом, умовами нагулу в періодовогенезу, особливостями порційного виметування ікри під час нересту тощо. Різноякісність овулюючої ікри зумовлює подальшу відмінність у розмірах, темпі росту і розвитку, виживанні та біохімічних показниках ембріонів, личинок, мальків і більш дорослої молоді риб.
           Наявність індивідуальних та групових відмінностей у гідробіонтів однієї популяції відіграє надзвичайно важливу роль в їх пристосуванні до умов середовища. Такі можливості визначаються не тільки сумою відповідних індивідуальних ознак окремих організмів, але й якісно особливими груповими ознаками. Саме різноякісність популяції гідробіонтів є тим механізмом, завдяки якому популяція може функціонувати у широкому діапазоні змін кормової бази та інших факторів середовища. Так, при значному погіршанні умов живлення коропів-цьогорічок найбільше уповільнення швидкості росту, зниження коефіцієнту вгодованості та плодючості спостерігається у найчисленнішої розмірно-масової групи риб. Пояснюється це тим, що найбільш інтенсивно виїдаються кормові організми, які за видовим складом, величиною та іншими ознаками відповідають потребам найчисленнішої групи риб. Внаслідок цього вони швидше виїдають свій корм, а далі відчувають значний його дефіцит. В той же час інші, менш численні групи молоді риб, живлячись переважно іншими кормовими організмами, краще забезпечені кормами.
Різноякісність організмів всередині популяції часто супроводжується утворенням окремих груп, які відрізняються за морфологічними, фізіологічними та екологічними характеристиками (пристосованість до певних акваторій і умов існування). У порівнянні з окремими організмами такі групи більш пристосовані до умов середовища і обумовлюють високу адаптаційну здатність популяції до їх змін.
Морфологічна, фізіологічна і екологічна внутрішньопопуляційна мінливість характерна для різних видів гідробіонтів. Причому впопуляціях гідробіонтів континентальних водойм більш високих широт кількість ознак, що характеризує їх різноякісність, значно більша, ніж у тих самих видів, які мешкають ближче до екватора. Менша внутрішньопопуляційна різноякісність і у морських організмів у порівнянні з прісноводними. Така різниця пояснюється більшою стабільністю морського середовища, в той час як у внутрішніх водоймах умови значно різноманітніші.
Внутрішньо-популяційні взаємини гідробіонтів
Наприклад, інтенсивність живлення форелі в ставках зростає із збільшенням (до певного рівня) щільності (кількість організмів на одиницю площі або об'єму води) посадки. Можна спостерігати, як при появі хижаків уся зграя риб на сполох однієї рибки швидко розсіюється у різні сторони, а через деякий час знову збирається разом.
Риби можуть об'єднуватися в зграї (або тимчасові скупчення) з метою розмноження (нерестові зграї), міграції {міграційні зграї), нагулу (нагульні зграї), переходу до зимівлі (зимувальні зграї). У зграї об'єднуються як статевозрілі риби, так і молодь. При цьому молодь може утворювати зграї тільки на період досягнення певного віку та розміру, після чого риби переходять до одноосібного способу життя. Виняток становлять риби, у яких генетично закріпленні зграйні інстинкти.
Різноманітність гідробіонтів
Пелагічні організми — рослини та тварини, які мешкають у товщі води (від поверхні до дна), тобто у межах пелагічної зони.
Медузи тримаються у товщі води завдяки студентистим тканинам
Риба-меч є типовою пелагіальною рибою.
Радіолярії тримаються у товщі води завдяки виростам скелету та псевдоподіям.
Нейстон (дав.-гр. νευστός — плаваючий) — сукупність організмів, що живуть біля поверхневої плівки води, тобто поблизу межі водного та повітряного середовищ. Нейстон складають в основному водорості та дрібні безхребетні.
Клопи-водомірки (родина Gerridae) — типові представники епінейстону
Плівка на поверхні води, утворена золотистою водоростю Ochromonas
Плейстон (від грец. plēusis — плавання, plēō — пливу) — сукупність водних організмів, які тримаються на поверхні води або напівзанурені у неї (тобто ті, що мешкають одночасно у повітряному та водному середовищах).
Португальський кораблик (Physalia), який тримається на поверхні води завдяки газовому міхуру
Реофіл (від грец.rheos — течія, потік + phileο — люблю) — мешканець течії, швидкої ділянки ріки.
Реофільні тварини — організми, пристосовані до мешкання у текучих водах — річках, струмках, на морських мілководдях з припливно-відпливними або постійними течія.
Реофіли потребують достатньої великої кількості кисню, тому потребують постійного притоку свіжої води.

Бистрянка звичайна(Alburnoides bipunctatus) — типовий реофіл.
Нектон (від грец. nectos — плаваючий) — сукупність активно плаваючих організмів, що мешкають у водній товщі, можуть активно пручатись течії та переміщуватись на значні відстані.
До нектону відносяться кальмари, риби, морські змії та черепахи, пінгвіни, кити, ластоногі і т. ін.

