title: "Засоби захисту органів дихання"

text:
Засоби захисту органів дихання
Підготувалаучениця 10-А класу
Гавриленко Алина
Найпростіші засоби захисту органів дихання — протипилова тканинна маска і ватно-марлева пов'язка. Вони захищають органи дихання від радіоактивного пилу і деяких видів бактеріологічних засобів, а для захисту від отруйних речовин непридатні.
Протипилова тканинна маска складається з двох частин — корпусу і кріплення. Корпус маски шиють з 4—5 шарів тканини. Зовнішні шари роблять з тканини без ворсу, а внутрішні — для кращої фільтрації — з ворсом. Кріпленням служать смужки тканини, пришиті збоку корпуса. Маски виготовляються семи розмірів, відповідно до висоти обличчя: до 80 мм — перший розмір, 80—90 мм — другий, 91—100 мм — третій, 101—110 мм — четвертий, 111—120 мм — п'ятий, 121—130 мм — шостий, 131 мм і більше — сьомий розмір. Готову маску перевіряють і приміряють. Розкрій виконують за викройками або лекалами, при цьому обов'язково роблять припуски приблизно в 1 см. Викройку (лекало) накладають на шматок тканини вздовж дольової нитки.
Ватно-марлева пов'язка виготовляється із шматка марлі розміром 100x50 см. Його розстеляють на столі, посередині на площі 30x20 см кладуть шар вати завтовшки 1—2 см (якщо немає вати, то її замінюють марлею в 5—6 шарів). Вільний край марлі по довжині загинають з обох боків на вату, а на кінцях роблять розрізи (30—35 см).
Пов'язка повинна добре закривати ніс і рот, тому верхній її край має бути на рівні очей, а нижній — заходити за підборіддя. Нижні кінці зав'язують на тім'ї, верхні — на потилиці. Для захисту очей необхідно надіти спеціальні окуляри, які щільно прилягають до обличчя.Респіратори застосовують для захисту органів дихання від радіоактивного і ґрунтового пилу. Найбільш поширені респіратори Р-2 і ШБ-1 («Пелюсток»).
Респіратор Р-2 складається із фільтрувальної напівмаски з наголовником. Напівмаска має два клапани вдиху і один — видиху. У клапана видиху є запобіжний ек¬ран. Зовнішня частина напівмаски виготовлена з поліуретанового пінопласту зеленого кольору, а внутрішня — з тонкої повітронепроникної плівки, до якої вмонтовано два клапани вдиху. Між поліуретаном і плівкою є фільтр із полімерних волокон. Респіратор має носовий затискач, щоб притиснути напівмаску до перенісся
Принцип дії респіратора ґрунтується на тому, що при вдиху повітря послідовно проходить крізь фільтрувальний поліуретановий шар маски, де очищається від грубодисперсного пилу, потім крізь фільтрувальний полімерний волокнистий матеріал, де очищається від тонкодисперсного пилу. Після очищення повітря крізь клапани вдиху потрапляє у підмасковий простір та в органи дихання. При видиханні повітря з підмаскового простору виходить через клапан видиху.
Респіратори Р-2 виготовляються трьох розмірів відповідно до висоти обличчя: 99—109 мм — перший розмір, 109—110 мм — другий розмір, понад 110 мм — третій розмір.
Зберігаються респіратори у запаяному поліетиленовому пакеті. Щоб підігнати респіратор Р-2 до свого обличчя, треба перевірити його справність, надіти напівмаску на обличчя так, щоб підборіддя і ніс були всередині, одна тасьма наголовника, що не розтягується, була б на тім'ї голови, а друга — на потилиці; за допомогою пряжок, що є на тасьмах, відрегулювати й довжину (для чого треба зняти напівмаску) таким чином, щоб надіта напівмаска щільно прилягала до обличчя; кінці носового затискача притиснути до носа.
Респіратор ШБ-1 («Пелюсток») широко застосовувався під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і надійно захищав від радіоактивного зараження. Це респіратор одноразового користування, безрозмірний; фільтрувальним елементом у ньому є тканина Петрянова.
Фільтрувальний протигаз призначений для захисту органів дихання, очей, шкіри обличчя від впливу ОР, РР, БЗ і деяких СДОР, а також від різних шкідливих домішок, що є у повітрі.У системі цивільної оборони країни для захисту населення використовуються такі фільтрувальні протигази: для дорослого населення — ЦП-5, ЦП-5М, ЦП-7, ЦП-7В; для дітей — ПДФ-Д, ПДФ-Ш, ПДФ-2Д, ПДФ-2ПІ, КЗД (камера захисна дитяча).
Протигаз ЦП-5М має шолом-маску ШМ-66МУ з переговорним пристроєм мембранного типу і вирізи для вух.
«Незалежний» обтюратор — це смужка тонкої гуми для забезпечення герметичності лицьової частини протигаза. Обтюратор щільно прилягає до обличчя і може розтягуватися самостійно, незалежно від корпусу маски, при цьому механічна дія лицьової частини на голову людини незначна.
У наш час з'явилася можливість користуватися протигазом як засобом індивідуального захисту хворих з легеневими і серцево-судинними захворюваннями певного ступеня важкості.Наявність переговорного пристрою у нового протигаза забезпечує спілкування на відстані, а також полегшує користування технічними засобами зв'язку.
Протигаз ЦП-7 надівається у такій послідовності:взяти лицьову частину обома руками за щічні лямки так, щоб великі пальці зсередини тримали лямки;зафіксувати підборіддя у нижньому заглибленні обтюратора; рухом рук догори і назад натягнути наголовник і підтягнути до упору щічні лямки.
Лицьова частина МЦП-В протигаза ЦП-7В має пристосування, за допомогою якого можна пити воду. Це гумова трубка з мундштуком і ніпелем, розміщена під переговорним пристроєм. Пристосування приєднується спеціальною кришкою до фляги.Дитячий фільтрувальний протигаз ПДФ-Д призначається для дітей віком від 1,5 до 7 років, а протигаз ПДФ-Ш — для дітей шкільного віку від 7 до 17 років. Ці протигази комплектуються фільтрувально-поглинальними коробками ЦП-5 і різняться між собою лише лиц
Дякую за увагу!


title: захворювання нирок

text:
Захворювання нирок та сечовивідних шляхів
учениця 8 класу
Панчишин Марія
Гострий гломерулонефрит
    Гострий гломерулонефрит – це гостре двостороннє захворювання нирок автоімунного генезу з переважним ураженням ниркових клубочків та залученням до процесу ниркових канальців. Найчастіше виникає у віці 20-40 років. Дуже рідко розвивається у дітей віком до двох років та осіб похилого віку. Найвища захворюваність спостерігається з жовтня до березня. Летальність складає 0,1% , зумовлена найчастіше гострою нирковою недостатністю.
Чинники
стрептококова інфекція (у 60-80% випадків гострому гломерулонефриту передує: ангіна, хронічний тонзиліт, катар верхніх дихальних шляхів, скарлатина, фурункульоз, бешиха, отит, рідше – пневмонія, ревматизм, септичний ендокардит, у 20% випадків виявити причину не вдається);
інфекційно-імунні (віруси – вірус гепатиту В, краснухи, інфекційного мононуклеозу, герпесу, аденовірусу, а також при інфікуванні лептоспірами, рекеціями, при бруцельозі);
неінфекційно-імунні (введення вакцин чи сироваток, вплив хімічних чи лікарських засобів, пилку рослин, отрути комах).

      В основі захворювання лежить відкладання імунних комплексів та компонентів комплементу в ниркових клубочках, яке супроводжується порушенням мікро циркуляції в нирках – збільшується внутрішньо судинне зсідання крові в клубочкових капілярах, утворюються тромбоцитарні агрегати, тромбоз, випадіння фібрину, аж до повної обтурації отвору капілярів.
Основні клінічні синдроми
інфекційно-токсичний;
сечовий;
набряковий;
гіпертонічний

Принципи лікування
1. В умовах стаціонару, ліжковий режим 2-4-6 тижнів, рівномірне зігрівання тіла.
2. Дієта. При загрозі розвитку еклампсії призначають режим голоду і спраги – на добу 200 г цукру, 200 мл води, шматочок лимона.
3. Медикаментозна терапія:
антибіотикотерапія (пеніцилін, оксацилін, ампіокс, еритроміцин);
глюкокортикостероїди (преднізолон);
цитостатики (азатіоприн, циклофосфамід, лейкеран);
антикоагулянти (гепарин, сулодексид);
антиагреганти (курантил, трентал);
нестероїдні протизапальні (вольтарен – ортофен);
амінохінолінові препарати (делагіл);
симптоматична терапія.

Хронічна ниркова недостатність
Хронічна ниркова недостатність – синдром, зумовлений порушенням екскреторної та інкреторної функції нирок, який розвивається внаслідок поступової загибелі нефронів при прогресуючих захворюваннях нирок.

Чинники
хронічний гломерулонефрит;
хронічний пієлонефрит;
полікістоз нирок;
природжені та набуті туболопатії.

Симптоми
      Хронічна ниркова недостатність розвивається поступово. Швидкість прогресування і вираженість клінічних проявів залежить від основного захворювання, ефективності лікування, впливу несприятливих факторів.

      Ураження серцево-судинної системи, артеріальна гіпертонія спостерігається у 75% хворих на початкових стадіях та у 90% – у термінальній. Анемія може бути першим симптомом, спостерігається у 80% хворих, нерідко є більш точним показником ураження нирок. Клінічно проявляється блідістю слизових оболонок та шкіри, в’ялістю, та брудно жовтим відтінком шкіри. Іноді у хворих виникають уремічні психози, які проявляються нав’язливими страхами, галюцинаціями, депресією, порушенням свідомості. Можливий розвиток ниркової еклампсії.

Принципи лікування
1. Хворі лікуються стаціонарно, ліжковий режим.
2. Дієта. Обмежують надходження білка (до 60-20 г на добу), фосфатів,
контроль за надходженням натрію хлориду, калію, води. Білок повинен бути високоцінним тваринного
походження – м’ясо, птиця, яйця. Вживання молока та риби треба обмежити.
3. Медикаментозна терапія:
сорбенти (адсорбують на собі аміак та інші токсичні речовини у кишечнику: ентеродез, карболен, ентеросгель);
кишковий та шлунковий діаліз (сифонні клізми, промивання кишечника, шлунка, стимуляція виділення калу);
протиазотемічні засоби (леспенефрил, хофітол, пілозурил);
анаболічні препарати (ретаболил);
корекція ацидозу (4,2 % натрій гідрокарбонат);
корекція гіперкаліємії (резоніум, 5% розчин глюкози з інсуліном);
корекція артеріальної гіпертонії (натрійуретики, препарати центральної адренергічної дії, адреноблокатори);
лікування анемії (фероплекс, фероцерон, конферон, фероградумент, тардіферон, рекормон);
лікування остиодистрофії (при гіпокальціємії – карбонат кальцію, для корекції гіперфосфатемії – альмагель, для зниження продукції паратгормону – ергокальциферол, окседивіт; тахістин, остеохін);
лікування інфекційних ускладнень (антибіотики без нефротоксичних ефектів – левоміцитин, макроліди, оксацилін, пеніцилін, цефалоспорини).

Гострий та хронічний цистит
      Гострий цистит – запалення слизової оболонки сечового міхура. Частіше хворіють жінки.
      Хронічний цистит – вторинне захворювання, яке ускладнює перебіг сечокам’яної хвороби, туберкульозу нирок, захворювань передміхурової залози та інших.

Чинники
бактеріальний (кишечна та синьогнійна паличка, протей, стафілококи, стрептококи, можлива асоціація мікроорганізмів);
хімічні;
медикаментозні;
променеві;
алергічного походження.

Симптоми
     Характеризується болем внизу живота, частим сечовипусканням, різзю під час сечовипускання. Біль віддає в промежину, статеві органи, супроводжується тенезмами, хворі можуть не утримувати сечу. Сечовипускання може супроводжуватись гематурією. Порушується сон, апетит, з’являється дратівливість, температура тіла нормальна. Гострі явища тривають 4-7 діб.
Принципи лікування
1. Лікування проводять амбулаторно.
2. Ліжковий режим, тепло.
3. Дієта, виключає гострі і пряні страви, рекомендується вживати велику кількість рідини (чай, мінеральна вода, соки, настої сечогінних трав).
4. Медикаментозне лікування:
антибіотикотерапія (1-2 антибіотики широкого спектра дії, з врахуванням результатів бактеріологічного дослідження сечі);
похідні нітрофуранів;
сульфаніламідні препарати;
антиспастичні препарати (свічки з беладонною, платифілін, папаверин, но-шпа);
промивання сечового міхура теплим розчином фурациліну, борної кислоти, марганцевокислого калію, антибіотиками;
при променевому циститі проводять інстиляції 1% розчином метиленового синього і риб’ячого жиру;
лікування первинних захворювань.

