title: "Лімітуючі екологічні фактори"

text:
Лімітуючі екологічні фактори. Закон лімітуючого фактора
Юстус фон Лібіх
(1803-1873)
	Закон лімітуючого фактора (закон мінімуму Лібіха) – для організму або популяції, які перебувають у стабільному стані, найбільш значущим є екологічний фактор, що перебуває на своїй мінімальній межі. Збільшення дози цього фактора веде до швидкої зміни стану біологічних систем.
	Лібіх використовував бочку для ілюстрації закону. Зараз вона називається Бочка Лібіха. Так само як об'єм бочки виготовленої з нерівних дощечок обмежений найменшою дощечкою, так і ріст рослини обмежений поживною речовиною, що є присутня в найменшій кількості.
Віктор Ернест Шелфорд
(1877-1968)
	Закон толерантності Шелфорда – принцип екології, згідно з яким лімітуючим фактором, що визначає процвітання організму, може бути як мінімум, так і максимум екологічного впливу; діапазон між крайніми значеннями і визначає ступінь толерантності організму до даного фактора.


title: "Лісостеп на території України"

text:
Лісостеп на території України

На південь від Українського Полісся лежить лісостепова зона, або Лісостеп, що простягається майже на 1100 км від Передкарпаття на заході до Середньоруської височини на сході. Вона охоплює всю центральну частину території України завширшки в середньому 110 км.
 Межа між лісостеповою і степовою зонами проходить по лінії Котовськ (біля кордону з Молдовою) — Первомайськ — Кіровоград — Кременчук — Красноград — Чугуїв — державний кордон України з Російською Федерацією.
 Лісостеп займає близько 34% території України. Це друга за площею (після Степу) природно-географічна зона. Вона має високопродуктивні сільськогосподарські угіддя, високу розораність земель, значну лісистість, обмежену площу природних сіножатей і пасовищ.
 Оскільки лісостепова фізико-географічна зона розташована між Поліссям і Степом, то в її північній частині відчувається більший вплив природних компонентів, типових для зони лісів, а на півдні посилюється вплив чинників, властивих степовій зоні.
 Загалом природно-географічні умови Лісостепу є найсприятливішими для життя і діяльності людей.У Лісостепу знаходяться великі площі високопродуктивних чорноземів типових з значним вмістом гумусу (2-6,5%). Український Лісостеп — важливий район вирощування цукрових буряків та озимої пшениці

У межах лісостепової зони України на значних площах виходять на поверхню чи залягають близько до неї кристалічні породи Українського щита. Велика територія Лівобережного Лісостепу розміщена в межах Дніпровсько-Донецької западини, виповненої осадовими породами, в яких виявлено поклади нафти і природного горючого газу, кам'яної солі.
 На Правобережжі знаходиться Дніпровський буровугільний басейн, пов'язаний з осадовим чохлом Українського щита. З Українським щитом пов'язані також родовища залізних руд Кременчуцького району. Джерелом нагромадження заліза у відкладах Українського щита були продукти руйнування архейських гранітів і магматичних порід за тривалу геологічну історію.
 На півночі Львівщини і південному заході Волинської області є родовища кам'яного вугілля (Львівсько-Волинський кам'яновугільний басейн). Український Лісостеп багатий на вапняки (Тернопільщина, Хмельниччина, Вінниччина), мергелі. Є великі поклади високоякісних пісків, каолінів, твердих кристалічних порід та інших мінерально-сировинних ресурсів.

У Лісостепу України багато височинних територій: Подільська, Волинська, Придніпровська і Середньоруська височини. Між Придніпровською низовиною і Середньо-руською височиною знаходиться підвищена Полтавська рівнина. Височинам властиві платоподібні поверхні, горбогірний рельєф деяких з них (Розточчя, Опілля, Товтри) подекуди нагадує низькогір'я. Окраїнні частини височин і Полтавської рівнини мають розчленований рельєф і добре розвинуту яружно-балкову мережу.
 Серед низовинних територій є лише велика Придніпровська низовина, яка займає більшу частину Лівобережного Лісостепу. Вона характеризується рівнинним, слабо-похиленим у бік Дніпра, рельєфом.

 У межах Лісостепу простежуються деякі кліматичні відмінності з північного заходу на схід і південний схід. Так, пересічна річна температура повітря у Львові, розміщеному на заході лісостепової зони, становить +7,4°С, в Полтаві +6,8, у Харкові +6,7°С. Як бачимо, пересічна річна температура повітря в східному напрямі поступово знижується. Досить помітними є також зміни цього показника між північними і південними частинами зони. У східних районах випадає значно менше опадів (близько 450 мм), ніж у західних (до 750 мм). Вегетаційний період триває 200-210 днів.
 Із заходу на схід зменшується густота річкової сітки. Пересічний багаторічний річковий стік у межах лісостепової зони скорочується як у південному, так і в східному напрямах.

У більш зволожених західній і центральній частинах Лісостепу поширені опідзолені (часто оглеєні) ґрунти, опідзолені та деградовані чорноземи, у східних лісостепових районах — чорноземи типові на лесових породах. Опідзолені ґрунти трапляються на невеликих площах. Загалом рівень родючості ґрунтів найвищий у середній і східній частинах Лісостепу.
 Залісненість західної території Лісостепу вища, ніж центральної та східної, і досягає 15%. На крайньому заході та на обмежених площах у Подніпров'ї (на ділянці від Києва до Черкас), а також у долинах річок Псел і Ворскла переважає сосна, у центральній частині — граб, а на Лівобережжі — дуб. У південних і східних районах Лісостепу поширені полезахисні лісові смуги.

Основна частина Лісостепу (понад 75%) зайнята сільськогосподарськими угіддями, насамперед орними землями з дуже високою природною родючістю ґрунтів.
 Тваринний світ лісостепової зони має перехідний мішаний характер, оскільки в ній трапляються представники лісів, степів і водно-болотного середовища. З-поміж земноводних і плазунів водяться: ропуха, деревна жаба, тритони, болотна черепаха, вуж, гадюка звичайна, ящірки. Серед лісових птахів — дятли, голуби, зозуля, сови, шуліки чорний і рудий, сокіл-балабан, великий горобійник, синиці, зяблик та ін.; степових — куріпка, жайворонки, дрохви, вівсянка та ін. З ссавців у Лісостепу поширені: дика свиня, борсук, кажани, ховрахи, їжак, миші і полівки, заєць, козуля, лисиця

Важливого значення для Лісостепу набуває розвиток природоохоронної справи, насамперед на великому за площею Лівобережжі, де природних заповідників і національних природних парків немає, хоч в їх створенні і функціонуванні є крайня потреба. Це стосується також Правобережного Лісостепу, де, крім невеликого за площею Канівського заповідника, інші об'єкти такого рівня також відсутні.
 Лісостеповій зоні України властиві істотні територіальні відмінності, зумовлені різною висотою поверхні окремих територій над рівнем моря, помітною відмінністю клімату, ґрунтів, рослинності, причому як між південними і північними, так і між східними і західними її частинами. У зв'язку з цим лісостепову зону України поділяють на чотири провінції: Західноукраїнську (Західноукраїнський Лісостеп), Дністровсько-Дніпровську (Дністровсько-Дніпровський Лісостеп), Лівобережно-Дніпровську (Лівобережно-Дніпровський Лісостеп) і Середньоруську (Середньоруський Лісостеп).


title: "Кислотні дощі"

text:
Екологічна проблема людства: Кислотні дощі
Учениці 7(11)-Б класу
Жукової Євгенії

У нове тисячоріччя людство вступає в умовах екологічної кризи. Ще з початку XX століття три глобальні екологічні проблеми: руйнування озонового шару Землі, що прогресує; потепління її клімату та кислотні дощі — зробили цілком реальною погрозу самознищення людства.
Кисло́тний дощі — усі види метеорологічних опадів: дощ, сніг, град, туман, дощ зі снігом, — кислотність яких вища від нормальної.

Головна причина кислотних опадів – надходження сполук сірки і азоту в атмосферу. Кислотні опади завдають шкоди будівлям, пам'ятникам і металевим конструкціям, викликають загибель лісів, знижують урожай багатьох сільськогосподарських культур, погіршують родючість ґрунтів, що мають кислу реакцію, і стан водних екосистем.

Кислотний дощ утворюється в результаті реакції між водою і такими забруднюючими речовинами, як діоксид сірки і різних оксидів азоту. Ці речовини викидаються в атмосферу автомобільним транспортом, у результаті діяльності металургійних підприємств і електростанцій, а також при спалюванні вугілля і деревини. Вони перетворюються в розчини кислот: сірчаної, сірчистої, азотистої й азотної. Потім, разом із снігом чи дощем, вони випадають на землю.

У водяних екосистемах кислотні опади викликають загибель риб та інших водяних мешканців. Підкислення води рік і озер серйозно впливає і на сухопутних тварин. Разом із загибеллю озер стає очевидною і деградація лісів.
Кислоти порушують захисний восковий покрив листів, роблячи рослини уразливішими для комах, грибів і інших патогенних мікроорганізмів.  Якщо руйнується лісова екосистема, починається ерозія ґрунту, засмічення водоймищ, повінь і погіршення запасів води стають катастрофічними.

У результаті закислення в ґрунті відбувається розчинення живильних речовин, життєво необхідних рослинам.
 Використовуючи такі рослини в їжу, людина також одержує разом з ними підвищену дозу важких металів. Важкі метали, що знаходяться в природних водах, негативно впливають на нирки, печінку, центральну нервову систему, викликаючи різні онкологічні захворювання. Генетичні наслідки отруєння важкими металами можуть проявитися через 20 років і не тільки в тих, хто вживає брудну воду, але й у нащадків.

Кислотні дощі роз'їдають метали, фарби, синтетичні з'єднання, руйнують архітектурні пам'ятники. Багато скульптур і будинки в Римі, Венеції й інших містах, пам'ятники зодчества, такі, як Акрополь в Афінах, Кельнський собор та інші, за кілька останніх десятиліть одержали значно більші ушкодження, чим за весь попередій час.
Найхарактерніші кислотні дощі для індустріальних країн з високорозвиненою енергетикою. Проте більшість людей залишається байдужими до проблеми кислотних дощів.

Дякую за увагу!


В нашому селі екологічна катастрофа?...


title: очищення та контроль води

text:
1
2
3
4
5
20-35
   7-14
  2-3
1000-
1800

Fe2+Fe3+

SO2-4

Cl-

Cu


title: "Кам*яне вугілля"

text:
Кам'яне Вугілля.Його характеристики та застосування .
Вугілля – тверда горюча копалина , яка утворилася багато мільйонів років тому в надрах планети внаслідок розкладу величезних рослинних мас.
Вугілля утворюється в умовах, коли гниючий рослинний матеріал накопичується швидше, ніж відбувається його бактеріальне розкладання. Ідеальна обстановка для цього створюється в болотах.
На певній стадії процесу виділяються в ході нього кислоти запобігають подальшу діяльність бактерій. Так виникає торф - вихідний продукт для утворення вугілля.
Потім відбувається його відкладання під іншими наносами, торф відчуває стиснення і, втрачаючи воду і гази, перетворюється у вугілля.

Хімічний склад кам'яного вугілля :
55-95% вуглецю
5-15% кисню
1,5-5,7% водню
0-1,5% азоту
0,5-4% сірка
45-2% леткі речовини
4-14% вода
2-45% зола
Міжнародна назва вуглецю походить від лат. сarbo («вугілля»)
Фізичні характеристики
За будовою вугілля кам'яне, є дрібно подрібненим графітом.
Основними характеристиками, які визначають якість кам'яного вугілля  є: вологість, теплота згоряння, вміст сірки, зольність і вихід летких речовин.

При спалюванні вугілля утворюється зола

Питома теплота згоряння кам'яного вугілля -                                     30-36 МДж / кг
Видобуток кам'яного вугілля
Кам'яне вугілля залягає у вигляді пластів різної потужності. Глибина залягання вугілля - від поверхневого до 2000-2500 м і глибше.

Відкритий спосіб (кар'єрний)

Закритий спосіб (шахтний)
Видобуток кам'яного вугілля у світі :
Продукти переробки кам'яного вугілля


title: Колообіг речовин у природі

text:
Колообіг речовин у природі
Біогеохімічний кругообіг
На відміну від енергії, котра використовувалася організмом, перетворюється в тепло і втрачається для екосистеми, речовини циркулюють у біосфері, що і називається біогеохімічними круговоротами. З 90  елементів, що зустрічаються в природі, близько 40 потрібні живим організмам.

Найбільш важливі для них і потрібні у великих кількостях: вуглець,водень, кисень, азот.

