title: Павлов Іван Петрович

text:
Павлов Іван петрович

Павлов Іван петрович
 фізіолог, творець науки про вищу нервову діяльність і уявлень про процеси регуляції травлення; засновник найбільшої російської фізіологічної школи; лауреат Нобелівської премії в галузі медицини і фізіології у 1904 «За роботу з фізіологіїтравлення».

                                      Дослідження
Павлов понад 10 років присвятив тому, щоб      отримати фістулу (отвір) шлунково-кишкового тракту. Зробити таку операцію було надзвичайне важко, оскільки сік, що виливався із кишечника, перетравлював сам кишечник і черевну стінку. Павлов так зшивав шкіру і слизову оболонку, вставляв металеві трубки і закривав їх пробками, щоб жоднихерозій не було, і він міг отримувати чистий шлунковий сік по всій довжині шлунково-кишкового тракту — від слинної залози до товстої кишки, що він і проробив на сотнях піддослідних тваринах.
досліди
Проводив досліди із уявним годуванням (переріз стравоходу таким чином, що їжа не потрапляла до шлунку) і уявною дефекацією (кільцювання кишківника шляхом зшивання кінця товстої кишки із початком дванадцятипалої). Завдяки цьому здійснив низку відкриттів у галузі рефлексів виділення шлункового і кишкового соків.
біографія
За 10 років Павлов, по суті, наново створив сучасну фізіологію травлення. У 1903 році 54-річний Павлов прочитав доповідь на міжнародному фізіологічному конгресі у Мадриді. А наступного, 1904 року, Павлову було присуджено Нобелівську премію за дослідження функцій головних травних залоз — він став першим російським Нобелівським лауреатом.
У Мадридській доповіді (російською мовою) І.П. Павлов уперше сформулював принципи фізіології вищої нервової діяльності, якій він і присвятив наступні 35 років свого життя. Такі поняття як підкріплення (англ. reinforcement), безумовний і умовний рефлекси (англ. conditional) стали основними поняттями науки про поведінку.

У 1883 П. захистив докторську дисертацію «Про відцентрових нервах серця». У 1884—86 відряджався для вдосконалення знань за кордон до Бреслау і Лейпціга, де працював в лабораторіях в Р. Гейденгайна і До. Людвіга . В 1890 вибраний професором і завідувачем кафедрою фармакології ВМА, а в 1896 — завідувачкам кафедрою фізіології, якою керував до 1924. Одночасно (з 1890) П. — завідувач фізіологічною лабораторією при організованому тоді інституті експериментальної медицини. З 1925 до кінця життя П. керував інститутом фізіології АН(Академія наук) СРСР. У 1904 П. удостоєний Нобелівської премії за багатолітні дослідження механізмів травлення (саме у цю серію робіт входять відомі всьому світу «павловськие фістули», що повністю перетворили дану область фізіології); ці праці П. поставили фізіологію травлення на строго наукову основу.
біографія
      Наукова спадщина П. визначає значною мірою подобу сучасної фізіології і ряду суміжних галузей біології і медицини, воно залишило помітний слід в психології і педагогіці. Особливо велике значення досліджень П. для розвитку медицини. П. вважав, що що розуміються глибоко фізіологія і медицина неотделіми. Під впливом ідей П. формувалися крупні школи в терапії, хірургії, психіатрії і невропатології.

Над   презентацією                                                        працювала
Трухим Андріана
учениця 9 класу


title: Письменники

text:
Казкова     подорож     дорогами  дитинства(за  книгою  Марини  Павленко  про  Павла  Тичину, Надію  Суровцову,  Василя  Симоненка,  Василя  Стуса, Ірину  Жиленко)
Урок  позакласного  читання  у  7  класі
Учитель  Проценко  С. С.
Дитинство-казка, мов чарівна мить, Там завжди сонячно і світло. І річка вдаль приваблива біжить, А поле травами розквітло. Там стільки сонця, радості, тепла, Краси чарівної без краю! Там наймиліша стежка пролягла, Лиш вороття туди немає. Там велетні дерева до небес, Струмочки чисті гомінливі, Повсюди стільки казки і чудес… Там ми були такі щасливі! В дитинстві все яскраве і дзвінке, Уміє серце милувати. А малинове сонечко таке, Що у словах не передати. А неба синь нас кликала в політ, Там чисті роси найсвітліші. Там вперше пізнавали дивосвіт Й були, мабуть, найщасливіші.
Надія  Красоткіна  «Дитинство»

Д И Т И Н С Т В О

На уроці:   а) ви більше дізнаєтеся про дитячі роки, формування характерів відомих письменників України;   б) проаналізуєте зміст самостійно прочитаної книги із серії «Життя видатних дітей»;   в) знайдете відповідь на проблемне питання: «Чому дитинство – це чарівна казка, в яку немає вороття?»
Мета  і  завдання  уроку

Планування   роботи   на   уроці
Давайте спробуємо передбачити, чого ви очікуєте від уроку і чи буде він цікавим для вас.
Закінчіть думку:
ДУМАЮ, ЩО СЬОГОДНІШНІЙ УРОК БУДЕ ЦІКАВИМ,
ТОМУ ЩО …

Серія  «Життя  видатних  дітей»
Візитка   Марини   Павленко
Павленко Марина Степанівна народилася 30 березня 1973 року в селі Старичах Яворівського району Львівської області. У дворічному віці переїхала з батьками на Черкащину. Протягом 1991–1996 років здобула вищу педагогічну освіту в Уманському державному педагогічному інституті (нині – університеті) імені Павла Тичини. З 1995 по 2000 роки працювала вчителькою початкових класів Уманської міської гімназії. З 2000 року – викладач кафедри української літератури й українознавства Уманського державного педуніверситету імені Павла Тичини. Кандидат педагогічних наук, доцент, автор багатьох наукових публікацій, методичних рекомендацій «У країні Лісових Дзвіночків» (2002) і монографії «Тичининська формула українського патріотизму» (2002), за яку удостоєна літературної премії «Благовіст». Упорядник спогадів про Павла Тичину «З любов’ю і болем» (2005). Має багато публікацій у періодичній пресі, мистецьких часописах («Березіль», «Кальміюс», «Дзвін», в тім числі у тих, що видаються за кордоном: вірменському – «Гарун», в італійському – «Артекультура», в німецькій «Соборності»), альманахах та колективних збірниках. З 1997 року член Національної Спілки письменників України.
     – Зізнайтеся, чи апробуєте свої книжки на домашніх? Наскільки це полегшує або ускладнює роботу над книжкою?      – Розкажіть нашим читачам трохи про свої книжки. Ваша перша книжка для дітей – повість “Домовичок з палітрою” вийшла 2000 року, її наклад швидко розійшовся. Звідки узявся цей образ? Чи плануєте написати продовження?     – Хто з вітчизняних і зарубіжних авторів у є для Вас взірцем?      – За якою книжкою Ви зазвичай відпочиваєте?     – Наскільки цікавою, на Вашу думку, є українська книга в європейському контексті?     – Як мама і педагог, скажіть, якою на Вашу думку має бути хороша дитяча книжка?      – Телевізор і комп’ютер добряче потіснили книжку з життя сучасних підлітків…      – Як літературознавець, Ви займалися дослідженням творчості П. Тичини. Чому доробок саме цього письменника став предметом Ваших досліджень?      – Окрім того, що Ви працюєте в царині красного письменства, Ви ще й художник-ілюстратор. До чого важче робити оформлення – до власних текстів чи до чужих? Чи важко довірити свій текст іншому художнику? Не виникає потім бажання підправити, змінити, посперечатися з ілюстратором – мовляв: “Не відчув він мій текст”?     – Наостанок, чи варто мріяти в наш прагматичний час?
Інтерв’ю  Зої  Жук  з  Мариною  Павленко
Візитка   Марини   Павленко
Видатний французький письменник Антуан де Сент-Екзюпері стверджував,що «всі ми родом з дитинства».Наші дорослі досягнення ґрунтуються на дитячих спогадах та мріях. Ті, кому пощастило вчасно виявити свій талант, щасливі та відомі всьому світові.

Маршрут   подорожі
Блакить мою душу обвіяла,Душа моя сонця намріяла,Душа причастилася крутості трав – Добридень я світу сказав.
Не бував ти у наших краях!
Там же небо – блакитні простори…
Там степи, там могили, як гори.
А веснянії ночі в гаях!...
Гаї шумлять –
Я слухаю.
Хмарки біжать –
Милуюся.
Милуюся-дивуюся,
Чого душі моїй
Так весело.
Янголи  для  Павлуся  Тичини
– Чому Павлусевій   радості немає меж?– З чим порівнює Павлусь гармонію в природі?– Хто простер свої крила над Павлусем і над Іваном, наче – яблуня гілля?– Які таланти мав батько хлопчика?– Чому Павлуся у родині всі любили?– Про що вели розмову вночі під зорями брати?– Яка тривога прийшла в родину в 1906 році?– Яких письменників брав за взірець Тичина-поет?– Чому у 1959 році Павло Тичина відмовився від депутатства?– Хто ж все життя охоронятиме письменника своїми крильми?
Вікторина  «Чи  уважний  ти  читач?»
Казка  Надійки    Суровцової
30 вересня 2005 року в місті Умані Черкаської області відкрито меморіальний музей-квартиру Надії Суровцової

Небезпечні   польоти  Василька   Симоненка
«Лебеді   материнства»
Василь  Симоненко
У Івася немає тата. Не питайте тільки чому. Лиш від матері ласку знати Довелося хлопчині цьому.  Він росте, як і інші діти, І вистрибує, як усі. Любить босим прогоготіти По ранковій колючій росі.  Любить квіти на луках рвати, Майструвати лука в лозі, По городу галопом промчати На обуреній, гнівній козі.  Але в грудях жаринка стука, Є завітне в Івася одно — Хоче він, щоб узяв за руку І повів його тато в кіно.
Василь   Симоненко   «Кривда»
 Ну, нехай би смикнув за вухо,
 Хай нагримав би раз чи два,—
 Все одно він би тата слухав
 І ловив би його слова...

 Раз Івась на толоці грався,
 Раптом глянув — сусіда йде.
 — Ти пустуєш тута,— озвався,—
 А тебе дома батько жде -

 Біг Івасик, немов на свято,
 І вибрикував, як лоша,
 І, напевне, була у п'ятах
 Пелюсткова його душа.

 На порозі закляк винувато,
 Але в хаті — мама сама.
 — Дядько кажуть, приїхав тато,
 Тільки чому ж його нема?..
 Раптом стало Івасю стидно,
 Раптом хлопець увесь поблід —
 Догадався, чому єхидно
 Захихикав сусіда вслід.

 Він допізна сидів у коноплях,
 Мов уперше вступив у гидь,
 З оченят, від плачу промоклих,
 Рукавом витирав блакить.

 А вночі шугнув через грядку,
 Де сусідів паркан стирчав,
 Вибив шибку одну з рогатки
 І додому спати помчав...

 Бо ж немає тим іншої кари,
 Хто дотепи свої в іржі
 Заганяє буздумно в рани,
 У болючі рани чужі...
Перемоги  Василька  Стуса
ВасильСтус
Терпи,  терпи  -  терпець  тебе  шліфує, сталить  твій  дух  -  тож  і  терпи,  терпи. Ніхто  тебе  з  недолі  не  врятує, ніхто  не  зіб'є  з  власної  тропи. На  тій  і  стій,  і  стій  -  допоки  скону, допоки  світу  й  сонця  -  стій  і  стій. Хай  шлях  -  до  раю,  пекла  чи  полону  - усе  пройди  і  винести  зумій. Торуй  свій  шлях  -  той,  що  твоїм  назвався, той,  що  обрав  тебе  навіки-вік. До  нього  змалку  ти  заповідався до  нього  сам  Господь  тебе  прирік.
Сонячні  секрети  Іринки  Жиленко
З очима, веселими й печальними водночас.Здивована дівчинка і зріла жінка в одній іпостасі.Зі школярською стрижкою, в якій поблискує сивина.Емоційна та іронічна.Наївна і прозірлива.Проста й оптимістична.Поезія і творчість – її життя.
Доміно   «Яскрава   особистість»
Оберіть зручне положення.Заплющіть очі. Розслабте обличчя, руки, шию, тіло.Відчуйте свою розслабленість. Усміхніться і уявіть, які ви гарні, коли усміхаєтеся. Згадайте найщасливіші хвилини вашого дитинства . Час, коли  ви відчували  себе спокійними, були поряд з люблячими людьми, відчували себе захищеними. Звільніться від негативних думок. Подякуйте образу вашого дитинства. Будьте щирі з собою. Розплющіть очі. Подивіться наліво, направо. Посміхніться усім навкруги. І давайте продовжимо нашу роботу.
Психофізіологічна  розминка
   1. Який фольклорний твір називається казкою? Які види казок ви знаєте? Чому дитинство порівнюють з чарівними казками?   2. Від чого залежить щастя дитини? Чи щасливим було дитинство героїв книги Марини Павленко? А  ви – щаслива дитина?    3. Чи впливає родина на формування дитини, розвиток її талантів і здібностей? Доведіть це прикладами із книги М. Павленко.   4. Кажуть, що спогади дитинства – «сонячні і світлі». Ви теж згодні з цією думкою? Як про це пише письменниця?   5. Чому в дитинство «наймиліша стежка пролягла», та вороття туди немає?
Підсумок  уроку.
Вправа «Завдання  у  конверті»
    1. Коли задумуєтесь над своїм життям, приходите до висновку, що:0 – все було скоріше гірше ніж краще;1 – все було скоріше краще ніж гірше;2 – все було відмінно.     2. В кінці дня зазвичай:0 – незадоволений собою;1 – день міг пройти краще;2 – все було відмінно.     3. Коли Ви дивитесь у дзеркало думаєте:0 – могло б бути і краще;1 – а що, зовсім непогано;2 – все прекрасно.     4. Якщо дізнаєтесь про вагомий виграш когось із знайомих, думаєте:0 – ну, мені ніколи не таланить так;1 – ах, чому ж не я;2 – одного разу так поталанить мені.     5. Якщо почуєте по радіо, дізнаєтесь із газет про якусь трагічну подію, говорите собі:0 – ось так одного разу буде і зі мною;1 – на щастя мене ця біда обминула;2 – ці репортери навмисно перебільшують та драматизують.
Тест   “Чи  вмієте  ви  бути  щасливими ?”
    6. Коли пробуджуєтесь зранку, частіше:
0 – ні про що не хочеться думати;
1 – зважуєте, що Вам цей день готує
2 – задоволені, що почався новий день і можуть бути нові сюрпризи.