План
 Гострий гломерулонефрит
 Чинники
 Основні клінічні синдроми
 Принципи лікування
 Хронічна ниркова недостатність
 Чинники
 Симптоми
 Принципи лікування
 Гострий та хронічний цистит
 Чинники
 Симптоми
 Принцип лікування
 Висновок

Висновок
Хвороби нирок можна поділити на дві великі групи. До першої групи належать двобічні дифузні ураження нирок, коли функція їх настільки змінюється, що в зв'язку з цими змінами зазнає змін весь організм хворого. В свою чергу ці зміни викликають різні патологічні процеси в інших органах і системах.
Другу групу становлять хвороби, при яких зазвичай вражається одна нирка (камені в нирці, туберкульоз нирок, пухлина та ін.) і функція нирки як видільного органу помітно не порушується. До цієї групи можна віднести вогнищевий гломерулонефрит, при якому ниркова тканина вражається частково.


title: Збалансоване харчування

text:
This presentation has been IRM protected by policy.
Click to edit Master title style
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level


Желези


title: "Японський ландшафтний сад"

text:
“Японський ландшафтний сад”
Велика кількість людей в наші сучасні дні зачаровані все більше винятковою своєрідністю в японській культурі особливо стилем в ландшафтному дизайні.
 Європейці, звиклий підходити з раціонально до всього, не зможуть залишитися байдужими до того, що в японська культура заснована на почуттях, інтуїції, розумі, коротше — (фен-шуй), а наукові знаннях засунуті на другий план.
 Культурні самобутності Сходу наповнили життя вже багатьох європейців. Все більше європейців вчать асани індійської йоги, квартиру, офіси, робочі місця оформляють по фен-шую, а на ділянках за містом красуються сади в японському стилі а в садах створюються альтанки в японському стилі.
Популярність японських садів ведуть з шостого століття нашої ери. По поверхні водоймища розкидані великі натуральні камені, скелі та острови з каменів як рифи в море, ця композиція багатьом нагадує красивий вигляд справжнього морського узбережжя.
Японське садове мистецтво побудованe за принципом дзен-естетики. В першу чергу японський сад це прояв прикладної філософії, а вже після — місце відпочинку. Взяти, приміром, «сад каменів» его європейський аналог — альпійська гірка або дивовижний «сад мохів», — це не бездумно розставлені природні камені на невеликій площі в саду, а добре продумана ландшафтна композиція, яка представляє в зменшеному вигляді всю нашу Всесвіт.
Експозиція в японському стилі невловимо відвідувача розслабляє і занурює його в філософські міркування.
Рослини в японському саду також грають роль емблем, хвойні рослини являють собою довголіття, відвагу, мужність. Нерідко в ландшафтному оформленні використовується сакура, як знак стійкості, благополуччя, чистоти думки.
Але все ж не всі рослини які ростуть в японських садах зуміють рости в нашому кліматі, тому радиться при створення саду в японському стилі замінювати на адаптовані до нашого клімату прекрасні рослини:
 декоративна
 яблуня,
 сахалінська
вишня
 та інші.
У японському саду ОБОВ’ЯЗКОВО повинна присутність вода і мох. Можливо застосовувати їх емблеми, але це як виняток у крайніх випадках. Інші елементи японського саду, натуральні камені, галька, валуни, карликові дерева, безумовно, повинні бути реальними і ні яких штучних підробок.
Існує такий чудовий сад у японському стилі го назву Сад Картин. Всі частини цього саду в японському стилі показують собою закінчені прекрасні картини, але які поєднуються між собою і з іншими елементами саду — картинами, що в підсумку захоплює
 дух і дає одну
 цілісну картину.
Основні принципи створення саду в японському стилі, які застосовуваного в ландшафтному дизайні:

- Природність реального ландшафтного дизайну;

 - Мінімізовані симетрії і паралельності в розташуванні садових елементів;

 - Прагнення дизайнера створити унікальність експозиції для саду.


Вплив токсичних речовин на здоровя


Вплив електричного поля на живі організми


Збереження біорізноманіття. Охорона біосфери


живлення та режим річок


title: "Вплив Генотипу і факторів середовища на тварин"

text:
Вплив Генотипу іфакторів середовища на тварин

    Тварини поширені по всій земній кулі. Вони живть скрізь: у наземно-повітряному і водному середовищах, ґрунті і навіть в організмах інших тварин.
Кожен вид у природі займає певну територію — ареал. Види тварин, які займають однорідні ділянки місцевості і взаємодіють між собою, утворюють угруповання. У свою чергу, угруповання тварин взаємодіють з іншими організмами даної території. Комплекси організмів, які взаємопов’язані між собою і населяють певну територію з більш-менш однорідними умовами існування, називають біоценозом.

Зміни в угрупованнях відбуваються під впливом змін умов середовища, живих організмів у ході еволюції на Землі, під впливом людини. Діяльність людини суттєво впливає на структуру біологічних угруповань. Необмежене полювання може не тільки зменшити чисельність промислових тварин, а й призвести їх до межі вимирання. Використання хімічних засобів боротьби зі шкідниками зменшує чисельність не тільки шкідників, а й інших комах, у тому числі й ворогів шкідників. Кожен вид в угрупованні має множинні зв’язки з великою кількістю інших видів. Зникнення будь-якого виду тварин може викликати непередбачені наслідки і руйнування всього угруповання.
 Кожен вид організмів може мешкати лише там, де для нього є сприятливі умови існування. Так, білий ведмідь поширений лише в Арктиці, пінгвіни - переважно в Антарктиці, качкодзьоб - в Австралії і Тасманії тощо. Лише окремі види тварин трапляються майже повсюдно. Це, зокрема, пацюк сірий і миша хатня, які поширилися слідом за людиною майже по всій планеті.
На сучасний розподіл видів тварин по земній кулі впливають різноманітні чинники: моря, гори, спекотні пустелі, кліматичні особливості певних територій, взаємозв'язки, що виникають між живими організмами, діяльність людини тощо. Усі вони мають назву екологічні чинники.

На відміну від рослин, тварини належать до гетеротрофів. Це означає, що вони не використовують світло для створення органічних сполук з неорганічних, а споживають готові органічні сполуки. Проте світло відіграє в їхньому житті важливу роль. Так, тварини мають органи зору, які допомагають орієнтуватися в просторі, відрізняти особин свого виду від інших, шукати їжу тощо. Одні види тварин активні вдень (ґедзі, соколоподібні, ластівки тощо), а інші - вночі (таргани, сови, їжаки тощо).

 Ще один важливий чинник неживої природи, який впливає на життєдіяльність організмів, - це температура. У холоднокровних тварин (безхребетних, риб, земноводних, плазунів) температура тіла залежить від температури довкілля. За низьких температур вони впадають у стан заціпеніння.
Теплокровні тварини (птахи, ссавці) здатні підтримувати температуру тіла незалежно від її змін у довкіллі на більш-менш сталому рівні. Але для цього їм потрібно витрачати більше енергії. Тому взимку перед ними гостро постає проблема пошуків їжі.

Тварин, які можуть існувати в умовах понижених температур, називають холодолюбними (наприклад, пінгвіни, білий ведмідь, глибоководні риби). Такі тварини мають добре розвинений волосяний чи пір'яний покрив, підшкірний жировий прошарок.
Види, для існування яких потрібні підвищені температури, належать до теплолюбних (мадрепорові корали, антилопи, бегемоти, папуги тощо). Багато видів тварин здатні існувати в умовах періодичних змін температур. Вони належать до холодостійких (вовки, лисиці, білки, сіра ворона, голуби тощо).

Переживання тваринами тривалих періодів несприятливих умов.
Тварини по-різному переживають тривалі періоди несприятливих умов. Так, узимку деякі види тварин впадають у сплячку (ведмідь, їжак звичайний, борсук тощо). Це дає їм змогу зменшити витрати енергії за нестачі їжі. Холоднокровні тварини періоди низьких температур переживають у стані заціпеніння. У разі тривалої посухи або значного підвищення температури повітря пустельні гризуни - ховрахи та піщанки - можуть впадати у сплячку і влітку.

Сукупність спадкових факторів організму (генів, хромосом, мітохондрій, пластид) називають генотипом.Сукупність усіх ознак і властивостей організму, які є результатом взаємодії генотипу із зовнішнім середовищем, називають фенотипом. Ось чому організми з однаковим генотипом можуть відрізнятися один від одного залежно від умов розвитку та існування. Межі, в яких змінюються фенотипові вияви генотипу, називають нормою реакції.
Розвиток організму зумовлений складною взаємодією генів. Можливо, що розвиток будь-якої ознаки пов'язаний з дією багатьох генів. Крім того, виявлено залежність кількох ознак від одного гена. Наприклад, у вівса забарвлення лусочок і довжина остюка насіння визначаються одним геном. У дрозофіли ген білого кольору очей одночасно впливає на колір тіла і внутрішніх органів, довжину крил, зниження плодючості, зменшення тривалості життя. Не виключено, що кожний ген є одночасно геном основної дії для "своєї" ознаки і модифікатором для інших ознак.Склалася ця цілісна система у процесі еволюції органічного світу, виживали лише ті організми, в яких взаємодія генів дала найсприятливішу реакцію в онтогенезі.

Дякую за увагу!!!
Гуцул Настя


Запліднення. Періоди онтогенезу в б агатоклітинн их організмів: ембріогенез і постембріональний розвиток


Загальна характеристика грибів. Різноманітність грибів.


Вступ: предмет та завдання науки фармакокінетики. Взаємозв’язок будови клітини і фармакокінетичних параметрів


title: Загальне вчення про м’язи

text:
Muscles of the Abdominal Wall
Muscles of the Abdominal Wall
Muscles of Mastication
Act on the mandible
Masseter
Temporalis
Pterygoid muscles
Anterior Muscles of the Neck
Foundation for the muscles of the tongue and pharynx
Digastric
Mylohyoid
Stylohyoid
Sternoclediomastoid
Muscles of the Vertebral Column
Longus capitus
Longus colli
Rotate and flex the neck
Quadratus lumborum muscles
Flex the spine
Depress the ribs
The Oblique and Rectus Muscles
The Diaphragm
Muscles that Move the Thigh
Muscles that Move the Hand and Fingers
Superficial and deep muscles of the forearm
Large muscles
Tendons cross wrist
Synovial tendon sheaths
Thickened fascia
Extensor retinaculum and flexor retinaculum
Carpal tunnel syndrome
Extrinsic Muscles that Move the Hand and Fingers
Intrinsic Muscles, Tendons and Ligaments of the Hand
Rotator Cuff
Subscapularis
Teres Minor
Supraspinatus
Infraspinatus
Quadriceps femoris knee extensors
Vastus intermedius muscle
Vastus lateralis muscle
Vastus medialis muscle
Rectus femoris muscle
Figure 10.11a
Figure 10.11c
Muscles that Move the Thigh
  Figure 11.2  Muscles that Position the Pectoral Girdle
Figure 11.3  Muscles that Position the Pectoral Girdle
Figure 11.5a  Muscles that Move the Arm
Figure 11.5b  Muscles that Move the Arm
Superficial Muscles for the Arm and Forearm
Figure 11.6e, f  Muscles that Move the Forearm and Hand, Part I
Figure 11.7e, f  Muscles that Move the Forearm and Hand, Part II
Figure 11.8a/b  Extrinsic Muscles that Move the Hand and Fingers
Figure 11.8c  Extrinsic Muscles that Move the Hand and Fingers
Figure 11.8d/e  Extrinsic Muscles that Move the Hand and Fingers
Figure 11.8f  Extrinsic Muscles that Move the Hand and Fingers
Figure 11.9a  Intrinsic Muscles, Tendons and Ligaments of the Hand
Anatomy of the right wrist and hand.
Figure 11.9d  Intrinsic Muscles, Tendons and Ligaments of the Hand
Figure 11.9e  Intrinsic Muscles, Tendons and Ligaments of the Hand
Figure 11.10a  Muscles that Move the Thigh, Part I
The gluteal and lateral rotators of the right hip.
Figure 11.10c  Muscles that Move the Thigh, Part I
Muscles that Move the Thigh
Piriformis and obturator muscles
Lateral rotators
Psoas major and iliacus
Merge to form iliopsoas
Power flexor of hip
Adductor group adducts hip
Adductor magnus muscle
Adductor brevis muscle
Adductor longus muscle
Pectineus muscle
Gracilis muscle
Figure 11.11a  Muscles that Move the Thigh, Part II
The iliopsoas muscle and the adductors of the right hip.
Muscles of the posterior thigh
Figure 11.14e, f  Muscles that Move the Leg, Part III
Figure 11.12a  Muscles that Move the Leg, Part I
Lower Leg: Posterior View
Lower Leg: Anterior View
Lower Leg: Medial and Lateral Views
Foot: Dorsal View
Foot: Plantar View