Кругообіг елементів і речовин здійснюються за рахунок саморегулюючихся процесів, в яких беруть участь всі складові екосистем. Ці процеси є безвідходними.
Кругообіг води

Випаровування з водних просторів створює атмосферну вологу.
Волога конденсується у формі хмар, охолоджування хмар викликає опади у вигляді дощу і снігу, які поглинаються ґрунтом або стікають в моря і океани.
На колообіг води на поверхні Землі витрачається близько третини всієї сонячної енергії, що поступає до Землі.
Кругообіг речовин в біосфері
 Кругообіг вуглецю
Самий інтенсивний біогеохімічний цикл - кругообіг вуглецю. У природі вуглець існує в двох основних формах - в карбонатах (вапняках) та вуглекислому газі. Вміст останнього в 50 разів більше, ніж в атмосфері.
Вуглець бере участь в утворенні вуглеводів, жирів, білків і нуклеїнових кислот.
Основна маса акумульована в карбонатах на дні океану,у кристалічних породах кам'яному вугіллі та нафті  і бере участь в великому циклі кругообігу.

Основна ланка великого кругообігу вуглецю - взаємозв'язок процесівфотосинтезу і аеробного дихання.
У малому циклі кругообігу бере участь вуглець, що міститься в рослинних тканинах та тканинах тварин.
 Кругообіг кисню
У кількісному відношенні головною складовою живої матерії є кисень, кругообіг якого ускладнений його здатністю вступати в різні хімічні реакції, головним чином реакції окислення. У результаті виникає безліч локальних циклів, що відбуваються між атмосферою, гідросферою і літосферою. Певною мірою кругообіг кисню нагадує зворотний кругообіг вуглекислого газу. У основному він відбувається між атмосферою та живими організмами.
Кисень, що міститься в атмосфері і в поверхневих мінералах (осадові кальцити, залізні руди), має биогенное походження і повиннен розглядатися як продукт фотосинтезу. Цей процес протилежний процесу споживання кисню при диханні, який супроводжується руйнуванням органічних молекул, взаємодією кисню з воднем (відщепленим від субстрата) та утворенням води.
Кругообіг азоту
Кругообіг азоту - один із самих складних, але водночас самих ідеальних кругообігів. Незважаючи на те, що азот складає близько 80% атмосферного повітря, в більшості випадків він не може бути безпосередньо використаний рослинами, так вони не засвоюють газоподібний азот.

Найбільш активні споживачі азоту - бактерії на кореневій системі рослин сімейства бобових. Кожному виду цих рослин притаманні свої особливі бактерії, які перетворюють азот в нітрати.
 Кругообіг фосфору
Запаси фосфору, доступні живим істотам, повністю сконцентровані в літосфері. Основні джерела неорганічного фосфора - виверження вулканів або осадові породи.
У земній корі вміст фосфору не перевищує 1%, що лімітує продуктивність екосистем.
З пород земної кори неорганічний фосфор залучається в циркуляцію континентальними водами.
Він поглинається рослинами, котрі при його участі синтезують різні органічні сполуки і таким чином включаються в трофічні ланцюги. Потім органічні фосфати разом з трупами, відходами та виділеннями живих істот повертаються в землю, де знову піддаються впливу мікроорганізмів і перетворюються в мінеральні форми, які використовуються зеленими рослинами.
Кругообіг сірки
Біля однієї третини сполук сірки і 99% діоксиду сірки – антропогенного походження.

В атмосфері протікають реакції, що призводять до кислотних опадів:
2SO2 + O2 2SO3
SO3 + H2O H2SO4

З природних джерел сірка потрапляє до атмосфери у вигляді сірководню,діоксиду сірки і часток сульфатних солей.
Висновок
Кругообіг— основна властивість, характерна риса біосфери.

Повторюваний процес взаємопов'язаного перетворення, переміщення речовин у природі, який має циклічний характер, відбувається за обов'язкової участі живих організмів і часто порушується людською діяльністю. Тому для того, щоб не порушити кругообіг речовин, баланс у природі людина повинна зменшити свій вплив на навколишнє середовище, таким чином забезпечивши щасливе існування всього живого на Землі.


title: Глобальне потепління

text:
Тварини які можуть постраждати внаслідок глобального потепління
Глобальне потепління призводить до вимушеної міграції тварин і зникнення деяких видів через скорочення їх ареалів.
Зміни клімату також являються причиною танення льодів в полярних областях земної кулі, позбавляючи звичних умов життя тварин Арктики та Антарктики.
Глобальні зміни клімату можуть сприяти проникненню в Арктику бактерій і вірусів, до яких у білих ведмедів немає імунітету. Цілком ймовірно, що білі ведмеді за останні кілька століть вже переживали періоди потепління. Однак цього разу ситуація посилюється тим, що природне середовище проживання цього хижака руйнує людина.
Чисельність імператорських пінгвінів в Антарктиді до кінця 2100 року може скоротитись з трьох тисяч до 500-600 пар через танення антарктичних льодів.
Великі панди — єдині представники родини ведмежих, які харчуються виключно рослинною їжею. Як правило, в день панда з'їдає близько 30 кілограмів бамбука — основи її раціону. В останні роки екологи стали помічати, що панди в деяких районах Китаю почали переходити на інші джерела їжі через вирубку лісів. Приміром, в 2010 році жителі провінції Сичуань помітили, що панди стали забиратись в свинарники і відбирати у свиней частково обгризені кістки.
Адаптація американського зайця-біляка, хутро якого на зиму стає білим, може з часом втратити сенс, оскільки сніг у зв'язку з кліматичними змінами сходитиме раніше, і тварини перестануть зливатись з ландшафтом.
За останні 40 років в Кордильєрах, куди птахи прилітають на гніздування, потепління клімату призвело до зсуву сезонних ритмів екосистеми. Сніг сходить раніше, в результаті квіти, які зазвичай «чекали» прильоту колібрі, відцвітають до того, як птахи виростять пташенят.
Глобальне потепління може призвести до порушень життєво важливих процесів у рукокрилих, таких, як сон, пошук їжі і збереження вологи в тілі, але, ймовірно, позитивно вплине на процес розмноження.
Близько чверті всіх видів земноводних і плазунів, які населяють США, знаходяться під загрозою вимирання. Захисники природи звернулись з проханням до Служби рибальства і диких тварин США про термінове включення до Червоної книги 53 видів жаб, черепах, саламандр і ящірок, яким загрожують хвороби, втрата місць проживання, зміни клімату, заселені ззовні хижаки і забруднення навколишнього середовища.
Прісноводні крокодили можуть сильно постраждати від глобального потепління, оскільки підвищення температури води призводить до зменшення тривалості занурень, необхідних рептиліям для полювання, відпочинку та захисту від ворогів.
Бураміс малий, який мешкає виключно в горах на південному сході Австралії та чисельність якого на сьогоднішній день становить не більше 2,6 тисячі особин, може повністю зникнути до 2020 року через глобальне потепління.
Дякую за увагу!!!
Підготувала:
студентка гр. Б 2-1
Сидоренко Анна
 Олександрівна


title: "Категорія «оптимізація». Критерії та пріоритети ландшафтно-екологічної оптимізації території"

text:
Категорія «оптимізація». Критерії та пріоритети ландшафтно-екологічної оптимізації території
Категорія «оптимізація»
	Головним завданням територіально-екологічної оптимізації є виважене поєднання виробничих, природо відновних і соціальних функцій геосистем в інтересах досягнення належних просторово-екологічних умов життєдіяльності населення.
Оптимально організована територія має бути:
-високопродуктивною;
-мало конфліктною;
-естетично привабливою;
-екологічно надійною;
-стабільною.

Категорія «оптимізація»
	Під територіально-екологічною оптимізацією розуміють підтримання екологічної рівноваги в регіоні з допомогою раціонального співвідношення перетворених і збережених ландшафтів, органічного поєднання виробничих, соціальних і екологічних функцій господарських систем, створення належних просторових умов життєдіяльності населення. У кожному конкретному регіоні це співвідношення має свої певні еколого-соціально-економічні показники, досягнення яких є цілеспрямованою перспективою розвитку.
	Цілеспрямовані наукові розробки схем оптимальної організації території розпочались в Європі з 60-х років у лоні ландшафтно-екологічних досліджень. Це були «ландшафтні плани» в Німеччині, ландшафтно-екологічні плани» в Чехословаччині, «територіальні комплексні схеми охорони природи» в Радянському Союзі. Ними обґрунтовувалось оптимальне розміщення різних функціональних зон, оптимальна локалізація різних угідь, схеми охорони природи як обов'язкові при плануванні соціально-економічного розвитку адміністративних районів, областей.
Критерії та пріоритети ладшафтно-екологічної оптимізації території
		Ландшафтно-екологічна оптимізація спирається на положення концепції узгодженого розвитку, які передбачають:
орієнтацію виробництва на місцеву сировинно-ресурсну базу;
запровадження завершених енерговиробничих циклів, орієнтованих на виробництво повноцінної готової продукції;
максимальне використання і відродження традиційних видів природокористування;
оптимізацію структури землекористування;
створення умов просторової комфортної життєдіяльності населення;
Критерії та пріоритети ладшафтно-екологічної оптимізації території
	Ландшафтно-екологічна оптимізація території є одним з напрямків територіально-екологічної оптимізації. Її досягнення передбачає визначення і реалізацію ландшафтно-екологічних пріоритетів. Серед них: природоохоронний, антропоекологічний, виробничий, естетичний, рекреаційний тощо.
Ієрархія цілей оптимізації
Функції першого порядку:- природоохоронна;- антропоекологічна;
Функції другого порядку – це функції, що мають найвищий природний потенціал.
Функції третього порядку – це функції, які сприяють виконанню функцій другого порядку.
Ієрархія цілей оптимізації
	Першим етапом оптимізації є визначення ландшафтно-екологічних пріоритетів розвитку регіону. Необхідно прорангувати види функцій у порядку їхньої значущості для даного регіону з урахуванням сучасної еколого-географічної ситуації в ньому, специфіки його господарської ролі в масштабах країни та природної ролі в природних територіальних комплексах вищих рангів. За умов глобальної екологічної кризи найвищим пріоритетом будь-якого регіону є анропоекологічні функції зі створення комфортних і гігієнічно стабільних умов середовища життєдіяльності людей та природоохоронні - зі збереження біорізноманіття.
Ієрархія цілей оптимізації
	Пріоритет другого порядку слід визначити за функцією, відповідно до якої геосистема має найвищий природний потенціал. За однаково сприятливих природних умов для виконання декількох функцій пріоритет віддається тій з них, яка пов'язана з меншим екологічним ризиком або надто важлива з екологічної точки зору.
	Визначення пріоритетності функцій є основою розробки регіональної екологічної політики, зокрема обґрунтування схем функціонального зонування регіону.
Ієрархія цілей оптимізації
	Оптимізація ландшафтно-екологічної організації території є наступним кроком оптимізації геосистем. Вона зводиться до обґрунтування такої територіальної диференціації угідь, за якої максимально повно реалізується природний потенціал геосистем, виключаються конфліктні ситуації між її функціональним використанням і природними особливостями, забезпечується естетична привабливість ландшафту.
	Задоволення цих вимог - складна ландшафтно-екологічна проблема, яка здебільшого реалізується на певних територіях - природних національних парків, регіональних ландшафтних парків, адміністративно-територіальних одиниць нижчих рангів.
Оптимальне співвідношення природних і господарських угідь
	Визначаючи природоохоронну функцію як пріоритетну, для будь-якого регіону під час ландшафтно-екологічної організації території першочерговим завданням є встановлення оптимального співвідношення між природними і господарсько-освоєними територіями.
	О. Молчанов визначив, що мінімальна лісистість територій степової зони має бути 10 %, лісостепової зони - у межах 15-20 %, зон мішаних і широколистих лісів - 25-45 %, гірських територій - не менше 50 %.

Оптимальне співвідношення природних і господарських угідь
Етапи ландшафтно-екологічної оптимізації
Перший етап:
Необхідно відвести під заліснення і залуження орні землі з крутизною схилів від трьох до семи і більше градусів.
Другий етап:
Надати статусу складових перспективної екомережі полезахисним лісосмугам, ділянками витоку річок, водно-болотним масивам, землям під ярами, пісками, кам'янистими розсипами, водою, а також луками, сіножатями, пасовищами, лісами.
Третій етап:
Сформувати цілісну національну екомережу із запровадженням певних режимів і докорінною зміною структури природокористування в зв'язку з природоохоронною та іншими пріоритетними функціями регіонів - антропоекологічною, агрогосподарською і рекреаційною.
Природо-ресурсні показники збалансованого розвитку України
Природо-ресурсні показники збалансованого розвитку України
Природо-ресурсні показники збалансованого розвитку України
Природо-ресурсні показники збалансованого розвитку України
Висновки
Оптимальна ландшафтно-екологічна організація території є невід'ємною складовою і завершальним етапом збалансованого природокористування. Вона базується на рангуванні пріоритетних критеріїв розвитку регіону з урахуванням його природно-ресурсного потенціалу, ролі і місця в територіальному поділі праці.
Оптимальна ландшафтно-екологічна організація території України передбачає істотні зміни структури землекористування за рахунок скорочення малопродуктивних і деградованих земель орного клину і переведення їх під заліснення і залуження. Це сприятиме зростанню частки екологічно стабільних угідь під природною рослинністю.


