title: Пелікани

text:
Спеціалізована школа № 273 з поглибленим вивченням української мови та літератури
Пелікани
Опис
Маса дорослих пеліканів досягає 7-14 кг, розмах крил - 127–320 см залежно від виду.
В них дещо незграбний масивний тулуб, короткі ноги, довга шия та довгий дзьоб, який за довжиною в 4-5 разів переважає голову.
Самці пеліканів дещо більші за самок, і мають довший дзьоб.
Всі чотири пальці на ногах поєднані гребною перетинкою.
На нижній частині дзьоба в пеліканів є характерний шкіряний міхур, що може сильно розтягуватись. За допомогою цього міхура пелікани полюють на здобич (риба, амфібії, дрібні ракоподібні та навіть комахи), переносять матеріали для будівництва гнізд, а також використовують його для терморегуляції.

Опис
Пір'я в пеліканів не дуже щільно прилягає до тіла, що, разом з повітряними положнинами в кістках, зменшує питому вагу птаха та полегшує утримання на воді. Але ці пристосування унеможливлюють пірнання пеліканів з поверхні води. Деякі види пеліканів (бурий, перуанський) пірнають при полюванні, пікируючи в воду з висоти від 4 до 15 м.

Опис
Гніздяться пелікани колоніально, в кладці 1-4 яєць, насиджування яких продовжується 30-42 дні.
Пташенята вилупляються сліпими та голими, пухом вони вкриваються через 8-10 днів, а здатними до польоту стають на 70-75-й день життя.

Опис
Список видів пеліканів
Рожевий пелікан (Pelecanus onocrotalus).
Кучерявий пелікан (Pelecanus crispus)
Бурий пелікан (Pelecanus occidentalis).
Американський білий пелікан (Pelecanus erythrorhynchos).
Рожевоспинний пелікан (Pelecanus rufescens).
Австралійський пелікан (Pelecanus conspicillatus).
Сірий пелікан (Pelecanus philippensis).
Перуанський пелікан (Pelecanus thagus).
Новозеландський пелікан (Pelecanus novaezealandiae) — вимерлий.
Ось які вони - пелікани
Ось які вони - пелікани
Ось які вони - пелікани
Ось які вони - пелікани
Ось які вони - пелікани
Ліворуч — неоперена ділянка голови Американського білого пелікана в порівнянні з такою Австралійського пелікана (праворуч), в якого вона є діагностичною ознакою виду.
Ось які вони - пелікани
Ось які вони – пелікани
Ось які вони - пелікани
Ось які вони - пелікани
Ось які вони - пелікани


title: Основні напрями сучасної біотехнології

text:
Основні напрями сучасної біотехнології
Виконували учні 11-А класу
СЗШ №286 м. Києва
Гречана Катерина
Опанасюк Анна
Семененко Настя
Ткаченко Марія
Скоропаденко Анастасія
Біотехнологія — це дуже широкий набір інструментів, а не обмежений набір продуктів. (Дж.Льюїс)
Зміст
Біотехнологія
Історія розвитку
Сучасна біотехнологія
В Україні
Науковці про біотехнологію
Продукти харчування, вироблені за допомогою сучасної біотехнології
Запитання до презентації

Біотехнологія
Біотехноло́гія (Βιοτεχνολογία, від грец. bios — життя, techne — мистецтво, майстерність і logos — слово, навчання) — використання живих організмів і біологічних процесів у виробництві.
Історія розвитку
Сучасна біотехнологія
В Україні
Науковці про біотехнологію
Біотехнологія, прикладна біологія — прямий результат такого більш зрілого етапу в розвитку біології.(Ю.Глєба)
Біотехнологія стане одним із найважливіших засобів  для прогодувати зростаюче населення Землі. (П.Дей)
біотехнологія могла б стати таким самим трампліном у світ багатства й добробуту, яким стали для багатьох азіатських країн електроніка і комп’ютерна технологія. (Ю.Глєба)
Біотехнологія — це дуже широкий набір інструментів, а не обмежений набір продуктів. (Дж.Льюїс)
Продукти харчування, вироблені за допомогою сучасної біотехнології

Запитання до презентації
Що таке біотехнологія?
використання живих організмів і біологічних процесів у виробництві
Продукти харчування, що складаються з живих / життєздатних організмів або містять їх, назвіть приклад
Кукурудза

Джерела інформації
http://referat.repetitor.ua/Біотехнології_Історія_та_перспективи_розвитку
http://ua-referat.com/Етапи_розвитку_біотехнології
http://uk.wikipedia.org/wiki/Біотехнологія
http://www.uintei.kiev.ua/viewpage.php?page_id=300
http://www.monsanto.kiev.ua
http://www.undpsust.kiev.ua
http://www.consumer.kiev.ua/dialog/monsanto.htm


title: "Моє довкілля – моє майбутнє"

text:
Моє довкілля – моє майбутнє
Проект виповнили:Клименко КсеніятаКоваль Юліяучениць 11-А класуЗапорізької гімназії № 11, Жовтневого району
Запоріжжя
Запорі́жжя — місто в Україні, адміністративний центр Запорізької області, розташований на річці Дніпро. Місто, разом з навколишніми поселеннями, утворює Запорізьку агломерацію. Населення — 770 тис. осіб, площа міста 240 км².

Екологія
Екологічна ситуація у м. Запоріжжі і регіоні напружена, причина чого — насиченість промисловими підприємствами і недосконалість очищувальних технологій. У 2007 р. порівняно з 2000 р. викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря промислових підприємств Запорізького регіону збільшились з 333,3 тис. т до 347,6 тис. т (4,2%).
Трохи більше об екологічній ситуації
Запоріжжя входить до п'ятірки найбільших індустріальних центрів країни. Але за це благо наші городяни розплачуються поганою екологією , а як наслідок своїм здоров'ям і здоров'ям своїх дітей. Багато дітей хворіють на ракб та іншу захворювання.
Повітря Запоріжжя
У повітрі Запоріжжя не рідко фіксують перевищення рівня марганцевих сполук , оксиду алюмінію , міді і хлору. Різні захворювання слідують за забрудненим повітрям.
Демографічна ситуація
Загрозлива екологічна ситуація відбивається на демографічній ситуації , збільшенні кількості патологій при народженні дітей. Здорових дітей налічується менше 50%. Поняття здоровий новонароджений потихеньку перетворюється на легенду.
Сміття в Запоріжжі
Запоріжжя є одним з найзабрудненіших міст України. Люди самі є причиною забруднення міста. Багато людей викидають сміття, наприклад поліетилен, який не може сам перероблятися; вандалізм також є причиною забруднення, люди руйнують громадські споруди і залишають багато обломків…
Види забруднень
Чисте довкілля
Ми повинні самі створювати своє навколишнє середовище: висаджувати рослини, прибирати довкола себе, робити все для того, щоб екологічна ситуація стала кращою.

Здорове майбутнє
З резолютивної частини можна зробити висновок про те, що для подолання екологічної кризи і послідовного вирішення проблем навколишнього середовища Запоріжжя та всієї України необхідно абсолютно новий і ціннісний юридичний світогляд.
Довкілля та здоров’я людей
 У процесі еволюції людина пристосувалася до певної якості природного навколишнього середовища, і будь-які зміни його небайдужі для здоров'я людини і можуть призводити до виникнення захворювань. Навколишнє середовище не індивідуальне, а загальне для цілої популяції, тому забруднення довкілля в одному місці може проявлятися за десятки-тисячі кілометрів в іншому, яскравим прикладом чого є аварія на Чорнобильській АЕС.
Висновок:
Щоб покращити стан довкілля нашого міста потрібно:
Викидати сміття тільки у сміттєві контейнери та переробляти його;
Зменшити до мінімуму викиди брудних речовин с заводів та фабрик у навколишнє середовище;
Проводити акції, що до збору сміття в парках та громадських зонах;
Зберігати електроенергію;
Зменшити кількість вихлопів у атмосферу…
Перш за все, людина сама створює своє майбутнє. Якщо кожна людина буде дотримуватися елементарних порад, що до покращення навколишнього середовища, то за кілька років можна буде побачити якісь зміни у кращу сторону.


title: Парк Великий Луг

text:
Brilliance TM  ряд
Brilliance UTI
Brilliance UTI Clarity
Brilliance Salmonella
Brilliance Bacillus Cereus
Brilliance Candida
Brilliance E. coli coliform
Brilliance E. coli coliform  selective
Brilliance Listeria
Brilliance C.sakazakii
Brilliance MRSA 2
Brilliance VRE
Brilliance ESBL
Brilliance  CompyCount
Brilliance Staph 24
Brilliance CRE

Brilliance  ряд хромогенных сред  Thermo Scientific
Как  работает хромоген


title: "Основні напрямки біотехнології"

text:
Основні напрямки              біотехнології
Підготувала учениця 11 Б класу                             Сидорук Аліна
Біотехнологія – сукупність промислових методів, що застосовують для виробництва різних речовин із використанням живих організмів, біологічних процесів чи явищ.
Методи біотехнології
Хромосомна інженерія
Хромосомна інженерія -- сукупність методик, що дозволяють здійснювати маніпуляції з хромосомами. Одна група методів заснована на введенні в генотип організму пари чужих гомологічних хромосом, контролюючих розвиток потрібних ознак (доповнені лінії), або заміщенні однієї пари гомологічних хромосом на іншу (заміщені лінії). В отриманих таким чином заміщених і доповнених лініях збираються ознаки, що наближають організм до «ідеального сорту ».
Генна інженерія
Генна інженерія - це метод біотехнології, який займається дослідженнями з перебудови генотипів.
              ГМО

коти, які світяться у темряві

екосвиня
отруйна капуста
кози, які плетуть павутиння
лосось, що швидко росте
 помідор «Флавр Савр»
бананова вакцина
корови, які випускають менше газів
генетично модифіковані дерева та трави
У застосуванні до людини генна інженерія могла б застосовуватися для лікування спадкових хвороб. Однак, технічно, є істотна різниця між лікуванням самого пацієнта і зміною генома його нащадків.

Клонування  - поява природним шляхом або отримання декількох генетично ідентичних організмів шляхом безстатевого (у тому числі вегетативного) розмноження. Термін "клонування" в тому ж сенсі нерідко застосовують і по відношенню до клітин багатоклітинних організмів.
Доллі - самка вівці, перше ссавець, успішно клоноване з клітини іншої дорослої особини.
Клонування амфібій (Дж. Гердон)
Перші успішні досліди з клонування тварин були проведені в 1960-і роки англійським ембріологом Дж. Гердон в експериментах на шпорцевой жабі. У цих перших дослідах для пересадки використовувалися ядра клітин кишечника пуголовків. Вони були піддані критиці, оскільки в кишечнику пуголовків могли зберегтися первинні статеві клітини.
Клітинна інженерія
Клітинна інженерія — створення кліток нового типу на основі їх гібридизації, реконструкції і культивування.
Гібридизація соматичних кліток
У основі методу лежить злиття кліток, внаслідок чого утворяться гетерокаріони, що містять ядра обох батьківських типів.

Культивування клітин
Культивування клітин - це метод збереження життєздатності клітин поза організмом в штучно створених умовах.


title: Лікарські рослини нашої місцевості

text:
Лікарські  рослини нашої  місцевості
Виховний проект
учнів 7-го класу
Керівник:
Крицька Н.М.

Актуальність проекту:
Купити можна все, не можна купити здоров'я.
 Здоров'я- найдорожче, людина  завжди дбала про своє здоров'я, тому з давніх-давен користувалася народною медициною.
Мета проекту:
зібрати відомості про рослини, якими лікувалися в давнину наші предки, які ростуть на території нашого краю, які є цінним джерелом лікування;
 рослини, які широко використовуються у народній та офіційній медицині на території нашого району;
 поглибити знання  про лікувальні властивості  рослин;
 охарактеризувати їх біологічні особливості  та застосування;
 виховувати емоційно – зацікавлене ставлення до народної  медицини;
 формувати елементарні уміння застосовувати набуті знання з метою збереження власного здоров’я.
 розробити заходів щодо її раціонального використання та охорони;
віднайти згадки про лікарські рослини в народних піснях, легендах, звичаях.