Абетка


Живлення тварин


Залози


title: "Вплив паління на плід"

text:
Вплив паління на плід
Паління, нажаль, найпоширеніша шкідлива звичка серед вагітних на Україні. Не зважаючи на пропаганду шкідливості паління для здоров’я, відсоток курячих жінок останнім часом сильно збільшився. Ще сильніше збільшився відсоток дівчат-підлітків, що палять, він перевищує навіть процент курящих юнаків. Хоч паління шкодить і здоров’ю матері, і майбутній дитині, лише 20% жінок відмовляються від паління під час вагітності.
Результати впливу куріння на плід
Найбільш видимим результатом паління під час вагітності є розвиток гіпотрофії плоду (зменшення росту й ваги плоду). Це пов’язано з тим, що при курінні відбуваються різні порушенняі і плід недоотримує кисень та поживні речовини. Чим більше диму вдихає матір (навіть якщо вона сама не палить, але часто знаходиться в прокуреному приміщенні, тобто є пасивним курцем), тим більш виражений ступінь гіпотрофії в дитини.
Вагітні жінки, що не палять, мають уникати прокурених місць. І, якщо хтось із родини курить, переконати його не палити в жилому приміщенні.
Паління під час вагітності призводить до підвищення ризику передчасних пологів, передчасного відшарування дитячого місця (плаценти).
Вродженні дефекти серця, головного мозку частіше зустрічаються в дітей, чиї матері палили під час вагітності. Куріння матері може підвищити ризик синдрому раптової смерті новонародженого.
Крім того, діти матерей, які не кидають палити, мають невеликі, але видимі відхилення в фізичному та інтелектуальному розвитку. Як правило, вони відстають в рості, частіше хворіють, гірше вчаться. Це пов’язано з тим, що під час внутрішньоутробного розвитку в них було кисневе голодування (нікотин стимулює викид речовин, які стискають судини плаценти).
Тому, думаючи про своє репродуктивне здоров’я, відмовтесь від паління та інших шкідливих звичок.


title: "Зайцеподібні"

text:
     Зайцеподібні
Зайцеподібні (Lagomorpha) - тварини невеликого розміру, з коротким хвостом, або він відсутній зовсім. Їх зуби мають деяку схожість із зубами гризунів. Ще порівняно недавно зайцеподібних, до яких, окрім загальновідомих зайців, і кроликів відносять ще й пищух, включали в загін гризунів в якості підряду. Але вже в 1912 р. Дж. У. Гідлі врахував багато специфічних рис організації та історії зайцеподібних і запропонував виділити їх в самостійний загін, деяку схожість якого з гризунами має тільки зовнішній характер. Цей погляд в даний час слід вважати загальноприйнятим.
                                     Пищуха
Від гризунів зайцеподібні принципово відрізняються тим, що у верхній щелепі у них не одна, а дві пари різців. Друга пара різців у зайцеобразних розвинена слабше і розташовується позаду основної пари; вершини їх далеко не доходять до вершин основних (передніх) різців. Крім того, кісткове небо у зайцеобразних влаштовано дуже своєрідно. Воно має вигляд вузького поперечного містка між лівим і правим рядом корінних зубів. На відміну від зайцеобразних, у гризунів кісткове небо являє суцільний майданчик, що доходить попереду до різців. Є істотні відмінності в організації шлунка.
У зайцеподібних він складається  з двох відділів, в одному з яких відбувається бактеріальне бродіння їжі, в іншому, ближньому до виходу кишки, їжа перетравлюється пепсином.
Основна схожість зайцеобразних і гризунів полягає в тому, що у них відсутні ікла, а різці і корінні зуби відокремлені широким, позбавленим зубів простором - діастемою. Зуби у зайцеобразних позбавлені закритих коренів і постійно ростуть, що пов'язано з швидким зношуванням їх коронок.

Всі зайцеподібні - наземні тварини, не здатні ні добре лазити, ні плавати. Вони населяють ліси, степи і пустелі, тундру, високогір'я. Деякі з них вважають за краще великі відкриті простори, інші живуть серед густих заростей і кам'яних розсипів. Деякі спеціальних притулків не роблять і тримаються поодиноко, інші риють нори і поселяються невеликими колоніями. Зайцеподібні поширені в майже всіх частинах світу. Раніше їх не було в південній частині Південної Америки, на Мадагаскарі, островах Південно-Східної Азії та в Австралії. Однак завдяки людському втручанню сьогодні вони в наявності скрізь, а в Австралії поширення кроликів набуло характеру національного лиха (від достатку корму та відсутності природних ворогів вони заполонили весь континент).
Харчуються зайці і кролики малокалорійною їжею, яка зазвичай не привертає гризунів, - головним чином корою, молодими гілками, листям, а також травою. Раціон пищух аналогічний, але в ньому є також ягоди, папороті, лишайники. Цікава схильність зайцеподібних до копрофагії - поїдання власних екскрементів для того, щоб отримати білки.
Розмножуються зайцеподібні швидко, на рік буває від одного до чотирьох виводків до 5-10 дитинчат в кожному. Ті з них, які влаштовують постійні сховища (нори тощо), розмножуються по «пташиному» варіанту: дитинчата у них народяться абсолютно безпорадні, голі й сліпі, лише через пару тижнів починають походити на дорослих (наприклад, кролики). Зайці ж, незважаючи на високу плодючість, безсумнівно є «виводковими» - дитинчата народяться в шерстці, зрячі, через кілька годин можуть вільно бігати. У пищух плодючість низька, в році у пищухи всього 1-2 виводки по 3-6 дитинчат. Молоді першого посліду починають самостійне життя у віці 20 днів; поселяються вони в межах сімейного ділянки. Самі до розмноження приступають тільки навесні наступного року, у віці 7-11 місяців.
У зайцеподібних дуже багато ворогів, тому їм потрібно добре захищатися. Для цього у них є маса пристосувань, і одне з головних - це їхні великі вуха: вуха служать локаторами, точно фіксуючи, звідки виходить підозрілий шум. Велике значення, має розташування очей: звірятко, не повертаючи голови, бачить не тільки перед собою, а й по сторонах і навіть трохи ззаду. Але цього не достатньо зайцям, щоб врятувати собі життя, і тому їх задні лапи чудово пристосовані для швидкого бігу: самі швидконогі зайці розвивають швидкість до 80 кілометрів на годину. Швидкість бігу - безперечне пристосування до захисту від хижаків, так як добування їжі не вимагає швидких переміщень. Ну а якщо все ж хтось зможе наздогнати зайця, то на цей випадок шкурка у них нетривка і слабо прикріплена до тіла, тому часто клапті шкури залишаються в зубах хижака, як хвіст ящірки.
Деякі особливості своєї організації зайці використовують наче й не за призначенням, але проте дуже вдало. Так, у зайців слабо розвинені шкірні залози, щоб хижакам було складніше почути зайця. Але у цього є мінус: вони не можуть нормально потіти і легко перегріваються. І знову на допомогу приходять вуха: вони пронизані густою мережею кровоносних судин, і поточна по них кров швидко остигає.

Дякую за увагу!


title: "Засоби для захисту рослин"

text:
Засоби для захисту рослин
Засоби захисту рослин діляться на хімічні та біологічні. Хімічні засоби захисту рослин називають пестицидами.
Усі засоби захисту рослин класифікуються за хімічним складом, об'єктам застосування, за характером дії і способом проникнення у шкідливий організм.
За хімічним складом їх поділяють на три основні групи
неорганічні  сполуки (сполуки ртуті, міді, сірки, фтору, барію, бору, миш'яку і т.д.)
органічні сполуки (хлорорганічні, фосфорорганічні, синтетичні піретроїди, нітрофеноли, похідні тіо-і дітіокарбамінової кислот і т.д.);
біогенного походження, створені з продуктів життєдіяльності або самих бактерій, вірусів, грибів, рослин (піретріни, антибіотики).
неорганічні  сполуки
біогенного походження
По об'єктах застосування:
• інсектициди - для боротьби з шкідливими комахами;
• акарициди - проти кліщів;
• нематоциди - проти нематод;
• родентициди - проти гризунів;
• фунгіциди (антисептики) - проти грибів;
• антибіотики (антисептики, бактерициди) - проти бактерій;
• гербіциди - засоби боротьби з бур'янистою рослинністю;
• арборициди - проти смітної деревної рослинності.
Інсектициди
Інсектициди (від линського insectum — комаха і caedo — вбиваю)  — хімічні препарати для захисту рослин від шкідливих комах.
Певні комахи суттєво знижують, а в деяких випадках можуть повністю знищити врожай сільськогосподарських культур. Живлячись вегетативними чи генеративними органах рослин, крім прямого зменшення врожаю і його якості, шкідливі комахи і кліщі є джерелами розповсюдження вірусних і грибкових захворювань рослин.
Інсектициди використовують для захисту рослин від таких шкідливих комах. Контролюючи шкідників інсектициди допомагають попередити втрати врожаю і покращити його якість. Основні культури, де використовують інсектициди — зернові, плодові, овочеві культури і картопля.

Гербіциди
Гербіциди — хімічні препарати (або їхні композиції), що використовуються для боротьби з небажаною рослинністю. Широке застосування цих речовин у сільському господарстві привело до істотного збільшення врожаїв.  Однак в разі невмілого чи надмірного використання призводить до забруднення ґрунту і води, що, у свою чергу, викликає загибель птахів і дрібних тварин, і навіть створює загрозу здоров'ю людини. Вчений Гомбарк винайшов в 1768 р. і застосував на пелюстках ромашки. За характером дії на рослини гербіциди діляться на дві основні:
суцільні, що діють на всі види рослин
вибіркові (селективні), які придушують лише певні види рослин і відносно безпечні для інших.

Акарициди
Акарициди (від др.-греч. Ἄκαρι - кліщ і лат. Caedo - вбиваю) - різні хімічні препарати для боротьби з кліщами сільськогосподарських культур, продуктів, з паразитами домашніх тварин і птиці. Акарицидні обробки зон відпочинку є невід'ємною складовою профілактики кліщових інфекцій таких як кліщовий енцефаліт і хвороба Лайма. До акарицидів відносяться сірка і різні сіро-, хлор-і фосфорорганічні сполуки.
За характером дії пестициди поділяють на:
• контактні (що вбивають шкідливий об'єкт при контакті з ним)
• системні (проникають в тканини і провідну систему рослин і вбивають шкідливий об'єкт при живленні на такій рослині).
За способом проникнення існують препарати:
• контактної дії (через покриви тіла)
• кишкової дії (при проковтуванні)
• фуміганти (при диханні)
За гігієнічної класифікації пестициди поділяють на чотири групи:
• сильнодіючі отруйні речовини зі средньолетальною дозою (ЛД50) до 1 мг/кг маси тіла;
• високотоксичні - ЛД50 від 50 до 200 мг / кг;
• среднетоксичні - ЛД50 від 200 до 1000 мг / кг;
• малотоксичні - ЛД50 більше 1000 мг / кг.
Важливо відзначити, що за цією класифікацією будь-яка речовина, що не потрапила в перші три групи, відноситься до четвертої.
Вплив на навколышне середовище
Застосування пестицидів дозволяє отримувати стабільні врожаї і обмежувати поширення інфекцій, що передаються тваринами-переносниками, наприклад, малярії та висипного тифу. Однак непродумане використання пестицидів має і негативні наслідки. Воно веде до появи стійких до них видів організмів, особливо серед комах; губить хижаків (природних ворогів шкідників) та інших корисних тварин. Забруднюючи навколишнє середовище, пестициди загрожують і людині: зараз їх виявляють навіть у грунтових водах.
Наслідки
Загибель диких тварин при обробці полів пестицидами;
Масове розмноження шкідників після застосування пестицидів;
Поява шкідників, стійких до пестицидів.
Інтегрований захист рослин -

     раціональна, динамічна система захисту рослин від

     шкідливих організмів, що поєднує використання природних

     регултруют факторів середовища з диференційованим

     застосуванням на основі порогів шкодочинності комплексу

     ефективних методів, що задовольняють екологічним та

     економічним вимогам.
Жива природа - це не пасивний об'єкт нашого впливу, вона відповідає на нього активної пристосувальної реакцією. Цим пояснюється поява шкідників, стійких до пестицидів, причому їх кількість збільшується.
Методи боротьби з пестицидами
Карантинний - комплекс заходів , що дозволяє попередити поширення найбільш небезпечних шкідників.
Селекційний - виведення сортів рослин і порід тварин , стійких до хвороб і шкідливих комах .
Агротехнічний - прийоми обробки грунту , введення сівозмін , дотримання строку посівів і технології збирання та наукових рекомендацій застосування пестицидів.
Хімічний - створення нових пестицидів з високою вибірковістю дії і великою швидкістю розпаду .
Фізичний - боротьба з нічними комахами (оптичні пастки , лампи розжарювання) .
Біологічний - використання паразитів шкідників ; хижих і комахоїдних птахів і ссавців ; мікробів і вірусів ; синтетичних аналогів біологічно активних речовин.


title: А.Качан «Обтрусили яблука», «Ластівки»

text:
А.Качан «Обтрусили яблука»,
«Ластівки»
(урок читання у 3 класі)

Перевірка домашнього завдання
               Виразне читання віршів
А.Качана «Обтрусили яблука», «Ластівки»
Гра "Відновіть вірш"
У містах і на селі, —
Має книжку на столі.
У кожнім домі, в кожній хаті —
Хто навчився вже читати,
(2)
(4)
(1)
(3)
Гра "Утвори прислів'я"
Книгу читай –

Книгу почитаю –

Розум без книги,

З книгою жити –
що птах без крил.

з добром дружити.

птахом політаю.

розуму набирай.
  З'єднайте частини прислів'їв. Поясніть їх значення.