 Фізика та екологія. Фізичні основи бережливого природокористування та збереження енергії.

Виконала: учениця  9-А класу
КЗСОР СОГІ
Охрименко Діана Владиславівна
МЕТА ПРОЕКТА
Визначити взаємозв’язки фізики та екології. Виявити фізичні основи бережливого природокористування та збереження енергії.
Залучити однокласників до збереження навколишнього середовища.

АКТУАЛЬНІСТЬ
Можливість користуватися здобутками, що дали нам фізика й техніка, — це безперечний плюс. Але, на жаль, є й мінус. Отже, тема фізики та екології є актуальною на сьогоднішній день як і в межах України, так і на світовому рівні.
ПОНЯТТЯ ЕКОЛОГІЇ
Екологія  — розділ біології, що вивчає закономірності взаємовідношень організмів з навколишнім середовищем, а також організацію і функціонування надорганізмових систем

ЗВ*ЯЗКИ МІЖ ФІЗИКОЮ ТА ЕКОЛОГІЄЮ
Частина екологічних проблем, що вивчаються фізикою, може бути виділена в окрему галузь екології - екологічну фізику.
ВИДИ ТА ТИПИ ЗАБРУДНЕННЯ
Забруднення - один із лімітуючих факторів для людини.
ПРИРОДНЄ ЗАБРУДНЕННЯ
До природних джерел відносяться виверження попелу і газів вулканами, лісові і степові пожежі, насичені солями морські бризки і тумани, пил з еродованих ґрунтів і тонкий пісок пустель, рослинний пилок, мікроорганізми, виділення тварин, а також космічний пил

АНТРОПОГЕННЕ ЗАБРУДНЕННЯ
Найбільший “внесок” в забрудння навколишнього середовища вносять теплові електростанції, металургійні і хімічні заводи.
ЕКОЛОГІЧНА СИТУАЦІЯ В УКРАЇНІ
Нинішню екологічну ситуацію в Україні можна схарактеризувати як кризову, що формувалася протягом тривалого періоду через нехтування об’єктивними законами розвитку і відтворення природно-ресурсного комплексу України
УПРАВЛІННЯ ПРИРОДОЮ
Оптимальність у використанні природних ресурсів - це досягнення найкращого варіанта взаємовідносин суспільства з навколишнім середовищем.

ФІЗИЧНІ ОСНОВИ БЕРЕЖЛИВОГО ПРИРОДОКОРИСТУВАННЯ
У процесі життя і господарської діяльності збільшується використання людиною компонентів природи, унаслідок чого посилюється «тиск» на природне середовище
МЕТОДИ ЗБЕРЕЖЕННЯ ДОВКІЛЛЯ
Збереження природи — це збереження людини.
БЕРЕЖЛИВЕ ПРИРОДОКОРИСТУВАННЯ
Раціональне природокористування - система використання природних ресурсів, яка характерна для інтенсивного господарства.
АЛЬТЕРНАТИВНІ ДЖЕРЕЛА
Сучасний розвиток техніки дозволяє використовувати й альтернативні джерела енергії, а саме ядерну енергію, енергії вітру й Сонця, енергію припливів і відпливів, геотермальну енергію Землі.

ВИСНОВОК
Збільшення концентрації вуглекислого газу в атмосфері Землі вже призвело до того, що середня температура планети підвищилася на 0,7 °С. Щоб зменшити кількість викидів і хоча б частково зберегти запаси корисних копалин, уряди країн підтримують використання альтернативних джерел енергії, а саме енергії Сонця й вітру, припливів і відпливів, ядерної та геотермальної енергій.


НАЦІОНАЛЬНИЙ УНІВЕРСИТЕТ ВОДНОГО ГОСПОДАРСТВА ТА ПРИРОДОКОРИСТУВАННЯ

Геоінформаційне забезпечення моніторингу забруднення атмосферного повітря м. Рівного
Доповідач: ст. 5 курсу ГІСТ м 52
Козаченко Т.А.

Рівне 2013
Мета та задачі роботи
     Розробка концепції створення та впровадження геоінформаційного забезпечення в моніторинг забруднення атмосферного повітря міста Рівного.
	Основні задачі:
	1) вивчення законодавчих та нормативних актів, якими регламентуються питання забруднення атмосферного повітря;
	2) дослідження процесу розробки геоінформаційних систем моніторингу забруднення атмосферного повітря;
	3) аналіз структури та основних напрямків роботи  комплексної хімлабораторії Рівненського обласного центру з гідрометеорології;
	4) побудова структурної моделі раціонального управління комплексною хімлабораторією;
	5) формування профільного набору геопросторових даних для моніторингу забруднення атмосферним повітрям.

2
Об’єкт та предмет дослідження
	Об’єктом дослідження є геоінформаційне забезпечення моніторингу забруднення атмосферного повітря міста.

	Предметом дослідження є формування профільного набору геопросторових даних для моніторингу забруднення атмосферного повітря.

3
Моніторинг забруднення атмосферного повітря
	Моніторинг атмосферного повітря – це система спостережень за станом атмосфери, його забрудненням і природними явищами, які відбуваються в ньому, а також оцінка і прогноз стану атмосферного повітря (контроль, аналіз, висновки).

	В Рівному за станом атмосферного повітря здійснює комплексна лабораторія спостережень за станом забруднення навколишнього природного середовища.

4
Моніторинг забруднення атмосферного повітря
	Об’єкти моніторингу : атмосферне повітря, у тому числі атмосферні опади; викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

	Суб’єктами, які здійснюють моніторинг атмосферного повітря, є: Мінприроди України, Державна санітарно-епідеміологічна служба МОЗ України, їх органи на місцях (Рівненський ЦГМ), підприємства, установи, організації, діяльність яких призводить або може призвести до погіршення стану атмосферного повітря.
5
Комплексна лабораторія спостережень за станом забруднення навколишнього природного середовища.
	Завдання:
безперервне систематичне проведення спостережень за рівнем забруднення атмосферного повітря по м. Рівне.
систематичне спостереження за кислотністю атмосферних опадів.
оформлення результатів дослідження відповідними довідками, щорічниками, ведення журналів досліджень.
забезпечення населення, засобів масової інформації, органів державного управління, галузей господарства інформацією про стан навколишнього природного середовища, попередження про високе  та екстремально високе забруднення згідно діючих нормативних документів.

6
Комплексна лабораторія спостережень за станом забруднення навколишнього природного середовища.
Функції:
підтримка в робочому стані засобів вимірювальної техніки (ЗВТ);
своєчасне пред’явлення ЗВТ на повірку, а в разі необхідності в ремонт;
своєчасне придбання і впровадження нових нормативних документів в галузі науково-дослідних спостережень довкілля
7
Структура управління комплексною хімлабораторією за допомогою  синтаксису мови UML
8
Відображення даних та їх потік
9
Діаграма аналізу даних забруднення атмосферного повітря м. Рівного
10
Структурна модель профільного набору геопросторових даних
11
Етапи виконання робіт по створенню ГІС моніторингу забруднення атмосферного повітря
12
Структура технічного завдання
13
Структура метаданих для метеорологічних характеристик Авіометеослужби
14
Рисунок 8 – Карта розробленого сайту

15
Представлення результатів в мережі Internet
Ekostan-rivne.org.ua
16
Висновки
Розглянуто загальні  положення про необхідність створення та функціонування системи управління моніторингом атмосферного повітря, основні законодавчі та нормативні акти, якими регламентуються питання управління за комплексною лабораторією спостережень забруднення навколишнього природного середовища
Представлено систему управління комплексною лабораторією спостережень за станом забруднення навколишнього природного середовища.
Відображена логічна схема бази даних за допомогою діаграмі класів та розроблена концептуальна модель моніторингу забруднення АП за допомогою синтаксису мови моделювання IDEF0.
Сформовано основні етапи створення геоінформаційної системи моніторингу забруднення атмосферного повітря міста Рівного. Представлено модель базового та профільного наборів
Розроблено проект технічного завдання, яке визначає мету, вимоги й основні вихідні дані для розробки ГІС та розглянуто структуру метаданих.
Розроблено інформаційний сайт « Моніторинг забруднення атмосферного повітря міста Рівного»

17
ДЯКУЮ ЗА УВАГУ
18


title: Екосистеми

text:
Екосистеми
Презентацію створив
вчитель біології
Березівської спецшколи
Ковтун Ігор Миколайович
Юджин Одум (1913—2000).
Батько екосистемної екології.
словник
Екосистема
Біоценоз
Біотоп
Біогеоценоз
Ярусність
Продуценти
Консументи
Редуценти
Ланцюг живлення
Трофічний рівень
Трофічна сітка

Презентацію створив
вчитель біології
Березівської спецшколи
Ковтун Ігор Миколайович
План

Історія терміну
Поняття екосистеми
Будова екосистеми
Механізми функціонування екосистеми
Штучні екосистеми

Історія терміну
1877 року Карл Мьобіус – ввів поняття «біоценоз».
1935 року Артур Тенслі – запропонував поняття «екосистема».
1944 року Володимир Сукачов – вводить поняття «біогеоценоз».
Поняття екосистеми
Екосисте́ма — головна функціональна одиниця в екології, єдиний природний комплекс, утворений живими організмами та середовищем існування, у якому живі та неживі компоненти пов'язані між собою обміном речовин, енергією та інформацією.
Кожна екосистема складається з біоценозу та біотопу.

Таким чином, екосистема це -
біоценоз + його біотоп.

Зверніть увагу на малюнок 29.6 на ст. 174
Завдання

Знайдіть у тексті підручника визначення:
біоценоз і біотоп(ст.171-172)

Біогеоценоз і екосистема

Між поняттями «екосистема» и «біогеоценоз» немає особливої різниці, біогеоценоз можливо вважати синонімом терміну екосистема.
Але біогеоценози зазвичай вважаються окремим випадком екосистеми.
Будова біоценозу
Видова структура
Просторова структура
Екологічна структура

Презентацію створив
вчитель біології
Березівської спецшколи
Ковтун Ігор Миколайович
Екологічна структура біоценозу
Автотрофи

Гетеротрофи

Основні компоненти екосистеми
Клімат, температура, вологість, освітлення;
Неорганічні речовини;
Органічні сполуки;
Продуценти — організми, що створюють первинну продукцію;
Консументи — гетеротрофи, що з'їдають інших організмів або великі частинки органічних речовин;
Редуценти — гетеротрофи, в основному гриби і бактерії, які руйнують мертві органічні речовини.

Презентацію створив
вчитель біології
Березівської спецшколи
Ковтун Ігор Миколайович
Біорізноманітність і стійкість екосистем
Дощові ліси Амазонії та вологі екваторіальні ліси, являються місцями найбільшого біорізноманіття
штучні екосистеми
Поле  — типова штучна екосистема, нерозривно пов'язана з  природньою  лукою
Презентацію створив
вчитель біології
Березівської спецшколи
Ковтун Ігор Миколайович
Домашнє завдання
      Вивчити визначення: екосистема і біогеоценоз.
Вміти наводити приклади біогеоценозів.

         Вивчити визначення: біотоп, біоценоз.
Вміти наводити приклади хижаків і фітофагів нашого лісу.

               Назвіть штучні екосистеми.


title: "Глобальне потепління"

text:
Глобальне потепління
Презентація на тему:
Виконали учениці 11-а класу
Підчищаліна Настасія
Крамар Марина

     Джо Бастарді

Вуглекислий газ «в буквальному сенсі не здатний викликати глобальне потепління».
Глобальне потепління
Глобальне потепління — прогресуюче поступове підвищення температури поверхні Землі, що пов'язується з парниковим ефектом і призводить до зміни клімату у глобальних масштабах.

Парниковий ефект
Парниковий ефект - це процес, при якому поглинання і випромінювання інфрачервоних променів газами викликає нагрівання нижніх шарів атмосфери та поверхні планети.