 Дивовижний рослинний світ нашого краю, багата на лікарські рослини наша Земля.
До чудо ліків в гості вирушаймоДивинку щонайменшу помічаймоДе материнка, подорожний, молочай,Повинен знати кожен траво знай.Із вдячністю цілющі трави пийте, Ростіть на славу і здоровійте!
Кульбаба
У давнину її вважали «еліксиром життя».
У її листках багато вітамінів.
Ромашка
Квіти ромашки кладуть у різні настойки, застосовують у косметиці, парфумерії.
Подорожник
В народній медицині використовується як лікувальний засіб при зовнішніх ранах, наривах, ударах та опіках.
Звіробій
У народі називають ліками від 99 хвороб.
Вживають для покращення апетиту, захворюваннях
шлунку, горла і т.д.
Чистотіл
У перекладі з латинської означає «дар сонця».
Затримує ріст деяких злоякісних пухлин.

Грицики
Знижують  артеріальний тиск,
 зміцнюють кровоносні
 судини.
Шипшина
Дуже багата на вітаміни. Має властивість розчиняти камені в організмі людини.
Бузина чорна
Настій квіток вживають при простудних захворюваннях, кашлі,хворобах нирок.
Барвінок
Використовують при дизентерії, туберкульозі легенів, кровотечах.
Деревій (кривавник)
Швидко загоює рани,спиняє кровотечі, покращує обмін речовин.
Калина
Використовують при простудах,хворобах внутрішніх органів. Ягоди багаті на вітамін «С».
Кропива дводомна
Здатна відновлювати гемоглобін, спиняти кровотечу,знижує рівень цукру в крові.
Пустирник (собача кропива)
Заспокоює нервову систему, запобігає неврозам серця.
Малина
Найкращий засіб проти застуди.
Чорниця
Сушені ягоди допомагають при діареї, недокрів’ї,
шлункових корчах.
Валер’яна
Прекрасний засіб при неврозах, мігрені, безсонні.
Липа
Препарати використовуються при простудних захворюваннях,
 отруєннях, ангіні.
 Хороший
медонос.
М’ята
Має антисептичні, анестезуючі, спазмолітичні, жовчогінні властивості.
Лопух  звичайний
Застосовують при цукровому діабеті, панкреатиті, кровотечах, випадінні волосся, злоякісних пухлинах.
Любисток
Використовують як лікарську та пряну рослину. Хороший дерматологічний засіб.
Лікарські рослини Червоної книги:
пролісок звичайний, первоцвіт весняний, крокус, сон великий, тирлич весняний.
Я квітку не можу зірвати,Бо їй, як людині, болить.Як нам, моє серце крилате,Під сонцем їй хочеться жить.І ти, наче квітка у полі,І в тебе душа, як блакить.Не можу завдать тобі болю,Щоб серця твого не розбить.                                                  В.Сосюра
Користуйтесь щедрими дарами матінки природи та будьте завжди здорові!!!
Бажаємо вам успіху!Щиро дякуємо за увагу!


title: "Основні безпеки харчування"

text: Основні безпеки харчування.Хвороби до яких призводить неякісне,незбалансоване харчування


title: Пластиди і фотосинтез

text:
      Пластиди і фотосинтез
Учениці 10-Б кл.
Богданової Олени
Пластиди (від грец.— утворений, виліплений, оформлений) — основні органели рослин та водоростей. Покриті подвійною мембраною і мають в своєму складі багато копій кільцевої ДНК.
     Пластиди відповідають за фотосинтез, зберігання харчових запасів, подібних до крохмалю, і синтез багатьох класів молекул, таких як жирні кислоти і терпени, які потрібні клітині як будівельні блоки або для функціювання рослини. Залежно від морфології і функції, пластиди мають здатність диференціюватися або редиференціюються, між кількома формами. Всі пластиди утворюються із протопластиди,  які присутні в меристематичних тканинах рослини. Протопластиди і молоді хлоропласти часто діляться, а більш зрілі хлоропласти, хоча і зберігають властивість ділитися, роблять це рідко.
Пластиди рослин можуть диференціюється в наступні форми, залежно від потрібної для клітини функції:Лейкопласти — незабарвлені пластиди, як правило виконують функцію запасання речовин. Наприклад, у лейкопластах бульб картоплі накопичується крохмаль. Лейкопласт вищих рослин може перетворюватися на хлоропласти або хромопласти. Розрізняють: акілопласти, які синтезують і нагромаджують крохмаль; протеїнопласти позбавлені гран, синтезують білки і відкладають їх у вигляді алейронових зерен (у насінні); олеопласти, в яких утворюються і відкладаються олії (у клітинах насіння конопель, льону, рицини).Хромопласти — пластиди, забарвлені в жовтий, червоний або помаранчевий колір. Забарвлення хромопластів пов'язане з накопиченням в них каротиноїдів. Хромопласти визначають забарвлення осіннього листя, пелюсток квітів, коренеплодів, доспілих плодів. Форма хромопластів різна: куляста, тригранна, колоподібна, місяцеподібна.
Хлоропласти — пластиди, що містять фотосинтезуючі пігменти — хлорофіли. Мають зелене забарвлення і складну внутрішню структуру. Мають вигляд двоопуклої рідше плоскоопуклої лінзи, діаметром 5–8 мкм. Зовні хлоропласт оточений гладкою ліпопротеїновою мембраною. Внутрішня оболонка утворює систему паралельних вгинань. Між ними знаходиться строма, в якій містяться тилакоїди— замкнуті сплющені мішечки з двох мембран. У вищих рослин частина тилакоїдів має форму дисків, локальні скупчення яких формують грани хлоропласта, що з’єднані між собою системою міжгранних тилакоїдів строми.
     Пропластиди — виступають в ембріональних клітинах промеристеми і меристеми. За будовою пропластиди нагадують мітохондрії, але відрізняються від них більшими розмірами і паралельним розміщенням внутрішніх мембран. Містять строму і дископодібні грани. Утворюються з недиференційованих зачатків пластид, які можуть інтенсивно ділитися. Спочатку вони круглі, згодом стають овальними. Це безбарвні, молоді стадії в розвитку всіх типів пластид.Етіопласти — утворюються з пропластид у випадку затримки їх розвитку через відсутність освітлення. Це ламелярні тільця, які містять прохлорофіл. На світлі етіопласти переходять у хлоропласти.
Фотоси́нтез — процес синтезу органічних сполук з вуглекислого газу та води з використанням енергії світла й за участю фотосинтетичних пігментів: (хлорофіл у рослин, хлорофіл, бактеріохлорофіл і бактеріородопсин у бактерій), часто з виділенням кисню як побічного продукту. Це надзвичайно складний процес, що включає довгу послідовність координованих біохімічних реакцій. Він відбувається у вищих рослинах, водоростях, багатьох бактеріях, деяких археях і найпростіших — організмах, відомих разом як фототрофи. Сам процес відіграє важливу роль у кругообігу вуглецю у природі.Узагальнене рівняння фотосинтезу (брутто-формула) має вигляд:6СО2 + 6Н2О = С6Н12О6 + 6О2
Типи фотосинтезуРозрізняють оксигенний і аноксигенний типи фотосинтезу. Оксигенний найбільш поширений, його здійснюють рослини, ціанобактерії і прохлорофіти. Аноксигенний фотосинтез проходить у пурпурних, деяких зелених бактеріях та геліобактеріях.Виділяють три етапи фотосинтезу: фотофізичний, фотохімічний та хімічний. На першому етапі відбувається поглинання фотонів світла пігментами, їх перехід в збуджений стан і передача енергії до інших молекул фотосистеми. На другому етапі відбувається розділення зарядів в реакційному центрі, перенесення електронів по фотосинтетичному електронотранспортному ланцюзі, що закінчується синтезом АТФ і НАДФН. Перші два етапи разом називають світлозалежною стадією фотосинтезу. Третій етап відбувається вже без обов'язкової участі світла і включає біохімічні реакції синтезу органічних речовин з використанням енергії, накопиченої на світлозалежній стадії. Найчастіше в якості таких реакцій розглядається цикл Кальвіна і глюконеогенез, утворення цукрів і крохмалю з вуглекислого газу повітря.
Значення фотосинтезуФотосинтез є основним джерелом біологічної енергії, фотосинтезуючі автотрофи використовують її для утворення органічних речовин з неорганічних, гетеротрофи існують за рахунок енергії хімічних зв'язків, запасеної автотрофами, вивільняючи її в процесах аеробного та анаеробного дихання. Енергія, отримувана людством при спалюванні викопного палива (вугілля, нафта, природний газ, торф), також є запасеною в процесі фотосинтезу.Фотосинтез є головним методом залучення неорганічного вуглецю в біологічний цикл. Весь кисень атмосфери біогенного походження і є побічним продуктом фотосинтезу. Формування окиснювальної атмосфери повністю змінило стан земної поверхні, зробило можливою появу дихання, а надалі, після утворення озонового шару, дозволило життю вийти на сушу.
  Дякую за увагу!


Поживні речовини


title: "Перша допомога в разі травм і нещасних випадків"

text:
Перша допомога в разі травм і нещасних випадків
Іммобілізація при переломах

Кісток передпліччя та плечової кістки
Ребер та ключиці
Стегна та кісток тазу
Зупинка кровотечі

Зразки правильного притискання артерій
Методи зупинки кровотечі


Обмін білків, вуглеводів і жирів та його порушення


Павукоподібні


title: Передній мозок

text:
ПЕРЕДНІЙ МОЗОК, ЙОГО БУДОВА ТА ФУНКЦІЇ
Передній мозок людини складається з проміжного мозку і кінцевого мозку.
У проміжному мозку розташовані центри вуглеводного, білкового, жирового, сольового, водного обмінів, регуляції температури тіла. Складається із зорових горбів -                        таламуса, гіпоталамуса і шишко-                                   подібного тіла - епіфіза.
У зорових горбах передаються                                         імпульси від всіх рецепторів                                                  (крім нюхових) до кори головного                                            мозку. Тут знаходиться вищий                                      центр больової чутливості.
Гіпоталамус пов’язаний з гіпофізом і керує всіма вегетативними реакціями організму.
Проміжний мозок
До структури кінцевого мозку відносять великий мозок , до складу якого входять півкулі великого мозку, мозолисте тіло, склепіння, нюховий мозок та бічні шлуночки.
Кінцевий мозок - найскладніша                                                      частина центральної нервової                                                    системи. В ньому сконцентровані                                                    центри, що здійснюють вищу                                                        нервову діяльність і керують                                                            різними відділами стовбура                                                                      мозку та спинного мозку.
Кінцевий мозок
Поверхні півкуль великого мозку                         поділяються борознами різної                                                  глибини та довжини на закрутки                                              та частки великого мозку. Кожна з                                           півкуль складається з лобової,                                                тім'яної, скроневої, потиличної                                                               та острівкової часток. Усі ці нерівності значно збільшують загальну поверхню півкуль. Це має величезне значення, оскільки іззовні півкулі вкриті тонким шаром сірої речовини, що утворює кору великого мозку. Товщина кори коливається від 2 до 4 мм, а кількість нейроцитів досягає 14 млрд.
Великі півкулі
Мікроскопічно кора побудована з шести шарів різних за формою та функцією нейроцитів (уперше цей факт відзначив у 1874 р. професор Київського університету В. О. Бец). Вивчаючи півкулі великого мозку, розглядають їх:
- нейроцитоархітектоніку - будову та взаємовідношення тіл нейроцитів;
- мієлоархітектоніку - будову та взаємо-                                             відношення нервових волокон;
- гліоархітектоніку - будову та взаємо-                                                 відношення гліоцитів між собою та                                           нейроцитами;
- ангіоархітектоніку кори – розміщення                                                   між її структурами кровоносних судин.

Мікроскопічна будова кори
Лімбічна система - це центр                                        емоційної чутливості сприйняття                                       зовнішнього середовища, де                                              формуються емоційні реакції,                                             реакції поведінки (статеві та                                             захисні), мотивувань, так звані підсвідомі реакції.
Разом з усією підкіркою нюховий мозок  є джерелом енергії для кори і відповідає за життєво важливі реакції людини, регулює діяльність внутрішніх органів, зокрема, за відчуття голоду і спраги, сприйняття звуків і запахів, мотивацію поведінки.
Тут закладені механізми пам’яті, сну, емоцій.
Лімбічна система

P.S. Чи може існувати наш організм без структур, згаданих у роботі?


Мінливість у людини як властивість життя і генетичне явище.


title: Павуки!

text:
 Павуки!?