Народився Анатолій Леонтійович Качан у селі Гур'ївці, що лежить у пониззі Бугу, на Миколаївщині, у сім'ї токаря місцевої МТС. Коли підріс, любив слухати батькові оповіді про те, як колись, ще до війни, у їхній МТС на оцих ланах золотої пшениці знімали славнозвісний кінофільм «Трактористи». Від батька взяв відчуття землі, селянську мудрість і спостережливість. А від матері, чия пам'ять зберігала безліч усіляких пісень, переказів, бувальщин, — доброту й любов до слова.
З дітьми А. Качан завжди розмовляє серйозно, ніколи не «ламає» язика, не підлаштовується під малечу. Стільки всіляких скоромовок, дражнилок, мирилок, забавлянок знає він, що годі з ним і змагатися!
До читанок, підручників з української мови, книг для позакласного читання включено понад п'ятдесят поезій Анатолія Качана. Він не тільки відомий поет, а й досвідчений журналіст, сумлінний редактор, знавець літератури, заслужений працівник культури України, Відмінник освіти України, лауреат премій імені Миколи Трублаїні та імені Лесі Українки.

ійбиПр
отолоЗ
тіпнаК
Сдоун

Прочитай   анаграми
прибій
золото
капітан
судно

- Чому дівчинка прийшла до моря?
прибій
Виразне читання вірша вчителем
Словникова робота
кудлай
курай
вибачай
зустрічай
дібров
небокрай
туман
капітан
на льоту
судно

Самостійне читання вірша
Аналіз прочитаного
з елементами вибіркового читання.
- Куди вдивлялась дівчинка?
- Із ким вона прийшла до моря?
- За що дівчинка соромила собачку?
- Як пояснила дівчинка собачці, чого вони  прийшли до моря?
- Прочитайте, що привезе тато-капітан своїй донечці.
- Які картини бачила дівчинка на морі?
Вправи на розвиток швидкості читання
Гра «Вовк та заєць" (за сильнішим учнем).
Читання вголос "ланцюжком "
Читання як «Диктор»
Прочитати тільки прикметники.
Читання першого слова кожного рядка.
Виразне Читання вірша

МОЛОДЦІ !
В презентації використані слайди:
№ 2 (вправи для очей) –

№8 (фізхвилинка)- Галкина Инна Анатольевна,
учитель начальных классов
МОУ «Водоватовская СОШ» Арзамасского района,
Нижегородской области

МОУ «Гимназия № 6
Учитель – логопед
Марамзина Ирина Анатольевна


title: "Вплив кольорів на людину"

text:
Вплив кольорів на людину
Виконав Проданчук Олег 10-А
Все життя нас супроводжує колір. Ще в утробі матері ми сприймаємо червоно-рожеве свічення, в якому знаходимося. Колір значно впливає на нас: притягує нас і до нас, змушує робити покупки та викликає різноманітні емоції. Зумовлює раптові почуття і навіть фізіологічні реакції, від припливу крові до почуття холоду.

Колір-це…
Колір - це субстанція, що змінюється подібно до звуку, тому існують такі кольори, яких ми, люди, сприйняти неспроможні - точно так, як існують звуки, доступні собаці, але не чутні людині. Сучасні вчені доводять, що наша колірна чутливість розвивається, з часом ми зможемо бачити такі кольори, які абсолютно недоступні зараз.
 Вплив кольору на психологічний та емоційний стан
Білий
Білий може підняти тонус в похмурий день, він допомагає подолати скованість.

Рожевий
Рожевий, рум'яно-рожевий допоможе вам в горі і турботах. Цей колір викликає почуття комфорту та допомагає в критичних ситуаціях - спробуйте скористатися цим кольором у випадку якої-небудь невдачі.

Помаранчевий
Біль, тяжке потрясіння, приниження особистої гідності допомагає пережити помаранчевий колір. Якщо ви не сприймаєте помаранчевий колір, це каже про те, що ви боїтесь рухатися по життю вперед, маючи в минулому невдачу, втрату чи горе. Саме помаранчевий здатний допомогти зняти ці блоки.

Коричневий
Коричневий є кольором землі і може надати тихе сховище та підтримати в часи тривог та переживань.

Червоний
Червоний - і це знаємо ми усі – є символом чутливості та символізує, що ви готові до відносин з протилежною статтю. Якщо людина роздратована або щойно пережила потрясіння, намагайтеся уникати червоного. Але якщо вам потрібний новий імпульс в житті, заохочення - зверніться по  допомогу до цього кольору.

Жовтий
Жовтий очищує, він протидіє заклопотаності, похмурим думкам і дозволяє підвищити самооцінку.

Блакитний
Блакитний можна використовувати для пом'якшення грубої поведінки та виховання співчуття, також він допомагає примиритися з дійсністю та лікує емоційний біль. Якщо ви вирішили схуднути - не використовуйте в одязі цей колір.

Зелений
Зелений допоможе адаптуватися до незнайомих обставин. Він лікує розлагоджену нервову систему і несе заспокоєння.

Синій
Синій знищує не тільки мікроби, але й астральні забруднення. Він допомагає стерти з пам'яті болісні спогади та позбутися від різноманітних шкідливих звичок.

Фіолетовий
Фіолетовий бажано застосовувати тільки в комбінації з іншими кольорами, його надлишок призводить до депресій. Це колір лідера, його застосування допомагає розвинути в собі якості керівника. Цей колір також не рекомендується використовувати для роботи з дітьми.

Сірий
Сірий заохочує мислення зі здоровим глуздом, але одночасно сприяє безрозсудливості. Також він заспокоює розлагоджені нерви.

Чорний
Чорний - це колір темряви, але парадокс в тому, що в самому серці темряви є світло. Просто мало хто наважується заглянути у темряву так глибоко. Тому чорний допомагає нам заглянути в себе та розкритися. Але не забудьте, що після застосування чорного, краще повернутися до усієї палітри кольорів.

Дякую за увагу


Вплив біотичних факторів на рослини. Рослинні угрупування в природі


Загальна характеристика права користування рослинним світом України


title: Загальна характеристика та порівняння вищих спорових рослин.

text:
4
9
10
4
7
2
8
5
6
3
1
11
7
6
5
2
1
3
4


title: Застосування лугів та їх негативний вплив на організм людини

text:
Застосування лугів та їх Негативний вплив на організм людиниТворча роботаучениці 10-Б класуКосицької Ірини
ГІДРОКСИД НАТРІЮ
Гідроксид натрію використовують у текстильній промисловості. Він діє на тканини припікаюче, розчиняючи білки з утворенням лужних альбумінатів. При потраплянні розчинів чи пилу на шкіру, і особливо на слизові оболонки, утворюється м’який струп. Чим вища концентрація розчинів і температура, тим сильніше вони діють. При постійній роботі з лугом виникають виразки на пальцях рук (після них — рубці, пітливість, вузликові дерматити). У тих, хто працює з гарячими лужними розчинами, виникають набухання і розм’якшення рогового шару шкіри рук, а згодом поступове відпадання його. Виникає стан шкіри, відомий під назвою «руки прачок». На цьому ґрунті легко виникають екземи, особливо у суглобових складках пальців. Нігті стають тьмяними, крихкими, відділяються від нігтьового ложа.

Небезпечним є потрапляння навіть невеликих кількостей гідроксиду натрію в очі, причому уражується не тільки рогівка, а й глибокі частини ока, внаслідок чого виникає сліпота.

При потраплянні на шкіру слід терміново обмивати уражену ділянку під струменем води протягом 10 хвилин, потім робити примочки з 5%-вого розчину оцтової чи соляної кислоти. При потраплянні в очі негайно ретельно промивати під струменем води чи фізрозчином протягом 10-30 хвилин. Закапати 2%-вим розчином новокаїну чи 0,5%-вим — дикаїну.

Аби запобігти потраплянню лугів на шкіру. треба носити спецодяг зі щільної тканини, гумові рукавиці, нарукавники, фартухи, спеціальне взуття. Рекомендується застосовувати індиферентні та гідрофобні захисні мазі.
ГІДРОКСИД КАЛЬЦІЮ
Гідроксид кальцію (гашене вапно) використовують у цукровій промисловості, на будівництві. У вигляді пилу чи крапель воно подразнює слизові, викликаючи чхання і кашель. На слизовій рота і носа спостерігаються поверхневі звиразкування, іноді прободіння носової перегородки. Може виникати навіть запалення легень. При дії на шкіру гашене вапно спричиняє болючі і доволі глибокі виразки з гладким дном (так звані «пташині окуляри»), а при хронічних ураженнях — сухість і жорсткість її, тріщини, шелушіння. Нігті стають ламкими, тоншають, і на них виникають поздовжні тріщини, між пальцями — сильне подразнення, навколо суглобів кірки.

При вдиханні пилу вапна проводять інгаляцію водними парами (попередньо додавши до води кілька кристаликів лимонної кислоти), кодеїн чи діонін; кладуть гірчичники на ділянку грудної клітки. За показами призначають серцеві засоби. При потраплянні в очі навіть у незначних кількостях гашеного вапна спостерігаються скловидний набряк і різке почервоніння кон’юнктиви. Потрібно негайно промивати протягом 10-30 хвилин широко розкриті очі під струменем води, потім 5%-вим розчином хлориду амонію чи 0,01%-вим розчином ЕДТА. Закапати в кон’юнктивальний мішок 0,5%-вий розчин дикаїну. Залишені шматочки вапна швидко видалити вологим тампоном чи змоченим у м’якому рідкому парафіні. При опіках шкіри треба видалити кристалічні залишки вапна мінеральною чи рослинною олією і зробити примочки з 5%-вим розчином лимонної, оцтової чи соляної кислоти.

ГІДРОКСИД БАРІЮ
У цукровій промисловості застосовують і гідроксид барію. Він викликає запальні захворювання головного мозку і його м’якої оболонки з переважним ураженням мозочку, довгастого мозку та дна четвертого шлуночка. При отруєнні через рот виникають слинотеча, печія в роті, стравоході, болі в шлунку, коліки, нудота, блювота, пронос, судоми, рясний холодний піт, м’язева слабкість, розлад ходьби, зору і мови, задишка, запаморочення, шум у вухах, підвищується кров’яний тиск. При хронічному отруєнні — спазм судин, тремор пальців рук, крихкість нігтів. За невідкладної терапії (при отруєнні через рот) промивають шлунок 1%-вим розчином сульфату натрію або магнію, роблять клізми з 10%-вим розчином тих же солей. Приймають розчин сульфату натрію або магнію (20 частин солі на 150 частин води) по 1 столовій ложці кожні 5 хвилин, а також рвотні засоби для видалення зі шлунку нерозчинного сульфату барію. Внутрішньовенно вводять 10-20 мл 3%-вого розчину сульфату натрію, а підшкірно — камфору, кофеїн, лобелін; прикладають грілку до ніг; дають постраждалому слизові супи і молоко.

ГІДРОКСИД ЛІТІЮ
В автомобільному транспорті використовують гідроксид літію, який має виражену подразнювальну дію. В першу чергу уражуються шлунково-кишковий тракт, нирки і центральна нервова система. Високі дози гідроксиду літію викликають загальну слабкість, зниження апетиту, спрагу і сухість у роті, нудоту, блювоту, пронос, тремор губ, нижньої щелепи, рук, запаморочення, розлад зору, сонливість, сповільнену мову. У важчих випадках виникають еліптоїдні напади, кома, психічні розлади. При дії на шкіру луг спричиняє звиразкування її і слизової носа. Для індивідуального захисту використовують гумові рукавиці і захисні маски для обличчя. Аби запобігти отруєнню металічним літієм, його зберігають під шаром гасу чи парафіну. А при обробці сплавів з гідроксидом літію треба дотримуватися заходів безпеки.


title: "Юрський період"

text:
Підготовила учениця
11-м класу
 Тимошенко Вікторія
Юрський період
Ю́рський пері́од, часто Юра́ — період геологічної історії Землі, середній геологічний період мезозойської ери. Тривав приблизно 56,3  млн років: від 201,3 ± 0,2 до 145,0 ±0,8 млн років тому.