Основними парниковими газами є:
 водяна пара (36-70%);
 вуглекислий газ (CO2) (9-26%);
 метан (CH4) (4-9%);
 озон (3-7%).
Річний розподіл викидів парникових газів за галузями
Відходи
Сільське господарство
Зміна в природокористуванні
Виробництво
Неконтрольовані викиди
Промисловість
Інше спалювання палива
Електрична та теплова енергія
Транспорт
Парниковий ефект
Близько трьох чвертей всіх антропогенних викидів парникових газів за останні 20 років стали результатом видобутку і спалювання викопного палива. Остання частина викидів викликана змінами у землекористуванні, в першу чергу вирубкою лісів.
Вплив людини
З часів Промислової революції внаслідок діяльності людини в атмосфері збільшилась кількість парникових газів, що призвело до посилення радіаційного впливу від CO2, метану, тропосферного озону, фреонів та оксиду азоту (N2O).
Сонячна активність і глобальне потепління
Починаючи з 1978 року за допомогою супутників можна було точно вимірювати викиди сонячної радіації. Ці данні вказують на те, що з 1978 року викиди сонячної радіації не збільшились, таким чином потепління, яке відбувається протягом останніх 30 років, не пов'язано зі збільшенням сонячної енергії, що надходить на Землю.
Наслідки глобальго потепління
 Підвищення рівня моря
Зменшення площі льодового покриву в Арктиці
Затоплення прибережних районів
Наслідки глобальго потепління
Збільшення площі пустель
Зменшення природних ареалів багатьох видів тварин
Наслідки для України
Глобальне потепління призведе до зниження рівня забезпеченості водними ресурсами, особливо південних районів України.

Наслідки для України
Зміна клімату в бік потепління призведе і до підвищення рівня Чорного і Азовського морів, що в свою чергу підсилить процеси розмиву берегів, затоплення, підтоплення та засолення ґрунтів у Причорномор’ї.

Наслідки для України
Цілком можливо, що в Україні з’являться пустелі

?
Зміниться рослинність, в Україні з’являться субтропічні і тропічні види рослин.
Несподівані факти про зміни клімату
Яблука стануть солодшими
Крим стане островом
Несподівані факти про зміни клімату
Глобальне потепління зробить світ більш пахучим
Американські бабаки товстішатимуть
Висновки
Цілком можливо, що наслідки глобального потепління перебільшують, однак переважна більшість (97,3%) вчених и близько 60-70% населення погоджуються з тим, що парниковий ефект, який повязують з глобальним потеплінням, викликаний в основному діяльністю людини.
Отже, це наша проблема, і вирішувати її повинні ми, якщо гордо вважаємо себе найрозумнішими на планеті Земля.
Дякуємо за увагу!


title: Хімічна промисловість України

text:
Хімічна промисловість України
Виконала: студентка 3 курсу, 2 групи, факультету ЕіСР,

								Мілінчук Анастасія
Хімічна комплекс – це сукупність галузей, по виробництву різноманітних хімічних сполук, реагентів та переробки сировини.
Хімічна промисловість — це галузь важкої промисловості, до якої належить продукція мінеральних добрив, пластмас і хімічних композитів, штучного і синтетичного волокна й текстилю, органічних і неорганічних хімікатів, гербіцидів, хімікатів для презервування продуктів харчової промисловості, фото- і кіноплівки та реактивів для упакування, штучної гуми, засобів для миття та дезинфектантів, отрутохімікатів воєнного призначення, а також деяких експозитів.
Карта хімічної промисловості України
Зв’язок хімічної промисловості з іншими промисловими комплексами України.
Екологічні проблеми хімічної промисловості України
Приклади забруднення території України
«Калійний завод» ВАТ «Оріана» м. Калуш
Масляна пляма – акваторія Дніпра, м. Київ
Приклади забруднення території України
Старий цвинтар хімічного комбінату, м. Горлівка
Стоки хімічного комбінату
Карта забрудненості території України хімічною промисловістю
Перспективи розвитку хімічної промисловості України
Дякую за увагу!


title: "Клімаичні зміни"

text:
зміни
на Землі
Кліматичні
Зміна клімату

Проблема  зміни клімату сьогодні надзвичайно актуальна. Клімат на нашій планеті змінюється і змінюється досить швидко, що не заперечує вже жоден учений. Однак на порядку денному стоять побоювання, що до природних змін клімату додалося потепління, викликане діяльністю людини.

Кліматичні зміни не означають просте підвищення температури. Під усталеним терміном «глобальна зміна клімату» розуміють перебудову всіх геосистем. Дані спостережень свідчать про підвищення рівня Світового океану, танення льодовиків і вічної мерзлоти, посилення нерівномірності випадання опадів, зміну режиму стоку річок та про інші глобальні зміни, пов’язані з нестійкістю клімату.

Вони завдають значних економічних збитків, загрожують стабільному існуванню екосистем, а також здоров’ю та життю людей. Висновки вчених говорять про те, що кліматичні зміни, які зараз тривають, можуть у майбутньому привести до небезпечних наслідків.
Глобальне потепління
Факт глобального потепління вже не викликає сумнівів. Дані метеорологічних спостережень свідчать про те, що за останні 100 років середня температура поверхні Землі зросла на 0,74 º С, причому темпи її росту поступово збільшуються.
За прогнозами Міжурядової групи експертів зі зміни клімату (МГЕЗК) – найбільш авторитетної міжнародної організації в області клімату – в найближчі 20 років зростання температури складе в середньому 0,2 º С за десятиліття, а до кінця 21 століття температура Землі може підвищитися від 1,8 до 4,6 º С.
Потепління чи похолодання?
Часто в різних джерелах, в тому числі наукових та засобах масової інформації, можна почути про те, що насправді найближчим часом очікується не глобальне потепління, а глобальне похолодання.
Як відомо, в минулому наша планета не раз переживала періоди похолодання і подальшого потепління, які пов’язані з багатовіковими природними циклічними процесами. Останній льодовиковий період був 10 000 років тому, зараз ми живемо в період між льодовиковими періодами. Природно, що через кілька тисяч років варто очікувати глобального похолодання.
 Ніколи ще середня температура планети не змінювалася з такою неймовірною швидкістю: 0,7 градуса за 100 років, з них 0,5 – за останні 50. А 11 з останніх 12 років були найбільш спекотними за весь інструментальний період метеорологічних спостережень.
ПРИЧИНИ КЛІМАТИЧНИХ
ЗМІН

Парниковий ефект
Зміни в кліматичній системі Землі, які ми зараз спостерігаємо, вчені пов’язують з аномальним зростанням концентрації в атмосфері так званих «парникових газів» Ці гази затримують інфрачервоне випромінювання, яке випускає земна поверхня, створюючи тим самим «парниковий ефект». Явище парникового ефекту дозволяє підтримувати на поверхні Землі температуру, при якій можливі виникнення і розвиток життя. Якби парниковий ефект був відсутній, середня температура поверхні земної кулі була б значно нижчою, ніж вона є зараз.
Однак при підвищенні концентрації парникових газів збільшується непроникність атмосфери для інфрачервоних променів, що призводить до підвищення температури Землі.
Антропогенна теорія
зміни клімату
У 2007 році Міжурядова група експертів зі зміни клімату (МГЕЗК) – міжнародний орган, який об’єднує тисячі вчених із 130 країн світу – представила свій Четвертий оціночний звіт, в якому містяться узагальнені висновки про минулі і нинішні кліматичні зміни, їх вплив на природу і людину, а також про можливі заходи з протидії таким змінам. В цій Доповіді говориться, що з 90%-ною вірогідністю зміни клімату, які ми зараз спостерігаємо, пов’язані з діяльністю людини.
Антропогенне походження сучасних кліматичних змін, зокрема, підтверджують палеокліматичні дослідження, основані на аналізі вмісту парникових газів в бульбашках повітря, що замерзли в льоді. Вони показують, що такої концентрації СО2 як зараз не було за останні 650 000 років (а за ці роки відбувалося не одне потепління нашої планети). Причому в порівнянні з доіндустріальною епохою (1750 рік) концентрація вуглекислого газу в атмосфері зросла на третину. Сучасні глобальні концентрації метану і оксиду азоту також істотно перевищили доіндустріальні значення.
Зростання концентрації цих трьох основних парникових газів з середини 18 століття, на думку вчених, з дуже високим ступенем імовірності пов’язане з господарською діяльністю людини, в першу чергу – спалюванням вуглецевого викопного палива (тобто нафти, газу, вугілля тощо), промисловими процесами, а також знищенням лісів – природних поглиначів CO2 з атмосфери.
Зміна частоти та інтесивності випадання опадів
МОЖЛИВІ НАСЛІДКИ
Урагани в США, засуха в Австралії, аномально спекотне літо в Європі, катастрофічні зливи і повені на туманному Альбіоні – список можна продовжувати. Ось тільки деякі приклади наслідків кліматичних змін. Екстремальні природні явища б’ють всі рекорди практично у всіх регіонах світу. А природні катаклізми тягнуть за собою економічні наслідки. З кожним роком збиток від стихійних лих зростає.
В цілому клімат на планеті стане більш вологим. Але кількість опадів не пошириться Землею рівномірно. В регіонах, які й так на сьогоднішній день отримують достатню кількість опадів, їх випадання стане інтенсивніше. А в регіонах з недостатнім зволоженням почастішають посушливі періоди.
Протягом ХХ століття середній рівень моря підвищився на 0,1-0,2 м. За прогнозами вчених, за XXI століття підвищення рівня моря складе до 1 м. У цьому випадку найбільш уразливими виявляться прибережні території і невеликі острови. Такі держави як Нідерланди, Великобританія, а також малі острівні держави Океанії і Карибського басейну першими підпадуть під небезпеку затоплення. Крім цього почастішають високі припливи, посилиться ерозія берегової лінії.
Підвищення рівня моря
Підвиження рівня моря у США
Здоров’я людини

За даними Всесвітньої організації охорони здоров’я (ВООЗ), додаткова смертність в європейських країнах від теплових хвиль в серпні 2003 року у Великобританії склала 2045 чоловік, у Франції – 14802, в Італії – 3134, в Португалії – 2099.
.
Кліматичні зміни, за прогнозами вчених, призведуть до підвищення ризиків для здоров’я людей, перш за все менш забезпечених верств населення. Так, скорочення виробництва продуктів харчування неминуче призведе до недоїдання і голоду. Аномально високі температури можуть призвести до загострення серцево-судинних, респіраторних та інших захворювань.
Підвищення температури може призвести до зміни географічного поширення різних видів, які є переносниками захворювань. З підвищенням температури ареали теплолюбних тварин і комах будуть поширюватися на північ, в той час як люди, що населяють ці території, не будуть мати імунітету до нових захворювань
Танення льодовиків..

Сучасне заледеніння Землі можна вважати одним з найбільш чутливих індикаторів глобальних змін, які відбуваються сьогодні. Супутникові дані показують, що, починаючи з 1960-х років, відбулося зменшення площі сніжного покриву приблизно на 10%. З 1950-х років в Північній півкулі площа морського льоду скоротилася майже на 10-15%, а товщина зменшилася на 40%.
Товща Гімалайських льодів тане зі швидкістю 10-15 м на рік. При нинішній швидкості цих процесів дві третини льодовиків Китаю зникнуть до 2060 року, а до 2100 всі льодовики розтануть остаточно.
Прискорене танення льодовиків створює ряд безпосередніх загроз людському розвитку. Для густонаселених гірських і передгірних територій особливу небезпеку становлять лавини, затоплення або, навпаки, зниження повноводності річок, а як наслідок – скорочення запасів прісної води.
Презентацію
Підготувала
Учениця 11 класу
Дорощук  Соломія.


Людина є єдиною істотою, яка може управляти і маніпулювати навколишнім середовищем, руйнувати або зберігати його ...

Формування екологічної свідомості
 старшокласників
під час навчального процесу
"екологічна освіта"
Поняття "екологічна освіта" на сучасному етапі  характеризується як безперервний процес навчання, виховання, спрямований на формування загальної екологічної культури, екологічної відповідальності кожного жителя планети.

Екологічна освіта  переслідує такі цілі:
Оволодіння учнями знаннями про живу природу, загальними методами її вивчення;
Формування на базі знань і умінь науково обґрунтованої екологічної картини світу як компонента загальнолюдської культури;
Підготовка екологічно грамотних учнів, знають екологічні закономірності, зв'язки між живими організмами і навколишньою природою, шляхи встановлення гармонійних відносин з усім живим як головною цінністю на Землі.
 задачи екологічної освіти :
Пізнавальна (засвоєння основних наукових екологічних понять і фактів; розуміння цінності природи як джерела матеріальних та духовних сил суспільства і кожної людини);
мотиваційна (розвиток потреби спілкування з природою; свідомого дотримання норм екологооріентірованної поведінки);
діяльністна (активізація діяльності з охорони природного середовища, участь у пропаганді ідей охорони природи).
Екологічна освіта в старшій школі

Однопредметна модель передбачає вивчення екології в межах самостійного предмета- екології. Багатопредметна модель передбачає екологізацію змісту традиційних предметів як природничого, так і суспільно-гуманітарного напрямків. Екологічні питання співвідносяться з навчальним матеріалом і логікою вивчення окремих предметів, входять до навчальних програм. Змішана модель вважається більш перспективною. У цій моделі зміст екологічних знань розглядається з урахуванням особливостей традиційних навчальних предметів, а також в окремих курсах, які розробляються для кожного етапу навчання.