Павуки - ряд членистоногих тварин, що належать до класу Павукоподібних, підтипу Хеліцерові.
Відомо близько 41000 видів, розповсюджених по всій Землі за винятком Антарктиди, океанів та морів. Їхні розміри коливаються від 0,8 мм до 150 мм.
Павуки є облігатними хижаками, які живляться різноманітною тваринною їжею. Єдиним рослиноїдним видом є Багіра Кіплінґа, раціон якого на 90% складають тільця Белта - особливі виділення листків акацій.
Еволюція павуків
Відбитки перших справжніх павуків датуються кам'яно-вугільним періодом - 318–299 млн. років тому, а подібні до павуків тварини, які здатні були плести павутину - девонським періодом - 386 млн. років тому.
Сучасні групи павуків: Миґаломорфи та Аранеоморфи виникли у тріасовому періоді - близько 200 млн. років тому. Найсильнішою отрутою серед усіх істот на землі володіє павук каракурт.
Еволюція павуків
Голова і груди павуків об'єднані у головогруди, що сполучаються із черевцем за допомогою стебельця, яке зазвичай коротке, рідше значно видовжене.
Головогруди (2) розділені на дві області: головну та грудну; з них перша несе дві пари кінцівок: хеліцери, що складаються з одного товстого, зазвичай короткого членика, озброєного рухомим кігтиком, поблизу вістря якого є отвір каналу, що виводить отруйні виділення залоз, і педипальпи, що складаються з 6 члеників. До головогрудей кріпиться 4 пари ходильних ніг (1).
У статевозрілих самців Тарсус педипальпи перетворені у апарат для спаровування - цимбіум.
Будова тіла павуків
Між хеліцерами на вершині горбика знаходиться ротовий отвір, що служить для смоктання; цей горбик знизу обмежений переднім відростком грудей, так званою губою, а з боків двома максилярними пластинками.
Позаду педипальп до головогрудей прикріплені чотири пари ніг, з яких кожна складається з 7 члеників: тазика, вертлуга , стегна, чашечки, гомілки, передлапки і лапки, озброєної знизу гладкими, або зазубреними кігтиками, між якими є іноді більш короткий непарний кігтик.
Будова тіла павуків
На передній опуклій лобовій частини головогрудей  знаходяться очі. Їх може бути 8, 6 рідко 2, розташовані зазвичай у два прямих або вигнутих ряди.
Очі прості, двох видів: середня пара передніх очей, так званих лобових або головних, забезпечена особливою сітківкою і акомодаційнійним апаратом, інші очі називаються додатковими (середні, задні, тім'яні) і мають внутрішній відображаючий шар.
Бічні очі зближені по три і розташовані на рогоподібних відростках.
Очі павуків
Очі павуків різних родин дуже сильно відрізняються. У павуків, які полюють без ловчої мережі, наприклад у павуків-вовків, павуків-рисей  і павуків-скакунів, дуже добре розвинений зір. Експерименти показали, що павуки-скакуни можуть навіть розрізняти кольори.
Печерні павуки, які живуть у темряві, не бачать зовсім або ж бачать дуже погано. Вони повністю залежать від звуків і відчуттів.
Павукам-кругопрядам зір, щоб ловити здобич, не потрібен.  У них дуже добре розвинений механізм відчуттів, який дозволяє виявляти різні рухи у своїх мережах.

Очі павуків
Черевце в основному має овальну форму, рідше круглу, незграбну, або забезпечене різними відростками, іноді ж має дуже подовжену форму. Знизу біля його основи знаходиться статевий отвір, у самців у вигляді простої поперечної щілини, у самок ж він оточений потовщеною хітиновою платівкою - епігіною з язикоподібним, зігнутим відростком.
На нижній поверхні кінчика черевця знаходиться шість павутинних залоз, розташованих у порожнині черевця, які продукують білковий секрет, що при контакті з повітрям полімеризується, утворюючи нитку -павутину.
Будова тіла павуків
Довжина тіла різних представників варіює в значних межах: від часток міліметра майже до десятка сантиметрів. Найменший павук  сягає розміру лише 0,37 мм. Найбільші павуки - птахоїди, довжина тіла яких може досягати 9 см, а розмах ніг - до 25 см.
Довжина тіла павуків
Павуки мають лише три види пігментів: візуальні пігменти, білін і гуанін, хоча можливо, є ще і невідкриті. Меланіни, каротиноїди та птерини, які дуже поширені серед тварин, у павуків відсутні.
У деяких видів екзокутикули лап і черевця утворюються за допомогою дублення і в результаті цього вони набувають коричневого кольору. Білін надає деяким павукам також коричневого кольору. Гуанін відповідальний за білий колір. Деяким родам гуанін надає сріблястого відтінку.
Забарвлення павуків
Є багато видів павуків, у яких наявні спеціальні лусочки, які називаються гуаноцитами .
Структурні кольори у деяких павуків утворюються у результаті заломлення, розсіювання або інтерференції світла, наприклад, на видозмінених щетинках і лусочках.
Деякі представники павукоподібних мають ділянки тіла, що складаються з видозмінених щетинок, які мають властивість відбивати світло.
Забарвлення павуків
Упіймавши здобич (наприклад, комаху) за допомогою павутини, павук вбиває її отрутою і впорскує у неї травні соки. Після деякого часу (зазвичай кількох годин) павук висмоктує перетравлений поживний розчин, що утворився.
Живлення павуків
Павутина - секрет павутинних залоз, який незабаром після виділення застигає у формі ниток. За хімічною природою являє собою білок, близький за складом до шовку комах. Павутину здатні виділяти представники ряду груп павукоподібних (павуки, псевдоскорпіони, деякі кліщі) і губоногі багатоніжки.
Павутина павуків
Варіанти використання павутини виявляються досить різноманітні, але найпоширеніше застосування її для побудови яйцевих коконів, сперматофор, ловчих мереж і укриттів на час линяння або несприятливих умов. Слід зазначити, що ловчу мережу павуків також часто називають павутиною. Павутина - це пружний матеріал, який рветься лише при розтягу 200–400%.
Павутина павуків
Відомо декілька типів павутинних залоз:
- glandula aggregata — виробляє липкий шовк;
- glandula ampulleceae — виробляє шовк для                        ниток, що використовуються для переміщення;
- glandula pyriformes — виробляє шовк для ниток кріплення;
- glandula aciniformes — виробляє шовк для заплітання здобичі;
- glandula tubiliformes — виробляє шовк для мішка з яйцями;
- glandula coronatae — виробляє шовк для осей липких ниток.
У одного виду павуків одночасно всі типи залоз не зустрічаються.
Павутинні залози
У павуків кілька сенсорних органів для відчуття оточення, в якому вони живуть. У павуків немає вух. Павук чує за допомогою дуже крихітних волосків трихоботрій, які розташовані на його ногах.
За допомогою волосків павук здатний дуже точно визначати місце випромінювання звуку, інтерпретуючи рух повітря.
Сенсорні органи павуків
Павуки відчувають запахи за допомогою спеціальних чутливих волосків, розташованих на ногах. Смакові відчуття у павука у роті відсутні. Павук відчуває чи їстівна його здобич за допомогою хімічно чутливих волосків, розташованих на ногах.
Сенсорні органи павуків
Павуки роздільностатеві тварини. У павуків також часто присутній статевий диморфізм. Самці часто менші і більш різнобарвні, ніж самки. Самців можна легко впізнати за педипальпами, точніше, за подовженим цибулинам на їх кінцях, які вони використовують, щоб ввести сперму у відкриті статеві органи жіночих особин. Органи відтворення павука розташовані перед прядильними органами.

Розмноження павуків
До спарювання самці заповнюють довгасті цибулини (цимбіуми) на кінцях педипальп спермою, для чого вони створюють маленьку мережу. Потім самці кидають на мережу декілька крапель сперми з геніталій і набирають сперму в цимбіуми.
Після спарювання самка часто поїдає самця, якщо він не встигає втекти.
Розмноження павуків
У самців існують різні способи демонстрації жіночій особині того, що він зацікавлений у паруванні. Самці деяких видів пропонують подарунок, інші «грають» ногами на ловчій мережі самки, а деякі виконують танець. Якщо сигнали правильні і самка готова до спаровування, вона дозволяє кавалеру наблизитися.
Розмноження павуків


title: Пасленовые

text:
Семейство ПАСЛЕНОВЫЕ
В семействе около 90 родов и не менее 2500 видов, широко распространенных в тропических, субтропических и умеренных областях, главным образом в Центральной и Южной Америке.

Картофель
Томаты
Паслен сладко-горький
Паслен
Перец
Скополия карниолийская

Картофель
Картофель – представитель семейства пасленовых. Культурный картофель растет в виде нескольких довольно высоких стеблей, на каждом из которых темно-зеленые листья расположены поочередно.
В мире произрастает около 5000 сортов картофеля
Самый большой картофель в мире
Всех европейских фермеров с лёгкостью обогнал крестьянин Халил Семхат из города Тир, расположенного на юге Саудовской Аравии. Он сумел вырастить картофелину весом 11 килограммов 200 граммов, за что удостоился места в Книге рекордов Гиннеса.
Немного истории
    В Андах по сей день, индейцы хранят
пословицу: "Сушеное мясо без "чуньо" подобно
жизни без любви". "Чуньо" было двух типов –
белое и черное.
"Картофель - лучшее сокровище людей здешних, надежда поколений грядущих" - именно эти слова выбиты на памятнике. Действительно, для украинского народа Картофель - второй хлеб.
Еще картофель очень полезен. Всего 1 кг отварного очищенного картофеля обеспечивает организм белками на 20%, углеводами на 40%, витаминами В1 (тиамин) и РР (никотиновая кислота) на 60%, витамином В2 (рибофлавин) на 30%, витамином С на 200%, а также калием (200%), магнием и фосфором (50%), железом (60%) и кальцием (20%)

Спасибо за внимание!
Презентацию подготовили  ученики 7-А  класс школы №134
Цуркан Елизавета и Безрук Данил


title: ПАТОЛОГІЯ НАДНИРКОВИХ ЗАЛОЗ

text:
`
20
8 - 12
25
5
4
4
0,5
0,1
18 - 36


title: Одномембранні органели

text:
Одномембранні органели

Будова та функції ендоплазматичної сітки
	Серед органел клітини найрізноманітнішими є одномембранні органели. Це оточені мембранами відсіки цитоплазми у вигляді пухирців, трубочок, мішечків. До одномембранних органел відносять ендоплазматичну сітку, комплекс Гольджі, лізосоми, вакуолі, пероксисоми тощо. Загалом вони можуть займати до 17% об'єму клітини.
	Ендоплазматична сітка –  це одномембранна органела еукаріотичних клітин у вигляді замкненої системи канальців і плоских мембранних мішечків-цистерн.
	ЕПС утворюють цистерни, трубчасті мембранні канальці, мембранні міхурці-везикули (транспортують речовини, що синтезуються) і внутрішня речовина – матрикс з великою кількістю ферментів. Ретикулум містить білки і ліпіди, серед яких багато фосфоліпідів, а також ферменти синтезу ліпідів, вуглеводів. Мембрани ЕПС, подібно до компонентів цитоскелету, полярні: з одного кінця вони нарощуються, а з іншого – розпадаються на окремі фрагменти. Розрізняють два види ендоплазматичної сітки: шорстку (гранулярну) і гладку (агранулярну). Шорстка ЕПС має рибосоми, які утворюють комплекси з іРНК, і присутня у всіх живих еукаріотичних клітинах, однак ступінь її розвитку різний і залежить від спеціалізації клітин. Гладка ЕПС не має рибосом і є похідною від шорсткої. Вона переважає в клітинах надниркових залоз, у м'язових клітинах, клітинах основних залоз шлунку.
Будова
	Гладка і шорстка ЕПС виконують спільні функції:
   1) розмежувальну – забезпечує упорядкований розподіл цитоплазми;
   2) транспортну – здійснюється перенесення в клітині необхідних речовин;
   3) синтезуючу – утворення мембранних ліпідів.
Функції
Види та функції ЕПС
	Агранулярна
   1) депонуюча;
   2) синтез ліпідів і вуглеводів;
   3) детоксикуюча