Кальмар
Риба-лев, вигляд з голови
Пеламіда двокольорна
Гавайська зелена морська черепаха
Пінгвіни
Сірий кит
Деякі морські діатомові водорості під мікроскопом — ключова групафітопланктону
Звичайний тюлень (Phoca vitulina)
Бе́нтос (грец. βενθος — «глибина») — сукупність організмів, що мешкають на дні водойм. Поділяється на фітобентос (водорості, квіткові рослини) і зообентос (донні тварини). До його складу входять організми різних трофічних груп: продуценти(водорості, квіткові рослини, хвощі); детритофаги, що споживають рештки відмерлих тварин та рослин; хижаки, що споживають менших тварин; редуценти, що беруть участь в розкладенні детриту до мінеральних речовин.
Дно моря з численними і різноманітними безхребетними у антарктичних водах.
Корідорас хвилястий (Corydoras undulates)
Акантофтальмус Майерса (Pangio myersi, Acanthophthalmus myersi)
Лабео чорний, чорний моруліс (Labeo chrisophecadion, Morulius chrysophekadion, Black shark)
Акула-молот велика (Sphyrna mokarran)
Медуза Цианея Арктична
А́дский вампи́р, или адский кальмар-вампир(лат. Vampyroteuthis infernalis)
Австралійський морський лев (Neophoca cinerea)
Креветки
Етап формування нормальної щільної хмари з аеропланктону на заході сонця над Луарою, Франція, початок серпня 2010.


title: Сонячний колектор види та матеріали

text:
Click to edit the title text format
Click to edit the outline text format
Second Outline Level
Third Outline Level
Fourth Outline Level
Fifth Outline Level
Sixth Outline Level
Seventh Outline Level
Eighth Outline Level
Ninth Outline Level
www.wecf.eu
Click to edit the title text format
Click to edit the outline text format
Second Outline Level
Third Outline Level
Fourth Outline Level
Fifth Outline Level
Sixth Outline Level
Seventh Outline Level
Eighth Outline Level
Ninth Outline Level
Click to edit the title text format
Click to edit the outline text format
Second Outline Level
Third Outline Level
Fourth Outline Level
Fifth Outline Level
Sixth Outline Level
Seventh Outline Level
Eighth Outline Level
Ninth Outline Level
Click to edit the title text format
Click to edit the outline text format
Second Outline Level
Third Outline Level
Fourth Outline Level
Fifth Outline Level
Sixth Outline Level
Seventh Outline Level
Eighth Outline Level
Ninth Outline Level
Click to edit the title text format
Click to edit the outline text format
Second Outline Level
Third Outline Level
Fourth Outline Level
Fifth Outline Level
Sixth Outline Level
Seventh Outline Level
Eighth Outline Level
Ninth Outline Level
Click to edit the title text format
Click to edit the outline text format
Second Outline Level
Third Outline Level
Fourth Outline Level
Fifth Outline Level
Sixth Outline Level
Seventh Outline Level
Eighth Outline Level
Ninth Outline Level
Click to edit the title text format
Click to edit the outline text format
Second Outline Level
Third Outline Level
Fourth Outline Level
Fifth Outline Level
Sixth Outline Level
Seventh Outline Level
Eighth Outline Level
Ninth Outline Level
Click to edit the title text format
Click to edit the outline text format
Second Outline Level
Third Outline Level
Fourth Outline Level
Fifth Outline Level
Sixth Outline Level
Seventh Outline Level
Eighth Outline Level
Ninth Outline Level
Click to edit the title text format
Click to edit the outline text format
Second Outline Level
Third Outline Level
Fourth Outline Level
Fifth Outline Level
Sixth Outline Level
Seventh Outline Level
Eighth Outline Level
Ninth Outline Level
Click to edit the title text format
Click to edit the outline text format
Second Outline Level
Third Outline Level
Fourth Outline Level
Fifth Outline Level
Sixth Outline Level
Seventh Outline Level
Eighth Outline Level
Ninth Outline Level
Click to edit the title text format
Click to edit the outline text format
Second Outline Level
Third Outline Level
Fourth Outline Level
Fifth Outline Level
Sixth Outline Level
Seventh Outline Level
Eighth Outline Level
Ninth Outline Level
Click to edit the title text format
Click to edit the outline text format
Second Outline Level
Third Outline Level
Fourth Outline Level
Fifth Outline Level
Sixth Outline Level
Seventh Outline Level
Eighth Outline Level
Ninth Outline Level
Click to edit the title text format
Click to edit the outline text format
Second Outline Level
Third Outline Level
Fourth Outline Level
Fifth Outline Level
Sixth Outline Level
Seventh Outline Level
Eighth Outline Level
Ninth Outline Level
Click to edit the title text format
Click to edit the outline text format
Second Outline Level
Third Outline Level
Fourth Outline Level
Fifth Outline Level
Sixth Outline Level
Seventh Outline Level
Eighth Outline Level
Ninth Outline Level
WECF
WECF
WECF
WECF
WECF
WECF
WECF
WECF
WECF
WECF
WECF
www.wecf.eu


Сон. Види сну.