Зміст предмета “ Екологія “ (5-11 кл.)
    1) становлення екології, її основні поняття і методи; 2) біосфера - глобальна екосистема (глобальна екологія); 3) екосистеми біосфери, популяція та організм в екосистемі (біологічна екологія); 4) людина в екосистемі: (екологія людини); 5) людство в біосфері:  (соціальна екологія).

Екологізація шкільних дисциплін здійснюється двома взаємопов'язаними шляхами:
 органічним включенням у навчальні дисципліни екологічних знань і формуванням практичних умінь охорони навколишнього середовища,
  виділенням в навчальних програмах самостійних тем природоохоронного характеру.
Найбільш поширений варіант екологізації загальноосвітніх предметів природничо-наукових дисциплін
Задачі шкільного курса екології
Оволодіння учнями знаннями про живу природу, загальними методами її вивчення;
Формування на базі знань і умінь науково обґрунтованої екологічної картини світу як компонента загальнолюдської культури;
Підготовка екологічно грамотних учнів, знають екологічні закономірності, зв'язки між живими організмами і навколишньою природою, шляхи встановлення гармонійних відносин з усім живим як головною цінністю на Землі.
Задачі  шкільного курса природничо-наукових дисциплін

формування діалектико-матеріалістичних поглядів на природу і на взаємодію суспільства і природи;
формування у школярів розуміння цілісності природи Землі, єдність її процесів, природного зв'язку і з нею людини, а також того, що будь-яка господарська діяльність людини і її поведінка в природі повинні бути злагодженими з її законами.
оволодіння знаннями і уміннями, школярами, для раціонального використовування природних ресурсів і охорони навколишнього середовища, оцінки природної і господарської обстановки в своїй місцевості, виховання норм і правил поведінки в природі.

«екологічний потенціал»   гуманітарних предметів


title: Гроші

text:
Click to edit Master title style
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level


Можливості ведення бізнесу в Республіці Ірак


title: Еко тур по Уркраїні

text:
Еко-тур по Україні

СКЕЛІ ДОВБУША
Унікальна пам’ятка природи, Скелі Довбуша, або Бубнищанські скелі, знаходиться у підгір’ї Карпат. Скелям, заввишки до 80-ти метрів, мільйони років.

У 17-му столітті тут бував Олекса Довбуш - один з лідерів опришків у Карпатах. З іменем Довбуша тут пов’язують чимало легенд.
Одні розповідають, що саме тут заховані скарби опришка. Інші стверджують, що серед скель є камінь, який закриває вхід до потаємної печери.
До речі, на території заповідника приємно здивують ціни на харчування. Середній чек на людину - від 40 до 60-ти грн.. В меню - національні страви, зокрема, банош, грибна юшка, форель. Переночувати за бажанням можна в сільській садибі або в мотелі. Ціни також демократичні - від 50 до 75 грн за людину.
ХОРТИЦЯ
Хортиця - найбільший острів на Дніпрі та найбільший річковий острів у Європі. Його площа - близько 2,5 тисяч гектарів. Розташований він між двома унікальними природними комплексами - порогами Дніпра та плавнями Великого лугу Запорозького.
Вчені-геологи стверджують, що острів утворився у результаті геологічного розлому більше 2 мільйонів років тому. З давніх часів Хортиця була частиною стратегічного шляху між країнами Північної Європи з Причорномор’ям. В добу середньовіччя він отримав назву "шлях із варяг у греки".
Переночувати можна як у готелі, так і в орендованій квартирі. Номер у готелі "Хортиця" від 80 до 600 грн за "люкс", квартира - 200 - 400 грн.
Залишки Великого Лугу Запорозького, справжні та реконструйовані кургани та музей кам’яних виробів під відкритим небом - цікавих об’єктів на Хортиці чимало.
КИРИЛІВКА
Курорт у Кирилівці відомий не лише пляжним відпочинком. Тут знаходиться бальнеокліматичний грязьовий курорт. Територіально він об’єднує також коси Пересип і Федотова.
Медики переконують: відпочинок в цьому місці має позитивний вплив на здоров’я кожного. Збагачення організму корисними речовинами забезпечують лікувальні грязі з Утлюксього та Молочного лиманів.

До послуг туристів у Кирилівці близько 360 баз і 18 дитячих оздоровчих установ. Тут можна знайти відпочинок на будь-який смак і гаманець: від оздоровниць з багатоповерховими корпусами і харчуванням до відпочинку в наметовому містечку або приватному секторі.
Ціни на харчування різняться - все залежить від обраного місця. Середній чек на людину може бути як 50, так і 150 грн. В меню українська та кавказька кухні. Зупинитись можна в одній з туристичних баз або у приватному готелі. Ціни - від 50 грн (з мінімальним комфортом) до 250 грн.

ШАЦЬКІ ОЗЕРА
Шацьке поозер’я - це понад 30 озер у північно-західній частині Шацького району Волинської області. Для охорони унікального ландшафту 1983-го року створено Шацький національний природний парк.
Світязь - найглибше та друге за розмірами озеро природного походження в Україні: довжина берегової лінії - 30 км, площа - близько 27 км квадратних, максимальна глибина - майже 60 м.
На території природного парку трапляється понад півсотні видів рідкісних та зникаючих рослин, 29 з них - занесені до "Червоної книги України".
Відпочивати в Шацьку приємно та зручно. Цікаве дозвілля знайдеться у будь-яку пору року. Звичайно, найбільшою цінністю є самі озера, які по-своєму гарні цілий рік. Тиша, спокій, чисте повітря хвойних лісів заряджають енергією і змивають щоденні турботи. Кришталево-чиста вода Світязя та Пісочного приваблює відпочивальників з усіх куточків України.
В меню - національні страви. Переночувати можна на одній з десятків турбаз, що розташовані на берегу Світязя або неподалік. Вартість у сезон за двомісний номер - від 200 - 450 грн., та 150-250 грн. восени і на весну.

ВИЛКОВЕ
Вилкове є найпівденнішим населеним пунктом України серед тих, що розташовані вздовж західного узбережжя Чорного моря. Знаходиться на крайньому півдні історичної області Бесарабія, на ріці Дунай.

Вилкове - розташоване в межах біосферного заповідника Дунайські плавні, з унікальною флорою і фауною.

Найстаріша частина Вилкового, заснована у 1746 році; побудована повністю на маленьких островах, розділених вузькими каналами. Ці так звані “єрики” придатні лише для проходження невеликих човнів, через що місцевість і прозвали “українською Венецією”.
В 10-ти кілометрах від Вилкового, в селі Приморське, можна позасмагати біля моря. А ще - порибалити на Дунаї, озерах дельти та в Чорному морі.

До послуг відпочиваючих - бази відпочинку у Вилковому та Приморському, що в 10-ти км від Вилкового. Можна орендувати приватне житло. Ціни на відпочинок залежать від зручностей та побажань туристів.

ДЯКУЮ ЗА УВАГУ!


title: "Екологічні проблеми міст"

text:
НОМІНАЦІЯ  ТВОРЧОГО  ЕКОЛОГІЧНОГО  ПРОЕКТУ«Екологічні  проблеми  міст» Вивчення  впливу  промислових  підприємств  нанавколишнє  середовище
Виконавець:  Харьковська Оксана
Олександрівна
                                                           учениця  11 класу
                                                               Керівник:  Чижик  Тетяна Володимирівна,
                                                               вчитель  біології,
	         спеціаліст  вищої  категорії
Мета роботи :
дати комплексну екологічну оцінку стану об’єктів  навколишнього середовища    ( атмосферного повітря , води питної і водних об’єктів , ґрунту ) на території м. Орджонікідзе та виявити вплив на здоров’я населення міста .
Вступ
Екологія — це наука про навколишнє середовище, оселю, людину, її взаємодію із цим середовищем і шляхи забезпечення умов для її життя.
Екологія - відносно молода наука, ще не так давно нею цікавилося невелике коло спеціалістів. Останніми десятиріччями вона почала швидко розвиватись.
Цьому сприяла необхідність вирішення таких важливих проблем сучасності, як раціональне використання природних ресурсів, профілактика забруднення середовища промисловими відходами та транспортом, запобігання знищенню природних угруповань, збереження генофонду рослинного і тваринного світу. Екологія дає уявлення про те, яким чином досягти симбіозу техніки, виробництва і природи.
Місце екології в системі наук
Вплив промисловості на навколишнє середовище
В умовах зростання промисловості та збільшення чисельності населення міст вплив на природу господарської діяльності людини, особливо техніки і промислового виробництва, стає настільки інтенсивним, що природне відновлювання природних ресурсів виявляється неможливим.
Найбільш небезпечні для природного середовища гірничо-металургійні підприємства. Великої шкоди ці підприємства завдають повітряному басейну, спричинюючи появу кислотних дощів, земельним ресурсам, утворюючи кар'єри, а також зумовлюють значне теплове забруднення середовища.
Основними джерелами забруднення атмосферного повітря в індустріальних містах є :
автомобілі та інші види транспорту, промислові підприємства. Вони забруднюють навколишнє середовище різноманітними сумішами газів, твердих часток та парів.
найбільш поширеними та токсичними є сполуки сірки, азоту, фтору. Ці речовини порушують різноманітні біохімічні, фізіологічні процеси і структурну організацію клітин, а також можуть призводити до серйозних пошкоджень росту та розвитку рослин.
вагомим джерелом забруднення навколишнього середовища є підприємства металургійної промисловості.
Хімічне забруднення біосфери
За останні сто років розвиток промисловості "обдарував" нас такими виробничими процесами, наслідки яких спочатку людина ще не могла собі уявити. Виникли міста-мільйонери, зростання яких зупинити не можна. Все це результат великих винаходів і завоювань людини.
В основному існують три основні джерела забруднення атмосфери:
промисловість;
побутові котельні;
транспорт.
Частка кожного з цих джерел у загальному забрудненні повітря сильно різниться залежно від місця. Зараз загальновизнано, що найсильніше забруднює повітря промислове виробництво. Джерела забруднень - теплоелектростанції, які разом з димом викидають у повітря сірчистий і вуглекислий газ; металургійні підприємства, особливо кольорової металургії, які викидають у повітря оксиди азоту, сірководень, хлор, фтор, аміак, сполуки фосфору, частинки і з'єднання ртуті і миш'яку; хімічні і цементні заводи.
 Шкідливі гази потрапляють в повітря в результаті спалювання палива для потреб промисловості, опалення осель, роботи транспорту, спалювання і переробки побутових і промислових відходів.
Завод Procter&Gamble у м. Орджонікідзе
Завод Procter&Gamble у м. Орджонікідзе – високотехнологічне підприємство з дотриманням та забезпеченням належних умов праці та високих стандартів екологічної безпеки підприємств.
Головним завданням є виробництво продукції незмінно високої якості. Разом з цим вони щоденно працюють над покращенням та розвитком систем та процесів виробництва.
За час розвитку заводу загальна сума інвестицій склала понад 30 мільйонів доларів США.
Відділ виробництва продукції:

На заводі виробляється вся продукція торгової марки Gala («Гала»), продукція жіночої гігієни OnlyYou («Онлі Ю»), мило Safeguard («Сейфгард») та Camay («Камей») та пральні порошки Dax («Дакс»).. Виробництво продукції різного спрямування дозволяє ознайомитись з новітніми технологіями, системами та інноваційними підходами. Компанія вкладає значні інвестиції у виробничі процеси заводу, розширяючи об’єми виробництва та створюючи нові можливості для технологічного розвитку.
Головна задача виробництва – забезпечити потрібний продукт відмінної якості в потрібний час та в потрібній кількості.
Щоб виробляти продукцію найвищої якості, який є одним з найважливіших пріоритетів компанії Procter&Gamble, потрібні і відповідні стандарти, які б забезпечували такі принципи.
Відділ якості піклується про те, щоб усі матеріали, які використовуються при виробництві продукції, були безпечними та відповідали усім вимогам законодавства та специфікаціям.
Аналіз стану повітря на території м. Орджонікідзе
Із розвитком промисловості, міст і транспорту з'явилося нове джерело потрапляння речовини в атмосферу — так зване техногенне забруднення, яке за потужністю викидів таке саме, як сучасна вулканічна діяльність.
 Ступінь змін і масштаб наслідків залежить від:
1) інтенсивності та характеру власне забруднення;
2)стійкості атмосферного повітря до антропогенного навантаження.
Основним джерелом техногенного забруднення атмосферного повітря на території міста є ОГЗК. На ВАТ «ОГЗК», згідно матеріалів інвентаризації, 96 стаціонарних джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферу, з них 74 організованих, 22 неорганізованих.
Характеристика стану ґрунту в місті
Найбільше природне багатство України — чорноземи. Вони складають майже 50% світового запасу чорноземів. Розорані землі в Україні становлять близько 85 % від площі степів і лісостепів. Посівні площі займають 33,5 млн га. Вже зіпсовано 60 % чорноземів, щорічно втрачається 100 тисяч гектарів родючих ґрунтів.
Проаналізовано дані лабораторних досліджень хімічного забруднення ґрунту специфічним забруднювачем – сполуками марганцю, фтору, нікелю, цинку, свинцю тощо, а також епідемічна  безпека ґрунту на території житлової забудови та у місцях відпочинку за групою показників санітарного стану ґрунту м. Орджонікідзе.
Звертає на себе увагу відсутність досліджень ґрунту на вміст сполук марганцю на території садових ділянок та сільськогосподарських угідь, розташованих поблизу міста, що має значення для спостереження екологічних ланцюгів проникнення марганцю з ґрунту шляхом транс локації в рослини та в організм людини, що вживає продукти.
Загальна характеристика питної води в м. Орджонікідзе
Проблеми чистої води та охорони водних екосистем дедалі актуальніші в міру збільшення антропогенного навантаження, яке пов'язано передусім із забрудненням водойм через скиди у них промислових і побутових стоків.
У багатьох водоймах, які тривалий час підлягали активному водоспоживанню та водокористуванню і мали стратегічне значення для розвитку цілих галузей, забруднення на сьогодні є таким великим, що призвело до значної їх деградації і потребує невідкладних заходів з метою відновлення ресурсної цінності.
Поліпшення екологічної ситуації міста                                                                Орджонікідзе на 2010-2015 роки
На виконання розпорядження голови Дніпропетровської ОДА від 04.06.10  №р-253/0/3-10 «Про хід виконання заходів «Програми поліпшення екологічного стану Дніпропетровської області за рахунок зменшення забруднення довкілля основними підприємствами-забруднювачами на 2007-2015 р. р.», рішення колегії Державного управління охорони навколишнього природного середовища в  Дніпропетровській області від 21.05.10 №2  у зв’язку з відсутністю комплексної міської екологічної програми м. Орджонікідзе було прийнято рішення щодо розробки виконавчими органами Орджонікідзевської міської ради «Комплексної програми поліпшення екологічної ситуації міста Орджонікідзе на 2010-2015 роки» для розгляду та затвердження на сесії Орджонікідзевської міськради.
Що треба робити учням, щоб зберегти екосистему міста:
економити електроенергію;
 економити водні ресурси;
 користуватися енергією вітру та сонця;
 викидати сміття лише у спеціально відведених місцях;
 переробка сміття;
 звести до мінімуму будь-які хімічні миючі та косметичні засоби;
піклуватися про тварин та птахів, які мешкають у нашому місті;
використовувати менше пластикових виробів;

уникати  по можливості автомобілі та автобуси, віддавати  перевагу велосипедам, оскільки економія будь-яких ресурсів - невід'ємний елемент збереження живої природи;
проводити більше суботників;
активніше займатися озелененням міста;


Історичні етапи розвитку екологічних знань
                           КЗШ №62
                м.Кривий Ріг
                      2012р.
ПЕРШИЙ ЕТАП - (стародавній) - до 1866 року
Арістотель
Теофраст
Другий етап (до 30-х років XX ст., аутекологічний)
Ч. Дарвіна
О. Гумбольдта
 Е. Геккеля
К. Ф. Рульє
геології
ґрунтознавства
гідрології
геоботаніки
Третій етап (1930 - 1970 рр., синекологічний)
 А. Тенслі
 В. Вернадський
Четвертий етап (1970 рр. - дотепер, мегаекологічний)


title: "Міжнародні організації та охорона навколишнього середовища"

text:
Міжнародні організації та охорона навколишнього середовища
Подмаркова Вікторія 11- А
      Міжнародні організації вносять вагомий внесок в охорону навколишнього середовища. Зрозуміло, найбільш відчутну роль відіграють ООН та її спеціалізовані установи.

Організація Об'єднаних Націй в даний час є центром зосередження всіх форм природоохоронного співробітництва держав. ООН має в своєму розпорядженні цілою системою органів, які зайняті розвитком міжнародної природоохоронної діяльності держав.
При Генеральній Асамблеї є Науковий комітет з дії атомної радіації, Комітет з використання космічного простору в мирних цілях (КОСПАР) та ін.
Економічний і Соціальний рада (ЕКОСОР). Він робить дослідження і складає доповіді з міжнародних питань охорони навколишнього середовища і дає рекомендації з будь-яким аспектам цієї проблеми Генеральної Асамблеї, членам ООН і зацікавленим спеціалізованим установам.
Організація Об'єднаних Націй з питань освіти, науки і культури (ЮНЕСКО) розробила міжнародну програму «Людина і біосфера»
Була розроблена Конвенція про охорону всесвітньої культурної і природної спадщини 1972 р.
Всесвітня організація охорони здоров'я (ВООЗ) займається вивченням проблеми забруднення атмосферного повітря, розробляє єдині показники забруднення повітря, проводить аналіз законодавства окремих країн з цього питання і ін
Міжнародна морська організація (ІМО) займається питаннями охорони морського середовища, розробляє конвенції з охорони морського середовища і скликає міжнародні конференції з охорони Світового океану.
Продовольча і сільськогосподарська організація ООН (ФАО) розробляє технічні проекти охорони земель, лісів, вод, тваринного і рослинного світу і пропонує їх державам-членам для керівництва, а також розробляє проекти конвенцій з охорони вказаних об'єктів.
Важливі техніко-юридичнінорми і правила охорони навколишнього середовища від авіаційного шуму регулярно схвалюються Міжнародною організацією цивільної авіації (ІКАО). Стандарти і Рекомендована практика по авіаційному шуму були вперше ухвалені Радою ІКАО 2 квітня 1971.
У подальшому ці стандарти і рекомендована практика доповнювалися та вдосконалювалися. У них містяться методи розрахунку щума і критерії використання експлуатаційних методів зниження шуму. За рекомендацією ІКАО держави-члени схвалили правила сертифікації авіаційного шуму.
Міжнародне агентство з атомної енергії (МАГАТЕ) з 1958 р. здійснює програму «Ядерна безпека та захист навколишнього середовища», мета її - забезпечення безпеки використання ядерної енергії та захист людини і навколишнього середовища від ядерної радіації, радіоактивних та інших викидів з ядерних установок.
Спеціальна сесія Генеральної Асамблеї ООН в липні 1997 р. затвердила Найробійських декларацію, в якій визначена майбутня роль ЮНЕП. У цій Декларації зазначається, що ЮНЕП є і повинна залишатися основним органом ООНв галузі навколишнього середовища. Вона повинна виконувати роль ведучого природоохоронного органу, що визначає глобальну екологічну порядок денний, який сприяє узгодженим здійсненню екологічного компоненту сталого розвитку в рамках системи ООН і є авторитетним захисником глобальної навколишнього середовища.

Основними функціями ЮНЕП є
а) аналіз стану глобальної навколишнього середовища і оцінка глобальних і регіональних екологіческіхпредоставленіе Консультцій за основними напрямками діяльності; завчасне попередження про екологічні загрози, а також активізація та розвиток міжнародного співробітництва та діяльності з використанням найдосконалішою науково-технічної бази;
б) стимулювання розвитку міжнародногоекологічного права в інтересах сталого розвитку, включаючи розвиток узгодженого взаємодії між чинними міжнародними природоохоронними конвенціями;
в) сприяння здійсненню узгоджених міжнародних угод у галузі екологічного права та заохочення спільної діяльності за рішенням виникають екологічних проблем;
г) зміцнення своєї ролі в координації природоохоронної діяльності в рамках системи ООН, а також своїх функцій як установи-виконавця Фонду глобального навколишнього середовища;
д) надання допомоги в розробці політики і консультативних послуг з ключових питань інституційного будівництва урядам та іншим відповідним інститутам. На чолі ЮНЕП варто Рада керівників з представників 58 країн.

Основні функції Ради:
а) сприяння міжнародному співробітництву в галузі навколишнього середовища інадання в міру необхідності рекомендацій щодо проведеної з цією метою політики;
б) здійснення загального керівництва та координації програм у галузі навколишнього середовища, виконуваних організаціями ООН;
в) підготовка оглядів стану навколишнього середовища і визначення шляхів міжнародного співробітництва;
г) здійснення постійного спостереження за впливом національної та міжнародної політики і природоохоронних заходів для країн, що розвиваються;
д) підготовка огляду заходів, передбачених Фондом навколишнього середовища, та ін

Найважливішими напрямками природоохоронної діяльності ЮНЕП є:
а) охорона окремих природних об'єктів (захист морського середовища, охорона грунтів і прісних вод);
б) боротьба з різними видами шкідливого впливу (боротьба з опустелюванням, забрудненням);
в) раціональне використання природних ресурсів;
г) створення світової довідкової служби зі спостереження за станом навколишнього середовища (моніторинг);
д) вивчення економічних особливостей розвитку населених пунктів;
е) розробка міжнародно-правової основи природоохоронної діяльності.
ЮНЕП виконує наступні функціональні програми:
1) інформація з навколишнього середовища, оцінка її стану і раннє сповіщення;
2) розробка екологічної політики та природоохоронне законодавство;
3) проведення природоохоронної політики;
4) технологія, промисловість та економіка;
5) регіональне співробітництво і присутність у регіонах;
6) співробітництво з механізмами конвенцій;
7) фонд глобальної навколишнього середовища.
Дякую за увагу!!!


title: Глоба льне потеплі ння

text:
Глобальне потепління
Глоба́льне потеплі́ння — прогресуюче поступове підвищення температури поверхні Землі, що пов'язується з парниковим ефектом і призводить до зміни клімату у глобальних масштабах.
Причини глобального потепління
Існує науковий консенсус, що поточне глобальне потепління з високою ймовірністю пояснюється діяльністю людини. Кліматичні системи змінюються як в результаті природних внутрішніх процесів, так і у відповідь на зовнішні впливи, як антропогенні, так і неантропогенні, при цьому геологічні та палеонтологічні дані показують наявність довгострокових кліматичних циклів, які в четвертинному періоді прийняли форму періодичних зледенінь.
Причини таких змін клімату залишаються невідомими, проте серед основних зовнішніх впливів зміни орбіти Землі (цикли Міланковича), сонячної активності (у тому числі і зміни сонячної постійної), вулканічні викиди і парниковий ефект.
Викиди парникових газів

Парниковий ефект був виявлений Жозефом Фур'є в 1824 р. і вперше був кількісно досліджений Сванте Арреніусом в 1896. Це процес, при якому поглинання і випромінювання інфрачервоних променів атмосферними газами викликає нагрівання атмосфери і поверхні планети.
На Землі основними парниковими газами є: водяна пара (відповідає приблизно за 36-70% парникового ефекту, без урахування хмар), вуглекислий газ (CO2) (9-26%), метан (CH4) (4-9%) і озон (3-7%).
Близько половини всіх парникових газів, одержуваних у ході господарської діяльності людства, залишаються в атмосфері.
Людська діяльність

Результати останніх досліджень підкріплюють теорію про те, що причиною глобального потепління є людська діяльність. Дослідження за участю вчених з Шотландії, Канади та Австралії показало, що ймовірність природних, а не антропогенних причин зміни клімату на планеті складає не більше 5%.
Парниковий ефект
Чому глобальне потепління іноді призводить до похолодання?

Глобальне потепління зовсім не означає потепління скрізь і в будь-який час. Зокрема, в будь-якій місцевості може збільшитися середня температура літа і зменшитися середня температура зими, тобто клімат стане більш континентальним. Глобальне потепління можна виявити, тільки усереднивши температуру по всіх географічних локаціях і всім сезонах. Згідно з однією з гіпотез, глобальне потепління призведе до зупинки або серйозного ослаблення Гольфстріму. Це викличе істотне падіння середньої температури в Європі (при цьому температура в інших регіонах підвищиться, але не обов'язково у всіх), так як Гольфстрім прогріває континент за рахунок перенесення теплої води з тропіків.
Прогноз

У доповіді робочої групи міжурядової комісії зі зміни клімату (Шанхай, 2001 рік) наведено сім моделей зміни клімату в XXI столітті. Основні висновки, зроблені в доповіді, — продовження глобального потепління, що супроводжується:
 збільшенням емісії парникових газів;
 зростанням поверхневої температури повітря (до кінця XXI століття можливе збільшення поверхневої температури в окремих місцях земної кулі на 6 °C);
 підвищенням рівня океану (у середньому — на 0,5 м за століття).
До найбільш ймовірних змін погодних факторів відносяться:
 інтенсивніше випадання опадів;
 вищі максимальні температури, збільшення числа жарких днів і зменшення числа морозних днів майже у всіх регіонах Землі, при цьому в більшості континентальних районів хвилі тепла стануть частішими;
 зменшення розкиду температур.