	Гранулярна
   1) біосинтез білків;
   2) модифікуюча;
   3) участь в утворенні комплексу Гольджі
Комплекс Гольджі, його будова та функції
	Комплекс Гольджі – це одномембранна органела еукаріотичних клітин, основними функціями якої є зберігання та виведення надлишків речовин з клітин організму й утворення лізосом.
	Побудована з мішечків, які називають цистернами, системою трубочок і міхурців різних розмірів. Цистерни комплексу Гольджі (КГ) також полярні: до одного полюса підходять міхурці з речовинами, які відриваються від ЕПС, з іншого полюса – міхурці з речовинами відокремлюються . У клітинах комплекс Гольджі розміщений, здебільшого, поблизу ядра. КГ є в усіх еукаріотичних клітинах, але його будова у різних організмів може бути різною. Мембрани комплексу Гольджі синтезуються гранулярною ЕПС, яка прилягає до нього. Під час поділу клітини КГ розпадається на окремі структурні одиниці, які випадково розподіляються між дочірніми клітинами.
Функції
1) участь у побудові біологічних мембран;
2) утворення лізосом;
3) утворення пероксисом;
4) синтез сполук поверхневого апарату;
5) участь у секреції речовин з клітини.
Будова
Лізосоми, будова та функції
	Лізосоми – це одномембранні органели еукаріотичних клітин, які мають вигляд округлих тілець. В одноклітинних організмах їх роль полягає у внутрішньоклітинному травленні, у багатоклітинних – вони виконують функцію розщеплення чужорідних для клітини речовин.
	Лізосоми мають вигляд міхурців діаметром близько 0,5 мікрометрів, оточених мембраною і заповнених гідролітичними ферментами, що діють у кислому середовищі. Ферментний склад  лізосом  дуже різноманітний, він утворений протеазами , амілазами, ліпазами, нуклеазами та ін. Усього нараховується до 40 різних ферментів. При ушкодженнях мембрани ферменти виходять у цитоплазму і викликають швидке розчинення клітини. Лізосоми утворюються шляхом взаємодії КГ і гранулярної ЕПС. Ферменти лізосом синтезуються в гранулярній ЕПС та за допомогою міхурців переносяться до КГ, розташованого поряд з ендоплазматичною сіткою. Відтак через трубчасті розширення КГ ферменти переходять на його функціональну поверхню і упаковуються в лізосоми
Функції
   1) аутофагія – розщеплення в аутофаголізосомах власних компонентів клітини, цілих клітин або їхніх груп;
   2) гетерофазія – розщеплення в фаголізосомах чужорідних речовин;
   3) травна функція – в одноклітинних організмах ендосоми зливаються з фагоцитозними міхурцями і утворюють травну вакуолю, яка здійснює внутрішньоклітинне травлення;
   4) видільна функція – видалення з клітини за допомогою залишкових тілець неперетравлених решток.
Будова
Вакуолі та їх значення для клітин
	Вакуолі – одномембранні оргонели, заповнені рідиною. Утворюються вакуолі з міхурців ЕПС або КГ. Розташовуються в цитоплазмі прокаріотичних клітин, клітинах тварин, рослин. Особливо добре розвинені вакуолі в клітинах рослин, де займають більшу частину клітини. Мембрана, що їх оточує, називається тонопластом, а водний вміст – клітинним соком.
Функції
	У клітинах вакуолі виконують дуже різні функції: перетравлення складних органічних речовин, видалення надлишку води і продуктів обміну, запасання речовин, підтримання сталої форми клітини, накопичення токсичних продуктів обміну, захист від поїдання та ін.
Єдина мембранна система клітин
Єдина мембранна система – це комплекс мембранних структур, пов'язаних між собою просторово та функціонально.

Тож до складу ЄМС входять: ЕПС, КГ, лізосоми, вакуолі, пероксисоми. Функціональний зв'язок цих органел у клітині можна продемонструвати на прикладі секреції травних ферментів у клітині підшлункової залози:

 у гранулярній ЕПС з амінокислот синтезується білок → накопичується в КГ, де відбувається синтез неактивних травних ферментів → концентрування ферментів у пухирцях Гольджі → перенесення їх до плазматичної мембрани → злиття пухирців з мембраною і виділення ферментів.


title: "Мінливість"

text: Модифікаційна мінливість


НЕКЛІТИННІ ФОРМИ ЖИТТЯ


title: ПАТОФІЗІОЛОГІЯ ПСИХІЧНИХ ЗАХВОРЮВАНЬ

text:
Click to edit Master title style
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level
CRTAM
(cytotoxic and regulatory T-cell molecule)
ZBTB16
(zinc finger and BTB domain containing 16)
MOBP
(myelin-associated oligodendrocytic basic protein)
miR-9
Catechol-O-methyltransferase (COMT)
Neuron-specific K(+)-Cl(-) cotransporter SLC12A5
ZNF804a
Dopamine hydroxylase
Glutamate transporters (SLC1A)
Serotonin transporter gene
(5-HTT)
Neurocan (NCAN)
Disrupted in Schizophrenia-1 (DISC1)
Monoamine oxidase A
Brain-derived neurotrophic factor
Aquaporin 4
Dopamine transporter (DAT)
CREB1
Dopamine D2 receptor
Catechol-O-methyltransferase (COMT)
Methylenetetrahydro-folate reductase
Dopamine hydroxylase
Neurofibromatosis type 1 (NF1)
Deiodinase enzyme II
Fragile X A syndrome (FRAXA)
Fragile X E syndrome (FRAXE)
CC2D1A
Dopamine transporter (DAT)
CC2D2A
Dopamine D4 receptor
Non-syndromic autosomal recessive mental retardation
(NS-ARMR)
+


title: Перша допомога при утопленні

text:
Перша допомога при утопленні
Утоплення — заповнення дихальних шляхів рідиною або рідкими масами.Коли людина тоне, вода або якась інша рідина перекриває надходження в легені повітря. Задуха в більшості ви-падків, хоча і не завжди, викликана попаданням води в легені. Це веде до втрати свідомості від браку кисню в крові, що забезпечує мозок. Мозок гине, якщо більше 4-5 хвилин позбавлений кисню.
Фактично можна потонути в будь-якій кількості води, якщо її достатньо для того, щоб в неї занурилося обличчя. Серйозною причиною утоплення дорослих та підлітків є пияцтво. Абсолютно зрозуміло, що не можна пірнати в нетверезому стані.
Ознаками утоплення є виділення піни з рота, зупинка дихання і серцевої діяльності, посиніння шкірних покровів, розширення зіниць.
Схема надання першої допомоги:
При утопленні необхідно якнайшвидше витягти постраждалого з води.
Перш ніж кинутися у воду, потрібно швидко оцінити становище і вибрати спосіб надання допомоги.
Якщо випадок трапився біля берега можна кинути з берега предмет, за який може вхопитися потопаючий: рятівний круг, дошку, мотузку.
Якщо поблизу є човен, необхідно використати його. Якщо потопаючий перебуває на поверхні води, то бажано заспокоїти його ще здалека, а якщо це не вдається, то краще доплисти до нього ззаду, щоб уникнути захоплень, від яких часом буває важко звільнитися.
Одним з ефективних прийомів, який дозволяє звільнитися від подібних судомних обійм є занурення з потопаючим у воду. У таких обставинах він, намагаючись залишитися на поверхні, відпустить рятувальника.

Діставивши потопаючого на берег, приступають до надання першої допомоги, характер якої залежить від його стану.
Якщо потерпілий знаходиться в свідомості, у нього задовільний пульс і збережено дихання, то достатньо укласти його на суху жорстку поверхню таким чином, щоб голова була низько опущена, потім роздягнути, розтерти руками або сухим рушником.
Бажано дати гарячі напої, обгорнути теплою ковдрою і дати відпочити.
Якщо потерпілий при витяганні з води знаходиться без свідомості, але у нього збережені задовільний пульс і дихання, то слід відкинути його голову і висунути нижню щелепу
 після чого викласти таким чином, щоб голова була низько опущена
 потім своїм пальцем (краще обернутим носовою хусткою) звільнити його ротову порожнину від мулу, водоростей і блювотних мас, насухо витерти і зігріти.
Потерпілому, у якого відсутня свідомість, немає самостійного дихання, але зберігається серцева діяльність, після попередніх заходів, які спрямовані на звільнення дихальних шляхів, потрібно якомога швидше почати штучне дихання.
При відсутності у постраждалого дихання і серцевої діяльності штучне дихання необхідно поєднувати з зовнішнім масажем серця.
Попередньо, по можливості швидше, слід видалити рідину з дихальних шляхів.
З цією метою рятувальник кладе потерпілого животом на стегно зігнутої у колінному суглобі ноги, надавлює рукою на спину потерпілого між лопаток, підтримуючи при цьому іншою рукою його чоло і піднімаючи голову.
Можна нахилити потерпілого через борт човна, катера або, поклавши обличчям вниз, підняти його в області тазу.
Ці маніпуляції не повинні займати більше 10-15 с, щоб не зволікати з проведенням штучного дихання.

Неприпустимо:
— припиняти реанімаційні заходи, поки не з’являться достовірні ознаки смерті (при пра-вильному проведенні масажу серця і штучної вентиляції легенів вдається повернути потерпілого до життя навіть через 20 хвилин після витягання його з води);

— не викликати швидку допомогу, навіть, якщо ознаки життя відновилися.
Профілактика
Для запобігання нещасних випадків на воді не можна залишати дітей без нагляду поблизу водойм
Купатися без нагляду дорослих, які вміють плавати і володіють прийомами надання першої допомоги при утопленні
Не рекомендується купатися з човнів і плотів, поблизу шлюзів, пристаней і мостів, запливати за межі відведених для купання місць.
Не варто входити у воду після прийому алкоголю і в найближчі 1,5-2 год після вживання їжі, в стані фізичного і психічного стомлення, після тривалого перебування на сонці.
Дуже небезпечно стрибати у воду, особливо в незнайомій водоймі, глибина якої невідома, головою вниз, оскільки це нерідко призводить до пошкодження шийних хребців.
Починати купатися рекомендується в сонячну, безвітряну погоду, при температурі води 17° - 19°С, повітря 20-25°С.
 У воді потрібно знаходитися 10-15 хвилин.
Будьте уважними пильними та обережними!Дякую  за увагу!


title: "Павукоподібні"

text:
Павукоподібні
Кротова Ірина 8а
http://pti.kiev.ua
Коротко про головне
http://pti.kiev.ua

http://pti.kiev.ua

http://pti.kiev.ua

Дихальна система
Органи дихання - пара легеневих мішків, які розташовані при основі черевця. Є ще трахеї у вигляді довгих нерозгалужених трубочок, що починаються непарним отвором на черевці. Трахеї безпосередньо транспортують кисень до тканин і органів.
Кровоносна система складається із серця, яке знаходиться на спинній частині черевця, і судини, по якій кров рухається від серця до передньої частини тіла. Оскільки кровоносна система незамкнена, то в серце кров повертається із змішаної порожнини тіла (міксоцелю),  де вона омиває легеневі мішки і трахеї, збагачуючись на кисень.
Кровоносна система
Орган зору
Органами зору у павуків є прості очі, кількість яких може бути від 2 до 12. Розміщені на головогрудному  щиті.  Не дивлячись на велику кількість очей, зір у павуків слабкий. У кращому випадку, вони можуть бачити предмети на відстані не більше 30 см.
“Технологія виробництва павутини”
Починаємо з будівництва трикутної або чотирикутної  рами – основи майбутньої пастки.
2. Потім прокладаємо кілька ниток, що перетинаються в центрі рами.
3.Робимо декілька складних операцій, після чого, ми покриваємо липким павутинним секретом і замінюємо допоміжну нитку.
http://pti.kiev.ua
http://h.ua
http://pti.kiev.ua
http://uk.wikipedia.org
Значення у природі та житті людини
Більшість видів павуків приносить користь, знищуючи комах - шкідників рослин. Але разом з тим отрута деяких із них небезпечна для здоров'я і життя людини, наприклад павуки-птахоїди, а також тарантула та каракурта. Швидшому одужанню сприяє і виведення отрути з потом (для цього необхідно зігріти тіло, зробити масаж тощо).


title: Павукоподібні (Arachnida)

text:
Павукоподібні(Arachnida)

Будова і особливості    життєдіяльності

28.11.2010
АРАХНА (греч. arachne — павук)
У старогрецьких міфах це ім'я дівчини, яка, за переказами, досягла такого високого ткацького мистецтва, що викликала на змагання саму богиню Афіну.
Арахна виткала тканину краще за Афіну. Але Афіна не визнала переваг Арахни і перетворила її на павука, що вічно тче свою павутину.

3
Павукоподібні (Arachnida)
60 000 видів
Довжина тіла0,1 мм до 17 см
Більшість мають отруйні залози
Поширені по всьому світу.
4
Будова тіла павукоподібних
Тіло павукоподібних складається з двох відділів:
Головогруди
Черевце
Головогруди
Черевце
5
Будова тіла павукоподібних
Вусиків немає
4 пари простих очей
4 пари кінцівок з коготками
4 парипростих очей
4 парикінцівок
6
Внутрішня будова  павука
Травна  система.
Видільна система.
Кровеносна система.
Дихальна система.
Нервова система.
Павутинні залози
7
Властивості павутини та інших волокон
Павутинова нитка в 50—70 разів легше за людський волос тієї ж довжини.
Підвісна нитка, якою можна було б охопити земну кулю по екватору, важила б всього 340 грамів.