    7. Думаєте про Ваших друзів:
0 – вони не настільки цікаві  як хотілося б;
1 – звичайно у них є недоліки, але в цілому вони дуже терпеливі;
2 – прекрасні люди.

    8. Порівнюючи себе з іншими вважаєте:
0 – мене недооцінюють;
1 – я не гірший за інших;
2 – підходжу в лідери, і це, напевне, признають усі.

    9. Якщо Ваша вага збільшилася на 4-5кг.:
0 – впадаєте в паніку;
1 – рахуєте, що в цьому немає нічого поганого;
2 – негайно переходите на дієту і посилено займаєтесь фізичними вправами.

    10. Якщо сталася неприємність, Ви:
0 – клянете долю;
1 – знаєте, що поганий настрій минеться;
2 – намагаєтесь розважитися.
   17 – 20 б.: Ви настільки щаслива людина, що навіть не віриться, що таке можливо!Радійте життю, не звертайте уваги на неприємності і життєві незгоди. Людина Ви життєрадісна, подобаєтесь оточуючим своїм оптимізмом, але … Чи не надто поверхнево і легковажно Ви відноситесь до всього, що відбувається?  Дещо тверезості та скептицизму.  Вам не зашкодить.   13 – 16 б.: Напевно, Ви “оптимально” щаслива людина, і радості в Вашому житті явно більше, ніж смутку. Ви хоробрі і холоднокровні, у Вас тверезий склад розуму і легкий характер. Не пасуєте, зустрівшись з труднощами, тверезо їх оцінюєте. Оточуючим з Вами зручно.   8 – 12 б.: Щастя  і нещастя для Вас виражається формулою “50х50”. Якщо хочете схилити чашу ваг в свою користь, старайтесь не пасувати перед труднощами, зустріньте їх гідно, спирайтесь на підтримку друзів і не залишайте їх у біді.   0 – 7 б.: Ви звикли на все дивитися через чорні окуляри, вважаєте, що доля приготувала Вам участь людини невезучої, і навіть інколи мотивуєте цим. А чи треба так? Намагайтесь більше часу проводити в колі веселих, оптимістично налаштованих людей. Добре було б чимось захопитись, знайти “хобі ”.
Інтерпретація    результатів:
-  Що нового ти  дізнався на уроці?-  Чи цікавим був урок?-  Чи справдилися твої очікування?- У яких життєвих ситуаціях ти скористаєшся матеріалами сьогоднішнього уроку?
Дайте   відповіді   на   запитання   анкети
Обов’язкове:     написати лист-привітання Марині Павленко з нагоди 40-річчя від дня народження (30 березня), подякувати за цікаві і повчальні твори. Повідомлення залишити на сторінці письменниці В Контакті За бажанням:уяви, що Марина Павленко пише книгу про дитинство семикласників Баратівської ЗОШ І-ІІІ ступенів. Напиши ліричну сповідь про своє дитинство, яка ввійде до збірки письменниці.
Домашнє  завдання


title: "Сузір’я"

text:
Сузір’я
Городнюк Юлія 11-Б
Сузір’я – одна з 88 ділянок, на які поділена небесна сфера. У менш формальному контексті термін вживається для назви групи зір, взаємне розташування яких складає якусь фігуру чи контур.
Зорі в сузір'ї рідко мають якийсь зв'язок одна з одною. Насправді вони розташовані в нашій галактиці далеко одна від одної і лише випадково опиняються поруч, якщо їх розглядати саме з Землі. Цікавий виняток із цього правила становить група зір сузір'я Великої Ведмедиці
У тривимірному просторі зірки, які ми бачимо на небесній сфері поруч, можуть бути розташовані дуже далеко один від одного. З найдавніших часів люди бачили деяку систему у взаємному розташуванні зірок і групували їх відповідно до неї в сузір'я.
Історія
Протягом історії спостерігачі виділяли різну кількість сузір'їв і їх контури, а походження деяких древніх сузір'їв так і не з'ясовано до кінця. До XIX століття під сузір'ями розумілися не замкнуті області неба, а групи зірок, які нерідко перекривалися. При цьому виходило, що деякі зірки належали відразу двом сузір'ям, а деякі бідні зірками області не ставилися до будь-якого сузір'ю. На початку XIX століття між сузір'ями були проведені кордону, ліквідували "порожнечі" між сузір'ями, проте їх чіткого визначення, як і раніше не було, і різні астрономи визначали їх по-своєму.
Із часом в астрономів виникла потреба однозначного визначення розташування зірок на небі. Сучасний розподіл північного неба базується на сузір'ях, які визначив грецький астроном Клавдій Птолемей.

Сучасний перелік 88 сузір'їв зафіксовано Міжнародний астрономічний союз 1922 року.
Сучасні межі сузір'їв були проведені Еженом Дельпортом 1930 року.
Андромеда
сузір'я північної півкулі неба, містить одну з найвідоміших галактик — Туманність Андромеди. В середніх широтах видно влітку, восени і зимою.
Одне із стародавніх сузір'їв. Включене до каталогу зоряного неба Клавдія Птолемея Альмагест. Отримало свою назву від Андромеди — принцеси із давньогрецького міфу про Персея.

Близнята
Одне з 12 сузір'їв зодіаку. Відоме з найдавніших часів.

. За однією з версій древні греки вважали сузір'я зображенням Діоскурів — Кастора і Полідевка.

У Близнятах розташовано розсіяне скупчення M35 та планетарна туманність NGC 2392.

В Україні Близнят найкраще видно пізньої осені, взимку та ранньої весни. Сонце перебуває у сузір'ї з 21 червня по 20 липня.
 Велика Ведмедиця - це «Великий Віз»
 Сузір'я північної небесної півкулі, складається з семи великих зірок (Великий Віз) та 80 малих.

Сім великих зірок Великої Ведмедиці, що утворюють окремий астеризм, відомі під різними назвами. В Китаї, Японії і Кореї — Північним ковшем. Синоніми - Великий Ковш, Плуг, Лось, Віз, Сім Мудреців, Катафалк і Плакальниці.

До реформи українського правопису 1933 року словники подавали назву сузір'я як Віз чи Великий віз, після реформи застосовується відповідник російського терміну.

На території України спостерігається протягом цілого року.
Великий Пес
сузір'я Південної півкулі неба. Відоме з давніх давен. Одне з 48 сузір'їв, включених до каталогу зоряного неба Птолемея. Великий Пес, Малий Пес та Гончі Пси є собаками мисливця Оріона.

В цьому сузір'ї знаходиться найяскравіша зірка на небі — Сіріус. Його древня шумерська назва — «собака сонця». Греки називали його просто «собака», а римляни — «собачка». Саме від цієї назви і походить назва сузір'я.
Візничий
 сузір'я північної півкулі зоряноого неба. Належить до 48 сузір'їв, що були описані Птолемеєм. Найяскравішою зіркою цього сузір'я є Капелла. Назва цієї зірки пов'язана із давньогрецькою богинєю Амальтеєю, яку часто зображують у подобі кози.

Сузір'я Візничого містить багато розсіяних скупчень, оскільки через нього проходить Чумацький шлях. Трьома найяскравішими скупченнями є M36, M37 та M38. Якщо вести спостереження поза містом, то усіх їх буде видно у бінокль або невеликий телескоп. В більший телескоп можна розрізнити окремі зорі. Ці скупчення знаходяться, відповідно, на відстані 4100, 4400 та 4200 світлових років та мають видиму зоряну величину 6,3, 6,2 і 7,4.
Вітрила
 сузір'я південної півкулі неба. Неозброєним оком у цьому сузір'ї можна розрізнити 195 зір. На території України можна спостерігати частково. Окремі яскраві зорі сузір'я Вітрил можна спостерігати над південним горизонтом починаючи з 50° півн. широти. Повна видимість на широтах південніше 34°.
Нове сузір'я. З давніх часів існувало сузір'я Корабель Арго, яке було в числі 48 сузір'їв, включених до каталогу зоряного неба Клавдія Птолемея Альмагест. За ініціативою Нікола Луї де Лакайля сузір'я Корабель Арго було розділене на три окремих сузір'я — Вітрила, Корма, Кіль.
Вовк
сузір'я південної півкулі неба, розташоване між Центавром і Скорпіоном. Найяскравіша зірка має зоряну величину 2,3 m. Найкращі умови видимості в травні.
Сузір'я відоме з давніх часів як астеризм у сузір'ї Центавра.
Водолій
велике зодіакальне сузір'я, розташоване між Козорогом та Рибами.

Сонце перебуває у сузір'ї Водолія з 16 лютого до 12 березня.
Волопас
сузір'я північної півкулі неба. Спостерігається на всій території України, найкращі умови спостереження з лютого по серпень.

Формується великим астеризмом, який є визначальним для вигляду сузір'я. Зустрічаються різні назви астеризму — Ескімо, Повітряний Змій або Парашут.
Зоря Тау Волопаса має планету класу Гарячий Юпітер. Одна з найбільш досліджуваних екзопланет.

У сузір'ї міститься багато подвійних зір, які можна досліджувати любительським телескопом.
Волосся Вероніки
сузір'я Північної півкулі неба. Займає на небі площу у 386,5 квадратного градуса й містить 64 зірки, видимі неозброєним оком, з них яскравіше 6m — 50.
Волосся Вероніки одне з небагатьох сузір'їв, що отримали назву від історичної персони — Береніки II, дружини правителя Стародавнього Єгипту Птолемея Евергета. За легендою Береніка віддала в жертву своє довге гарне волосся як жертву Афродіті на знак подяки за перемогу її чоловіка над сирійцями.

Сукупність близько розташованих зір сузір'я здавна розпізнавалась як окремий астеризм
Ворон
сузір'я південної півкулі зоряного неба, розташоване сузір'ями Діви і Гідри. На території України найкращі умови видимості у квітні-травні.
Геркулес
сузір'я Північної півкулі неба. П'яте за площею сузір'я з тих, що використовуються сьогодні в астрономії.
На орбітах 11 зірок сузір'я Геркулеса відкрито планети.
Гідра
сузір'я південної півкулі неба. Найбільше за площею сузір'я.
Незважаючи на свої розміри сузір'я Гідри містить лише одну яскраву зорю — Альфард, яка має видиму зоряну величину 1,98. Альфард хоч і означає в перекладі з арабської «одинак» є подвійною зорею.
Годинник
неяскраве сузір'я південної півкулі неба. Містить 35 зірок видимих неозброєних оком. На території України не спостерігається.
Голуб
 сузір'я південної півкулі неба. Розташоване на південь від сузір'їв Великого Пса і Зайця. Містить 71 зорю видиму неозброєним оком.

Гончі Пси
сузір'я північної півкулі неба. Спостерігається на всій території України упродовж цілого року. Найкращі умови спостереження у квітні. Містить 57 зірок видимих неозброєним оком.
Дельфін
невелике за площею сузір'я північної півкулі неба, розташоване поблизу небесного екватора.

Найкращі умови для спостережень — у червні-серпні. Видно на всій території України. Стародавня українська назва цього сузір'я — Криниця
Діва
зодіакальне сузір'я, що лежить між Левом і Терезами. У сузір'ї Діви в сучасну епоху розташована точка осіннього рівнодення. Це одне з найбільших сузір'їв на небі. Його легко знайти на зоряному небі завдяки найяскравішій зірці Спіці
Дракон
навколополярне сузір'я північної півкулі неба, одне з найкраще вивчених сузір'їв.
У сузір'ї міститься зірка Kepler-10, на орбіті якої підтверджено наявність планети Kepler-10b — найменшої та найближчої за розмірами до Землі екзопланети.
Ерідан
сузір'я південної півкулі неба. Простягається від небесного екватора на південь до схилення -58 °. Займає на небі площу в 1137,9 квадратного градуса (6-е за площею сузір'я), містить 187 зірок, видимих неозброєним оком.