Прогноз

Як наслідок перерахованих змін можна очікувати посилення вітрів і збільшення інтенсивності тропічних циклонів (загальна тенденція до посилення яких відзначена ще в XX столітті), збільшення частоти сильних опадів, помітне розширення районів посух. Міжурядова комісія виділила ряд районів, найуразливіших до очікуваного зміни клімату. Це район Сахари, мега-дельти Азії, невеликі острови.
Прогноз

Прогноз

До негативних змін у Європі ставляться збільшення температур і посилення посух на півдні (в результаті — зменшення водних ресурсів і зменшення вироблення гідроелектроенергії, зменшення продукції сільського господарства, погіршення умов туризму), скорочення сніжного покриву і відступі гірських льодовиків, збільшення ризику сильних паводків і катастрофічних повеней на річках; посилення літніх опадів в Центральній і Східній Європі, збільшення частоти лісових пожеж, пожеж на торфовищах, скорочення продуктивності лісів; зростання нестійкості грунтів в Північній Європі. В Арктиці — катастрофічне зменшення площі покривного заледеніння, скорочення площі морських льодів, посилення ерозії берегів.

Деякі дослідники (наприклад, П. Шварц і Д. Ренделл) пропонують песимістичний прогноз, відповідно до якого вже в першій чверті XXI століття можливий різкий стрибок клімату в непередбачену сторону, причому наслідком може з'явитися настання нового льодовикового періоду тривалістю в сотні років.
Прогноз

Запобігання та адаптація

Широкий консенсус серед вчених-кліматологів щодо продовження зростання глобальних температур привів до того, що ряд держав, корпорацій та окремих людей намагаються запобігти глобальному потеплінню або ж пристосуватися до нього. Багато екологічних організацій ратують за прийняття заходів проти зміни клімату, в основному споживачами, але також на муніципальному, регіональному та урядовому рівнях. Деякі також виступають за обмеження світового виробництва викопних видів палива, посилаючись на прямий зв'язок між спалюванням палива і викидами CO2.

На сьогоднішній день основною світовою угодою про протидію глобальному потеплінню є Кіотський протокол, доповнення до Рамкової конвенції ООН про зміну клімату. Протокол включає більше 160 країн світу і покриває близько 55% загальносвітових викидів парникових газів.
Запобігання та адаптація


title: "Глобальні екологічні проблеми людства"

text:
Глобальні      екологічні             проблеми                       людства
Екологічні проблеми – це зміни стану довкілля, які можуть погіршити умови життєдіяльності людини.
Можна виділити два аспекти екологічної проблеми: - екологічні кризи, що виникають внаслідок природніх процесів;-  кризи, що викликані антропогенною дією і нераціональним природокористуванням.
Вплив людини на екологію
Упродовж багатьох років багатства надр, ресурси біосфери споживались і витрачались у максимально можливих обсягах. Людство вступило у ХХ століття під гаслом: «природа не храм, а майстерня». Такий хід не міг не завершитися глобальною деградацією природного  середовища земної кулі.
Те що людина зробила з навколишньою природою, вже по своїх масштабах катастрофічно. В результаті вода забруднюється вже в повітрі, забруднена і сама атмосфера, знищені мільйони гектарів родючих грунтів, ядрохімікатами і радіоактивними відходами заражена планета, величезних розмірів досягло обезліснення і опустелювання та багато іншого.
 Використання компонентів навколишнього середовища в якості ресурсної бази виробництва
Дія виробничої діяльності людей на навколишнє природнє середовище (її забруднення)
Природа переживає вплив суспільства по наступним напрямках:
Демографічний тиск на природу                                                   (сільськогосподарське використання земель, збільшення кількості населення, ріст крупних міст).
Головний фундамент  життя – ґрунти. У той час,як Земля накопичує один сантиметр чорнозему за 300 років, нині один сантиметр ґрунту гине за 3 роки.
Не меншу небезпеку являє собою забруднення планети. Світовий океан постійно забруднюється через розширення видобутку нафти на морських промислах. Величезні нафтові плями згубні для життя океану. В океан скидають мільйони  тонн фосфору, свинцю, радіоактивних відходів. На кожен квадратний кілометр океанської води зараз припадає 17 тонн  різних викидів суші.
Самою вразливою частиною природи стала прісна вода. Стічні води, пестициди, добрива, ртуть, миш’як, свинець і багато чого іншого в величезних кількостях попадають у ріки та озера
Забруднення атмосферного повітря перевершило всі припустимі межі. Концентрація шкідливих для здоров’я речовин у повітрі перевищує медичні норми в багатьох містах у десятки разів.
Кислотні дощі – містять двоокис сірки і окис азоту, що є наслідком функціонування теплових електростанцій і заводів, несуть загибель озерам і лісам.
Озонові дірки
Локальне падіння концентрації озону в стратосфері на 10 – 40 %.
Є ще одним наслідком згубної людської діяльності на навколишнє середовище.
Ослаблення озонового шару усилює потік сонячної радіації на Землю і викликає у людей зростання числа ракових захворювань шкіри. Також від підвищеного рівня випромінювання страждають рослини і тварини.
Шляхи вирішення глобальних екологічних проблем
Енергетичне забезпечення високого рівня життя і охорони довкілля
Екологічна культура
Витрати на рішення екологічних проблем
Використання науково-технічного прогресу для охорони природи і забезпечення високого рівня життя
Обмеження споживчого відношення до природи
Результат:- Високий рівень життя;- Збереження планети, клімату, біосфери.

Тож не забуваймо захищати та          оберігати наше довкілля!


title: "Глобальні проблеми людства."

text:
Глобальні проблеми людства
Презентацію підготувала
учениця 10-А класу
ХСШ № 166 «Вертикаль»
Власова Лілія
Глобальні проблеми людства:
• Проблема миру і роззброєння
• Демографічна проблема
• Деградація земель
• Енергетична і сировинна проблема
• Екологічні проблеми
Проблема миру і роззброєння:
 Глобально постала в наш час геополітична проблема збереження миру. Але вони ніколи  так не загрожували всьому людству, як нині.
У другій половині XX ст. у зв'язку з подальшим удосконаленням ядерної зброї і ракетної
 техніки, нагромадженням інших засобів масового знищення (хімічних і біологічних)
Виникла  реальна можливість знищення цілих країн і континентів у випадку розв'язання  третьої  світової війни. В арсеналах найбільших країн світу зосереджена така кількість  зброї,  якої достатньо, щоб знищити все живе на планеті. Атомні й водневі бомби,  якщо вибухнуть одночасно, здатні розірвати Землю на шматки.
 Сукупний світовий запас ядерної зброї становить близько 15 тис. мегатонн,
 що приблизно дорівнює більш як 1 мли бомб, аналогічних тій, що була скинута на
Хіросіму.  І хоча ядерна зброя більше не застосовувалась, викликає занепокоєння
прагнення  окремих держав до безконтрольного з боку міжнародного
співтовариства володіння зброєю  масового знищення.
 Нині налічується щонайменше сім "ядерних держав", у т. ч. й таких, що конфліктують між собою (Індія та Пакистан).
Ще ряд країн веде активні роботи щодо створення ядерної зброї.
Лише спільними зусиллями людство зможе вирішити проблему війни і миру.
Велике значення має підписання міжнародних угод про скорочення озброєння.
 А найвагомішим внеском у справу миру на Землі є добровільна відмова від ядерної зброї.
Демографічна проблема:
Вивчаючи населення Землі, ви вже ознайомилися з особливостями його відтворення і розміщення. Ці особливості породили демографічну проблему. Вона дедалі загострюється. У цілому демографічна проблема нині полягає в стрімкому зростанні населення в країнах, що розвиваються, і в загрозі депопуляції, тобто перевищення кількості померлих над кількістю народжених, в економічно розвинених країнах. Обидва процеси є негативними для людства. Крім того, до демографічної проблеми можна віднести і швидкі темпи розростання міст і міських агломерацій. Збільшується також неконтрольована міграція.

У наш час найгостріша демографічна ситуація склалася в країнах, що розвиваються. У більшості країн Азії, Африки, Південної і Центральної Америки населення подвоюється за кожні 20—30 років. Це переважно економічно слаборозвинені, бідні країни. Стрімке зростання їх населення — одна з причин існування великої армії безробітних і бездомних. Понад 1 млрд людей у світі постійно недоїдають.

Пік демографічного вибухув багатьох країнах Азії і Латинської Америки, як відзначають демографи, уже минув, однак чисельність людства ще тривалий час зростатиме.
Щоб попередити можливі демографічні катастрофи, уряди більш як 100 країн почали реалізовувати програму планування сім'ї. Населення планети перестане зростати лише за умови, що в кожній родині буде не більше трьох дітей.

Відносно новими демографічними проблемами є "псевдоурбанізація" (Індія, країни Латинської Америки), криза великих міст (США), нелегальна міграція (з Азії до Західної Європи, з Латинської Америки до США та Канади тощо).

Продовольча проблема:
Останніми роками, як ніколи в останні три десятиліття, увага світу привернута до проблем продовольства. Досі невідома максимальна чисельність населення, яку може прогодувати наша планета. За різними джерелами, вона коливається від 10 до 20 млрд чол. Невідомо, що трапиться, коли цієї межі буде досягнуто. Наразі 2/3 людства відчувають постійний дефіцит продуктів харчування. До того ж харчування часто є недостатньо калорійним і має нераціональну структуру (нестача вітамінів і білків тваринного походження). При цьому у світі виробляється достатньо продовольства, але географія його виробництва далеко не збігається з географією споживання. Північна Америка і Західна Європа мають надлишок продовольства, але країни, що розвиваються, не мають можливості для його закупівлі в достатній кількості.
Найбільш надійний напрямок вирішення глобальної продовольчої проблеми - зростання виробництва продуктів харчування в голодуючих державах - країнах Азії, Африка і Латинської Америки. Він можливий двома шляхами. Один з них - екстенсивний - передбачає подальше розширення орних, пасовищних та інших угідь. За даними ФАО. залишається ще чимало землі для сільськогосподарського використання. Більше половини наявних додаткових земель розташовано в Африці та Латинській Америці. На ці регіони припадає більшість земель, які найкраще придатні для вирощування культур з дощовим зрошуванням.
Перший шлях у багатьох країнах вичерпався або ж потребує значних затрат. Тому основою вирішення продовольчої проблеми є інтенсивний шлях - підвищення біологічної продуктивності вже існуючих угідь. Інтенсифікація сільського господарства в країнах, що розвиваються, пов'язана з біотехнологією, використанням нових високоврожайних сортів (так звана "зелена революція") і нових методів обробітку ґрунту, подальшим розвитком механізації, хімізації, меліорації.