8
Як павуки  використовують павутину?
Як засіб пересування
9
Ловча сітка
Для упіймання комах паук-хрестовик будує вертикальну ловецьку мережу з павутини.

10
Ловча сітка
 У тіло жертви павук вводить травний сік, який переварює і зберігає від гниття

11


title: Мінералокортикоїди

text:
Гіперфункція          Гіпофункція
Затримка рідини в організмі і збільшення маси тіла. Розвиток артеріальної гіпертензії.
З організму з сечею виводяться натрій, хлор, вода і затримується калій.
H2O
Сl-
Na+
K+
Мінералокортикоїди
Гіперфункція          Гіпофункція
Клінічні прояви у жінок включають гірсутизм, акне і , олігоменорею            ( рідкісний менстр.  цикл).
Вплив на утворення статевих органів у майбутньої дитини, і він може народитися з ознаками як хлопчика, так і дівчинки одночасно.
Псевдогермафродитизм
Андрогени і естрогени
Щось цікаве
Змінився гормональний настрій надниркових залоз, і обличчя жінки набуло чоловічого тип оволосіння. До речі, іспанському живописцю Хусепе Рібера належить картина, що зображає Магдалену Вентура. Літня жінка з густою бородою годує грудьми дитину. Поруч стоїть її чоловік, якому, як свідчить переказ, до цього вона вже народила двох дітей. Але борода в жінок - це, звичайно буває в  кінцевій стадії  ураження надниркових залоз.

Гіперфункція          Гіпофункція
Адреналін і норадреналін
Одна з легенд говорить, Великий полководець Олександр Македонський мав звичай перевіряти кандидатів у воєнноначальники. Під час гучного бенкету, Олександр робив вигляд, що нападає на кандидата. З гучним криком замахувався на нього мечем і спостерігав реакцію випробуваного. Якщо чоловік ставав блідим - значить боягуз і користі на полі бою від такого не буде. Якщо червонів від гніву - значить хоробрий і в складній ситуації не розгубиться.
Сам великий завойовник не знав, що реакція ця обумовлена виділенням у кров адреналіну (гнів, зібраність перед небезпекою), або норадреналіну (ступор, розгубленість) ..
Адреналін - робить людину небезпечним і агресивним. Люди, в організмі яких погано виробляється адреналін, часто пасують перед життєвими труднощами. Рівень адреналіну підвищує регулярні фізичні навантаження, секс, і, як нещодавно було встановлено вченими, чорний чай. Знижують - заспокійливі настої на основі лікувальних трав.

Норадреналін - відповідає за гарний настрій, позитивне сприйняття реальності. Якщо в організмі низький вміст норадреналіну, то людині гарантовані депресія і туга. Ситуацію можна виправити, якщо приймати вітаміни з вмістом заліза, міді, марганцю, селену і цинку.
Щось цікаве
Існує припущення, що агресивний стан людини пов'язаний з виділенням норадреналіну, а почуття страху і невпевненості - з виділенням адреналіну.
"Когда человек боится -
выделяет адреналин,
Это знают собаки
и, лая, бегут за ним.
Когда ты вбегаешь в комнату
в черемуховом платье,
за тобой залетают осы -
ты выделяешь счастье.
Я знаю одного приятеля
с тухлым взглядом деляги.
Над ним все летают мухи.
Зависть он выделяет".

Андрей Вознесенский
Протягом ряду століть висловлювалися вкрай суперечливі думки про функції надниркових залоз. Писали про них як про додаткові нирки, фільтри крові, наділяли статевою функцією, вважали лімфатичними органами. В оповіданні "Живі мощі" І. С. Тургенєва описана клініка їх  захворювання, що отримала назву бронзової хвороби (хвороба Аддісона). Тоді ще про гормони наднирників нічого не знали.
Щось цікаве
Підшлункова залоза
Продовгаста залоза . Маса становить 60 -100 г. Розташована за очеревиною, за шлунком, простягається в поперечному напрямку від дванадцятипалої кишки до селезінки.
Ендокринна частина залози- острівці Лангерганса- секретують глюкагон (антагоніст інсуліну, підвищує рівень глюкози в циркулюючої крові), інсулін (від лат. insula - острівець, знижує рівень глюкози в крові), соматостатин (пригнічує секрецію багатьох залоз), панкреатичний поліпептид (пригнічує секрецію підшлункової залози і стимулює секрецію шлункового соку ) і грелін («гормон голоду» - збуджує апетит).
Основну масу залози становить тканина, клітини якої виробляють панкреатичний сік. Ці клітини утворюють округлі структури залози – долі. Між ними розкидані острівці Лангерганса, які містять невелику кількість великих альфа-клітин і численні бета-клітини. Альфа-клітини секретують глюкагон, а бета-клітини - інсулін. Загальний обсяг цих клітин не перевищує 3% обсягу всієї підшлункової залози.
Гормони підшлункової залози
Гіперфункція              Гіпофункція
Інсуліновий шок
Цукровий діабет
Ацидоз

У середині XIX століття в підшлунковій залозі виявили якісь скупчення клітин, функції яких з'ясувалися лише в двадцяті роки XX століття. Скупчення отримали назву - "острівці". Думаю, що справедливо. Острів - це завжди щось віддалене від суші, не схоже на неї, іноді невідоме, небезпечне. Дістатися до нього завжди складно. Поступово з'ясували, що згадані клітинні острівці явно володіють якимись важливими властивостями, а учень І. П. Павлова фізіолог Л. В. Соболєв встановив, що виділяється в кров (потім довели, що і в лімфу) хімічна речовина регулює вуглеводний обмін. Причому речовина це виділяє не вся заліза, а саме острівці. Вони по-латині називаються insula, звідси виробляється ними всім відомий гормон інсулін.

Щось цікаве

«Поступает в кровь гормон.
Инсулин зовется он.
Островковый аппарат -
В железе ее субстрат.»
Статеві залози  ( яєчка , яїчники)
Завдання внутрішньої секреції  статевих залоз  є виробництво статевих гормонів і виділення їх в кров.
Так от, від ступеня розвитку статевих залоз і вироблення статевих гормонів залежить наступ статевого дозрівання.
Гормони статевих залоз
Гіперфункція       Гіпофункція
Передчасне статеве дозрівання
Видалення статевих органів
В 1939 році 5-річна Ліна Медіна  народила  дитину 2.7 кг за допомогою кесаревого розтину
Гіпофункція
 У чоловіків за 30, які страждають ожирінням, з кожним роком в крові тестостерону стає менше на 10-20%. Одночасно вона переводить чоловічий гормон на жіночий. Тому у чоловіків з ожирінням відбувається розвиток фемінізації - фігура стає жіночною (сідниці розповзаються, ростуть груди, зникають волосся в тих місцях, де раніше були).
Тестостерон - це основний анаболік, що відповідає за м'язову силу і масу. Якщо його мало, домогтися гарних фізичних успіхів не можна. При зниженому тестостероне фізичні навантаження переносити важко.
Тестостерон - основний ендогенний антидепресант. Можна сказати, це гормон щастя для чоловіка. Депресія, почуття пригніченості - явні ознаки зниження тестостерону в організмі чоловіка.
До ознак зменшення рівня тестостерону ставиться так само підвищене потовиділення, недосипання і втому. Зменшення вироблення тестостерону призводить так само до гіпертонії, цукрового діабету, а закінчується все це інсультом та інфарктом
І найголовніше - знижується статевий потяг і погіршується ерекція.
Гіпофункція
У період з 21-го по 28-й день місячного циклу рівень жіночих гормонів в крові різко падає, що призводить до появи гострих симптомів пригніченості, відомих під назвою "менструальна напруженість". Саме в цей період жінки стають дратівливими, агресивними, стомлює, плаксивими; у багатьох порушується сон, підсилюються головні болі; хтось навіть впадає в депресію; у деяких з'являється вугрова висипка, болі внизу живота, нагрубання молочних залоз, набряклість ніг і особи, запори, підвищується артеріальний тиск з головними болями до нудоти і блювоти. Це пов'язано з надлишком (естрогену) або нестачею (прогестерону) гормонів.
Приблизно близько 50 років (у середньому) у жінок остаточно припиняються менструації і настає так званий період менопаузи. З усього ансамблю ендокринних залоз вимкнулися статеві залози - яєчники. З настанням менопаузи організм жінки починає відчувати дефіцит жіночих статевих гормонів - естрогену і підвищення рівня тестостерону. У 45-50 років жінка може стати більш самостійною і рішучою, ніж раніше і виявити в собі здібності до підприємницької діяльності. З недоліків такого сюрпризу природи - імовірність росту волосся на обличчі у жінки (гірсутизм), схильність до стресів і підвищення ймовірності розвитку інсульту.
Щось цікаве
Зазвичай роль статевих залоз демонструють на курей. Після кастрації у півня різко зменшується гребінь, зникає характерне оперення, кігті, він перестає співати і за зовнішнім виглядом нагадує курку.
Після видалення у курки яєчників вона набуває риси, властиві півневі. Якщо кастрованій курці пересадити насінники півня, то у неї з'являються зовнішні ознаки і риси поведінки півня (розростається гребінь, виростають півнячий хвіст, кігті, вона починає співати). При пересадці яєчника півневі він набуває куряче оперення, хвіст і характерні риси поведінки курей.

ЕНДОКРИННІ ЗАХВОРЮВАННЯ
Гігантизм - захворювання, що виникає  при надлишковій секреції гормону передньої долі гіпофіза - гормону росту. Частіше спостерігається у чоловіків. Проявляється  зазвичай у 9—10-річному віці або в період статевого дозрівання.
 Гігантизм
Великани при патологічному рості мають слабе здоров’я, до старості доживають рідко, психіка подібна до дитячої, статевий потяг знижений або відсутній.

 Гігантизм
Карликовість – захворювання, що викликається дефіцитом соматотропного гормону.
Карлик – це доросла людина маленького росту.

 Карликовість
 Причини карликовості:
Спадкова схильність;
Вроджені дефекти(порушення формування гіпофіза у зародка);
Травми голови, в тому числі під час пологів;
Пухлини гіпофіза та оточуючих його структур;
Такі захворювання, як: туберкульоз,сифіліс, саркоїдоз;
Перенесена променева чи хіміотерапія.
Карликовість
Симптоми
Уповільнення окостеніння кістяка, порушення розвитку і зміни зубів;
Слабкий розвиток м'язової системи;
Недорозвинення статевих органів;
Схильність до артеріальної гіпотонії;
За наявності пухлини гіпофіза або навколишніх ділянок мозку поряд з перерахованими симптомами відзначається порушення зору.

Карликовість
Найменший чоловік у світі китаєць Хі Пінпін
Кенаді Джоурдін Бромлі– відома у всьому світі як "маленьких ангел"
Акромегалія— захворювання,пов’язане із порушенням функції передньої долі гіпофіза.
Акромегалія
Супроводжується розширенням або потовщенням кистей,стоп,черепа, особливо лицьової частини:збільшення надбрівних дуг, виличних кісток, нижньої щелепи.
Акромегалія
Виявляється гіпертрофія м’яких тканин носа, губ, вух і, навіть, язика. Збільшення нижньої щелепи призводить до зміни прикусу за рахунок розходження міжзубних проміжків. Виникає акромегалія в основному після завершення росту організму.  Розвивається поступово і триває багато років.
Акромегалія
Боксер Моріс Тілле
Хвороба Аддісона - захворювання, що виникає в зв`язку з порушенням функцій надниркових залоз, яке найчастіше є наслідком їх туберкульозу.

Хвороба Аддісона
Спостерігається приблизно в 30-50 років. Розвивається поступово,супроводжується слабкістю, розладами травлення, бронзовим забарвленням шкіри й слизових оболонок.
Хвороба Аддісона
Кретинізм - природжений гіпотиреоз - ендокринне захворювання, що викликається недоліком гормонів щитовидної залози, характеризується порушенням функції щитовидної залози і затримкою розвитку.
               Кретинізм
При цьому захворюванні спостерігається затримка росту, порушення пропорцій тіла, фізичного, статевого та психічного розвитку.
 Кретинізм
Базедова хвороба – захворювання, що виникає в зв`язку з підвищенням функції щитовидної залози, до крові при цьому надходить надмірна кількість її гормону – тироксину. Зустрічається в жінок віком 20-40 років.