Назва сузір'я має давньогрецьке походження. В давньогрецькій міфології Еріданом називалася річка, яку іноді ідентифікують з Нілом або з По. На давньогрецьких картах сузір'я малювали як потік, що ллється із глека Водолія.
Єдиноріг
екваторіальне сузір'я. Містить 146 зірок, видимих неозброєним оком. Розташоване на небі всередині зимового трикутника, утвореного зорями Сіріус, Проціон і Бетельгейзе. Спостерігається по всій території України.
Жертовник
 сузір'я у південній півкулі неба між сузір'ям Скорпіона і Південним трикутником. Сузір'я було відомо стародавнім грекам і перелічене серед 48 сузір'їв каталогу Птолемея "Альмагест" під назвою Курильниця.
Давні греки асоціювали це сузір'я з жертовним каменем, на якому Зевс, Посейдон і Аїд здійснили жертвопринесення перед тим, як Зевс почав десятирічну війну зі своїм батьком Кроносом.
Живописець
невелике сузір'я південної півкулі, розташоване між зіркою Канопус та Магелановою туманністю, містить 49 зірок видимих неозброєним оком. З території України не видно.
Жирафа
 сузір'я північної півкулі неба, значне за площею, проте не містить якскравих зір.
Журавель
сузір'я південної півкулі неба, недоступне для спостереження на території України. Найяскравіша зірка — Альнаїр (1,7 зоряної величини) — знаходиться на відстані 100 світлових років. Лежить між Південною Рибою на півночі і Туканом на півдні. Займає на небі площу в 365,5 квадратного градуса і містить 53 зірки, видимих неозброєним оком.
Заєць
 сузір'я Південної півкулі неба, розміщене на південь від Оріона. Містить 51 зорю, видиму неозброєним оком. Спостерігається на території України, на півдні видне найкраще.

Сузір'я Зайця відоме з стародавніх часів, включене до каталогу зоряного неба Альмагест давньогрецького астронома Клавдія Птолемея. Проте точне походження назви невідоме. Існує непідтверджена версія, що заєць є здобиччю мисливця Оріона.
Змієносець
 екваторіальне сузір'я. Одне з 48 сузір'їв, внесених до зоряного каталога Альмагест Клавдія Птолемея. Сонце перебуває в Змієносці з 30 листопада по 17 грудня. Попри це, в астрології Змієносець не вважається зодіакальним сузір'ям.

Змієносець зображується як чоловік, що тримає змію, розділену його тілом на дві частини, Голову Змії та Хвіст Змії, які, проте, вважають одним сузір'ям.
Змія
 екваторіальне сузір'я. Містить 106 зір видимих неозброєним оком. Єдине сузір'я, яке складається з двох ділянок небесної сфери, відокремлених одна від одної іншим сузір'ям Змієносця — Голова Змії і Хвіст Змії.
Золота Риба
 сузір'я Південної півкулі. Містить 32 зірок, видимих неозброєним оком. На території України не спостерігається.
Індіанець
сузір'я Південної півкулі, містить 38 зір, видимих неозброєних оком. З території України не спостерігається.
Кассіопея
 сузір'я Північної півкулі неба. Містить близько 150 зір, видимих неозброєним оком. Кассіопея лежить у смузі Чумацького Шляху.
Зображення Кассіопеї із «Дзеркала Уранії», набору карток сузір'їв опублікованого у Лондоні, бл. 1825

Відомо зі стародавніх часів і включено до каталога зоряного неба Клавдія Птолемея «Альмагест». Стародавня українська назва цього сузір'я — «Борона» або «Пасіка»
Кит
 сузір'я Південної півкулі неба. Розташоване у т.зв. «водному» районі небесної сфери, поруч із сузір'ями Водолія, Риб і Ерідана.
Кіль
сузір'я Південної півкулі неба. Містить 206 зір, видимих неозброєним оком. З території України не спостерігається.

Кіль був частиною старого сузір'я Корабель Арго, яке в 1752 за ініціативою Лакайля було поділене на три — Вітрила, Кіль і Корма.
Козоріг
 зодіакальне сузір'я південної півкулі неба, розташоване між Водолієм і Стрільцем. Поряд розташовані сузір'я Мікроскопа, Південної риби та Орла.

Сузір'я Козорога лежить у нижній частині екліптики 270° — 300°. Сонце перебуває в сузір'ї з 19 січня по 16 лютого, астрологія вважає часом знаку Козорога період із 22 грудня.
Компас
 сузір'я південної півкулі зоряного неба. Містить 43 зірки видимих неозброєним оком.
Нове сузір'я. На стародавніх небесних атласах на місці Компаса зазвичай розташовувалася щогла сузір'я Корабель Арго, яка не виділялася, як окрема частина Корабля
Корма
 сузір'я південної півкулі неба. Містить 241 зорю, видиму неозброєним оком.
Нове сузір'я. З давніх часів існувало сузір'я Корабель Арго.
Косинець
 сузір'я у південній півкулі зоряного неба. Через нього проходять обидві гілки Чумацького Шляху. Сузір'я не містить зірок яскравіше 4,0 видимої зоряної величини, 42 зірки, видимі неозброєним оком. Видиме на півдні України.
Лебідь
 сузір'я північної півкулі неба. Розташоване в смузі Чумацького Шляху.

Інші назви: Північний Хрест, за аналогією з Південний Хрест. Українська народна назва: Хрест.
Лев
зодіакальне сузір'я розташоване між сузір'ями Рака та Діви. Сонце перебуває в сузір'ї Лева з 10 серпня по 15 вересня
Летюча Риба
сузір'я південної півкулі зоряного неба. Містить 31 зорю, видиму неозброєним оком. З території України не спостерігається.
Лисичка
 сузір'я північної півкулі зоряного неба.
Ліра
невелике сузір'я північної півкулі неба, що знаходиться між Геркулесом і Лебедем.
Мала Ведмедиця
 сузір'я у північній півкулі неба. Містить 40 зір, видимих неозброєним оком.

До реформи українського правопису 1933 року словники подавали назву сузір'я як Малий віз, після реформи застосовується відповідник латинського терміну.

Найяскравіша зірка сузір'я — Полярна.
Малий Кінь
екваторіальне сузір'я північної півкулі неба. Одне з найменших сузір'їв зоряного неба. Містить усього 14 зірок видимих неозброєним оком.
Малий Лев
сузір'я Північної півкулі неба. Містить 34 зорі, видимих неозброєним оком. Спостерігається на всій території України.
Малий Пес
 екваторіальне сузір'я.
Малий Пес містить дві яскравих зорі: Проціон, Гомейса. Проціон є однією з найяскравіших і найближчих зір.

Сузір'я не містить помітних об'єктів далекого космосу.
Мікроскоп
невелике сузір'я південної півкулі неба. Лежить на південь від Козорога, на північ від Індіанця, на схід від Стрільця і на захід від Південної риби і Журавля.

Займає на небі площу в 210 квадратних градусів, містить 37 зірок, видимих неозброєним оком. Не містить зірок яскравіше 5-ї зоряної величини.

Найкращі умови видимості ввечері — у вересні-жовтні.
Муха
 сузір'я південної півкулі зоряного неба. Містить 60 зір, видимих неозброєним оком. З території України не видно
Насос
сузір'я південної півкулі неба. Містить 42 зорі, видимих неозброєним оком
Овен
зодіакальне сузір'я.
Сонце входить у знак Овна 21 березня, відмічаючи цим день весняного рівнодення (початок весни); в сузір'я Овна воно входить 18 квітня. Найкращі умови для спостережень наприкінці літа, восени і взимку.
Октант
сузір'я південної півкулі неба. Містить 56 зірок, видимих неозброєним оком. З території України не спостерігається. У сузір'ї Октанта розташований Південний полюс світу.
Орел
 екваторіальне сузір'я. Західна його частина лежить у східній гілці Чумацького Шляху, південніше сузір'я Стріли. Площа сузір'я 652,5 квадратних градусів, число зірок яскравіших 6m — 70. Стародавня українська назва цього сузір'я — «Дівчина з відрами»
Оріон
одне з найпомітніших сузір'їв на небосхилі. Розташоване на небесному екваторі. Названо на честь грецького міфічного мисливця Оріона. Сузір'я містить багато яскравих зір, у розташуванні яких впізнається фігура людини. Оріона легко розшукати за трьома блакитними надгігантами, що утворюють астеризм Пояс Оріона.
Павич
 сузір'я Південної півкулі неба. Містить 79 зірок, видимих неозброєним оком.
Пегас
 сузір'я північної півкулі неба. Одне з найбільших за площею сузір'їв, містить 166 зірок видимих неозброєним оком.
Персей
 сузір'я північної півкулі неба.
Південна Гідра
 сузір'я південної півкулі неба, містить 32 зорі, видимих неозброєним оком. На території України не спостерігається.
Південна Корона
сузір'я південної півкулі неба. Містить 40 зір, видимих неозброєним оком.
Південна Риба
 сузір'я південної півкулі. Містить 43 зорі, видимі неозброєним оком. Спостерігається на всій території України. Найкращі умови видимості протягом жовтня-листопада (низько над південним горизонтом).
Південний Трикутник
 сузір'я південної півкулі неба. Містить 32 зорі видимих неозброєним оком.
Південний Хрест
 сузір'я південної півкулі неба, найменше за площею серед 88 сучасних сузір'їв. З території України не спостерігається.

Південний Хрест з трьох сторін оточений сузір'ям Центавра, з півдня з ним межує Муха.
Північна Корона
 невелике за площею сузір'я північної півкулі неба. Найкращі умови для спостережень ввечері протягом червня—серпня.
Піч
 сузір'я південної півкулі неба, містить 57 зірок видимих неозброєним оком. Найкращі умови видимості ввчечері у грудні-січні (низько над південним горизонтом).
Райський Птах
навколополярне сузір'я південної півкулі неба. Містить 20 зірок, видимих неозброєним оком. З території України не видно.
Рак
 зодіакальне сузір'я. Найменш помітне з 12 зодіакальних сузір'їв, можна спостерігати лише у ясну ніч між сузір'ями Лева і Близнят. Найкращі умови видимості ввечері — у березні—квітні.
Риби
 зодіакальне сузір'я. Умовно поділяють на "північну Рибу" (під Андромедою) і "західну Рибу" (між Пегасом і Водолієм).

У Рибах знаходиться точка весняного рівнодення. Сонце проходить через Риби з 12 березня по 18 квітня.

Найкращі умови видимості увечері — у листопаді-грудні.
Рись
сузір'я північної півкулі неба, містить 92 зорі, видимих неозброєним оком. Спостерігається цілорічно.
Різець
 сузір'я південної півкулі неба. Містить 21 зорю, видиму неозброєним оком. З території України не видно.
Секстант
 екваторіальне сузір'я. Містить 34 зорі, видимих неозброєним оком.

Найкращі умови видимості ввечері — протягом березня-квітня.
Сітка
 невелике за площею сузір'я південної півкулі неба. Містить 22 зорі, видимих неозброєним оком. З території України не видно.
Скорпіон
івденне зодіакальне сузір'я південної півкулі неба. Сонце входить у сузір'я Скорпіона — 22 листопада, але 30 листопада залишає його (з усіх зодіакальних сузір'їв у Скорпіоні Сонце перебуває найменше часу), переходячи у сузір'я Змієносця.

Найкращі умови видимості ввечері у червні-липні.
Скульптор
 сузір'я південної півкулі зоряного неба. Містить 55 зірок, видимих неозброєним оком. Найкращі умови видимості увечері — протягом листопада-грудня.
Столова Гора
 навколополярне сузір'я південної півкулі зоряного неба. Містить 24 зорі, видимих неозброєним оком. З території України не видно.
Стріла
 сузір'я північної півкулі зоряного неба. Містить 28 зір, видимих неозброєним оком. Найкращі умови видимості увечері — протягом липня—вересня.
Стрілець
 зодіакальне сузір'я, що лежить між Козерогом і Скорпіоном. Сонце входить в знак Стрільця 22 листопада, а в сузір'я — 17 грудня. Найкращі умови для спостережень у червні—липні
Телескоп
 сузір'я південної півкулі зоряного неба. Містить 50 зірок, видимих неозброєним оком.
Телець
зодіакальне сузір'я.

Українська народна назва: Бик, Тур, Віл.

Сонце проходить через Телець з 14 травня по 21 червня. Найкращі умови для спостереження в Україні ввечері — у листопаді — грудні.
Терези
 зодіакальне сузір'я, що лежить між сузір'ями Скорпіона і Діви. Неозброєним оком в ньому можна виділити 83 зорі. Сонце знаходиться у сузір'ї Терезів з 31 жовтня по 22 листопада[
Трикутник
сузір'я північної півкулі зоряного неба. Містить 25 зір, видимих неозброєним оком. Найкращі умови видимості у грудні-січні.
Тукан
 сузір'я південної півкулі неба. Містить 44 зорі, видимі неозброєним оком. З території України не видно.
Фенікс
 сузір'я південної півкулі неба. Містить 68 зір, видимих неозброєним оком.
Хамелеон
 сузір'я південної півкулі неба. Містить 31 зорю, видиму неозброєним оком.
Центавр
сузір'я південної півкулі неба. Найкращі умови для спостережень у квітні-травні.
Це одне з найпівденніших сузір'їв, відомих у давнину. Спочатку до нього включали деякі зорі, з яких пізніше утворене сузір'я Південний Хрест.
Цефей
 сузір'я північної півкулі неба. Містить 148 зір, видимих неозброєним оком.