За юрського періоду великі простори материків зазнали опускання і трансгресії в їхні межі моря. Наприкінці цього періоду море вкрило величезні простори суходолу як у північній, так і у південній півкулях, причому на території України тільки Український кристалічний щит та Донецький кряж були в цей час вище від рівня моря.
Тектонічні рухи на планеті протягом юрського періоду була інтенсивніші, ніж в тріасі. Для цього періоду типові процеси складко- і гороутворення, що відбувалися в результаті зіткнення літосферних плит, і великі порушення блокового характеру в межах платформ та областей активізації. Утворення горстових піднятть і грабенів супроводжувалося інтенсивним наземним вулканізмом. Орогенічні рухи відбувалися в кінці середньої юри, але особливої сили вони досягли в пізньоюрску епоху, коли охопили північні райони Тихоокеанського геосинклінального поясу. В цей же час Австралія і Антарктида відділилися від Африки та Індії, і виник новий Індійський океан, який з'єднався зі східною околицею океану Тетіс. Найбільш великим в юрському періоді був Тихий океан. Його розміри навіть перевищували сучасні. Азія відокремилася від Північної Америки океанічним басейном.
Палеогеографія та тектоніка
Активізація тектонічних рухів безпосередньо впливала на розподіл морських басейнів і рельєф земної поверхні. На початку пізньої юри настала одна з найбільших мезозойських трансгресій. В цей час морські води проникали по новоствореним грабеноподібним структурам далеко в глиб платформ. Море затопило не лише значну частину Євразії, Північної Америки, Південної Америки, а й східне і західне узбережжя сучасної Африки, західне узбережжя Мадагаскару, Індії та Австралії. Проте в результаті активізації тектонічних рухів у кінці юрського періоду в ряді районів розпочалась регресія моря. Це зумовило не тільки обміління морських басейнів, але і виникнення великих лагун і заток з підвищеною солоністю води.
Початок Юри (200 млн років тому)
Палеогеографічні реконструкції
5 млн років до кінця Юри (150 млн років тому)
Клімат юрського періоду залежав не тільки від сонячного світла. Безліч вулканів, виливи магми на дно океанів підігрівали воду і атмосферу, насичували повітря парою води, що випадала потім дощами на сушу, бурхливими потоками стікала в озера й океани. Про це свідчать численні прісноводні відкладення: білі пісковики, що чергуються з темними суглинками.
Клімат
В юрському періоді остаточно вимер ряд груп тварин палеозою, виникла нова, характерна для мезозойської ери група голкошкірих — неправильні їжаки. В морських басейнах розвинулись амоніти, белемніти, на суходолі — рептилії. Наприкінці юрського періоду з'являється новий клас хребетних — птахи. Серед рослинного світу продовжували панувати голонасінні.
Тваринний світ
Амоніт
Юрський птах
На пізньоюрський період припадає розквіт літаючих ящерів птерозаврів. У кінці юрського періоду довгохвості птерозаври (рамфоринхи) остаточно вимерли. Морські води у юрі були значно теплішими, як тепер. Окрім іхтіозаврів моря населяли довгошиї плезіозаври. Крокодили призвичаїлися до життя в морі.
Птерозавр
Плезіозавр
Іхтіозаври
У юрі виникло багато двоногих хижих динозаврів тероподів, таких як найрозповсюдженіші юрські хижаки аллозаври, мегалозаври, цератозаври, орнітолести. Саме у юрському періоді з'явилися знамениті археоптерикси — істоти, які мали одночасно ознаки птахів і рептилій.
Терепод
Археоптерикс
Теплий і вологий клімат сприяв розквіту рослинного світу. Папоротеподібні, цикадові, хвойні утворювали великі болотисті ліси. На узбережжі зростали араукарії, туї, цикадові. Папороті і хвощі утворювали підлісок. У нижній юрі на всій території північної півкулі рослинність була досить одноманітною. Але вже починаючи із середньої юри, можна визначити два рослинних пояси: північний, в якому переважали гінкго і трав'янисті папороті, і південний з бенетитами, цикадовими, араукаріями, деревовидними папоротями.
Рослинний світ
Араукарії
Гінкго
Деревовидна папороть
Характерними папоротями юрського періоду були матонії, що збереглися досі на Малайському архіпелазі. Хвощі і плауни майже не відрізнялися від сучасних. Місце вимерлих насінних папоротей і кордаїтів займають саговники, зростаючі і тепер, в тропічних лісах. Значно поширені були також гінкгові. Їхнє листя зверталося до сонця ребром і нагадували величезні віяла. Від Північної Америки і Нової Зеландії до Азії і Європи росли густі ліси хвойних рослин - араукарії і бенетити. З'являються перші кипарисові і, можливо, ялинові. До представників юрських хвойних належить також секвойя - сучасна гігантська каліфорнійська сосна. В даний час секвої залишилися тільки на Тихоокеанському узбережжі Північної Америки.

Хвощ
Саговник
Секвоя
Юрський характер рослинності сприяв розквіту рослинноїдних зауроподів — найбільших тварин за всю історію Землі (брахіозавр, бронтозавр, диплодок). А також травоїдні, доволі оригінальні на вигляд стегозаври — вздовж хребта був розташований подвійний ряд грізного вигляду пластин.
Брахіозавр
Бронтозавр
Стегозавр
http://uk.wikipedia.org/wiki/Юрський_період

Джерела


Вплив генотипу та факторів зовнішнього середовища на розвиток організму


Загальні ознаки Хвойних. Лабораторна робота № 15. Будова голонасінних рослин


ЯЩІРКИ


Загальна характеристика та різноманітність найпростіших – мешканців прісних водойм


title: ЗОРОВА СЕНСОРНА СИСТЕМА

text:
МАТЕРІАЛ ДЛЯ ПОГЛИБЛЕННЯ ЗНАНЬ З ТЕМИ “ЗОРОВА СЕНСОРНА СИСТЕМА”  9 клас

Еволюція органу зору
КОМАХИ

Очі комах
складаються
 з маленьких шести-гранних оченят - фасеток

Еволюція органу зору
РИБИ
У риб очі відрізня-ються пласкою рогівкою та кулеподібним кришталиком
Еволюція органу зору
АМФІБІЇ
Еволюція органу зору
РЕПТИЛІЇ
Еволюція органу зору
ПТАХИ
Очне яблуко птахів має дуже великі розміри та своєрідну будову
Еволюція органу зору
ССАВЦІ
Етапи еволюції органу зору
Еволюція органу зору
ЛЮДИНА
ВИСНОВОК
	Переглянувши цю презентацію учні розуміють, що орган зору людини пройшов певні етапи еволюції, наслідками якої є:
Досконалий допоміжний апарат ока.
Індивідуальний колір  райдужної оболонки.
Кольорове сприйняття світла.
Бінокулярний зір.

	Але око людини  поступається органам зору деяких тварин:
Ми не сприймаємо ультрафіолетового проміння, яке бачать деякі види комах.
Наше око пристосоване до бачення тільки у повітряному середовищі, а очі земноводних та деяких плазунів однаково гарно бачать як на суходолі, так і у воді.
Око людини не має особливої будови кришталика, яку мають хижі птахи, що дозволяє їм одночасно бачити як реальну відстань до об'єкта, так і наближену.

        Укладач: завідуюча кафедрою природничих наук Сказатна М.Е.


title: ЗДОРОВ’Я 2020: НОВА ЄВРОПЕЙСЬКА ПОЛІТИКА ОХОРОНИ ЗДОРОВ’Я

text:
ЗДОРОВ’Я 2020:НОВА ЄВРОПЕЙСЬКА ПОЛІТИКАОХОРОНИ ЗДОРОВ’Я
О.В.Швець
Головний позаштатний дієтолог МОЗ України
16.05.2012 р., м.Київ
ІСТОРІЯ і ПЕРСПЕКТИВА
1977 рік – Здоров'я для всіх до 2000 року
1978 рік – Алма-Атинська декларація по первинній медичній допомозі
1996 рік – Оттавська хартія по розвитку охорони здоров'я
1998 рік – Здоров’я 21
2008 рік – Таллінська хартія
2010 рік – На 60-й сесії Європейського Регіонального Комітету ВООЗ у Москві оголошено про створення нової Європейської політики ВООЗ: Здоров'я 2020
2011 рік – Представлено обґрунтування та головні завдання Європейської політики ВООЗ: Здоров'я 2020 (Андорра, Форум Європейського Регіонального Комітету ВООЗ)
2012 рік – На 62-й сесії планується затвердження політики 53-ма членами Європейського Регіонального Комітету ВООЗ (Мальта, вересень 2012 року)

Головні цілі Європейської політики Здоров'я 2020
Забезпечення підтримки у повній реалізації кожною людиною її потенціалу здоров'я та добробуту
Скорочення нерівності по відношенню до здоров'я у межах країни та між державами регіону
 Стратегічне керівництво охороною здоров'я з метою забезпечення відповідальності і дій кожного сектора в інтересах здоров'я людей
Інвестування в ефективні заходи, що здатні вирішувати проблеми громадського здоров'я у регіоні
Прогнозування змін та підтримка інновацій
Головні проблеми Європейської охорони здоров'я
Нерівність у забезпеченні здоров'я населення
Демографічні зміни: скорочення чисельності дитячого та збільшення чисельності населення похилого віку
Постійно зростаючий тягар неінфекційних хвороб
Інфекційні захворювання
Тягар хвороб, пов'язаних із зловживанням алкоголем

5
СТРУКТУРА ЗАХВОРЮВАНОСТІ І СМЕРТНОСТІ В ЄВРОПІ
Неінфекційні захворювання (НІЗ) складають:
86% у структурі причин смертності
77%  тягара хвороб
60 %  загального тягара хвороб пов’язано  з 7-ма факторами ризику:
Підвищений артеріальний тиск
Тютюнопаління
Зловживання алкоголем
Високий рівень холестерину в крові
Надмірна маса тіла і ожиріння
Низький рівень споживання овочів і фруктів
Недостатня фізична активність

Дані Європейського Регіонального Комітету ВООЗ
Ключове місце НІЗ
Модель реалізації політики
Zsuzsanna Jakab - директор Європейського регіонального бюро ВООЗ:
«…Це початок рішучих дій, спрямованих на спільну роботу за для інтересів здоров’я та добробуту мешканців Європи, як сьогодні так і в майбутньому, на підставі обґрунтованих даних про чинники нездоров’я та належних розумних, в тому числі і з точки зору економічних витрат, шляхах поліпшення ситуації. В той же час, ми продовжуємо наші зусилля по укріпленню систем охорони здоров’я та спрямовуємо більше інвестицій у захист здоров'я, профілактику захворювань та укріплення здоров'я…»
Здоров'я 2020: український вимір
Розділ І. Державна політика з формування системи громадського здоров’я
Розділ ІІ. Формування здорового способу життя та мотивації населення до здорового способу життя
Розділ ІІІ. Охорона довкілля. Створення здорового середовища
Розділ ІV. Інвестування в здоров’я людей
Розділ V. Удосконалення медичної допомоги населенню та профілактики неінфекційних захворювань
Розділ VI.  Розвиток системи надання медичної допомоги
Розділ VІІ. Стратегічне управління
Розділ VІІІ.  Кадрове забезпечення
Розділ ІХ.  Фінансові ресурси та управління ними
Розділ X. Забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення та обладнанням закладів охорони здоров'я та громадян пільгових груп населення
Розділ ХІ.  Інформаційне забезпечення
Розділ ХІІ.  Розвиток науки у сфері охорони здоров’я та створення ефективної системи впровадження в практику сучасних наукових інноваційних технологій
Розділ ХІІІ.  Міжнародне співробітництво та партнерство

Розділ І. Державна політика з формування системи громадського здоров’я
Завдання: Забезпечити оптимальні умови життєдіяльності і формування  здорового способу життя
Захід: Розробити пропозиції щодо внесення змін до законів України та інших нормативно-правових актів, які регламентують виробництво, маркування та рекламу харчової продукції з високим вмістом солі, цукру, насичених і транс-жирів

Розділ ІІ. Формування здорового способу життя та мотивації населення до здорового способу життя
Завдання: Формувати нові цінності та мотивацію до здорового способу життя
Заходи: Сприяти проведенню на державному та місцевому рівнях тематичних заходів, інформаційно-пропагандистських кампаній щодо формування здорового способу життя, організації здорового харчування та розвитку фізичної культури, поширенню  серед населення доступних для розуміння інформаційних матеріалів з цих питань

Розділ ІІ. Формування здорового способу життя та мотивації населення до здорового способу життя
Завдання: Забезпечити здорове харчування населення
Заходи:
Розробити і запровадити в практику клінічні настанови, стандарти, клінічні протоколи надання медичної допомоги хворим на аліментарно обумовлені хронічні неінфекційні захворювання  та з несприйняттям окремих продуктів харчування, включити ці питання в навчальні програми з підготовки працівників охорони здоров’я, освіти та інших спеціалістів
Розробити національні дієтичні рекомендації для різних груп населення
Розширити сектор вітчизняного виробництва продуктів дитячого харчування та ліквідувати дефіцит молочних продуктів  прикорму для дітей грудного та раннього віку
Постійно інформувати населення про принципи здорового харчування, створити відеоролики та рекламні борди

Розділ ІІІ. Охорона довкілля. Створення здорового середовища
Завдання: Забезпечити якість і безпеку продуктів харчування
Заходи:
Удосконалити технологію виробництва харчових продуктів, забезпечити контроль якості і сертифікації, забезпечувати підприємства, що виготовляють продукти дитячого харчування, екологічно чистою сировиною
Впровадити уніфіковану систему гігієнічного контролю за вмістом радіонуклідів, генетично модифікованих інгредієнтів  тощо в продуктах харчування
Організувати рекламу продуктів харчування, що сприяють підвищенню резистентності організму до шкідливого впливу чинників довкілля
Забезпечити постійне отримання населенням фізіологічної кількості йоду з продуктами харчування

Концепція національних дієтичних рекомендацій (проект)
Адекватна калорійність дієти для підтримання нормальної ваги тіла
Харчові продукти, споживання яких доцільно обмежити
Продукти, які слід вживати у більшій кількості
Придбання здорових звичок у харчуванні
Рекомендації для окремих груп населення
Адекватна калорійність дієти для підтримання нормальної ваги тіла