Базедова хвороба
Мікседема  - захворювання, обумовлене недостатнім забезпеченням органів і тканин гормонами щитовидної залози.
Мікседема
Розглядається як крайня, клінічно виражена форма гіпотиреозу. Внаслідок порушення білкового обміну органи і тканини стають набряклими. Термін "мікседема" (слизовий набряк шкіри) по відношенню до важких форм гіпотиреозу став вживатися з 1878 року. У хворих відзначається збільшення маси тіла за рахунок надмірної кількості міжтканинної рідини, одутлість обличчя,психічна загальмованість, сонливість, зниження інтелекту, порушення статевих функцій та всіх видів обміну речовин.
Мікседема
Розвивається внаслідок виділення недостатньої кількості гормону інсуліну, в результаті чого розвивається гіперглікемія - стійке збільшення глюкози в крові. Захворювання                                     характеризується хронічним                                                              перебігом та порушенням всіх видів обміну речовин:                                                               вуглеводного, жирового,                                                                   білкового, мінерального та                                                                             водно-сольового.
Цукровий діабет
Крипторхізм виникає при дефіциті тестостерону у внутрішьоутробному періоді.

 Крипторхізм
Залози тіла людини
Мета презентації
Дати коротку характеристику та порівняти діяльність залоз тіла людини:
зовнішньої секреції;
внутрішньої секреції;
змішаної секреції.
Вступ
Людський організм складається з клітин, тканин, органів та систем органів. Кожна структурна одиниця має свою певну будову, місце розташування та виконує певні функції.
Постійно в організмі здійснюються різні фізіологічні, хімічні та біологічні процеси, які відбуваються завдяки нейрогуморальній регуляції: спільній роботі нервової та ендокринної систем.
Класифікація залоз
Залози - це органи, які виробляють специфічні речовини, що називаються секретом. Вони бувають одноклітинні (одноклітинні залози шлунка, дихальних шляхів) та багатоклітинні.
За функціональною діяльністю                                          залози поділяються на групи:                                              залози зовнішньої секреції,                                         залози внутрішньої секреції та                                     залози змішаної секреції,                                              тобто подвійної дії.
Класифікація залоз
Екзокринні залози
Екзокринні – це залози зовнішньої секреції, які відкривають свої вивідні протоки та виділяють секрети на поверхню тіла або в порожнину організму.
До них належать:
молочні залози;
потові залози;
сальні залози;
слинні залози;
слізні залози;
залози слизової оболонки дихальних шляхів і травного каналу.
Екзокринні залози
Молочні залози виділяють молоко для вигодовування потомства.
Потові залози виділяють піт на поверхню шкіри, чим допомагають терморегуляції.
Сальні залози виділяють шкірний жир також на поверхню тіла.
Слізні залози утворюють сльози.
Слинні залози продукують слину, яка бере участь у травленні.
Залози слизової оболонки травного каналу також виділяють різні ферменти і речовини для процесу травлення.
Ендокринні залози
Ендокринні – це залози внутрішньої секреції, основною ознакою будови яких є відсутність вивідних проток. Їхні секрети виділяються безпосередньо у кров або лімфу, що їх омиває.
Секрет ендокринних залоз – гормони, їхня кількість досить невелика, але вплив на життєдіяльність організму життєво необхідний.
Науку, що вивчає будову, функції і захворювання залоз внутрішньої                    секреції, називають                        ендокринологією.
Ендокринні залози
   До залоз внутрішньої секреції належать:
    - гіпофіз,                                                                      - епіфіз,                                                                      - щитоподібна,- прищитоподібні,- загрудинна (тимус),                                                  - підшлункова,- надниркові,- статеві.
Гіпофіз - нижній мозковий придаток
Гіпофіз – округле утворення, масою 0,5-0,6 г, розміщене на нижній поверхні головного мозку в гіпофізарній ямці. Він відноситься до центральних органів ендокринної системи.
Гіпофіз відповідає за виробництво                                      наступних гормонів: гормон росту,                            лактогенний, тиреотропний, адренокортикотропний,                                          гонадотропний, окситоцин та                            вазопресин.

  Мікроскопічна будова                        гіпофіза людини
Щитоподібна залоза
Щитоподібна залоза - двохдольковий орган, розташований на передній поверхні шиї, попереду трахеї. Регулює основний обмін і забезпечує кальцієвий гомеостаз крові. Гормони щитоподібної залози поділяють на дві групи: йодовані та тиреокальцитоніни.

Будова щитоподібної залози
Прищитоподібні залози
Прищитоподібні залози - невеликі тільця, овальної форми. Всього їх є 4: 2 верхні і 2 нижні. Вони розташовані на задній поверхні бічних часток щитоподібної залози.
Це паренхімні органи з власними                                                                 волокнистими капсулами, від яких                                            всередину відходять сполучнотка-                                                   нинні перегородки.
Продукують прищитоподібні                                                       залози паратгормон, який регулює                                                    фосфокальцієвий обмін речовин в                                           організмі людини.

Вилочкова залоза - тимус
Вилочкова залоза – надзвичайний орган, який наявний лише в дитячому віці. До 14 років вона зникає.
Виробляє тимус          Т-лімфоцити, що беруть участь у створенні імунітету дитини.

Підшлункова залоза
Підшлункова залоза – одна з великих залоз в тілі людини. Її роль подвійна, так як крім гормонів, вона виділяє підшлунковий сік.
Виділяє два гормони, що регулюють вуглеводний обмін – це інсулін та глюкагон.
Надниркові залози
Надниркові залози – парні ендокринні залози, розташовані безпосередньо над нирками. Вони відіграють важливу роль у регуляції обміну речовин і адаптації організму до несприятливих (стресових) умов.

Ендокринні залози
Гормони – продукти ендокринних залоз -фізіологічно високоактивні речовини, що виділяються в певному співвідношенні.  Вони забезпечують координацію біохімічних реакцій, тобто регуляцію процесів обміну речовин, росту                            та розвитку, а отже, нормальне функціонування організму та пристосування його до змін                      зовнішнього середовища.
Ендокринні залози
Гормони в невеликих кількостях здатні робити на організм значний вплив. Вони характери-зуються специфічністю: кожний гормон виконує певну функцію.
Надходячи в кров, гормони виконують свою роль далеко від місця синтезу.
Ендокринні залози
На функцію ендокринних залоз впливають численні фактори: травма, біль, високі та низькі температури, інфекція, інтоксикація, кисневе голодування, внаслідок яких функція залоз може       пригнічуватись або підвищуватись.
Порушення функцій залоз внутрішньої                 секреції відіграють велику роль у виник -                    ненні різних хвороб. При порушеннях                               однієї залози у хворобу підключаються                          інші залози, так як діяльність всіх залоз                 тісно пов'язана між собою. Отже, залози внутрішньої секреції функціонують як                              єдина фізіологічна система – ендокринна.
Залози змішаної секреції
До залоз змішаної секреції належать:
підшлункова залоза, що утворює підшлунковий сік, який виділяється через протоку в 12-палу кишку, та виділяє гормони, які регулюють кількість цукру у крові.
статеві залози, що продукують статеві клітини для продовження роду та статеві гормони, які формують вторинні статеві ознаки.
Залози змішаної секреції
Залози змішаної секреції виконують водночас дві функції: як залози зовнішньої секреції та залози внутрішньої секреції, тобто вони виділяють секрети безпосередньо у кров і в той же час мають вивідні протоки назовні тіла або в порожнину тіла.
Порівняння залоз
Продукт секреції екзокринних залоз – це рідка суміш речовин, а не чиста речовина, як у випадку внутрішньої секреції. Секрети екзокринних залоз містять воду, іони, ферменти, слиз та інші речовини.
Екзокринні залози являють собою вп’ячування епітелію, що складається з щільно упакованих секреторних клітин. Ендокринні залози – це цілі органи, які мають певну будову та місцезнаходження.
Порівняння залоз
Будова залоз зовнішньої та внутрішньої секреції
Нервова система людини
Нервова система
Усі функції людського організму — рухова діяльність, робота внутрішніх органів, тканинні процеси регулюються нервовою системою. Результатом фізіологічної діяльності головного мозку є психічна діяльність людини, її розумова робота.
Нервова система
Нервова система людини складається з двох великих відділів:
● центральної нервової системи (ЦНС), яка включає головний і спинний мозок;
● периферійної нервової системи, яка складається з нервових волокон, що відходять від головного і спинного мозку. Збираючись у пучки різної товщини, нервові волокна утворюють нерви, які зв’язують головний і спинний мозок зі всіма органами та системами організму.
Нервова система
За функціями нервову систему поділяють на соматичну і вегетативну. Соматична нервова система іннервує опорно-руховий апарат і всі органи чуттів, а вегетативна нервова система регулює процеси обміну речовин та роботу всіх внутрішніх органів (серця, нирок, легень та ін.).
Нервова система людини являє собою складне утворення і виконує різноманітні функції.
Спинний мозок
Спинний мозок розміщений у хребтовому каналі. В ньому розрізняють сіру речовину, в якій переважають нервові клітини різного розміру та форми, і білу речовину, утворену відгалуженнями нейронів довжиною 1 м і більше. Зі спинного мозку виходить 31 пара змішаних нервів, які своїми тонкими гілочками обплітають всі частини тіла.
Головний мозок
Головний мозок заповнює порожнину черепа і включає мозковий стовбур у складі продовгуватого, середнього, проміжного мозку й мозочка та передній, або великий мозок, поділений на дві півкулі.
Стовбур мозку
Стовбур мозку зверху покритий білою речовиною, а сіра речовина всередині утворює ядра, від яких відходять 12 пар черепно-мозкових нервів. У сірій речовині мозкового стовбура містяться дихальний, серцевий, судинно-руховий центри, а також центри, які регулюють скорочення м’язів, обмін речовин, потовиділення.
Мозочок
Мозочок виконує функції координації рухів, регулює м’язові скорочення та діяльність внутрішніх органів. В центральній частині стовбура мозку міститься ретикулярна формація у вигляді сітчастого утворення, так звана неспецифічна. Призначення її — за допомогою імпульсів регулювати збудливість центральної нервової системи (підвищувати або пригнічувати).
Великі півкулі
Великі півкулі головного мозку також складаються із сірої і білої речовини. Біла речовина утворена нервовими волокнами і розміщена всередині. Сіра речовина складається з нервових клітин і глії, розміщена зверху і утворює кору головного мозку. Товщина кори 2—3 мм, у ній налічується 15—18 млрд нервових клітин, 140 млрд міжнейронних елементів і понад 1000 млрд зв’язків між нейронами.
Глії
Глії — це допоміжні клітини, які є опорою для нервових клітин, виконують функцію їх живлення і зосереджують резервні енергетичні речовини. Періодично ці речовини виходять із депо і надходять до нервових клітин.
Нервові клітини
Нервові клітини кори головного мозку за допомогою відгалужень зв’язані між собою та нервовими клітинами, розміщеними в різних ділянках тіла.
Кора головного мозку
Кора головного мозку є вищим відділом центральної нервової системи і функціонує у взаємодії з нижніми відділами. Вона забезпечує взаємодію організму із зовнішнім середовищем, регулює і контролює всі функції організму.

Центри регуляції
Центри регуляції різних функцій організму локалізовані в певних зонах кори. Розрізняють сенсорні, моторні та асоціативні зони. Сенсорні зони — це мозкові відділи різних органів чуттів (зорового, слухового, больового і т. ін.). Моторні зони кори управляють рухами.
Сенсорна й моторна зони
Сенсорна і моторна зони займають невелику частину поверхні кори. Основна її частина являє собою асоціативні зони, які здійснюють зв’язок між всіма сферами кори. Діяльність асоціативних зон лежить в основі вищих психічних функцій — пам’яті, логічного мислення, уяви, навчання.
Нейрон
Головною структурною і функціональною одиницею нервової системи є спеціалізована нервова клітина — нейрон (неврон). Вона складається з тіла і відгалужень: одного довгого — аксона і багатьох коротких — дендритів.
Аксон
Аксон простягається від центральної нервової системи до того чи іншого органа. З аксонів складаються нерви і нервові волокна. Функція аксона полягає у проведенні нервових імпульсів до інших нейронів або виконавчих органів — м’язів, залоз, кровоносних судин тощо.
Дендрити
Дендрити здійснюють зв’язок між окремими нервовими клітинами і, як правило, не виходять за межі центральної нервової системи.
Спинний мозоклюдини
Спинний мозок
Спинний мозок — це тяж завдовжки 41–45 см  (у дорослої людини), який розміщується в хребетному каналі і прикріплюється до його стінки. Угорі він переходить у головний мозок, а внизу закінчується нарівні 2-го поперекового хребця.
Будова:
1 — головний мозок;
2 — череп;
3 — ліквор;
4 — спинний мозок;
5 — хребет;
 6 — хребетний канал

Хребетний канал утворений сукупністю хребетних отворів у хребцях. Спинний мозок має форму циліндричного тяжа з внутрішньою порожниною (спинномозковим каналом), і утримується в постійному положенні за допомогою зв'язок. Передній (верхній) кінець спинного мозку переходить в довгастий мозок, а задній (нижній) - у так звану кінцеву нитку
Спинний мозок
Спинний мозок оточений трьома оболонками:  твердою , павутинною і м'якою.


title: "Острая респираторная вирусная инфекция"

text:
ОРВИ
Что такое ОРВИ?
О́страя респирато́рная ви́русная инфе́кция (ОРВИ)  - группа заболеваний, передающихся воздушно-капельным путем, характеризующихся острым поражением различных отделов респираторного тракта с обязательным наличием ряда респираторных (катаральных) симптомов и необязательным повышением температуры разной степени выраженности (чаще субфебрильной).