Найкращі умови видимості ввечері — у вересні-грудні.
Циркуль
 сузір'я південної півкулі неба. З території України не видно.
Чаша
 сузір'я південної півкулі неба. Містить 20 зір, видимих неозброєним оком. Найкращі умови видимості ввечері — у квітні-травні.
Щит
сузір'я південної півкулі неба. Займає на небі площу в 109,1 квадратного градуса, містить 28 зірок, видимих неозброєним оком.

У Щиті розташовується найяскравіша частина Чумацького Шляху. Найкращі умови видимості ввечері — у липні-серпні.
Ящірка
 сузір'я північної півкулі зоряного неба. Містить 63 зорі, видимі неозброєним оком.
Джерела:
http://uk.wikipedia.org/wiki/%D0%A1%D1%83%D0%B7%D1%96%D1%80%27%D1%8F
http://znaimo.com.ua/%D0%A1%D1%83%D0%B7%D1%96%D1%80_%D1%8F
http://referat.repetitor.ua/%D0%A1%D1%83%D0%B7%D1%96%D1%80%D1%8F

Дякую за увагу! ☺


title: "Т.Г.Шевченко – художник"

text:
Управління освіти і наукиДніпоропетровської облдержадміністраціївідділ освіти Петропавлівської райдержадміністраціїМиколаївська загальноосвтня школа І-ІІІ ступенів
Т.Г.Шевченко – художник
(захист учнівської науково-дослідної роботи)

Робота учениці 11-Б класу
Ригальової Катерини
Керівник Переверзєва В.В.

2014 р.

Тема дослідження
“Т.Г.Шевченко – художник”

Мета й завдання дослідження
Зібрати матеріал про художню спадщину Т.Г.Шевченка
Підготувати презентацію роботи “Т.Г.Шевченко – художник”
Зміст
Вступ
Дитинство та юність Т.Г.Шевченка
В Академії мистецтв
Криза
Шевченко в Україні
Роки заслання
Після заслання
Висновки
Використана література
Вступ Т.Г.Шевченко був не тільки геніальним поетом, він ще був й великим народним художником.Про Шевченка-художника народ знає менше, ніж за Шевченка-поета. Тарас Григорович Шевченко був художником-новатором, переконаним і активним борцем за реалізм, за демократичне і суспільно-кориснемистецтво.   Його живописні та графічні твори захоплюють нас своєю ідейною наснагою, реалізмом художніх образів, народністю. Вони хвилюють глядача задушевною поетичністю, глибокою гуманністю, високою культурою рисунка та художньою майстерністю.
   Тарас Григорович Шевченко народився 9 березня 1814 року в селі Моринцях Звенигородського повіту, Київської губернії в сім'ї кріпака. Після смерті його батьків Тарас мусив іти у найми. Уже в той час у нього виникло непереможне бажання навчитись малювати.     Першим наставником Шевченка була народна творчість. Народна художня культура українського села стала основою всієї творчості Тараса Григоровича.  Жагуча пристрасть до малювання визначила майбутній життєвий шлях       Т.Г.Шевченка. Втікши від кирилівського дяка, Тарас намагається потрапити в науку до живописців-богомазів навколишніх сіл.      Потім Тарас потрапляє до сільського живописця в село Хлипівку. Цей, за 2 тижні переконавсь, що Тарас має здібності й охоту вчитись, згодився  взяти його в науку.

Дитинство та юність
    У 1831 році Шевченко потрапляє до Петербурга, куди він в кінці 1830 року переїхав його пан Енгельгардт. У 1832 році Енгельгард законтрактував Шевченка на 4 роки до різних живописних справ цехового майстра В.Г.Ширяєва.   Перспектива стати малярчуком не захоплювала Шевченка, він хотів учитися справжньому мистецтву живопису. Тому білими ночами Тарас ходив до Літнього саду і зарисовував там, як умів, статуї, розставлені по алеях.   Громадянським діячам, художникам і письменникам, які розпочали справу за звільнення Шевченка від кріпацтва, довелося долати перешкоди.  Енгельгардт під час переговорів, що їх розпочав Брюллов, а закінчив Венеціанов, запросив нечувано високу ціну за свого кріпака – 2500 карбованців. Проте й цю трудність перемогли. Брюллов намалював портрет Жуковського, який розіграли в  лотерею, і 22 квітня 1838 року Шевченко одержав відпускну. Йому в той час уже ішов 24 рік.
                                В Академії мистецтвЗвільненого від кріпацтва Шевченка прийняли в Академію.У вересні 1838 року його за рисунок «Боєць» переводять першим номером до натурного класу, на іспиті 29 квітня 1839 року за рисунок з натури він одержує срібну медаль, 27 вересня 1840 року – за першу роботу олією «Хлопчик-жебрак ділиться милостинею з собакою» другу срібну медаль. 26 вересня 1841 року, Рада Академія присудила Шевченкові третю срібну медаль за акварель «Циганка ворожить дівчині-українці».
Криза
В 1843 році Шевченко повідомляв у листі до Кухаренка: «Я в березні їду за кордон».
Замість закордону в тому ж 1847 році він потрапив рядовим до війська в Аральську пустелю.
 У 1842 році працює над «Катериною» .

    Наприкінці березня 1845 року Шевченко виїхав «для художніх занять»  в Україну. Наприкінці того ж року стає співробітником Київської археологічної комісії. За завданням комісії Шевченко об'їздив Волинь і Поділля, а крім того, за власним бажанням – Полтавщину, Чернігівщину, Київщину, зарисовуючи старовинні будівлі, кургани, речі старовинного побуту та інше, тобто по суті він продовжує збирати матеріали за програмою «Живописной Украйны». Поряд із цим Тарас Григорович працює ще й над портретами, жанровими зарисовками, пейзажами.
    У 1846 році, живучи в Києві, Тарас Григорович зблизився з членами Кирило-Мефодіївського товариства. 5 квітня за доносом провокатора з наказу ІІІ відділу Тараса Григоровича заарештували і відправили до Петербурга.

Шевченко в Україні
Роки заслання
У доповідній Микола І написав: «Під найсуворіший нагляд із забороною писати і малювати».
9 червня 1847 року Шевченка відправили до Оренбурга, а 13 червня – до Орської фортеці. Почалося тяжке десятирічне заслання.
Проте, незважаючи на сувору заборону, Тарас Григорович і на засланні рисував, але можливість рисувати залежала вад доброї волі його найближчих начальників.
У червні 1848 року Тарас Григорович був призначений художником до складу комісії, яка досліджувала береги Аральського моря.
На засланні, не зважаючи на сувору заборону, Шевченко намалював багато автопортретів, укомпонованих у різні жанрові твори.
Шевченка звільнили із заслання у 1857 році.

Після звільнення
   2 серпня 1857 року Шевченко покидає Новопетровськ. 28 березня Тарас Григорович був уже в Петербурзі.
   Т.Г.Шевченка визнали першим офортистом Росії.
   Під час короткої поїздки в Україну в 1859 році Шевченко виконав низку пейзажів: «У Лихвині», «У Корсуні», «У Черкасах».
Смерть через хворобу серця 10 березня 1861 року завчасно обірвала життя геніального поета, великого художника, гуманіста-патріота, мислителя, полум'яного борця за щастя людства.

Творчість художника Тараса Шевченка — явище складне. Зросла вона на основі українського народного мистецтва.
Народність, реалізм, шукання шляхів для розвитку мистецтва суспільно-корисного і доступного широким масам роблять творчість Шевченка-художника дорогою і близькою людям.

Висновок
Використана література
Мистецька спадщина: У 4 т. /Редкол.:О.І.Білецький та  ін.. – К.: Вид-во ААУРСР, 1961-1963. –  т. 1-4
Автопортрети Тараса Шевченка: [Альбом/Упоряд. і авт.. Виступ. ст. Л.В.Владич]. – К.: Мистецтво, 1973. – 79 с. іл.
Тарас Шевченко: Живопис. Графіка: Альбом/ Авт.вис.ст. та упоряд. Д.В.Степовик. – К.: Мистецтво, 1986. – 175 с. іл.
Офорти Тараса Шевченка: Альбом репрод./ Авт. тексту та упорядник В.Касіян. – К.: Мистецтво, 1964. – 158 ст. іл.


ТВОРЧИЙ ШЛЯХ А. КАМЮ


title: Святослав Вакарчук

text:
1975
Святослав      Вакарчук
Святослав Вакарчук народився 14 травня 1975 року в місті Мукачево, Закарпатської області, в Україні.
Святослав виріс в інтелігентній родині. Мати - педагог, займалася математикою. Батько - викладач теоретичної фізики. Спочатку 90-х Вакарчук-старший стане ректором Львівського університету, а потім буде займати посаду міністра освіти України. Нестачі в освіченості, як ви розумієте, у Слави бути не могло.
Дитячі роки
Дитячі роки
 З шести років пішов у львівську елітну школу № 4 (з поглибленим вивченням англійської мови), яку закінчив з срібною медаллю (мав одну четвірку з математики). Лідером не був, але вплив на шкільне життя здійснював - готував стінгазети, брав участь у КВК, створенні шкільного театру, активно займався баскетболом. Два роки займався у музичній школі по класу скрипки, паралельно навчаючись грі на баяні. Улюбленим мультфільмом був – «Ну, постривай!»

Дитячі Роки
Музичний смак Вакарчука в дитинстві формували його бабуся і дядько. Від бабусі дісталася любов до української народної музики, від дядька схилиність до «Beatles», «Queen», «Rolling Stones» і «Pink Floyd».
Свою першу пісню він написав вже в 15 років! «Чесно кажучи, перших своїх пісень я вже не пам'ятаю. Вони були смішні такі ». А всього за 2 роки з'явилася перша композиція, що стала в наслідку справжнім хітом, називалася вона «Відпусти». Як не дивно, але ця, тепер уже легендарна, пісня була написана, коли Вакарчуку було всього 17!
Вища освіта
У 1991 р. Слава вступив на факультет теоретичної фізики Львівського Університету. Через 5 років вища освіта була успішно отримана. Причому, вища освіта у Вакарчука не одна, а цілих дві - Вакарчук паралельно з теор. фізикою займався економікою, за що й отримав диплом економіст-міжнародник в 2003 р. Тут би й поставити крапку в описі атестатів та дипломів, і припинити розповідати про навчання та ученья майбутнього лідера Океану Ельзи, так ні - не тут-то було!
Вища Освіта
У 1996-му р. він вступає до аспірантури на кафедру теоретичної фізики Львівського національного університету, де надалі отримує ступінь кандидата фізико-математичних наук. Тема кандидатської дисертації Святослава Вакарчука-«Суперсиметрія електронів у магнітному полі». Один з альбомів Океан Ельзи так і називатиметься «Суперсиметрія», одна з пісень - «Susy» (абревіатура SUperSYmmetry).
«Океан ельзи»
Гурт Океан Ельзи, завдяки творчості якого Святослав Вакарчук став відомим співаком та композитором, було створено 1994 року. Святослав став не тільки організатором гурту, але й автором переважної більшості текстів та музики та незмінним солістом Океану Ельзи. Після закінчення університету Вакарчук міг продовжувати навчання за кордоном, але натомість вибрав музичну кар'єру. Океан Ельзи до того часу вдало виступив на кількох фестивалях, й Святослав разом з гуртом поїхав до Києва записувати дебютну платівку ("Там, де нас нема", 1998).

Святослав Вакарчук брав активну участь у «помаранчевій революції», активно підтримуючи опозиційного кандидата в президенти України Віктора Ющенка. Ющенко на виборах таки переміг, а Вакарчук став радником президента з культури. Так само він був Послом доброї волі ООН, займався багатьма соціальними проектами. На дострокових парламентських виборах у 2007-му р. увійшов до списку блоку "Наша Україна - Народна самооборона". Активно виступав за появу в Україні соціально-відповідальної політики і політиків. У листопаді 2007-го Святослав Вакарчук став членом Комітету Верховної Ради з питань свободи слова та інформації.
Святослав Вакарчук дуже швидко став популярний по всій Україні. Його оригінальний, злегка захриплений голос і відмінна музика отримали мільйони шанувальників, і з виходом кожного нового диска Океану Ельзи число шанувальників тільки збільшується.
Цікаві факти:
 Хобі - японська культура і все, що з нею пов'язано
Зростання - 1 м 76 см.
Телешоу - Святослав Вакарчук - переможець одного з випусків ігри "Хто хоче стати мільйонером?"
Талант - Вакарчук однаково володіє як лівої, так і правою рукою. Ця рідкісна здатність називається забавним терміном «амбідекстр».
Мови - українська, російська, польська, англійська.
Улюблені письменники - Юкіо Місіма і Харукі Муракамі.
Улюблені групи - "The Beatles", "Rolling Stones", "Queen", "Pink Floyd".
Улюблені напої - темне пиво, «Кривава мері".
Улюблена їжа - овочі і фрукти.
Спорт - баскетбол, футбол.
Сімейний стан - офіційно не одружений, але перебуває в цивільному шлюбі з Лялею Фонарьовою.
Улюблений серіал - «Доктор Хаус». А взагалі, як він сам зізнався, серіали він не любить.
The End!


title: терморегуляція

text:
              ТЕРМОРЕУЛЯЦІЯ
Виконала студентка 2 курсу
Біолого-технологічного факультету
Юр’єва Катерина
              Терморегуляція - це
 сукупність фізіологічних процесів, що підтримують температуру тіла організму відмінною від температури навколишнього середовища. Найкраще та найстабільніше терморегуляція працює у людини та деяких інших теплокровних тварин (переважно ссавців і птахів), у яких температура підримується на майже сталому рівні, незалежно від змін температури зовнішнього середовища, у цих організмів терморегуляція є одним із аспектів гомеостазу. Крім них, багато організмів, від хребетних тварин до рослин, включаючи багатьох «холоднокровних», мають різноманітні рівні та методи терморегуляції, що дозволяють в певних межах регулювати температуру тіла.