Оздоровлення харчових звичок та підвищення фізичної активності для попередження надмірної ваги та ожиріння.
Контроль енергетичної цінності спожитої їжі для підтримання нормальної ваги. Для людей із зайвою вагою або ожирінням зменшення споживання калорій з їжею  та напоями.
Перерозподіл часу на користь фізичної активності замість пасивного відпочинку.
Підтримка адекватного надходження калорій на всіх етапах життя – дитинство, підлітковий вік, доросле життя, вагітність та лактація, похилий вік.
Харчові продукти, споживання яких доцільно обмежити

Зменшити споживання солі до 6 грамів з подальшим скороченням до 4 грамів у людей в віці понад 50 років, а також у будь-якому віці при наявності гіпертензії, діабету або захворювань нирок (стосується майже 50% населення).
Зменшити долю насичених жирів менш ніж 10% добової калорійності, замінити їх на моно та поліненасичені жирні кислоти.
Споживати до  300 мг  холестерину на день.
Дотримуватись мінімально можливого рівня споживання трансжирів або повністю їх виключити (обмежити їжу, що містить гідрогенізовані рослинні олії та насичені жири).
Максимально зменшити кількість калорій, які споживаються за рахунок насичених жирів та доданого цукру.
Обмежити вживання їжі, виробленої з рафінованого борошна, особливо такої, яка одночасно містить тверді жири, доданий цукор та сіль.
Якщо людина споживає алкоголь, то його кількість повинна бути помірною – до однієї порції алкоголю на день для жінок та до двох для чоловіків (тільки для дорослих після 21 року).
Продукти, які слід вживати у більшій кількості

Збільшити споживання овочів та фруктів, споживати різноманітні овочі та фрукти.
Вживати щонайменше 50% цільних злаків із загальної кількості злаків. Збільшити споживання цільних злаків шляхом заміни ними продуктів з рафінованого борошна.
Збільшити споживання молочних продуктів з низьким вмістом жиру до понад 700 мл на добу для дорослих, намагатись вживати половину кисло-молочних продуктів.
Обирати різноманітну білкову їжу, включаючи морські продукти, нежирне м’ясо та птицю, яйця, боби та горох, соєві продукти, несолоні горіхи та насіння.
Збільшити кількість та різноманітність морських продуктів, замінив ними частину м'яса та птиці.
Замінити білкові продукти, які одночасно містять велику кількість твердих жирів , аналогічними нежирними та нізькокалорійними.
Використовувати рослинну олії замість тваринних жирів, коли це можливо.
Обирати продукти багаті на харчові волокна, калій, кальцій та вітамін D, тобто на нутрієнти, які дефіцитні у раціоні харчування українців. Такі продукти включають овочі, фрукти, цільні злаки, молоко  та кисло-молочні продукти.
Придбання здорових звичок у харчуванні
Розробити такий план харчування, який здатний постійно забезпечувати надходження необхідних харчових речовин разом із адекватною кількістю калорій.
Вміти зробити свідомий вибір здорових продуктів та напоїв на підставі їх харчової та енергетичноїцінності.
Дотримуватись рекомендацій щодо безпечності продуктів харчування під час приготування та споживання їжі для попередження отруєнь та харчових інфекцій.

Рекомендації для окремих груп населення
	Жінки дітородного віку
Обирати їжу, яка містить біодоступне залізо, здатне всмоктуватись у достатній кількості, а також їжу, що підвищує всмоктування заліза, наприклад, богату на вітамін С.
Вживати 400 мкг на день синтетичної фолієвої кислоти (у складі фортифікованої їжі або дієтичних добавок) у доповнення до продуктів, які постачають природні фолати.
	Вагітні жінки та годуючі матері
Споживати 250 – 350 г різноманітних морських продуктів на тиждень.
Під час вагітності вживати дієтичні добавки, які містять йод, фолієву кислоту та залізо відповідно до рекомендацій акушера-гінеколога або іншого лікаря.
	Населення у віці понад 50 років
Споживати їжу фортифіковану вітаміном В12, наприклад, злакові сніданки або дієтичні добавки, які містять цей вітамін.
Більше інформації про програмуЗдоров'я 2020: український вимір

   http://moz.gov.ua/ua/portal/Pro_20120316_1.html
ДЯКУЮ ЗА УВАГУ!


title: Йододефіцит

text:
Що таке йододефіцит? Як його уникнути.
Йододефіцит — це захворювання щитоподібної залози яке виникає при нестачі йоду в організмі людини.
             Йод – як біолемент
Йод (J) — елемент VII групи періодичної системи, атомний номер 53, атомна маса 127. Назва походить від грец. jodes - фіолетовий, тому що такий колір мають пари йоду.
У нормі в організмі людини міститься до 25 мг йоду, причому близько 50 % знаходиться в щитоподібній залозі (1000-12000 мкг/г), а також у печінці (0,2 мкг/г), у яєчниках, легенях  (0,07 мкг/г), у нирках (0,04 мкг/г), у лімфовузлах (0,03 мкг/г), у мозку, сім’яниках і м'язах (0,02 мкг/г).
Ознаки   йодної   недостатності
 це порушення функцій щитовидної залози та проблеми, що нею викликані.
 стомлюваність, млявість, погіршення пам'яті та уваги, зниження інтелекту, депресія, простудні захворювання, а також випадання волосся, розслоєння нігтів, тривалі загоєння шкірного покриву та ін.
Прояви  йододефіцитних  захворювань
Плід:

Зростання смертності
Вроджені вади розвитку
Неврологічний кретинізм
Відставання у психічному розвитку
Глухонімота
Спастична диплегія
Мікседематозний кретинізм
Затримка фізичного розвитку
Відставання психічного розвитку
Психомоторні порушення.

Немовля :

Висока смертність
Вроджений зоб
Вроджений гіпотиреоз

Дитина :
Зоб
Субклінічний гіпотиреоз
Затримка фізичного, інтелектуального розвитку і становлення репродуктивної функції

Доросла людина:
зоб
Зниження інтелекту та фізичної працездатності
Гіперхолестеринемія
Субклінічний гіпотиреоз

Жінка репродуктивного віку:
Зоб
Анемія
Порушення репродуктивної здатності
Не виношування вагітності
Передчасні пологи

Вміст йоду в продуктах харчування
Основне джерело йоду — морепродукти, риба, а особливо морськакапуста. . У ламінаріі, в залежності від виду та терміну збору, міститься 50-70000 мкг йоду% (в середньому 0,3% від загальної маси).
щоб набрати добову дозу йоду, необхідно з'їдати 100-200 г ламінаріі в день.
 Риба: оселедець, камбала, тріска, палтус, морський окунь, тунець, лосось.
Гребінці, краби, креветки, кальмари, мідії, устриці.
Прісноводна риба (кількість йоду не перевищує 5-8 мг на 100 г сирої ваги).* Зернові культури, молоко, яйця, олія, яловичина.* Овочі, вирощені на багатих йодом грунтах, в тому числі: баклажани,ріпчаста і зелена цибуля, часник, салат-латук, щавель, спаржа, шпинат,редис, буряки, картопля, морква, томат.
Споживання сої, наприклад, викликає збільшення щитовидної залози Деякі фрукти та ягоди, у тому числі апельсини, лимони, банани, диня, виноград, ананаси, полуниця, яблука, хурма.
Печериці (рекомендована денна норма йоду міститься в 1,5 кг цих грибів).

Потреба у йоді у різних   вікових категорій, мкг на добу
Діти:

                 До 1 року  -   до 120
                 До 3 років -        120
                 4 - 6 років -   120 - 130
                7 – 9 років - 140 -150
               10 – 12 років - 150 -200
Особи віком 13- 65 років - 200
Особи віком 36 – 65  років - 180
У ще старшому віці достатньою  є доза йоду 130 – 150 мкг на добу. При штучному годуванні недоношених дітей доза йодиду  - 20 мкг на 100 мл молока, для доношених – 10 мкг на 100 мл молока.

Профілактика йододефіциту
Для профілактики йододефіциту достатньою регулярно споживати продукти, збагачені йодом.
Щоб запобігти йододефіциту, досить щодня вживати разом із їжею 5-6 грамів йодованої  солі.
Щоб зберегти йод у йодовмісних продуктах, їх треба правильно готувати
Морську рибу потрібно варити, а не смажити.
Звичайна капуста й редька, навпаки, вимивають і без того малу кількість йоду з організму.

Дякую за увагу! Будьте здоровими!
Використані матеріали
https://24doctor.info/disease/kretinizm/ (фото слайд 5)


Загальна характеристика типу Кільчасті черви


Загальна характеристика Павукоподібних


Звук, вплив звуку на живі організми, джерела звуку


Завітаймо до царства тварин


title: "Загальна характеристика класу Ссавці. Зовнішня будова, скелет і мускулатура"

text:
Haga clic para cambiar el estilo de título
Haga clic para modificar el estilo de texto del patrón
Segundo nivel
Tercer nivel
Cuarto nivel
Quinto nivel
?
?
?
?
?
?
?
         ?        ?      ?       ?
?
?


збору за спеціальне використання лісових ресурсів


title: Жаби-листолази

text:
Жаби-листолази
Робота уч. 8 кл. СШ № 273
Данільченко Віталії
    Розміри жаб-листолазів від 2 до 4 см. Кінцівки позбавлені перетинок, але кінці пальців розширені в диски, які грають роль присосок, що допомагають при пересуванні по листках і гілках.
Зовнішність
Поширення
   Поширені в тропічних лісах Центральної і Південної Америки. Ці дрібні деревні жаби населяють в основному нижні яруси дощових тропічних лісів.
Спосіб життя
     Ведуть активний денний спосіб життя. У природі харчуються в основному мурахами, іншими дрібними комахами і кліщами.

     Жаби роду листолазів попри свої маленькі розміри є смертельно небезпечними. Залози їхньої шкіри виробляють сильну отруту – батрахотоксин.
Отруйність
				Одна така жаба може вбити 1500 людей. Звичайно, поповнюються запаси отрути на шкірі не дуже швидко, але шансів натрапити на жабу, що витратила її всю, надзвичайно малі.
Отруйність
У тераріумі
				Для годування у неволі краще всього використовувати цвіркунів, тарганів і мушку-дрозофілу. Можна також періодично давати їм мух, павуків, мокриць, мотиля, трубочника.

	Ікру (15-30 ікринок) вони відкладають не у воді, а на суші, у вологому місці або на листках рослин, де-небудь високо над землею і не вважають, що на цьому їх обов'язки по відношенню до дітей виконані.
Розмноження
	Ікру вони не кидають. Найчастіше близько кладки залишається батько, а іноді і обидва батьки.  Вони періодично змочують її водою і перемішуюють задніми лапами.
Піклування
 Листолази піклуються про своїх дітей. Вилупившись, пуголовки заповзають на вологу спину батьків, прилипають до неї,  і ті по одному переносять їх у мікроводойми на деревах: в дупла або в пазухи листків рослин.

Піклування
    Було відмічено, що маленькі дереволази можуть забирати своїх нащадків на висоту  10 - 12 м від землі.  Розвиток триває 14-18 днів, після чого молоді жабенята переходять до наземного способу життя.

Піклування
    Листолаз жахливий служить об'єктом дослідження учених. З батрахотоксинів цієї істоти дослідники намагаються добути препарати для розслаблення м'язів, серцеві стимулятори, а також знеболюючі речовини, ефективніші, ніж морфій.
Об’єкт досліджень
    Учені вважають, що жаби виробляють смертельно отруйну хімічну сполуку шляхом переробки токсинів, що містяться в їх видобутку: мурашках, жуках і інших комахах. На їх думку, якщо жабу посадити на піврічну  дієту, її отруйність зменшиться наполовину, а після року голодування жаба і зовсім може стати нешкідливою.
Об’єкт досліджень
До зустрічі!


Запилення


Скласти з ілюстрацій схему «Цикл розвитку печінкового сисуна»

Скласти з ілюстрацій схему «Цикл розвитку Ціп’яка бичачого»

      Тема:
Загальна характеристика типу  Круглі черви
(Nemathelminthes)

«Хто попереджений - той озброєний»
                                                                            Латинська приказка

Мета: сформувати знання про будову, спосіб життя і пристосування круглих червів до умов середовища;формувати навички дослідницької роботи;гігієнічне виховання .
Завдання групі біологів:Вивчити особливості зовнішньої і внутрішньої будови круглих червів.На основі вивченого, надати коротку характеристику за малюнком.
Завдання епідеміологам:Визначити цикл життя круглих червів на прикладі людської аскариди та прослідкувати пересування аскаради по організму людини. По результатам підготувати усний звіт.
 Завдання туроператорам:З’ясувати  чи зустрічалися їх клієнти з випадками зараження червами в інших                країнах.
Завдання архіваріусу:          З'ясувати, коли землею правили черви.
Відбиток Канадії голчастої (Canadia spinosa Walcott, 1911)
Відбиток Дивнорота канадійського (Anomalocaris canadensis Whiteaves 1892)
Лаґанія камбрія (Laggania cambria Walcott, 1911) – найближча родичка Дивнорота канадійського (Anomalocaris canadensis Whiteaves 1892), яка нападає на свою жертву – Мареллу блискучу (Marrella splendens Walcott, 1912)
Внутрішня будова Аscaris
Життєвий цикл Ascaris
Схема життєвого циклу Ascaris

Л
Ю
Д
И
Н
А

Яйце

Личинки в яйцях

Проміжний хазяїн
Остаточний хазяїн

Кишка

Кровь

Легені

Дорослі черви в кишках

Відхаркування і повторне
заковтування

З фекаліями
10-20 діб
З брудними руками
Навколишнє середовище

Нога хворого на слонову хворобу, викликана нитчаткою Банкрофта (Wuchereria Bancrofti).
Тропічна хвороба.
Шлунок свині.У шлунку аскариди.Хвороба – аскоридоз.Розповсюдження – вся планета.
Як захиститися від зараження паразитичними червами?
Мити руки, овочі чи фрукти перед їжею;
Завжди кип’ятити воду;
Не брати траву,зірвану на дорозі в рот;
Ретельно проварювати і прожарювати м'ясо.
Знищувати мух і тарганів

Скажіть одним словом:
Рот з губами, кишечник, анальний отвір.