Восприимчивость
Восприимчивость к заболеванию всеобщая и высокая. Относительно маловосприимчивы дети первых месяцев жизни, рождённые от матерей с циркулирующими антителами к возбудителям ОРВИ. При отсутствии у матери защитных антител к ОРВИ восприимчивы даже новорождённые. После перенесенной инфекции, как правило, формируется стойкий специфический пожизненный иммунитет. Повторное заболевание может быть вызвано заражением другим вирусом из группы ОРВИ.
Основные симптомы ОРВИ — насморк, кашель, чиханье, головная боль, боль в горле, глазных яблоках, рвота, жидкий стул, слабость.
Патогенез
В начальный период болезни вирус размножается во входных «воротах инфекции»: носу, носоглотке, гортани, что проявляется в виде рези, насморка, першения, сухого кашля. Температура обычно не повышается. Иногда в этот процесс вовлекаются слизистые глаз и желудочно-кишечного тракта.
Затем вирус попадает в кровь и вызывает симптомы общей интоксикации: озноб, головная боль, ломота в спине и конечностях. Активация иммунного ответа приводит к выработке организмом антител к вирусу, вследствие чего кровь постепенно очищается от него и симптомы интоксикации ослабевают.
На финальном этапе неосложнённой ОРВИ происходит очищение дыхательных путей от поражённых вирусом слоёв эпителия, что проявляется как насморк и влажный кашель с отхождением слизистой или гнойной мокроты.
Осложнения
К осложнениям относятся: бактериальные риниты, синуситы, отиты, трахеиты, бронхиты, тонзиллиты, пневмония, менингит, неврит, радикулоневрит.
Лечение
Регулярное употребление витамина C не снижает шансы заболевания простудой, однако позволяет уменьшить её тяжесть и длительность. Против большинства возбудителей ОРВИ в настоящее время не разработаны химиопрепараты, и своевременная дифференциальная диагностика затруднена.
Несмотря на то что ОРВИ вызывается вирусами, против которых антибиотики бесполезны, заболевание практически всегда сопровождается бактериальной инфекцией, и использование антибиотиков может быть оправдано, в частности, при болях в горле. Из жаропонижающих средств применяют нестероидные противовоспалительные средства, в их числе парацетамол, а в последнее время — ибупрофен.
Профилактика
В разгар инфекции рекомендуется ограничить посещение массовых мероприятий, особенно в закрытых помещениях, избегать слишком тесного контакта с больными, как можно чаще мыть руки. Те же правила следует соблюдать и заболевшим: взять больничный лист, не посещать массовые мероприятия, стремиться как можно меньше пользоваться общественным транспортом, избегать тесного контакта со здоровыми людьми, носить марлевую повязку.
« Здоровье — не всё, но всё без здоровья ничто. »                                       Сократ


title: Оцінка колeкції і cтворeння нового вихідного матeріалу люпину жовтого для ceлeкції на cтійкіcть проти фузаріозного в'янeння в умовах Ліcоcтeпу України

text:
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level


title: "Перша медична допомога при теплових і сонячних ударах"

text:
Перша медична допомога при теплових і сонячних ударах
Виконала учениця 11-А класу
Ковальова Анастасія

Тепловий і сонячний удари — це патологічні стани, що
супроводжуються сильним головним болем,
головокружінням, загальною слабкістю, зблідненням,
сповільненням рухів. Можливі нудота, блювання,
короткочасна втрата свідомості, підвищення температури
тіла до +40-+41°С. При подальшому впливі високої
температури шкіра обличчя й губ синіє,
посилюється задишка. Пульс стає
слабким і може зовсім зникнути.
З'являються занепокоєння, марення,
галюцинації та
судороги
Перша медична допомога
швидко перенести потерпілого в прохолодне місце,
покласти на спину, піднявши дещо ноги, зняти або
розстебнути одяг
Змочити голову холодною водою
або покласти на неї змочений
холодною водою рушник, холодні
примочки на лоб

якщо людина не знепритомніла, корисно дати їй міцний
холодний чай, холодну воду. У випадку зупинки дихання і
серцевої діяльності необхідно до прибуття лікаря почати
зовнішній масаж серця і штучну вентиляцію легень
для запобігання перегріванню на сонці голову
обов'язково слід прикривати світлим головним убором,
що добре відбиває сонячні промені

У важких випадках слід одразу зважити на характер
дихання потерпілого, перевірити, чи не порушена у нього
прохідність дихальних шляхів. Виявивши, що язик запав, а
в роті є блювотні маси, повернути голову потерпілого на
бік і очистити порожнину рота бинтом або носовою
хустинкою, накрученою на палець
Якщо дихання слабке або його немає взагалі, терміново
почати робити штучне дихання методом «рот у рот» або
«рот у ніс» до появи самостійного глибокого дихання.
Якщо ж при цьому не відчувається пульс, а зіниці
розширені і не реагують на світло, слід провести весь
комплекс реанімації—штучне дихання і непрямий масаж
серця
Дякую за увагу!


"Нуклеїнові кислоти"


title: Одноклітинні тварини

text:
Одноклітинні тварини
Гречуха Вікторія
До одноклітинних відносяться тварини, тіло яких складається з однієї клітини, яка за своїми функціями є самостійним організмом.

Інфузорія туфелька
Їх перевищує 30 тис. Форма тіла різноманітна.

Одноклітинні організми

 бактерії                                археї                                еукаріоти
Зазвичай одноклітинні організми є мікроскопічними. Проте деякі одноклітинні найпростіші видимі неозброєним оком (у рідкісних випадках сягаючи десятків сантиметрів).
Вважається, що одноклітинними були перші живі організми Землі. Найбільш древніми з них вважаються бактерії і археї.
Одноклітинні організми були відкриті
 Антоні ван Левенгуком.

Планета
*
* - одноклітинні
Ми перші!
Приклади одноклітинних організмів.

Малярійний плазмодій
(знаходиться у просвіті кишечника, а проникаючи у стінки кишки, руйнує клітини слизової оболонки)
(уражає клітини крові – еритроцити)
Трипаносома
(паразитує у крові, лімфі, спиномозковій рідині;у людини спричиняє сонну хворобу)
Лийшманії
(паразитують у клітинах, уражають шкіру,внутрішні органи)
Лямблії
(паразитують у протоках печінки, тонкому кишечнику)
Дякую за увагу!


title: Порушення гормональних функцій ендокринної системи

text:
Порушення гормональних функцій ендокринних залоз(у рамках шкільної програми)
Гормональні відхилення
У діяльності гіпофізу: карликовість, гігантизм, акромегалія, нецукровий діабет.
У діяльності щитоподібної: кретинізм, мікседема, зоб, базедова хвороба.
У діяльності підшлункової:                                    цукровий діабет.
У діяльності наднирників:                                                                  Аддісонова хвороба.
У діяльності статевих:                                                                           затримка або раннє                                                                         статеве дозрівання.
  Карликовість – захворювання, що викликається дефіцитом соматотропного гормону.
  Карлик – це доросла людина маленького росту.
		                 Причини карликовості

		                	* Спадкова схильність;
			* Вроджені дефекти
			   (порушення формування
			   гіпофіза у зародка);
			* Травми голови, в тому
			    числі під час пологів;
			* Пухлини гіпофіза та
			   оточуючих його структур;
			* Такі захворювання, як: туберкульоз, 		          			   сифіліс, саркоїдоз;
			* Перенесена променева чи хіміотерапія.
Карликовість
Симптоми
* Уповільнення окостеніння кістяка, порушення розвитку і зміни зубів;
* Слабкий розвиток м'язової системи;
* Недорозвинення статевих органів;
* Схильність до артеріальної гіпотонії;
* За наявності пухлини гіпофіза або навколишніх ділянок мозку поряд з перерахованими симптомами відзначається порушення зору.
Карликовість
Гігантизм - захворювання, що виникає  при надлишковій секреції гормону передньої долі гіпофіза - гормону росту. Частіше спостерігається у чоловіків. Проявляється  зазвичай у 9—10-річному віці або в період статевого дозрівання.
Великани при патологічному рості мають слабе здоров’я, до старості доживають рідко, психіка подібна до дитячої, статевий потяг знижений або відсутній.
Гігантизм
Акромегалія  — захворювання, пов’язане  із порушенням функції передньої долі гіпофіза.  					Супроводжується 						розширенням або 						потовщенням кистей, стоп, 				черепа, особливо лицьової 				частини: збільшення 					надбрівних дуг, виличних кісток, нижньої щелепи. Виявляється гіпертрофія м’яких тканин носа, губ, вух і, навіть, язика. Збільшення нижньої щелепи призводить до зміни прикусу за рахунок розходження міжзубних проміжків. Виникає акромегалія в основному після завершення росту організму.  Розвивається поступово і триває багато років.
Акромегалія
  Нецукровий діабет – захворювання, що зустрічається нечасто, близько 1 на 1000000, що пов’язане із порушенням функції гіпофізу та можливо й гіпоталамуса. Характеризується поліурією, тобто виділенням  6-15 літрів сечі на добу та полідипсією – спрагою.
  Нецукровий діабет — хронічне захворювання, що зустрічається у людей обох статей, як серед дорослих, так і серед дітей.  Частіше всього хворіють люди від     18 до 25 років.
Нецукровий діабет
Дефіцит таких гормонів як фолікулостимулюючого і лютеїнізуючого, що стимулюють вироблення статевих гормонів, призводить до затримки статевого потягу.
Гіпопітуїтаризм - дефіцит кількох або всіх гормонів гіпофіза, що призводить до гормонального дефіциту інших ендокринних залоз (щитоподібної, надниркових, статевих) та гальмуванню гормонально залежних процесів в організмі.
Причинами є:
туберкульоз, саркоїдоз, сифіліс,                                                  перенесені енцефаліти,                                                                 менінгіти, а також травми                                                               черепа.
Дефіцит гормонів гіпофізу
Гіпофункція щитоподібної залози
   Гіпотиреоз - це не захворювання, а специфічний стан організму, пов'язаний з реакцією на низький рівень концентрації гормонів щитовидної залози. Уперше гіпотиреоз як захворювання був описаний в 1873 році. Якщо гіпотиреоз розвивається в дитячому віці, виникає кретинізм. У дорослих це зумовлює інший патологічний стан - мікседему (слизовий набряк).
	  Кретинізм - природжений гіпотиреоз - ендокринне захворювання, що викликається недоліком гормонів щитовидної залози, характеризується порушенням функції щитовидної залози і затримкою розвитку. При цьому захворюванні спостерігається затримка росту, порушення пропорцій тіла, фізичного, статевого та психічного розвитку.
Кретинізм
	 Мікседема  - захворювання, обумовлене недостатнім забезпеченням органів і тканин гормонами щитовидної залози. Розглядається як крайня, 				клінічно виражена форма 				гіпотиреозу. Внаслідок порушення 			білкового обміну органи і тканини 			стають набряклими. Термін 				"мікседема" (слизовий набряк шкіри) 			по відношенню до важких форм 			гіпотиреозу став вживатися з 1878 року. У хворих відзначається збільшення маси тіла за рахунок надмірної кількості міжтканинної рідини, одутлість обличчя, психічна загальмованість, сонливість, зниження інтелекту, порушення статевих функцій та всіх видів обміну речовин.
Мікседема
	 Зоб - будь-яке збільшення щитовидної залози.
	 Тиреотоксикоз, Базедова хвороба - стан,                           викликаний стійким підвищенням рівня                                 тиреоїдних гормонів, що негативно впливає на життя людини: нервова система постійно збуджена, пульс та тиск крові підвищені, часто буває задишка, безсоння, тремтіння рук, вразливість. Описав це захворювання німецький учений Карл Базедов, тому і називають                                                              хворобу Базедовою. У хворих значно                                                  прискорюється обмін речовин та                                           енергії. За зовнішнім  виглядом таких                                      хворих можна визначити за допомогою                      симптому - витрішкуватість очей.
Гіперфункція щитоподібної залози
Цукровий діабет
 Розвивається внаслідок виділення недостатньої кількості гормону інсуліну, в результаті чого розвивається гіперглікемія - стійке збільшення глюкози в крові. Захворювання                                       характеризується хронічним                                                              перебігом та порушенням всіх                                                              видів обміну речовин:                                                               вуглеводного, жирового,                                                                   білкового, мінерального та                                                                             водно-сольового.
Аддісонова (бронзова) хвороба
  Вперше це захворювання було описане  англійським лікарем Аддисоном у 1855г.  В його основі лежать руйнуючі зміни у тканинах наднирників.  Причини : туберкульозне ураження залоз або інші інфекції, пухлини, хірургічні втручання, інколи гнійні процеси, крововиливи, і взагалі все, що призводить до атрофії  коркового шару. Симптомами є наростаюча загальна                                   слабкість, зниження м’язового тонусу, відсутність                                         апетиту, тошнота, рвота, болі в животі та попереково-                  крижовому відділі, кишкові кровотечі, втрата маси                                        тіла. Найбільш характерний симптом – земляний                                     відтінок шкіри та  поява темних плям на слизових                               оболонках губ, ясен, внутрішніх поверхнях щік, на язиці та піднебінні. Сама шкіра набуває бронзового блиску.
  При підвищеній гормональній функції яєчок та яєчників спостерігається раннє статеве дозрівання, а при зниженій функції навпаки – затримка статевого дозрівання. При цьому не зовсім помітні вторинні статеві ознаки. Порушення в секреції статевих гормонів супроводжується різноманітними патологічними відхиленнями в органах статевої сфери і в усьому організмі. У чоловіків часто зустрічається гіпофункція стероїдогенної тканини. При цьому спостерігається тривалий ріст людини, євнухоїдна будова тіла. У жінок буває гіпогонадизм - патологічний стан, що виявляється у виробленні яєчниками недостатньої кількості жіночих статевих гормонів.
Порушення діяльності             статевих залоз