Види терморегуляції у теплокровних
Ендотермія — здатність деяких організмів контролювати температурами своїх тіл за допомогою внутрішніх засобів, наприклад, тремтіння м'язів або внутріклітинних засобів. Протилежність ендотермії — екзотермія.
Гомойотермія — терморегуляція, що дозволяє підтримувати постійну внутрішню температуру тіла попри зовнішній вплив.
Тахіметаболізм — вид терморегуляції, характерний для організмів із високим рівнем основного обміну, тобто швидкості метаболізму у стані спокою. Тахіметаболічні організми, по суті, зберігають високу активність протягом всього часу. Хоча їх основний обмін і повільніший їх швидкість основного обміну с активному стані, різниця не така велика, як у брадіметаболічних організмах. Тахіметаболічні організми зазвичай потребують більше їжи та гірше переносять її нестачу.
Механізми терморегуляції у гомойотермних
Хімічна терморегуляція забезпечує зміни рівня загальних енерговитрат і теплопродукції тканин (терморегуляційний тонус м'язів, теплопродукцію мозку, міокарда, печінки тощо). Здійснюється шляхом змін інтенсивності окисних процесів.
Фізична терморегуляція забезпечує зміни тепловіддачі за рахунок судинних реакцій шкіри, потовиділення, сезонних змін теплоізолюючих властивостей хутра, терморегуляторної поведінки тощо.
Терморегуляторна поведінка, як сукупність рухливих актів, спрямованих на зміну теплообміну організму з довкіллям може бути рефлекторною і нерефлекторною. Рефлекторна — найчастіше це теплова задишка, наприклад, пелікани, які не мають потових залоз, під час спеки застосовують для охолодження внутрішню поверхню піддзьобового міхура, розтягуючи її і одночасно відкривши дзьоб. До нерефлекторних дій можна віднести пошук необхідного температурного середовища — наприклад, затінку і прохолоди під час спеки.
Хімічна терморегуляція
Реактивне збільшення теплопродукції організму у відповідь на дію низьких температур середовища.
Хімічна терморегуляція забезпечується посиленням теплопродукції печінки та інших внутрішніх органів при дії холоду. При високій температурі зовнішнього середовища обмінні процеси сповільнюються, що запобігає перегріванню організму. Фізична і хімічна терморегуляція тісно взаємопов'язані.
Фізична терморегуляція
зміни теплопровідності покривні тканини тіла, в результаті яких при сталій різниці температури тіла й навколишнього середовища величина тепловіддачі змінюється. Це досягається за рахунок радіації і конвекції тепла з поверхні тіла, потовиділення, теплового поліпное та випаровування вологи з поверхні ротової порожнини.
Створення та збереження тепла
Організми, що традиційно вважаються теплокровними, мають велике число мітохондрій на клітину, що надає їм можливість виробляти тепло, збільшуючи швидкість «спалювання» жирів і цукрів. Це вимагає набагато більшої кількості їжі, ніж кількість, що споживають холоднокровні тварини, для відновлення жирових та цукрових резервів.
Багато ендотермічних тварин доповнюють клітинний механізм тремтінням в холодних умовах, з ціллю перетворення жирів та цукрів на тепло за допомогою мускульної активності. Зимою, коли часто не вистачає їжі для підтримки високої швидкості обміну речовин протягом всього дня, деякі організми переходять в гіпотермічний стан, відомий як сплячка або глибокий сон. У такому стані енергія зберігається за рахунок зниження температури тіла. Багато птахів і маленьких ссавців (наприклад тенреки) також дозволяють температурі тіла знижуватися вночі, скорочуючи споживання енергії, необхідної для підтримки температури тіла. Навіть людина дещо знижує швидкість метаболізму протягом сну.
Втрата тепла більше загрожує невеликим організмам, оскільки вони мають більше співвідношення зовнішньої площі до об'єму. Найменші теплокровні тварини мають теплоізоляцію у вигляді хутра або пір'я. Водні теплокровні тварини загалом використовують глибокі шари жиру під шкірою для ізоляції, через те що хутро або пір'я неефектівні в їх оточеннях. Пінгвіни використовують як пір'я, так і жир, через те що їх напівводний спосіб життя обмежує ступінь ізоляції, яку може надати пір'я. Птахи, особливо болотяні, мають кровоносні судини на нижніх частинах ніг, що служать теплообмінниками — вени розташовані поряд з артеріями і тому забирають їх тепло і переносять його назад в кровоток. Багато теплокровних тварин білі або світлі, скорочуючи втрату тепла за рахунок випромінювання і через скорочення потоку крові через шкіру.
Охолодження та запобігання перегріву
В тропічному і екваторіальному кліматі і протягом літа у помірних районах перегрів є такою же загрозою, як і холод. У жарких умовах багато теплокровних тварин збільшують втрату тепла збільшенням дихання та випарюванням вологи у легенях, та збільшенням потоку крові через шкіру. Безволосі і коротковолосі ссавці крім того потіють, тому що випаровування поту також знижує температуру. Слони зберігають спокій, використовуючи свої величезні вуха подібно до радіаторів: вони розмахують своїми вухами, збільшуючи поток повітря над ними.
Холоднокровність
Холоднокро́вні — це організми нездатні підтримувати постійну температуру тіла (термічний гомеостаз), таким чином, що їх температура тіла залежить від температури навколишнього середовища. Іншими словами, вони використовують методи терморегуляції, відмінні від методів терморегуляції ссавців та птахів. Причина в тому, що артеріальна кров змішується з венозною. Холоднокровні організми у великій мірі є «рабами» середовищ, в яких вони мешкають, маючи ту ж саму температуру, що і середовище.
У холоднокровних тварин повільніше протікають процеси обміну речовин у 20-30 разів повільніше, ніж у теплокровних. Тому температура їх тіла вище температури навколишнього середовища максимум на 1-2 градуси. Холоднокровні тварини активні тільки в теплу пору року. Коли температура знижується, то у холоднокровних тварин знижується швидкість руху. На зиму вони впадають у стан анабіозу, тобто в сплячку.
Розвиток терморегуляції у гомойотермних, терморегуляція у людини
Терморегуляція розвинулася в процесі еволюції як пристосовна реакція організму на мінливість температурних умов існування.
Терморегуляція здійснюється рефлекторно, під впливом подразнень, що надходять з терморецепторів шкіри, внутрішніх органів і слизових оболонок.
Центр терморегуляції міститься в гіпоталамусі й підпорядкований корі великих півкуль головного мозку.
Терморегуляція у немовлят — недосконала, здійснюється переважно за рахунок судинних реакцій і змін теплопродукції. Зниження температури середовища на 1°С підвищує основний обмін у немовлят на 5%, тоді як у дорослої людини — лише на 1%.
В похилому і старечому віці терморегуляція частково порушується, збільшується амплітуда добових і сезонних коливань температури тіла

Дякую за увагу !


title: "Тома Аквінський"

text:
Тома Аквінський (Фома, Томас)(1225- 1274рр.)
Тома Аквінський один з найвизначніших та найвпливовіших філософів і теологів в історії, засновник теологічної і філософської школи томізму святий католицької церкви
Був ченцем домініканського ордену.
Як видатний вчитель Християнської церкви, він також є головним представником філософії Високого Середньовіччя.
Тома Аквінський залишив після себе низку фундаментальних праць, що сприяли виникненню неотомізму та неосхоластики і досі мають важливе теологічне та філософське значення.
Тома Аквінський створив своєрідну енциклопедію католицького богослов'я «Сума теології», в якій усі питання пізнання природи і суспільства розглядалися з позицій теологічного раціоналізму . Висуваючи ідею гармонії віри і розуму, він намагається підпорядкувати науку богослов'ю, а тому розрізняє істини розуму та істини одкровення, вважаючи останні недоступними розуму, підвладними лише душі (вірі).

Так зображували та зображують Фому Аквінського
Ще в дитячому віці був відданий батьками до бенедиктинського монастиря в Монте-Касіно. Коли Фрідріх II вигнав звідти бенедиктинців, він вступив до Неапольського університету і проти волі батьків — до новоствореного ордену домініканців(1243).
За два роки керівництво ордену послало його до Парижа навчатися у Альберта Великого, за яким він попрямував до Кельна , але у 1252 році Тома повернувся до Парижа і почав викладацьку діяльність, яку пізніше продовжив у Орв'єто, Вітебро і Римі, а потім знову в Парижі.
Головні зусилля його теологічної діяльності були спрямовані на намагання поєднати раціоналізм Арістотеля з християнськими одкровеннями.
Завдяки своїм енциклопедичним знанням, він не тільки підкорив розуми тогочасних теологів, але значно вплинув на подальший розвиток філософії. Також Тома Аквінський є упорядником
  П'яти доказів існування Господнього, які сам Аквінат називав шляхами (viae).
1323 року Римо-католицька церква проголосила
його святим,  а 1567 року включила до складу
Вчителів церкви .

Політико-правові погляди Фоми Аквінського викладені у трактатах «Сума теології», «Про правління володарів», а також у коментарях до «Політики» і «Етики» Аристотеля. Аквінат, слідом за Августином розглядав державу як частину універсального порядку, творцем і верховним правителем якого є Бог.
Політико-правові погляди Фоми Аквінського
Фома Аквінський поділяв думку Арістотеля про те, що людина є політичною істотою. Головним у природі людини є прагнення жити з іншими людьми для забезпечення своїх потреб. Наслідком цього прагнення і є держава. Вона має важливе значення в житті суспільства, оскільки її метою є «загальне добро».
Головну мету і виправдання держави він вбачав у збереженні суспільної злагоди і громадського миру, які досягаються шляхом надання кожної людині прийнятних умов для існування, засобів для морального і розумового розвитку, що в свою чергу має допомагати державі в духовному вихованні справжнього християнина.
Роль володаря в державі теолог порівнював із роллю Бога у світі. Він зазначав, що Бог, перш ніж керувати всесвітом, встановлює відповідний порядок. Так і монарх насамперед установлює порядок у рамках держави, а потім здійснює правління. Монархія, на думку теолога, є найдосконалішою формою правління. За низкою ознак вона є усталенішою та надійнішою, ніж інші форми, а також здатною гарантувати щасливе життя.
Однією з таких ознак є те, що монархія за будовою схожа на всесвіт, що його створив Бог і править ним, як і монарх у своїх володіннях. Друга ознака і перевага монархії полягає в тому, що вона, як і людський організм, управляється одним центром — розумом, а тому виключає суперечки між учасниками правління, що точаться за аристократії, олігархії та демократії.
Водночас Фома Аквінський поділяв монархію на абсолютну і політичну. Останню теолог уважав прогресивнішою, оскільки влада в ній регламентується законом. У своєму політико-правовому вченні теолог намагався обґрунтувати тезу про зверхність у суспільстві духовної влади над світською.

Про державу:
Аналізуючи світську владу, він дійшов висновку, що вона складається з трьох аспектів: сутності влади; форми влади (походження) і використання влади. Сутність влади, або її першооснову, мислитель розглядав як установлений Богом порядок відносин панування й підкорення, в яких воля правителів приводить до руху підданих. На відміну від сутності влади, її походження не завжди збігається з приписами Закону Божого, оскільки заволодіти владою люди можуть завдяки омані чи застосуванню сили. Третій аспект — використання світської влади. Тут Фома Аквінський зазначив, що в житті має місце зловживання владою, несправедливе її використання, що теж порушує заповіти Бога. З огляду на невідповідність світської влади настановам Бога на стадіях її походження й використання теолог зробив висновок, що вона не може претендувати на зверхність у суспільстві.
Єдиною, що відповідає заповітам Бога, є церковна влада. Тільки завдяки її намаганням у суспільстві може бути встановлена справедливість. Свою правову концепцію Фома Аквінський будував з опертям на моральну категорію справедливості. Право, за його вченням, — це дія справедливості у божественному порядку людського спілкування. Справедливість полягає в наданні кожному свого, того, що йому належить. Як і Аристотель, Фома Аквінський розрізняв два види справедливості: розподільну і вирівняльну. Розподільна справедливість — це надання благ згідно з заслугами, а порівняльна — це дії на вирівнювання чого-небудь. Відповідно до цього існують і види права.