Гіподерма, кутикула, продовгуваті м’язи.

Яєчники, яйцеводи, матка, статевий отвір.

Сім’яники, сім’япровід, кутикула.
ДОМАШНЄ  ЗАВДАННЯ:
ІІ рівень:
Підручник:§ 17, читати, відповідати на питання;
Зошит: ст.42-43, письмово.
ІІІ рівень:
у альбомах замалювати схеми життєвого циклу Ascaris
ІV рівень:
1.  Підготувати доповідь відповідно групам:
лікарям: як людина заражається трихінелою;
біологам: круглі черви-паразити рослин;
архіваріус:  історичне значення представників типу;
туроператори: значення в житті людини.


"Вплив спиртів на організм людини"


Жири


title: Загальна характеристика класу Ракоподібні

text:
-
+
+
-
-
+
-
+
-
+

1
2
3
4
5
6


ЗАГАЛЬНА ХАРАКТЕРИСТИКА ВОДОРОСТЕЙ


"Захворювання органів дихання"


"Вплив куріння, алкоголю та наркотиків на здоров’я людини"


title: Збудливі тканини

text:
Na
Na
+
+
Na
K
+
+
+
+
+
K
Na
+
+
Na
Na
K
A
K
A
Na
Na
K
+
+
+
+
+
+
-
-
+
+
+
+
-
-
-
K
Na
+
+
+
+
+
Na
K
K
Na
A
+
+
+
+
+
+
+
0
0
 +  +  +  +  -  -  +  +  +
-  -  -  -  +  +  -  -  -
-  -  -  -  +  +  -  -  -
 +  +  +  +  -  -  +  +  +
Na
K
+
-   -
+ +
+   +
- -
+
-
+


title: Життєвий цикл у рослин

text:
n
n
2n
n
n


Збереження фіторізноманіття


Збалансоване харчування


Життєдіяльність клітини


ЖИРОЗЧИННІ ВІТАМІНИ


title: Загальна характеристика класу Ссавці. Зовнішня будова, скелет і мускулатура.


title: Загальна характеристика вищих спорових рослин.

text:
4
9
10
4
7
2
8
5
6
3
1
11
7
6
5
2
1
3
4


title: ЗАГАЛЬНА ХАРАТЕРИСТИКА КЛАСУ ПЛАЗУНИ

text:
1
2
3
4
5
1
2
1
2
3


збудливі тканини


Урок з біології В 11 класі


title: "Здоров’я молоді України"

text:
85%

162591

137609

24982

31632

30755

877

18030

17762

268


              ПРОЕКТНА РОБОТА
                        НА ТЕМУ:
          Зчеплене успадкування.
   Хромосомна теорія спадковості

Учениць 11 – А класу
Гнатовської Наталі
Мельник Яни
Блохи Вікторії
Цибулі Діани
АУТОСОМИ
Вивчаючи та порівнюючи хромосомні набори самців і самок, учені встановили, що у багатьох випадках визначення статі залежить від генотипу. У соматичних клітинах самця та самки всі пари хромосом, крім однієї, схожі і несуть однакові типи генів. Хромосоми, представлені в обох статей однаковими гомологічними парами, називаються аутосомами. Пара хромосом, за якою відрізняють самця від самки, називається статевою. У людини 22 пари аутосом і одна пара статевих хромосом.
СТАТЕВІ ХРОМОСОМИ
Статеві хромосоми бувають двох типів: X і Y. Стать визначається їхнім сполученням (XX або XY). Стать, яка визначається наявністю XX–хромосом, називається гомогаметною, а наявністю XY– хромосом — гетерогаметною. Гетерогаметні утворюють 2 типи гамет за статевими хромосомами: X, Y; гомогаметні — один тип: X. У більшості організмів (ссавці і людина, рептилії, амфібії, мухи тощо) жіноча стать гомогаметна (XX), чоловіча — гетерогаметна (XY). У птахів, деяких риб, метеликів самці гомогаметні (XX), а самки — гетерогаметні (XY). У деяких випадках стать визначається відсутністю однієї хромосоми у парі: у прямокрилих, павуків самки мають XX– набір, а самці — XО– набір хромосом. Крім хромосомного, є інші механізми визначення статі. Наприклад, у деяких безхребетних (коловерток, черв’яка-динофілюса) стать визначається до запліднення. З яйцеклітин, багатих на жовток і великих, утворюються самки, з дрібніших — самці. На формування статі деяких риб іземноводних впливають умови довкілля — у них закладаються водночас зачатки чоловічих і жіночих статевих залоз, але розвивається тільки один тип. У випадках визначення статі за хромосомним набором співвідношення становить 1:1.
       СТАТЕВІ ХРОМОСОМИ
Схема співвідношення статей
Успадкування ознак, зчеплених зі статтю.
Є ознаки, на характер успадкування яких впливає на стать організму. Це пояснюється неоднаковим генним складом X та Y– хромосом. ВтратаX– хромосоми спричиняє загибель зиготи.Y– хромосома зустрічається тільки у особин однієї статі. Більшість ознак у цій парі зосереджені в X– хромосомі, бо в Y–хромосомі кількість генів обмежена. У гетерогаметних особинах деякі гени не мають пари, ці ознаки несе тількиX–NT>хромосома. Тому ознаки, розташовані в статевих хромосомах (зчеплені зі статтю), по-іншому проявляються у різних статей. Так, ген дальтонізму у людини знаходиться в статевій X–хромосомі і є рецесивним. Його носієм може бути жінка, а прояв ознаки спостерігається у чоловіків.
    Схема схрещування. І Варіант
Схема схрещування. ІІ Варіант
x* — рецесивний ген, що зумовлює дальтонізм

Рецесивна ознака передається від матері синам і виявляється у них, а від батьків — дочкам, але частіше за все не проявляється.
ХРОМОСОМНА ТЕОРІЯ    СПАДКОВОСТІ
В основі теорії лежить поведінка хромосом під час мейозу, від якого залежить якість сформованих гамет. Основні положення теорії, сформульовані Г. Морганом, такі:

1. Одиницею спадкової формації є ген.
2. Гени в хромосомах розташовані лінійно і утворюють групу зчеплення. Гени, розташовані в одній хромосомі, успадковуються разом, зчеплено.
3. Зчеплення генів може порушуватися у процесі мейозу в результаті кросинговеру.
4. У процесі мейозу гомологічні хромосоми, а отже, і алельні гени, потрапляють в різні гамети. Гамети завжди гаплоїдні (1n).
5. Негомологічні хромосоми, а отже, і неалельні гени розходяться довільно, незалежно один від одного й утворюють різні комбінації в гаметах, число яких визначається за формулою 2n, де n – кількість пар гомологічних хромосом. У результаті кросинговеру кількість комбінацій генів у гаметах збільшується.

                 ДЯКУЄМО ЗА УВАГУ!!!


title: "Вплив спиртів на організм"

text:
Вплив спиртів       на організм

Два найпоширеніші спирти
 і
Їх практично неможливо розрізнити за запахом, тому досить часто трапляються випадки вживання метанолу замість етанолу. Проте, на відміну від етанолу, метанол є значно сильнішою отрутою, і навіть невеликі його кількості призводять до сліпоти (пошкодження очного нерва) і смертельних результатів.
етанол
метанол
Усього лише 10—20 мл цієї речовини може спричинити сліпоту та смерть. Винна в цьому ще сильніша отрута — формальдегід СН2О, що утворюється в організмі внаслідок окиснення метанолу. Етанол є антидотом (протиотрутою) для метанолу. У разі отруєння метанолом, окрім промивання шлунку, необхідно вжити етанол.
У малих дозах етанол постійно присутній в організмі, але в цьому немає нічого страшного, тому що ферментативні системи підтримують рівновагу між етанолом і продуктом його окиснення — сильною отрутою ацетальдегідом СН3СОН, який знешкоджується печінкою.
Непомірне споживання алкогольних напоїв призводить до алкоголізму — фізичної та психологічної залежності людини від винного спирту (етанолу).
За своїм хімічним механізмом алкоголізм є окремим випадком наркотичної залежності, тобто порушення тих чи інших ланок обміну речовин.
Алкоголізм і потомство
Фізичне недорозвинення, різного роду каліцтва, розлади діяльності внутрішніх органів, затримки та порушення психічного розвитку, різні вроджені захворювання центральної нервової системи — це ціна, яку діти платять своїм батькам — п’яницям і алкоголікам.
Одним з найтяжчих, небезпечніших і трагічніших наслідків пияцтва і алкоголізму є їх вплив на потомство.
Дія алкоголю на статевий апарат
В осіб, які страждають на алкоголізм, у продуктах статевих залоз виявлено 80—96 % патологічно змінених сперматозоїдів. Кількість сперматозоїдів у насінній рідині знижується на 30—60 %, а їхня рухливість зменшується на 30—40 %.
У клітинах крові алкоголіків спостерігаються зміни хромосом. Вони полягають у зменшенні числа хромосом, їх розривах, порушеннях форми; клітин із зміненими хромосомами в алкоголіків у багато разів більше, ніж у непитущих. Цілком імовірно, що під впливом алкоголю можуть настати зміни хромосомного апарату статевих клітин.
Дія алкоголю на організм, що розвивається
Різноманітним є вплив алкоголю безпосередньо на організм плоду. У разі появи етанолу в навколишньому середовищі ембріони починають різко відставати в розвитку: сповільнюється диференціювання мозкових пухирів, зменшується число первинних сегментів тіла, різко сповільнюється частота серцевих скорочень, ембріони відстають у рості і знижується загальний вміст ДНК і білків.
Також затримується не тільки ріст ембріона і його диференціація. Уже на ранньому етапі розвитку виявляється мікроцефалія, короткі деформовані очні щілини, недорозвинення середньої частини лиця і щелеп.
Таким чином, кожна людина, споживаючи алкоголь, завдає шкоди не тільки самій собі, але й власним дітям і навіть віддаленим нащадкам.

   Дякую за увагу.

Підготувала
учениця 11 класу
КЗО "Тернівський ліцей"
Квас Жанна


title: Загальна характеристики Царства Рослини

text:
Загальна характеристики Царства Рослини

Вступ
Які характерні ознаки рослин? Ви вже знаєте, що всі мешканці Землі належать до певного царства. Одним із таких царств є царство Рослини. Поміркуймо, чим саме рослини відрізняються від представників інших царств.
Хлорофіл
Насамперед ви відзначите, що рослини переважно зелені. Таке забарвлення рослин зумовлене особливим барвником - пігментом хлорофілом. Вам відомо, що саме хлорофіл забезпечує процес фотосинтезу, під час якого рослини вловлюють сонячні промені та засвоюють їхню енергію.
Хлорофіл
Тим самим рослини реалізують свою унікальну властивість: перетворюють сонячну енергію на хімічну енергію створених ними органічних речовин. Інші організми використовують готову органічну речовину, створену рослинами.
Автотрофи. Гетеротрофи
Тож серед мешканців нашої планети є організми, які самі створюють органічні речовини з неорганічних. Це - автотрофи. І саме автотрофами є більшість рослин. Є також організми, що не здатні створювати органічні речовини з неорганічних, тому вони споживають уже готові органічні сполуки - живі чи відмерлі частини інших істот.
Автотрофи. Гетеротрофи
У такий спосіб, раніше чи пізніше, вони отримують запасену рослинами сонячну енергію. Це - гетеротрофи. До них належать гриби, переважна більшість бактерій і тварин. Отже, запам'ятаймо: найхарактернішою рисою рослин є їхня здатність до фотосинтезу.
Рослини – джерело енергії
Рослини безпосередньо чи опосередковано є джерелом енергії для тварин
Значення фотосинтезу
Яке значення фотосинтезу для існування життя на Землі? Утворенням органічних речовин з неорганічних значення фотосинтезу для існування життя на нашій планеті не обмежується. Під час фотосинтезу рослини не тільки засвоюють вуглекислий газ, а й виділяють кисень, яким дихаємо ми, а також інші організми.
Значення фотосинтезу
До появи фотосинтезуючих організмів в атмосфері Землі кисню не було. Рослини підтримують необхідний для існування більшості організмів рівень кисню в атмосфері (21 %) та запобігають накопиченню в ній надлишку вуглекислого газу. Важлива роль рослин полягає також в очищенні повітря від забруднення шкідливими речовинами.
Схема фотосинтезу
Значення рослин
Важко переоцінити сприятливий вплив рослинного світу на клімат окремої місцевості або нашої планети в цілому. Рослини є тією ланкою, що зв'язує живу та неживу природу. Так, саме рослини вбирають із ґрунту певні неорганічні сполуки та використовують їх для створення органічних. Таким чином, завдяки фотосинтезу і безперервному колообігові хімічних елементів рослини забезпечують існування життя на нашій планеті.
Відмінність рослин
Від інших організмів рослини відрізняються також особливостями своєї будови. Серед рослин є як одноклітинні, так і багатоклітинні організми. У багатоклітинних рослин клітини можуть утворювати групи, кожна з яких виконує певні функції: одні з них укривають поверхню рослини і захищають її, інші забезпечують.
Орган
У багатьох рослин тканини утворюють органи. Орган - це частина організму, яка має певну будову та виконує певні функції. Докладніше з основними типами тканин та органів рослин ви ознайомитеся пізніше. Рослини, у яких сформовані органи й тканини, називають вищими.
Тканина
Тканина (1), що входить до складу листка (2)
Різноманітність
Якою є різноманітність рослин? Нині на нашій планеті відомо близько 400 тис. видів рослин. Перші рослинні організми з'явились у воді. Тривалий час вода залишалася для них єдиним середовищем життя. Згодом рослини опанували суходіл, хоча наявність води завжди була і залишається визначальним чинником для поширення рослин по планеті.
Одноклітинні. Багатоклітинні
Серед рослин є як одноклітинні, так і багатоклітинні організми. Одноклітинними рослинами є різноманітні водорості, хоча трапляються і багатоклітинні водорості, що сягають завдовжки десятків метрів. Попри це, багатоклітинні водорості переважно не мають тканин і органів.
Одноклітинні. Багатоклітинні
Цим вони відрізняються від вищих рослин. Назва «водорості» вказує на те, що ці рослини мешкають переважно у водоймах, проте частина їх оселяється на поверхні ґрунту чи у ґрунті, на стовбурах дерев, на камінні тощо.