title: Обмін речовин та енергії

text:
Обмін речовин та енергії.
Енергетичний обмін.
Очікувані результати
Порівнювати обмін речовин і енергії в клітинах автотрофних та гетеротрофних, аеробних і анаеробних організмів;
 називати етапи енергетичного обміну, характеризувати процеси гліколіза, аеробного і анаеробного дихання в клітинах про- та еукаріотів;
 пояснювати, чому кисневе розщеплення енергетично ефективніше за безкисневе;
обґрунтовувати взаємозв'язок пластичного і енергетичного обміну в клітинах.

Обмін речовин та енергії
складові
Чи завжди процеси розпаду та синтезу врівноважені?
Який процес переважає під час росту             молодого організму?
Який процес переважає у людини, яка              виконує фізичні навантаження?
Який процес переважає у хворому                             або старіючому організмі та при                 зменшенні маси тіла?
Який процес переважає у рослин?

Автотрофи
Автотрофи
Хемотрофи
Організми, що використовують енергію від хімічних реакцій.

     Нітрифікуючі          Водневі бактерії

    Залізобактерії

	      	     Сіркобактерії
Фототрофи
Організми, що використовують енергію світла.

Гетеротрофи
Гетеротрофи
Паразити
Сапрофіти
Хижаки
Міксотрофи
Біологічна енергія
Механічна
Хімічна
Електрична
Теплова
Світлова
АТФ - універсальний хімічний акумулятор енергії в клітинах
Енергетичний обмін речовин здійснюється у три етапи:

а) підготовчий;

б) безкисневий (анаеробне дихання);

в) кисневий (аеробне дихання).
Підготовчий етап
   Де відбувається?
У шлунково–кишковому тракті, а також                              у цитоплазмі клітин.

   Що відбувається?
Великі органічні молекули розщеплюються на мономери білки - до амінокислот, жири - до гліцерину і жирних кислот, вуглеводи - до моносахаридів, нуклеїнові кислоти - до нуклеотидів.
Безкисневий етап енергетичного обміну
Де відбувається?
В клітинах.
Його називають анаеробним тому, що цей етап відбувається без участі кисню.
Сумарне рівняння гліколізу
С6Н1206 + 2Н3Р04 + 2АДФ   ⇒ 2С3Н603 + 2АТФ + 2Н20
Виділяється 200 кДж енергії.
Частина її (майже 84 кДж) витрачається на синтез двох молекул АТФ, а інша - розсіюється у вигляді тепла.
Отже, процес гліколізу енергетично малоефектив-ний: лише 35-40% енергії запасається в зв'язках молекул АТФ.
Кисневий етап енергетичного обміну
Де відбувається?
   В мітохондріях.
Цикл Кребса
(цикл трикарбованих кислот) - це послідовне перетворення певних органічних кислот, що відбувається в матриксі мітохондрій. Цей процес названо на честь англійського біохіміка Ханса Адольфа Кребса, який відкрив його у 1937 році
Відбувається утворення сполуки НАД  Н.
Окиснення НАД  Н за участю ферменту.
Під час окиснення звільняються: електрони та протони.
Транспорт електронів відбувається за участю білків – переносників на внутрішню мембрану мітохондрій, а протони на зовнішню мембрану мітохондрій, де вони накопичуються.
Виникає та зростає різниця електричних потенціалів. Коли різниця потенціалів досягає критичного значення, іони Н+ із зовнішньої мембрани переносяться на внутрішню  завдяки ферментній системі (Н+ - АТФаза),
Під час повернення іони Н+  у матрикс мітохондрій енергія вивільняється.
Сумарне рівняння кисневого етапу енергетичного обміну
2С3Н603 + 602 + 36Н3Р04 + 36АДФ ⇒
 ⇒ 6С02 + 36АТФ + 36Н20

Сумарне рівняння безкисневого і кисневого етапів енергетичного обміну
C6H12O6 + 38АДФ + 38Н3РО4 + 602 +6Н2О ⇒
⇒ 6С02 + 38АТФ + 44Н2О

Під час цих перетворень виділяється близько 2800 кДж енергії, з яких у вигляді макроергічних зв'язків молекул АТФ запасається 1596 кДж, або 55%, а 45% - розсіюється у вигляді тепла.

Домашнє завдання
1. Опрацювати §26 підручника.
2. Дати відповіді на  запитання наприкінці §26,с.159.
3. Заповнити повністю таблицю «Етапи енергетичного обміну речовин».
4*. Фізіологи встановили, утворення невеликої кількості молочної кислоти у м’язах стимулюють їх скорочення, накопичення великої кількості молочної кислоти гальмує скорочення м'язів і викликає швидку втому. Поясніть: що відбудеться з людиною, у якої слабке серце, якщо під час бігу  чи фізичної роботи через нестачу кисню у м’язах буде переважати гліколіз.
5*. Розв’яжіть задачу.
М’язи ніг під час бігу за 1 хв. витрачають 24 кДЖ енергії. Скільки всього грамів глюкози витратять м’язи ніг за 50 хв., якщо половину часу в м’язах буде йти повне засвоєння глюкози, другу половину – безкисневе?
Дякую за увагу!


Нуклеїнові кислоти


Обмін білків, жирів, вуглеводів. Порушення обміну органічних речовин


Презентація "Наземно-повітряне середовище існування"


"Критичні системи організму людини. Дихальна система"


title: Національний парк України - Великий Луг

text:
L/O/G/O
.
.


Обдаровані діти


Мікробіологічні препарати проти шкідників сільськогосподарських рослин та регламент їх застосування (грибні, бактеріальні та вірусні)


title: Живі організми

text:
Різноманітність живих організмів та їх класифікація

Вступ
Кожен вид організмів відрізняється від інших особливостями будови, процесами життєдіяльності, середовищем життя. Проте одні живі істоти зовсім різні, а інші дещо подібні між собою або майже однакові. Тому з давніх-давен учені намагаються за особливостями будови об'єднати всі організми у групи.
Систематика
У сучасній біології з цією метою досліджують процеси життєдіяльності, хімічний склад, вимоги до середовища життя тощо. Такі групи організмів дістали назву систематичних одиниць. А наука, яка визначає належність організмів до тієї чи іншої систематичної одиниці, має назву систематика.

Групи організмів
Нині, вчені виділяють такі великі групи організмів, як бактерії, гриби, тварини та рослини. Упродовж тисячоліть людина, стикаючись із певними живими організмами, давала їм конкретну назву. Є назви народні, які вживають у певній країні чи місцевості. А є і наукові назви, що їх використовують учені всіх країн світу.
Царства живої природи
1 - Рослини; 2 - Тварини; З - Гоиби; 4 - Дроб'янки; 5 - Віруси
Наукові назви організмів
Що таке наукові назви організмів? Щоб зрозуміти, яка різниця між науковими та народними назвами організмів, розглянемо одного з представників рослинного світу - поширену в Україні рослину барвінок малий. У нашій країні вона має ще назви «барвін», « хрещатий барвінок », « барвінець », «ворвинок», «зельонка», «могильник» тощо.
Vinca minor
Звичайно, ні, бо кожному видові організмів учені дають єдину наукову назву, зрозумілу дослідникам усього світу. Вона складається із двох слів латинською мовою. У нашому прикладі рослина має наукову назву Vinca minor.
Vinca minor
Перше з цих двох слів - Vinca -це назва роду, до якого належить даний вид. Це слово завжди пишуть з великої літери, воно є ніби «прізвищем» організму. Інше слово -minor - видовий епітет, його пишуть з малої літери. Це «особисте ім'я», що відрізняє його від інших представників роду.
Карл Лінней
Систему подвійних назв видів запровадив у науку ще XVIII сторіччя шведський учений Карл Лінней . На той час мовою, якою писали наукові праці, була саме латинська. Цей принцип - подавати міжнародні наукові назви організмів латинською мовою - зберігся і дотепер.
Карл Лінней
Одиниці класифікації організмів
Які одиниці використовують для класифікації організмів? Зі свого повсякденного досвіду ви знаєте, що за певними зовнішніми ознаками можна відрізнити березу від тополі, сосну від ялини, шипшину від малини тощо. Тобто ми об'єднуємо в групи організми, подібні за певними ознаками, і відрізняємо їх від інших груп з відмінними рисами.
Систематичні одиниці
Саме так учені, спираючись на всебічне вивчення організмів, а не лише на підставі особливостей будови, об'єднують їх у певні групи - систематичні одиниці.
Вид
Основною систематичною одиницею є вид. Вид - це група організмів, подібних за особливостями будови та процесів життєдіяльності, які можуть вільно схрещуватися між собою в природі і давати плідне потомство. Кожен вид характеризується певними вимогами до умов існування і мешкає на певній території. Всі характерні ознаки виду нащадки успадковують від батьків.
Приклади видів рослин
1 - жовтець повзучий; 2 - жовтець язиколистий; 3 - жовтець золотистий
Рід
Крім виду, використовують й інші систематичні одиниці. Так, подібні між собою види рослин об'єднують в один рід. Наприклад, види береза бородавчаста та береза пухнаста належать до роду Береза. Близькі роди об'єднують у родини. Так, роди Бук, Каштан та Дуб належать до родини Букові.
Порядки. Класи
Близькі родини об'єднують у порядки. Наприклад, родини Ліщинові та Березові входять до порядку Березоцвіті. Близькі порядки об'єднують у класи. Так, порядок Букоцвіті разом з багатьма іншими порядками входить до класу Дводольні. Класи входять до складу відділів. Наприклад, класи Дводольні та Однодольні належать до відділу Покритонасінні рослини.
Рослини порядків
Березоцвіті (1) і Букоцвіті (2)
Царство
А найвищою систематичною одиницею є царство. Так, усі відділи рослин належать до царства Рослини. Цей підручник ознайомить вас з представниками царств Рослини, Гриби та Бактерії.
Висновок
Отже, класифікувати певний організм - це означає визначити його місце у системі органічного світу. При цьому вчені визначають належність певного виду до всіх основних систематичних одиниць - роду, родини, порядку, класу, відділу, царства.
Джерела
http://school.xvatit.com
http://teachua.com/


Набута поведінка


Поняття про синтетичну гіпотезу еволюції


Позаклітинний матрикс


"Кров"


title: Надання першої допомоги при переохолодженні і обмороженні

text:
Haga clic para cambiar el estilo de título
Haga clic para modificar el estilo de texto del patrón
Segundo nivel
Tercer nivel
Cuarto nivel
Quinto nivel