Про владу:
Якщо вирівняння відбувається за внутрішньою природою речей, то це дія природного права; коли вирівнюються дії (відновлюється справедливість) за людською волею — це позитивне (людське) право. Причому воля людини може робити правом тільки те, що відповідає природному праву.
Джерелом права є закон, Фома Аквінський стверджував, що існує злагоджена система, підпорядкована вічному законові. Вічний закон — це універсальні норми, загальні принципи божественного розуму, якими скеровується всесвіт, а всі інші закони випливають із нього. Передусім, це природний закон, що є відображенням вічного закону в розумі людини. Цим законом керується людина у своїх прагненнях до продовження роду, самозбереження, пошуку істини.
Далі в системі законів теолога знаходиться позитивний (або людський) закон, що конкретизує природний закон і за допомогою сили і страху змушує людей досягти доброчесності й відмовитися від зла. Заслуговує на особливу увагу теза мислителя про те, що на відміну від природного закону, який поширюється на всіх людей, норми позитивного закону в різних країнах можуть суттєво різнитися. Але серед цих норм є багато й таких, що збігаються за змістом. Ці норми Фома Аквінський називав «правом народів», за допомогою якого повинні врегульовуватися міжнародні відносини.
Рівночасно християнський мислитель зазначав, що люди, через їхню розумову недосконалість, не можуть усвідомити сутності правди, а позитивний закон, прийнятий ними, теж не завжди може відновити порушену справедливість. У цих випадках правда може бути відновлена завдяки Законові Божому (Святому Письму), який є критерієм істинної справедливості. Тут же теолог зробив спробу розмежувати соціальну роль і призначення божественного і позитивного законів, підкресливши непересічне значення першого з них. Якщо позитивний закон регулює лише відносини людей у суспільстві, тобто зовнішній бік життя, то божественний закон визначає кінцеву мету людського буття, скеровує душевний рух і прагнення людей.

Про природне і позитивне право:


title: Володимир Миколайович Челомей

text:
Володимир Миколайович Челомей

Народився Володимир Миколайович Челомей 17 червня 1914 року в м. Сілець в учительській родині. Дитинство і юність пройшли в Полтаві , з 1936 р. його родина переїхала до Києву .

У 1937 році В. М. Челомей закінчив Київській авіаційний інститут. Наукою почав займатися ще студентом. Щасливе поєднання глибоко теоретичного проникнення з чудовою винахідливістю інженера особливо яскраво проявилося під час його роботи в галузі ракетної техніки. Працюючи в Центральному інституті авіаційного машинобудування , він втілив свою студентську мрію - створює новий тип двигуна , який знайшов широке використання в крилах ракетах. Володимир Михайлович є автором нової ідеї розкриття крила ракету повітрі , технічне вирішення якої визнає зараз у всьому світі.
 У 1959 році Челомея призначають генеральним конструктором КБ, де за участю суміжних організацій була створена ракета-носій “Протон” , що знаменувала собою початок нового етапу в освоєнні космосу. Згодом у цьому ж КБ були створені станції серії “Салют” ракети-носії та штучні сопутники Землі “Політ” , “Космос” та ін.
Московський державний технічний університет імені Н. Е. Баумана
Протягом багатьох років  В. Челомей викладав теорію коливання механічних процесів , керував відповідною кафедрою У Московському Вищому технічному училищі ім. М.Е. Баумана , де проявив себе блискучим популяризатором науки. З 1974 року В. Челомей – член міжнародної академії астронавтики


title: Володимир Іванович Вернадський

text:
1863 - 1945
Володимир
Іванович
Вернадський
“Царство моїх ідей попереду…”
Дитинство і родина майбутнього вченого
Батько  - Іван Васильович
1821 - 1884
Посади: зав. кафедрою
політекономії в Київському,
викладач політекономії та
статистики в Московському
університетах ;
професор Головного
педагогічного  інституту  в
Петербурзі
Мати – Ганна Петрівна
Константинович
1837 - 1898
(друга дружина батька)
Учителька музики та співів
Володя з молодшими сестрами:
Катериною та Ольгою
1868  рік
Володі 4 роки
Володі 12 років
Володимир Іванович про своє дитинство (з листів до дружини):
 “я був здоровою, тихою і серйозною дитиною; любив поспати, добре поїсти, одним з моїх улюблених занять було розглядання різнокольорових клаптиків і прикрашання ними своєї власної персони…”
 “любив я роздивлятися і розкладати папери”
 “я любив завжди чудесне, фантастичне; мене захоплювали образи “Старого завіту”… Ці образи викликали в мене безконечний ряд запитань;…   пам’ятаю, як глибоко і сильно мене цікавили питання про те, що робиться з душею після смерті…”
 “Найсвітлішими хвилинами уявляються мені в той час книги і думки, які ними викликались, і розмови з батьком та моїм двоюрідним дядею Є.М.Короленко, пам’ятається також сильний вплив дружби з моїм старшим братом…”
 “я читав все, що попадалось під руку, але в ті перші роки я особливо пам’ятаю різні географічні книги, не тільки подорожі, але навіть і досить сухі і, здавлось би, малодоступні для мого віку, наприклад Реклю «Земля» і потім …”Великі явища і начерки природи”… Крім цих географічних книг, любив я вірші, оповідання, але терпіти не міг тих, які погано закінчувалися…”
  “я любив завжди небо, зірки, особливо Молочний Шлях вражав мене”
  “ я зачитувався історією…”
  “головне дало домашнє життя – десятки журналів, російських та іноземних, які виписував батько”
Юність Володимира, студентські роки
1886 рік
Навчався В.І.Вернадський
в Петербурзькому
університеті
на фізико-математичному
факультеті (1881 – 1885)
Докучаєв В.В.
1846 - 1903
Мендєлєєв Д.І.
1834 - 1907
Бекетов А.М.
1825 - 1902
Воєйков О.І.
1842 - 1916
Вчителі Володимира Вернадського
БРАТСТВО
   Під час навчання в університеті В.І.Вернадський увійшов до одного з народницьких
гуртків – науково-літературного товариства.
   З надр товариства виникло у 1885 році Братство, діяльність якого прийняла
науково-етичний характер. Члени Братства за власні кошти видавали книги для
народу, відкрили в Петербурзі народні читальні, вели просвітницьку роботу.
Внутрішнє життя Братства впорядковувалось трьома основними правилами:
 працюй якомога більше,
 споживай (для себе) якнайменше,
 на чужі біди дивись, як на свої.
   Братство проіснувало 35 років. Друзі листувалися, щороку 30 грудня зустрічалися
сім’ями, проводили разом літні канікули. 30 грудня 1921 року в останній раз
зібралось разом братство.
    Коли в 1942 році Вернадський одержав Сталінську премію (200 тис. руб.), то
100 тис. руб. він передав на оборону країни, а решту розділив між друзями і
вдовами померлих друзів, собі не залишивши нічого.
Ядро Братства (разом з дружинами) склали:
Шаховський Д.І.
(1861 – 1939),
історик
Ольденбург С.Ф.
(1863 – 1934),
індолог
Гревс І.М.
(1860 – 1941),
історик
Корнілов О.О.
(1862 – 1925),
історик
Краснов А.М.
(1862 – 1914),
ботанік
Вернадський В.І.
У 1886 році Вернадський одружується…
З Наталією Єгорівною Старицькою (1861 – 1942) Володимир Іванович
прожив, за його словами, “душа в душу і думка в думку” майже 56
щасливих років
Московський університет,
фото 1880-ті роки
Наукова
діяльність
В колі сім’ї
син – Георгій
дочка - Ніна
25 років разом
1911
З дружиною та дочкою, 1921
1940 рік
З дочкою
З внучкою
Тетяною
Гео́ргій (Джордж) Володи́мирович Верна́дський (* 20 серпня 1887, Санкт-Петербург — † 12 червня 1973, Нью-Гевен, штат Коннектікут, США) — російський і американський історик українського походження. Фахівець у галузі історії Русі і Росії.
Син Володимира Вернадського, онук  Івана Вернадського.
Закінчив Московський університет. Захистив дисертацію, присвячену російському масонству доби Катерини II.
Навчався в Берлінському та Фрайбурзькому університетах.
У 1917—1918 роках був професором Пермського університету, у 1918—1920 роках — професором Таврійського університету в Сімферополі.
Від 1920 року — в еміграції.
У 1922—1927 роках був професором Карлового університету в Празі, у 1927—1956 роках — професором Єльського університету в США.
Був прибічником євразійської історичної концепції.
В роки I світової  війни жила з батьками в Україні. В 1922 р. переїжджає до Чехословаччини, закінчила там медичний факультет Празького Карлового університету. Працювала в представництві Російського червоного хреста в Празі. В 1926 році вийшла заміж за М.П.Толя[1].
В 1929 році народжується дочка Тетяна.
В 1939 році вони переїхали в США, де в 1940-1953 рр. Ніна працювала в психіатричній клініці недалеко від міста Бостона.
[ред.] Примітки
↑ Толь Микола Петрович (1894 — 1975) — археолог, чоловік дочки  Вернадського, Ніни Володимирівни. Доктор філософії Карлового університету (Прага), співробітник Кондаковського інституту, потім в США - співробітник Art School Йельского університету.
Толь (Верна́дська) Ні́на Володи́мирівна (1898 — 1986) — лікар-психіатр, виїхала з Росії у 1922 р., жила і працювала у Чехословаччині (1922 — 1939), США (1939 — 1986), донька Володимира Вернадського.
Радянський період життя і творчості
З асистентами (Ферсман О.Є. стоїть) 1911
В робочому кабінеті  1921
1930
Одне з останніх фото
Пам’ятник на могилі
В.І.Вернадського
В.І.Вернадський і Україна
В.І.Вернадський (у центрі) з родиною
у Великих Шишаках (Полтавщина). 1916 р.
Багато років життя Вернадського
пов’язані з Україною. У Харкові
минули його перші десять
щасливих літ. На Полтавщині в
селі Великі Шишаки Вернадські
мали садибу, куди майже щороку
приїздили на літо всією родиною.
Батько багато розповідав Володі
Про історію та культуру українсь-
кого народу, про походження
роду Вернадських. Один з предків
по батьковій лінії належав до
запорізької старшини, воював у
війську Богдана Хмельницького.
“Завжди, коли починаю якусь
справу, у мене в голові проноси-
ться запорізька приказка:
“або збуду, або вдома не буду!”,
з якою вони кидалися на якусь
важку справу.” (з листа, 1886 р.)
  Доля України і її народу хвилювали Вернадського завжди:
  “у Росії зовсім заборонено друкувати книги моєю рідною мовою. На канікулах
я із всім завзяттям візьмуся за неї. У Києві, якщо в якомусь будинку побачать
портрет Шевченка, то його відбирають.”  (із щоденника, 1878 р.)
   “Відродження української мови та інтересу й відчуття своєї національної
особистості я гаряче переживаю і цим відрізняюся від тутешніх кадетів. Слід сказати,
що в Полтаві серед українців майже немає яскравих людей і справжнього
національного міцного середовища немає. Чи можна за цих умов створити щось
міцне? Особливо якщо вони діятимуть кулаком і палицею!” (з листа до
М.П.Василенка,академіка, юриста, міністра народної освіти в уряді Скоропадського,
1918 р.)
   “Ви знаєте, яка мені дорога Україна, і як глибоко українське відродження
проникає весь мій національний та особистий світогляд, і я вважаю, що на мою долю випало велике щастя взяти в ньому участь… І хоча в моєму світогляді
сталися під впливом подій глибокі зрушення – моє ставлення до української
культури та її майбутнього залишилося незмінним.” (з листа до М.П.Василенка,
1921 р.)
   В.І.Вернадський написав статтю “Українське питання і російське суспільство”, яка була вперше опублікована лише у 1988 році.
    Саме Володимир Вернадський, вчений та громадянин світу,  доклав чималих зусиль для створення Української  Академії Наук і став  її першим “головою” (президентом)  у
1918 році.
    Очолив  універсальну  Національну  бібліотеку  України  при  УАН  у 1918 році.

Революційність наукових поглядів В.І.Вернадського
“Найперше місце у моєму житті займав і займає науковий пошук, наукова
робота, вільна наукова думка, і творче шукання правди особистістю”.
(запис у щоденнику)
В одному із французьких наукових  журналів В.І.Вернадського названо
хрещеним батьком глобальної  екології
      В.І.Вернадський читав наукову літературу на 15 іноземних мовах, деякі свої
 наукові статті писав французькою, англійською, німецькою мовами. Окремі
праці Вернадського за його життя не друкували, інші – вилучали з друку і продаж
та забороняли. Його думки та наукові погляди часто були пророчими:
  “Неможливо відкласти турботу про вічне і велике на той час, коли буде досягнута
для всіх можливість задоволення своїх елементарних потреб. Інакше буде пізно.”
  “Ми стоїмо перед майбутнім владарюванням радіоактивної енергії, більш
потужної, ніж електрична”
  “Вдивляючись у зміни, що вносяться новою геологічною силою – силою
культурного людства -  створеною підготовкою мільйонів років змін живої
речовини, - бачиш, що агентом, який приводить її в рух, є свідомість, розум,
нова сила на нашій поверхні”
  “В науці нема до цих пір ясної свідомості, що явища життя і явища неживої
природи, взяті з геологічної, тобто планетної, точки зору, є проявами
єдиного процесу”
  “З усього обсягу фактів, точно встановлених, мені здається випливає, що
цим майбутнім людства є автотрофність  людства – більш простими
словами, незалежність його існування від навколишньої живої матерії –
рослин і тварин”
  “Ідеї вічності та безначальності життя, тісно пов’язані з її організованістю,
є тією течією наукової думки, послідовне проявлення якої відкриває
перед науковою творчістю надзвичайно широкі горизонти”
Роботи Вернадського,
сучасні видання:

  “Десятиліттями, цілими століттями будуть вивчатися і поглиблюватися його геніальні ідеї, а в працях його  - відкриватись нові сторінки, що послужать джерелом нових пошуків; багатьом дослідникам доведеться навчитись його гострій, наполегливій і відточеній, завжди геніальній, але важко зрозумілій творчій думці; молодим же поколінням він завжди буде служити учителем в науці і яскравим зразком плідно прожитого життя”
   (академік О.Є.Ферсман, учень
         В.І. Вернадського)
Вшанування пам’яті Володимира Івановича Вернадського
Проспекти ім. Вернадського
у Києві
та Москві
Меморіальні дошки Вернадському на будівлях Радієвого інституту
(Москва) та готелю “Вікторія” (Кременчук)
Пам’ятники Вернадському
у Києві та Кременчуці
Таврійський Національний Університет
ім. В.І.Вернадського
(Сімферополь)
Інститут геохімії та
аналітичної  хімії
ім. Вернадського
РАН, Москва
Національна бібліотека України
ім. В.І.Вернадського
м. Київ
Антарктична науково-дослідна
станція  “Академік Вернадський”
65º15´пд.ш., 64º16´зах.д. – о. Галіндез
Наукові читання академіка
В.І.Вернадського в Національній
 Бібліотеці України
(Росія)
З метою відзначення вчених за видатні досягнення в галузі природничих, технічних та соціогуманітарних наук, наукові праці, відкриття та винаходи, що мають важливе наукове й практичне значення та утверджують авторитет української науки, на честь першого президента Української академії наук – видатного вченого, академіка Володимира Івановича Вернадського, а також з нагоди святкування  85-річчя створення Академії у 2003 році Президією НАН України засновано золоту медаль імені В.І.Вернадського Національної академії наук України.
Золота медаль імені В.І.Вернадського є найвищою відзнакою НАН України, яка присуджується щорічно до дня народження академіка В.І.Вернадського (12 березня) двом вченим – одному вітчизняному і одному зарубіжному.
Медаль присуджується лише окремим особам персонально як за окремі наукові досягнення, так і за сукупність наукових праць.
Одна і та ж особа не може бути нагороджена медаллю більше одного разу.
Медаль не присуджується посмертно, окрім випадку, коли лауреат помер після прийняття рішення про його нагородження.
В презентації використані матеріали, підготовлені
 творчою групою вчителів географії Надвірнянського району.
Звучала музика Ріхарда Вагнера з опери “ПАРСІФАЛЬ” – один з
улюблених музичних творів В.І.Вернадського.
“Мені чужий капіталістичний лад, але чужий і тутешній (соціалістичний).

ЦАРСТВО МОЇХ ІДЕЙ ПОПЕРЕДУ…”

                                      (із щоденника В.І.Вернадського, 1931 рік)


title: Уолт Дісней

text:
Уолт Дісней
Уолт Дісней прожив довге творче життя: він народився 5 грудня 1905 року, а пішов з життя у 1966 році. Він вважається чемпіоном за кількістю одержаних "Оскарів" - їх у нього 26. Також йому належить абсолютний рекорд з числа номінацій на цю премію - 59.
Місто, у якому Дісней народився, було великим, шумним і зовсім не задовольняв батьків Уолта. Чикаго. Вони вирішили оселити дітей на фермі біля маленького містечка Марселін, штат Міссурі. Уолту було тоді тільки 4 роки. У родини не було грошей на олівці й папір, а Уолт хотів малювати. Уолт знайшов смолу, ціпок і намалював будинок ... на стіні власного будинку. Це, можливо, був найперший малюнок Уолта. Роки через три він почне продавати свої малюнки сусідам. А ще через 40 років вони будуть продавати ці малюнки на аукціонах.
Біографія
Лос Анжелес. Студия Уолта Диснея
Будування Діснея
Дісней скупив 43 квадратні милі невикористаної землі, що вдвічі перевищує розмір Манхеттена. Тут Уолт планував розмістити новий "Світ Діснея": розваги, курорти, готелі, мотелі, індустріальні комплекси, аеропорт майбутнього і його "експериментальне співтовариство завтрашнього дня". Після більше семи років планування й підготовки, включаючи 52 місяця фактичного будівництва, "Світ Діснея" відкрився, як і було заплановано, 1 жовтня 1971 року
16 жовтня 1923 року народилася компанія Уолта Діснея. Історія знаменитої компанії, почалася в маленькому голівудському гаражі, який 22-річний мультиплікатор Уолт Дісней разом з братом арендував у свого дядька. Уолт Дісней позичив гроші у старшого брата Роя, закупив фарби, пензлі, прожектори, і зайнявся виробництвом мультфільмів.

Спочатку сімейне підприємство мало назву "Дісней Бразерз студіо", але після підписання контракту на прокат мультфільму "Аліса в країні чудес", брати вирішили перейменувати компанію в "Уолт Дісней Компані". Саме ця назва стала відомою всьому світу.

 Початок компанії
В гаражі з’явилися "Аліса в країні чудес", кумедний Мікі Маус, Білосніжка, Бембі та інші персонажі, які не втомлюються вчити та розважати дітей в усьому світі.
17 липня 1955 року парк відкрився, церемонію транслювало тоді ще молоде телебачення: "Діснейленд" - це ваша країна", звернувся тоді Уолт Дісней до американців. "Дорослі тут можуть згадати минуле, молоді - відчути смак до пригод". Скептики не вірили, що проект себе окупить. Але вже через два місяці кількість відвідувачів перевищила мільйон людей. Всього за півстоліття в каліфорнійському "Діснейленді" побувало півмільярда чоловік.
Відкриття парку
Про Мікі Мауса.
Доречі, найвідоміший персонаж мульфільмів Уолта Діснея Мікі Маус "народився" 15 травня 1928 року. Перший мультфільм, в якому "знявся" Міккі з'явився саме в цей день і мав назву "Пароплавчик Віллі". Майже ніхто не знає, що спочатку Уолт Дісней хотів назвати кумедного миша Мортимером, але дружина відмовила Уолта давати таке довге та серйьозне ім'я такому смішному персонажу, і Дісней погодився.
 Фільми були короткими, найчастіше по 10 хвилин (їх ще називають короткометражними).
І лише у 1937 році Уолт Дісней створив свій перший повнометражний (тобто який продовжувався більше години) фільм - “Білосніжка та сім гномів”, за який знову отримав премію “Оскар”.
Потім на були й інші фільми - “Пінокіо”, “Бембі”, “Мері Попінс”...
Цікаво, що Уолт Дісней часто використовував у своїх фільмах різноманітні технічні новинки.
Так, ще у 1928 році в своєму фільмі “Пароходик Вілі” він одним з перших використав звук.

 У 1966 році Уолт Дісней помер. Але, незважаючи на це, Діснейленди продовжують з'являтися й досі.
Так, їх було створено у Флориді (США), під Парижем (Франція), а також у деяких місцях Японії.
Продовжують випускатися й фільми за участю героїв Діснея. Цим займається кіностудія, яку було названо на його честь кіностудією Уолта Діснея.
 Діснейленди
Сказочный ледовый Мир Диснея


Слава Архімеду!


title: "Брайль"

text:
Брайль: Читання руками .
Ланцюг подій, що призвели до появи шрифту Брайля, почався під час хрестових походів французького короля Луї IX
Рельєфні букви.
Ярмарок «St. Ovid's Fair » був одним з найбільш видовищних місць Парижа. З 14 серпня по 15 вересня кожен рік вуличні торговці , циркачі , лялькарі демонстрували тут свою майстерність. У 1771 році молодий чоловік на ім'я Валентин Хауї відвідує ярмарок і подає милостиню сліпому хлопчикові . На його подив , хлопчик назвав номінал монети. Так Хауї усвідомив , що сліпі можуть осягати грамоту за допомогою дотику . 12 -річний жебрак Франсуа Лезюер стає його першим учнем. Валентин учив його читати , спочатку використовуючи рельєфні дерев'яні літери , з яких формував слова .
Франсуа був талановитим учнем і через 6 місяців навчився відчувати на дотик надруковані сторінки. Хауї представив учня Королівської Академії , де його вміння приголомшило вчених мужів . Так з'явився рельєфно - лінійний шрифт. Люди водили пальцями по опуклим ( рельєфним ) буквах , складали їх в слова і пропозиції. Революційний винахід стало поширюватися в світі. У 1806 році Валентин Хауї приїжджає в Петербург на запрошення Олександра I. У заснованому В. Хауї « Петербурзькому інституті сліпих дітей » стали друкуватися книги.
Винахідники - послідовники Хауї користувалися принципово невірною передумовою : « що зручно для тих, хто бачить , то зручно і для сліпих» . За системою Хауї потрібно було « прочитувати » стандартні опуклі букви , досить часто мали хитромудрі контури. Винахідники в першу чергу стали пропонувати опуклі шрифти з оригінальними або спрощеними накресленнями букв.
У 1831 році англієць Джеймс Гол ввів кутовий опуклий шрифт , який використовувався якийсь час у притулку для сліпих. Олстон з Единбурга запропонував свій шрифт , що базувався на латинському алфавіті . Шрифт Олстона дуже нагадує один із сьогоднішніх комп'ютерних шрифтів - Arial .
У січні 1809 року в маленькому французькому містечку Кувре народився Луї Брайль . У дитинстві він випадково поранив око ножем і осліп. У 1819 році Луї зараховують у Паризьку школу для сліпих. Навчання проводилося за книгами системи Хауї , було дуже довгим і дорогим. Школа в Парижі мала у своєму розпорядженні всього лише 14 таких книг , які Луї успішно прочитав , обмацуючи кожну літеру.

Система Хауї була недосконалою. Щоб відчути кожну букву , було потрібно кілька секунд , і коли людина досягала кінця речення, то майже забувала про те , що було спочатку . Луї зрозумів , що необхідно шукати спосіб, що дозволяє читати швидко і легко.
.
Луї Брайль
І знову допоміг випадок. У той час у французькій армії використовувався оригінальний буквений код артилерійського офіцера Шарля Барб'є для доставки нічних повідомлень. Повідомлення не можна було написати на папері , тому що для прочитання потрібно було запалювати сірник , а отже - демаскуватися . Букви представляли собою пробиті в картоні отвори.
Читати такий лист було набагато простіше , ніж гігантські книги з рельєфними буквами. Луї опанував цей метод , але розглядали і його недоліки . Армійський код був повільним , і на сторінці поміщалося всього одне або два речення , що годилося для передачі координатів противника , але абсолютно не підходило для письма. Винахід Барб'є дало Луї творчий імпульс , і він створив систему рельєфно - крапкового письма , яка дозволяла записувати букви і цифри , хімічні та фізичні зна-ки . У 1824 році він ввів «осередок » , що складався з двох вертикальних рядів по 3 знаки в кожному. Це давало 63 комбінації. Обмацуючи кожну клітинку , людина може швидко і надійно розпізнати кожну літеру. Це, зрозуміло , легше , ніж обмацувати кілька ліній рельєфних букв системи Хауї .
Винахід Брайля намагалися ігнорувати , потім безрезультатно прагнули переробити , але зрештою у всьому світі було визнано, що розроблена Брайлем система писемності для сліпих - найкраща. Брайль створює і спеціальний прилад для письма ( що нагадує перфоратор ), який з невеликими змінами дійшов до нашого часу. У Росії перша книга за системою Брайля була видана А. А. Адлер в 1885 році.

Луї Брайль помер 6 січня 1852 і похований у рідному містечку Кувре . У травні 1887 -го в Кувре був відкритий пам'ятник.
.
.
Сучасні дисплеї для сліпих діють наступним чином . У ряд розташовані осередки Брайля. Текст перетворюється в сигнали , деякі стрижні в осередках висуваються , людина проводить пальцем по всіх осередкам і зчитує слова . Важать ці дисплеї більше кілограма і коштують більше $ 2 тис. Виникає питання - чи досягли пристрої свого піку розвитку або можна знайти нові рішення ?

Головні недоліки при роботі з шрифтами Брайля - низька швидкість зчитування тексту і неможливість вести спілкування в реальному часі. Прогрес створення все більш досконалих способів комунікацій йде по шляху зростання швидкості розпізнавання букв. Спочатку були рельєфно - лінійні шрифти ( опуклі букви Хауї ) . Їм на зміну прийшли рельєфно - крапковим шрифтом ( Брайль ) . Можливий наступний крок : одна точка - один знак .
.
.
Зараз досліджуються можливості приєднання телевізійних камер безпосередньо до закінчень зорових нервів. Отримано перші позитивні результати , але дана технологія знаходиться тільки у стадії випробувань і може бути застосована до обмеженої кількості людей , так що без відчутних апаратів не обійтися. Вчені у своїх дослідженнях йдуть далі. Так , група Крішнакутті Сатья з Університету Еморі досліджувала роботу мозку сліпих при читанні ними текстів , надрукованих азбукою Брайля. Скануючи мозок піддослідних , вчені встановили , що при обмацуванні букв пальцями працюють зорові центри мозку - причому точно так само, як у людей , які читають текст очима. Що проводилося в цей момент сканування їх мозку методом магнітного резонансу показало , що зорові центри працюють настільки ж активно , як і відчутні . Що це означає , поки  що не зрозуміло, але факт дуже цікавий .