Вищі рослини
До вищих рослин належать мохи, папороті, хвощі, плауни, голонасінні та квіткові (покритонасінні). Залежно від особливостей будови надземної частини серед вищих рослин виділяють певні життєві форми: дерева, кущі, трави тощо.
Вищі рослини
Життєві форми рослин
1 - дерева; 2 - кущі; 3 - трави
Квіткові рослини
Переважна більшість вищих рослин (близько 250 тис. видів) належить до відділу Квіткові рослини. Найхарактерніша їхня ознака, за якою вони відрізняються від решти, - це здатність утворювати квітки. Квіткові рослини до того ж мають і найскладнішу будову. Тому будову та процеси життєдіяльності рослин ми з вами розглянемо саме на прикладі цієї групи.
Квіткові рослини
 Квіткові рослини добре пристосовані до сучасних умов життя, тому вони найпоширеніші на земній кулі. Вони мешкають на суходолі - від полярних місцевостей до тропіків в умовах різних типів клімату, а також у водоймах (переважно прісних).
Одно-, дво-, багаторічні рослини
Рослини бувають однорічні, дворічні та багаторічні. Однорічні рослини розвиваються та живуть протягом одного року або навіть кількох місяців. Дворічні рослини в перший рік життя утворюють виключно вегетативні органи та накопичують у своїх підземних (морква, редька, буряк, жоржини) або надземних (капуста) частинах поживні речовини.
Одно-, дво-, багаторічні рослини
Наступного року вони цвітуть і утворюють плоди та насіння. Багаторічні рослини живуть три роки і більше. Серед них є дерева, кущі та трав'янисті рослини.

Висновок
Рослини - царство організмів, представники якого здатні до фотосинтезу. Використовуючи енергію світла, вони створюють органічні сполуки з неорганічних. Тому рослини - це автотрофні організми. Серед рослин є як одноклітинні, так і багатоклітинні види. У багатоклітинних рослин із клітин формуються тканини та органи. Такі рослини належать до вищих.


title: Збалансоване харчування

text:
Творча майстерня
Біодизельне пальне: за і проти
Біоди́зель— екологічно чистий вид біопалива, а також паливна добавка, яке отримують із рослинної олії чи тваринного жиру і використовується для заміни нафтового дизельного палива. З хімічної точки зору це пальне являє собою суміш метилових та/або етилових моноалкілових ефірів довголанцюжкових жирних кислот (насичених і ненасичених). Біодизель є альтернативним автомобільним паливом.
Фізичні та хімічні властивості
Біодизель це рідина жовтого кольору (може бути різних відтінків). Майже не змішується з водою, має високу температуру кипіння та низьку пружність пари. Виготовлений з незабрудненої сировини біодизель є нетоксичним.
Відносно висока температура займання біодизелю 150 °C робить паливо досить безпечним у питані протипожежної безпеки.
Густина біодизелю 0,86 г/см³.
В'язкість біодизелю та звичайного дизельного пального однакова.
Економічна сторона
Обсяги виробництва біодизелю у світі стрімко зростають. Загалом дизельне пальне, виготовлене з нафти, дешевше ніж біодизель, проте різниця в ціні змінюється на користь останнього відповідно до «ефекту масштабу» ,а також внаслідок постійного зростання цін на нафту та завдяки урядовим субсидіям для виробників біодизелю. Зазвичай, ціна на біодизель нижча, ніж на нафтове дизельне паливо, але через заборону створення демпінгових умов, ціна буде незначно нижча від ціни на звичайний дизель.
В порівнянні з роздрібленою ціною бензину собівартість виробництва біоетанолу в США в 2,4 раза нижче, а у ЄС рівний 4
Переваги
Недоліки
Біодизель в Україні
Сировинна база для виробництва цього виду палива в Україні дуже широка.Станом на 2010 рік для сільськогосподарських робіт в Україні необхідно мати 1,9 млн тон дизельного палива і 620 тис. тон бензину, котрі виробляються з 4,5 млн тонн нафти, переважно імпортної.
Для виробництва біодизеля в Україні найбільш раціонально використовувати насіння ріпаку, соняшнику та сої.


title: Загальна характеристика вищих спорових рослин

text:
Мета уроку
Навчальна :створити умови для формування  уявлення про вищі спорові рослини; ознайомити учнів із особливостями будови вищих спорових рослин.
Корекційна: активізувати мовленнєву діяльність учнів з вадами слуху.
Розвиваюча: розвивати уміння порівнювати, аналізувати, спостерігати; розвивати пам’ять, увагу, логічне мислення та вміння робити висновки.
Виховна: формувати бережливе ставлення до навколишнього середовища і особливо мохів, хвощів, папоротей.
СЛОВНИК
СПОРА – маленька насінина
ВИЩІ СПОРОВІ – група рослин ,
СПОРОФІТ – тут утворюються спори ,
ГАМЕТОФІТ – тут утворюються гамети,
ЧЕРГУВАННЯ ПОКОЛІНЬ – зміна гаметофіту і спорофіту
План
Вищі спорові рослини.
Перехід рослин до наземного способу життя
Характеристика вищих спорових рослин.
Чергування поколінь.
Що таке вищі спорові рослини?
Це група наземних рослин, які розмножуються за допомогою спор і побудовані із справжніх тканин.
КЛАСИФІКАЦІЯ ВИЩИХ СПОРОВИХ РОСЛИН
КОЛИ ЗЯВИЛИСЬ ПЕРШІ НАЗЕМНІ РОСЛИНИ (СТ. 116)
РОБОТА З МАТЕРІАЛОМ ПІДРУЧНИКА
Transitional Page

ЗАГАЛЬНИЙ ПАЛН БУДОВИ ВИЩИХ СПОРОВИХ РОСЛИН
ПАГІН
(НАДЗЕМНА ЧАСТИНА
КОРІНЬ
(ПІДЗЕМНА ЧАСТИНА
ЧЕРГУВАННЯ ПОКОЛІНЬ
Повторення і застосування набутих знань
17.	Нестатеве покоління спорових – це:
	а) спорофіт;
	б) гаметофіт.
18.	Із зиготи після запліднення виростає:
	а) гаметофіт;
	б) спорофіт.
19.	Зі спори виростає:
	а) зигота;
	б) заросток.
20.	У заплідненні беруть участь:
	а) гамети;
	б)заросток;
	в) зигота.
21.	Зміну статевого покоління нестатевим у циклі розвитку називають:
	а) гаметофіт;
	б) спорофіт;
	в) чергування поколінь.

Домашнє завдання
 Вивчити визначення: що таке вищі спорові рослини?
4 бали
Знати класифікацію вищих спорових рослин + 2 бали.
Назвати новоутворення, які виникли у будові рослин при переході до наземного способу життя:
	за кожне положення + 1 бал.

1. http://shkola.ua/ru/book/read/35/page135
2.http://dic.academic.ru/dic.nsf/enc_biology/1292/%D0%A0%D0%B0%D0%B7%D0%B2%D0%B8%D1%82%D0%B8%D0%B5
3. www.animationfactory.com
4. noosfera.org.ua/files/s71.doc
5.  Ільченко В.Р. Біологія: Підруч. Для 7 кл. ЗНЗ – Полтава: Довкілля-К, 2007
ВИКОРИСТАНІ ІНФОРМАЦІЙНІ ДЖЕРЕЛА


title: Загальна характеристика типу Хордові

text:
Загальна характеристика типу Хордові

Хордові – це вищий тип тваринного царства, який
об'єднує більше 40000 видів тварин, різноманітних
на вигляд, способу життя і умовам проживання.
Хордові живуть на поверхні суші, в товщі грунту, у
воді і літають в повітрі, не дивлячись на великих в порівнянні з членистоногими розміри тіла. Розвиток внутрішнього скелета в ході еволюції обумовлює різноманітність органів, здатних здійснювати всі життєво важливі функції організму. Удосконалювалися органи руху, змінювалися покриви тіла, розвивалися органи дихання, кровообіги, органи чуття і нервова система, регулююча і контролююча роботу всіх систем органів.
  Двусторонньо-симетрічні  тварини (що означає?) Внутрішній  осьовий скелет ( хрящовий або кістковий)  або хорда, у деяких тварин зберігається на все життя, а у деяких в зародковій стадії і потім замінюється хребтом- який є опорою всього тіла хордових.Наявність  центральної  нервової системи у вигляді порожнистої трубки розташованою над хордою та наявність периферичної нервової системи.Травна система у вигляді трубки під хордою.Вона починається ротом і закінчується задньопрохідним отвором.Наявність зябрових щілин у глотці , а також легень.Кровоносна система замкнута. Серце (або замінюючий його черевну судину) розташоване на черевній стороні під хордою і травною системою.Хордові мають вторинний рот. Він утворюється на кінці протилежному його первинному положенню. На місці заростаючого рота з'являється анальний отвір.Нервова  і травна трубки тягнуться вздовж усього тіла і складають комплекс основних органів.Ці тварини, живуть вільно!!!
Клас Круглороті
Підтип Черепні  або Хребетні
Клас Сальпи
Клас Асцидії
Підтип Покривники
Клас Ланцетники
Підтип Безчерепні
Тип Хордові
Клас Ссавці
Клас Птахи
Клас Плазуни
Клас Земноводні
Клас Кісткові риби
Клас Хрящові риби

Підтип Покривники(Асцидії , Сальпи)
Підтип Безчерепні, Клас Ланцетники
Тіло ланцетника стисле з боків, немає черепа, головний мозок не сформований, є один не парний плавник – спинний, який плавно переходить в хвостовій. З боків тіла розташовані м'язи, які розділені перегородками на 50-80 сегментів. Немає у ланцетника і органу слуху і органу рівноваги, і тому коли ланцетник плаває він постійно перекидається то на бік, то вгору черевом.
На тілі ланцетника також є дотикові клітки. Не існує у ланцетника і серця. Кров рухається по тілу тільки унаслідок скорочення судин, вона у нього не червона, а безбарвна.
Чисельність ланцетників в деяких місцях їх існування велика -300 особин на 1м2 дна. В деяких країнах Південно –Східній Азії  розвинений промисел цих тварин. Місцеві жителі вживають їх в їжу  в вареному . смаженому або сушеному вигляді.
Будова Ланцетника1-нервова система, 2-хорда, 3-нервова трубка, 4-хвостовий плавець, 5-анальний отвір, 6-кишечник, 7-спинні судини, 8-отвір навколозябрової щілини,9-навколозяброва щілина, 10-зяброві щілини. 11-глотка, 12-передротова лійка, 13 щупальця,14-передній кінець тіла ланцетника, 15-органи розмноження . 16 нервові клітини . 17-нерви.
Підтип Черепні  або Хребетні
Клас Ссавці
Клас Птахи
Клас Плазуни
Клас Земноводні
Клас Кісткові риби
Клас Хрящові риби
Клас Круглороті

                   Кінець
                    Конец
                   The End


title: живленя тварин

text:
Унікальні форми рельєфу Земної кулі

Великий каньйон Колорадо
Гори Анди
Башта Дявола
Аризонський метеоритнтй кратер
Долина привидів на Демерджі
Буцький каньйон
Пустеля сахара кольрова
Вивітрюваня