 Деградація земель. Кількість земельних ресурсів на земній кулі обмежена, до того ж їх не можна замінити жодними іншими ресурсами. Щороку з активного використання вилучаються мільйони гектарів земель, втрата кожного гектара родючої землі зменшує можливості людства вирішити продовольчу, сировинну, соціальну та інші глобальні проблеми.
   Деградацію земель спричиняє багато факторів: 1) гірничі розробки; 2) посилення водної і вітрової ерозії внаслідок людської діяльності; 3) хімічне забруднення грунтів міндобривами та отрутохімікатами. Відкритий видобуток корисних копалин і сильна ерозія грунтів призводять до повної втрати родючого шару землі і формування "місячних ландшафтів" або "бедлендів" (від англ. погана земля). Внесення мінеральних добрив, гербіцидів і пестицидів хоч і дає змогу підвищити урожайність сільськогосподарських культур і навіть тимчасово підвищити родючість земель, проте з часом в ґрунті нагромаджуються шкідливі хімічні сполуки. Потрапляючи в культурні рослини, тканини комах і тварин через харчові ланцюги, вони часто у дуже значних концентраціях досягають організму людини, збільшуючи захворюваність і смертність.
Серед основних шляхів розв'язання екологічних проблем є такі:
1) перехід до матеріало- і енергозберігаючих технологій, а в перспективі - до замкнутих циклів використання ресурсів, що дасть змогу перейти до маловідходного виробництва;
2) використання нагромадженого за тисячоліття людської діяльності досвіду раціонального природокористування. Розробка регіональних схем використання ресурсів в залежності від природних, економічних та соціальних особливостей території;
3) розосередження екологічно шкідливих виробництв, які в даний час ще не можна закрити;
4) розширення природно-заповідних територій, особливо в районах з нестабільними екологічними системами (тундра, пустеля, вологі екваторіальні ліси);
5) екологічна освіта і виховання населення.
Енергетична і сировинна проблема

Нині людство впритул наблизилося до межі вичерпання найдоступніших, а тому і найдешевших видів органічних і мінеральних ресурсів. Передусім це стосується нафти і газу. Ці найголовніші енергоносії суспільство вимушене добувати з усе більшої глибини (понад 5-6 тис. м). Постійно зростає частка нафти й газу, видобутих з великими затратами на шельфі морів і океанів. Крім того, дедалі більше нафти й газу видобувають у віддалених районах планети з екстремальними природними умовами. Це також різко підвищує собівартість сировини. Унаслідок інтенсивного видобутку починають вичерпуватися і запаси руд металів. Особливо відчутною стає нестача найдоступніших за глибиною залягання та за районами видобутку родовищ залізної, марганцевої, мідної, нікелевої руд. Помітно збідніли ресурси алюмінієвої сировини, насамперед багатих родовищ бокситів. Це створює загрозу поглиблення кризи в галузях господарства, які виробляють такі потрібні Для людства конструкційні матеріали. Образно можна сказати так: сьогодні людство починає шкрябати по дну миски, вибираючи все, що там залишилося. Дуже виснажені й біологічні ресурси Світового океану (риба, кальмари, криль, морські водорості тощо).
Екологічні проблеми

До екологічних проблем належать такі зміни стану довкілля, які можуть погіршити (прямо або опосередковано) умови життєдіяльності людини.
Екологічні проблеми нині поширені практично повсюдно. Це означає, що вони створюють загрозу життєдіяльності не окремим групам людей, а людству загалом, не окремим регіонам чи країнам, а всій планеті.
Екологічні проблеми можуть бути спровоковані стихійними лихами. Так, наприклад, катастрофічні повені часто спричинюють знищення сільськогосподарських угідь, забруднення поверхневих вод і спалах інфекційних захворювань. Аналогічні наслідки можуть спричинювати й землетруси або виверження вулканів тощо.
Водночас екологічна проблема часто є наслідком впливу на природу людства. Упродовж усієї своєї історії людство череа господарську діяльність поступово посилювало тиск на природу, усе більше порушуючи в ній екологічну рівновагу. Наслідком цього є забруднення довкілля і своєрідна "відповідь" на порушення людиною природних зв'язків виснаження ресурсів, видозміни окремих природних компонентів і загалом природних комплексів.
Сучасні принципи організації суспільства та його економічної бази є згубними для довкілля. Практично будь-яка галузь людської діяльності небезпечна для природи. Найбільший внесок у створення екологічної проблеми роблять сільське господарство, чорна й кольорова металургія, хімічна промисловість, транспорт і енергетика, особливо атомна.
Ці та інші галузі світової економіки постійно насичують землю, воду й повітря інертними і хімічно активними елементами, радіонуклідами тощо. Зростає шумове та електромагнітне забруднення. При цьому порушуються природні процеси в біосфері. Наслідком такого "захворювання" та отруєння біосфери може бути її повна деградація і загибель. А з нею загине і цивілізація.
Проблема захисту літосфери під забруднення. "Найміцніша" оболонка нашої планети забруднюється внаслідок "поховання" шкідливих, у тому числі радіоактивних, відходів. Свій негативний вплив чинять і внесені мінеральні добрива та отрутохімікати, завали "пустої" породи в районах гірських розробок і нагромаджені сміттєзвалища.

Проблема захисту під кислотних дощів. В атмосферу щорічно викидається понад 20 млрд т пилогазових відходів, у яких містяться близько 240 явно шкідливих для людини речовин. Особливо чимало їх там, де електроенергетика базується на спалюванні великої кількості вугілля. Результатом такого забруднення стали так звані кислотні дощі. У викопному паливі, крім вуглеводів, завжди є домішки сірки, фосфору та багатьох інших елементів. При спалюванні ці елементи, так само, як і азот, що міститься в повітрі, утворюють окиси. У результаті різноманітних фізико-хімічних процесів окиси сірки, азоту, фосфору перетворюються на кислоти, які разом з атмосферними опадами потрапляють на поверхню землі. Потрапляючи а ґрунти, кислотні дощі зменшують в них кількість поживних сумішей, пригнічують ріст рослин, а інколи призводять до їх повної загибелі. Найбільш чутливо на випадання кислотних дощів реагують хвойні ліси на великих просторах Західної і Центральної Європи та північного сходу США.
Зміни клімату впливатимуть, зокрема, на стан здоров'я людей. Потепління вже призвело до збільшення показника смертності в країнах з низьким рівнем доходу на 150 тис. осіб на рік. Вважається, що показники виживання та відтворення бактерій, що заражають харчові продукти і джерела води, під впливом підвищення температури збільшаться, посилюючи тим самим негативний вплив на стан здоров'я населення.
Наслідком парникового ефекту може бути достатнє для глобальної катастрофи потепління клімату. Викликане ним танення криги в Антарктиді, Гренландії, Північному Льодовитому океані призведе до підвищення рівня Світового океану. Затопленими виявляться найзаселеніші частини суходолу. Сотні мільйонів людей вимушені будуть мігрувати в дуже несприятливі для життя регіони. Можуть статися грандіозні воєнні сутички між державами і народами. Життєвий простір людства звузиться як шагренева шкіра.
Проблема захисту гідросфери від забруднення. Щорічно до гідросфери надходить близько 1800 млрд м куб викидів неочищених і слабо очищених стічних вод. Найбільш забрудненими у гідросфері є річкові й озерні води. Особливо багато нині нечистот є в річках Східної Європи. Загрозливих масштабів набуває забруднення поверхневих вод також у країнах, що розвиваються.
Найбільш забрудненими районами Світового океану вважаються внутрішні моря Європи (Балтійське, Чорне, Азовське, Північне, Середземне) та Азії (внутрішнє Японське, Жовте, Яванське), а також Перська та Мексиканська затоки.
Проблема дефіциту чистої прісної води. Вона виникла через забруднення багатьох водойм, зміни клімату, а також зростання водоспоживання у зв'язку із зростанням чисельності населення. Як наслідок, нині приблизно 1,1 млрд осіб не мають доступу до чистої води.
Дякую за увагу


title: Електронний транспорт України

text:
Електронний транспорт
Електронний транспорт - мережа ліній електропередач,призначена для передачі й розподілу електричної енергії від електростанції до споживача.

 Для підвищення надійності та без- пеки систем електропостачання на деяких ділянках замість ЛЕП під землею прокладають спеціальний високовольтний кабель
Розрізняють такі види лінії електропередач:
Повітряні

Підводні
Підземні
Завданням електронного транспорту є транспортування електричної енергії від місць її виробництва до споживачів.Система електричної мережі України охоплює всю її територію.Потужні ЛЕП пов’язують усі найбільші електростанції як між собою,так і з найпотужнішими промисловими центрами і районами.

Протяжність ЛЕП
Загальна довжина електромереж України перевищила 1 млн км.

Західна Україна
Історія
Можливість передачі електричних імпульсів на велику відстань була продемонстрована 14 липня 1729 року, фізиком Стівеном Грейєм. Він мав на меті показати, що можна передавати електроенергію за допомогою цього методу. У досліді використовувалися вологі мотузки із конопель, підвішені на шовкових нитках

Проте першим практичним використанням повітряних ліній були дроти для телеграфів. У 1837 було створено першу комерційну лінію телеграфу протяжністю 13 миль (20 км).

Переваги електронного транспоркту
Швидка передача;
Велика напруга передачі;
Захист електромережі;
3 види проведення :наземні, підземні, підводні;
Задіяна невелика кількість людей

Недоліки електронного транспорту
Обмороження ЛЕП;
Нестійкі до непогоди;
Поступове зниження напруги у кабелі

Інтернет мережа
До ЕТ також відносяться лінії Інтернет мереж.

Історія
 Інтернет з’явився вперше у США в 1962 році.  Джозеф Ліклайдер висловив ідею  Всесвітньої комп’ютерної мережі . Перша така мережа називалась ARPANET, яка об’єднувала 4 університети, що займалися розробкою комп’ютерної мережі.

 На території України Інтернет з’явився19-го грудня 1990 року. Сектор Юрія Янківського з Міжгалузевого Наукового Центру Технології Програмування «Технософт»під'єднався до світової мережі Інтернет.
Процес торгівлі в тому числі і роздрібної,багатьма товарами здійснюється через Internet. З появою інтернету з’явилися нові  способи транспортування деяких нематеріальних товарів,таких як інформація.Ці товари і послуги <<перевозяться>> за допомогою телекомунікації та електронних засобів зв’язку.

Дякуємо за увагу!


title: "Охорона біосфери"

text:
Охорона біосфери
Підготували
Учениці 11-А класу
СШ №307
Високоморна Ярослава
Гудименко Марія
Вступ
Людина і біосфера невіддільні. Біосфера забезпечує людину необхідними для життя речовинами та енергією. Людина, у свою чергу дбає про біосферу - виявляє турботу про її мешканців, охороняє середовище їх існування. Проте, здійснюючи різноманітну господарську діяльність, завдає біосфері значної шкоди. А оскільки атмосфера і гідросфера не мають державних кордонів, то живі організми потерпають від негативного впливу діяльності людини в усіх куточках планети. Тож нині питання охорони біосфери хвилює всіх людей на Землі.
Охорона біосфери — міжнародна справа
Учені світу працюють над тим, щоб поліпшити стан біосфери. Вони вивчають екосистеми в особливо забруднених місцевостях, виявляють вплив природних чинників і господарської діяльності людини на середовище життя організмів, визначають шляхи поліпшення умов існування живих істот. Міжнародне співробітництво з охорони біосфери виявляється у створенні таких організацій, як Грінпіс (перекладається як «Зелений світ»), Товариство охорони природи, Всесвітній фонд охорони природи та інші.
Підписані та діють міжнародні угоди, що зобов'язують різні країни світу спільними зусиллями охороняти біосферу.В усіх країнах створюють природоохоронні території, люди об'єднуються в групи, що опікуються долею мешканців біосфери, вивчають рідкісні і зникаючі види живих організмів, сприяють їхній охороні та збереженню.
Як наша держава дбає про охорону біосфери?
В Україні охороною біосфери опікуються спеціальні організації та установи, видано укази про охорону повітря, води, ґрунту, створено Червону книгу - природоохоронний документ державного значення. Для того щоб захистити живі організми від вимирання, перешкодити руйнуванню родючих земель, обмілінню річок від висихання, з метою дослідження та примноження видів рослин і тварин створено природоохороні території - заповідники, заказники, національні парки

У природних заповідниках вивчають рослини і тварин у звичних для них умовах існування. Заповідники ще називають «лабораторіями в природі», оскільки тут проводять численні дослідження. Вчені спостерігають за живими організмами, вивчають склад ґрунту та води у водоймах, стежать за змінами, що відбуваються з тілами живої та неживої природи. Ви вже знаєте, що на території заповідників заборонено будь-який вид господарської діяльності.
За роки незалежності України створено понад 10 заповідників. Як приклад можна навести ще й інші, як-от: Поліський природний заповідник, що на Житомирщині, природний заповідник «Розточчя» на Львівщині, «Медобори» на Тернопільщині. Для вивчення взаємозв'язків між людиною і біосферою створюють біосферні заповідники. Такими є Асканія-Нова, Карпатський, Чорноморський та інші. В межах біосферного заповідника виділяють кілька територій. На одній з них господарська діяльність повністю заборонена, на іншій дозволяють незначне використання природи, наприклад риболовлю, збирання грибів і ягід. Потім порівнюють їх із територією, на якій господарська діяльність ведеться повною мірою. Вивчивши зміни, що відбуваються на цих територіях, пропонують, як краще охороняти біосферу.

Мальовничими куточками природи є природні національні парки. їх створюють для збереження грибів, рослин і тварин разом із місцем їхнього перебування, а також для масового туризму та відпочинку людей. Крім них, в Україні створено ще такі національні парки: Яворівський, «Синевир», «Святі гори». У заказниках охороняють якусь певну ділянку екосистеми, наприклад лісовий схил чи ділянку зростання рідкісної або зникаючої рослини. Тут можна здійснювати господарську діяльність, що не загрожує природі. Заказники є в усіх областях України.

Висновок:
Біосфера є джерелом природних багатств для людини і потребує піклування про себе.
3 метою охорони біосфери здійснюється міжнародне співробітництво. В нашій державі створюються природоохоронні території, діють спеціальні закони.