Улас Самчук - біографія


title: "Турянський Осип Васильович"

text:
Презентацію підготувалиучні 11-А класуХарківської гімназії №152
Турянський Осип Васильович
Осип Васильович народився 22 лютого 1880 року в селі Оглядів (нині Радехівський район Львівської області) в родині тесляра.
Окрім нього у родині було ще 7 дітей.
Спочатку навчався в сільській початковій школі, то потім з допомогою сільського вчителя Осип зміг вступити до Львівської української гімназії.
Згодом О. Турянський закінчив філософський факультет Віденського університету.
Життєвий шлях
На другому році навчання у гімназії Осипу довелося утримувати себе самостійно, зокрема й репетиторством.
У часи навчання у Відні відігравав велику роль у діяльності віденської спілки «Січ». Саме з тих часів почалась його діяльність як письменника.
Педагогічна діяльність
Репетиторство у часи навчання в Львівській гімназії;
У 1910 Осип Турянський був учителем української мови та літератури у Перемишлянській гімназії;
В 1923 Осип Турянський займався у Галичині видавничою та педагогічною діяльністю.

Війна та полон
Восени 1914 року був мобілізований в австрійську армію й відправлений на сербсько-австрійський фронт. Там він потрапив у сербський полон, де його було відправлено разом із 60 тисячами австрійських вояків етапом через гори Албанії. Для більшості з них цей перехід став останнім шляхом. Шляхом смерті. Після цього жахіття Осип Турянський розповів світові про антигуманність та аморальність злочину.
Пережите ніколи не давало йому спокою.
Війна та полон
Не зважаючи на те, що його було врятовано від смерті під час переходу, він ще залишався полоненим.
Його відсилають на острів Ельба.
Та згодом, коли розпалася австрійська монархія, він зміг повернутися до Відня, де викладав в університеті порівняльне право.
28 березня 1933 року Турянський Осип Васильович помер. Його скромно поховали на Личаківському цвинтарі у Львові.
Невдовзі про Осипа Васильовича забули. Лише в 1938 р. за ініціативою львівського письменника Романа Федоріва, за допомогою молоді вдалося розшукати й упорядкувати могилу Осипа Турянського.
Початок творчого шляху
    У 1908 році з'явилися перші оповідання письменника у альманасі “Січ”. Письменник познайомив читачів з важким життям селянства.
Перебування на острові Ельба
    Маючи статус полоненого, Осип Турянский у складних умовах пише фейлетони та статті. Вони публікувалися в італійських часописах. У цей же час (1917) письменник написав повість-поему “Поза межою болю”.
Повість-поема “Поза межою болю”
Твір присвячений дружині та сину Осипа Турянського.

Тема – трагедія і жах подій Першої світової війни.

Сюжет є автобіографічним.

Друком твір вийшов у 1921 р. у Відні.
Кадри з кінофільму
За мотивами повісті «Поза межами болю» 1989 року знято однойменний художній фільм (режисер — Ярослав Лупій).
Памфлет “Дума пралісу” (1922 р.)
У творі автор висловив свої думки щодо наслідків Першої світової війни, тому він наповнений алегоріями.

Автор розповідає про “загальний упадок людства в повоєннім часі, розвал моральних і духових цінностей, небувале розпаношення порожньої фрази, загальної облуди та брехні”.
20-ті та 30-ті роки XX століття
Осип Турянський організувує видавництво “Журавлі”.
У 1926 р. була написана книжечка  “Боротьба за великість” (два оповідання).
У 1927 р. світ побачила сатирична комедія “Раби”.
У 1933 р. було написано твір “Як люди приймали Христа”.
“Син землі” – останній подих
Має реальну основу (страйк 1902 р. у Галичині).
Роман є останнім твором митця.
Твір є романтичного спрямування, а тому зображена класова боротьба є лише полотном, на якому ми бачимо головних героїв.
Тест
Де навчався О. Турянський?
До якої спілки входив О. Турянський у часи навчання в Віденському університеті?
Яка подія стала перемінною у діяльності Осипа Турянського.
Чим ще займався Осип Васильович Турянський, зокрема видавництва.

У якому році світ побачив перший твір Осипа Турянського?
На якому острові письменник продовжував писати після війни?
Де  і коли була надрукована перша версія повісті-поеми “Поза межою болю”?
Як називалася сатирична комедія, яка була написана у 1927 році?
Назвіть особливості роману “Син землі”.

Дякуємо за увагу!
   "Автор дав геніальний твір, що користуючись лише національними засобами творчості, увійшов у сім"ю видатніших всесвітніх творів і своєю вірою в перемогу людяності та добра надбав собі вічної юності безсмертя“
Михайло Селегій


title: "Ілля Рєпін"

text:
Ілля Рєпін
Підготувала
Учениця 11-А класу
Кравчук Анастасія

Ілля Юхимович Рєпін народився 24 липня (5 серпня) 1844 р. у слободі Осинівка міста Чугуєва на Харківщині. Його батько — Юхим Васильович Рєпін (1804—1894) служив рядовим солдатом Чугуївського уланського полку. Його мати - Тетяна Степанівна Бочарова, вона була жінкою грамотною і начитаною. Юхим Васильович був непитущим, і сім'я була дружною. У Іллі були брати Іван, Василь та старша сестра Устя. Рєпіни були досить заможні. Бабуся художника тримала постоялий двір. Юхим Васильович вів вигідну торгівлю кіньми. За рисаками їздили на Дон, на Кавказ, у Воронезьку губернію і через Молдавію переправляли їх у Туреччину.
Дитинство Іллі було цілком щасливим. Його першими "художніми творами" були зображення улюблених коней — виліплені або вирізані з паперу. Двоюрідний брат Трохим Чапигін (Тронька) навчив Іллю малювати аквареллю, розфарбувавши для прикладу чорно-білу картинку в букварі. Батьки, помітивши пристрасть хлопчика до малювання, віддали його в корпус топографів, “у найбажаніше місце навчання, де малюють аквареллю і креслять тушшю."   Проте невдовзі корпус був розформований, і топографи виїхали. Ілля Рєпін пішов учитися іконопису в майстерню Бунакових. Чугуївські іконописці користувалися заслуженою популярністю. Крім ікон і розписів церков, вони виконували і світські замовлення, насамперед портрети. Всього цього навчався і Рєпін. На початку 1860-х рр. у Юхима Васильовича сталося нещастя — через якусь епідемію загинули всі дорогі коні. Рєпіни опинилися на межі банкрутства. Тетяна Василівна почала шити на замовлення шуби, а 17-літній Ілля мав дбати про себе сам. На той час він вважався уже досвідченим іконописцем і користувався популярністю, працюючи разом з іншими майстрами в сільських церквах. Проте Ілля Рєпін не збирається зупинятися на досягнутому і мріє про петербурзьку Академію мистецтв.
Переїхавши до Петербурга в 1863 році, Рєпін навчався в художній школі Товариства заохочення мистецтв і в Академії мистецтв (1864-1871). Жив в Італії і Франції (1873-1876). У 1877 році Рєпін повернувся до Чугуєва, а потім жив в Москві і в Петербурзі, а з 1900 - в Куоккалі, в своєму маєтку «Пенати». Був одним з найактивніших членів «Товариства передвижників». Релігійні картини, написані з академічних програм (“ Іов і його друзі ” , 1869;  “ Воскресіння дочки Яіра", 1871; обидві картини - в Російському музеї, Петербург), виявляють дивний дар психологічної концентрації. Сенсацією стала картина Рєпіна "Бурлаки на Волзі" (1870-1873); там же на базі численних етюдів, в основному написаних під час подорожі по Волзі, молодий Ілля Рєпін створив картину, вражаючу і яскравою виразністю натури, і грізною силою протесту, зріючою в цих ізгоях суспільства. Пафос і протест у картинах живописця Рєпіна то нерозривно з'єднувалися, як у урочисто-саркастичній "Хресний хід в Курській губернії" (1883), поділялися на два паралельні потоки: так, поряд з «революційним циклом» про трагічному розладі суспільства ("Відмова від сповіді", 1879-1885; "Не чекали", 1884; "Арешт пропагандиста", 1880-1892; всі роботи - у Третьяковській галереї, 17 жовтня 1905 року, 1907, Російський музей).Рєпін захоплено пише і мальовничі образи парадного фасаду імперії (" Прийом волосних старшин Олександром III у дворі Петровського палацу в Москві", 1885; "Урочисте засідання Державної Ради 7 травня 1901 на честь столітнього ювілею з дня його установи", 1901-1903, Російський музей) . Старіючи, художник продовжує дивувати публіку. Апогею імпресіоністично-мальовничій свободи - і в той же час психологізму - досягає живопис Рєпіна в портретних етюдах для Державної Ради. У загадковій картині "Який простір!" (1903, Російський музей) з молодою парою, радісною на обледенілому березі Невського затоки, - Рєпін висловлює своє ставлення до нового покоління в характерній для нього манері  «любові - ворожнечі». Після жовтневого перевороту 1917 року художник виявляється відокремленим від Росії у своїх «пенатах», коли Фінляндія знаходить незалежність. У 1922-1925 роках Рєпін пише чи не найкращу зі своїх релігійних картин - пройняту безпросвітним трагізмом Голгофу (Художній музей, Прінстон, США ). Незважаючи на запрошення на самому високому рівні, він так і не переїхав на батьківщину, хоча і підтримував зв'язки з друзями, які там живуть (зокрема, з Корнієм Івановичем Чуковським).Ілля Юхимович Рєпін помер у своїх «Пенатах» 29 вересня 1930 року.
«Протодиякон» 1877 рік. Полотно, олія, Третьяковська Галерея, Москва, Росія.У 1876 році Рєпін повернувся з Франції до Росії. Першу зиму Рєпіни проводять в батьківському домі, в Чугуєві. У Чугуєві, поряд з іншими видатними картинами, він пише картину «Протодиякон». Тут Рєпін виступає як пристрасний сатирик. Іван Уланов, чугуєвський протодиякон, виглядає монументальною карикатурою на «Зевса» Івана Радова. Він теж написаний на золотому тлі, теж не мружиться від західного променя, що упирається в його багрову фізіономію. На голові чорно-оксамитова скуфія, права рука притискає до череву складень, підвішений на срібному ланцюзі, ліва - тримає тростину. Олійно блищить товстий червоний ніс, сипле дихання з ароматами вчорашнього бенкету виривається з напіврозкритого рота. «Диякон заслужений, - розповідає Рєпін Крамському про свою модель, - все місто Чугуїв може засвідчити цілковиту подібність з оригіналом, настільки потішаються городяни, і манера, і очі, словом - весь тут, говорили вони, до чималого задоволення батька Івана Уланова. Це екстракт наших дияконів, цих левів духовенства, у яких ні на одну йоту не покладається нічого духовного - весь він плоть і кров, банькуватий , але урочистий і сильний, як сам обряд в більшості випадків. Мені здається, у нас диякони є єдиний відгомін язичницького жерця, слов'янського ще, і це мені завжди бачилося в моєму люб'язному дияконі - як самому типовому, найстрашнішому з усіх дияконів». Лист Крамському відіслано Іллею Юхимовичем в грудні 1878 року. Страшний розмах пензля, яка благодатна широчінь! «Протодиякон» - примітний етап у мистецтві Рєпіна, свого роду "карб". По-перше, цю річ відкине офіційна комісія, що збирає експонати для Міжнародної художньої виставки в Парижі, бо побачить у ній викриття церкви і духовенства, образу релігії. По-друге, «Протодиякон» відзначений початком багаторічної роботи Іллі Юхимовича над його прославленим Хресний ходом в Курській губернії, картиною, де буде дана вся Росія.
«Літній пейзаж»  (Віра Олексіївна Рєпіна на містку в Абрамцеві)  1879рік. Полотно, олія. Державний музей образотворчих мистецтв ім. О.С.Пушкіна - Відділ особистих колекцій.


title: Володимир Нікітін

text:
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level
Tel. (380-44) 236-4477
Web: www.icps.kiev.ua
Tel. (380-44) 236-4477
Web: www.icps.kiev.ua
Tel. (380-44) 236-4477
Web: www.icps.kiev.ua
Tel. (380-44) 236-4477
Web: www.icps.kiev.ua
Tel. (380-44) 236-4477
Web: www.icps.kiev.ua
Tel. (380-44) 236-4477
Web: www.icps.kiev.ua
Tel. (380-44) 236-4477
Web: www.icps.kiev.ua
Tel. (380-44) 236-4477
Web: www.icps.kiev.ua
Tel. (380-44) 236-4477
Web: www.icps.kiev.ua
Tel. (380-44) 236-4477
Web: www.icps.kiev.ua
Tel. (380-44) 236-4477
Web: www.icps.kiev.ua
Tel. (380-44) 236-4477
Web: www.icps.kiev.ua
Tel. (380-44) 236-4477
Web: www.icps.kiev.ua
Tel. (380-44) 236-4477
Web: www.icps.kiev.ua
Tel. (380-44) 236-4477
Web: www.icps.kiev.ua
Tel. (380-44) 236-4477
Web: www.icps.kiev.ua
Tel. (380-44) 236-4477
Web: www.icps.kiev.ua
Tel. (380-44) 236-4477
Web: www.icps.kiev.ua
Tel. (380-44) 236-4477
Web: www.icps.kiev.ua
Tel. (380-44) 236-4477
Web: www.icps.kiev.ua
Tel. (380-44) 236-4477
Web: www.icps.kiev.ua
Tel. (380-44) 236-4477
Web: www.icps.kiev.ua


У л а с С а м ч у к - життєвий та творчий шлях


Павло Тичина


Світ галактик історія відкриття