title: "Cкати"

text:
Cкати - чудові створіння
Підготувала
Студентка 142 групи
Мартиненко Олена
ВКНЗ СОР “Лебединське педагогічне училище імені А. С. Макаренка”
2014
Скати
Скати - надряд хрящових риб. Довжина до 5-9 м, ширина до 6 м, вага до 500 кг і більше. Відомо 230 видів. Поширені головним чином у морях, деякі види у прісних водах.
У Чорному морі на глибинах
до 3000 м живуть:
1. Скат колючкуватий або морська лисиця;
2. Морський кіт або хвостокол звичайний.

У прісних водоймах мешкають:
1. Австралійська риба-пилка;
2. Річкові хвостоколи.

    Тіло більшості скатів плоске, широке та дископодібне (за винятком пилконосих скатів, які за формою нагадують акул).
    Шкіра з шипастими лусками або гола. Під час плавання скати хвилеподібно рухають дуже великими грудними плавцями, а хвостовий плавець розвинений погано.
Живляться ракоподібними, молюсками, рибою, деякі - планктоном.
Забарвлення змінюється в залежності від місця існування. В одних особин спина буває темно-коричнева, у інших - темно-сіра. Нижня частина тіла - груди - може бути біла або світло-кремова.
В електричних скатів є спеціальні утвори для полювання та захисту - електричні органи, що становлять собою видозмінені м'язи. При збудженні вони здатні давати розряд напругою від 8 до 300 вольт.
Цікаво, що такі органи є і в деяких кісткових риб (електричний вугор, електричний сомик та ін.).
Розмноження скатів
Викльовуються дитинчата також у тілі самки. Спочатку мальки харчуються речовинами, що містяться в яєчному жовтку, а коли підростають - багатою на білки рідиною (чимось на зразок молока), що виділяється стінками матки.
  Про розмноження скатів відомо небагато. Точно встановлено, що в літні місяці самка приводить від 2 до 9 мальків. Вони розвиваються в яйці, прикріпленому до стінок яйцепроводів.
Скат-хвостокол
 Скати-хвостоколи часто трапляються на мілководді. Вони зазвичай лежать на піщаному або мулистому дні, частково або повністю зариваючись у грунт, при цьому видніються тільки їхні очі, кінчик носа і хвіст. Грудні плавці обрамляють всю передню частину тіла.
Скат-хвостокол
Якщо хвостокол чим-небудь наляканий, він швидко спливає за допомогою величезних крил - грудних плавців.
У європейських водах хвостоколи зустрічаються тільки влітку. Деякі біологи припускають, що взимку вони йдуть у глибші води. Інші дослідники вважають, що на зиму хвостоколи просто глибше зариваються в пісок.
Живлення хвостоколів
Хвостоколи харчуються морськими черв'яками, ракоподібними та іншими безхребетними. Великі особини їдять мертву рибу і головоногих молюсків.
Рот хвостокола розташований з нижнього боку голови. В його пащі є декілька рядів тупих і широких зубів. Вони служать для розгризання мушель молюсків. Оскільки хвостокол має маскувальне забарвлення, під час полювання він практично непомітний.
Види хвостоколів
Морський кіт - найчисленніший з європейських хвостоколів. Цю тварину можна зустріти в Атлантичному океані, поблизу Британських островів і Іспанії, а також у Середземному морі.
Риба є чутливою до змін температури води. При температурі +6°С+7°С вона ще виживає, але при нижчій вже гине. У морях Північної і Південної Америки, від Нью-Джерсі до Бразилії, зустрічається американський хвостокол.
Електричний скат
Електричні скати – ряд скатів, здатних виробляти електрику.
Тіло електричного ската нагадує дуже товстий млинець (більш товсте, ніж у всіх інших скатів) – кругле і м'ясисте.
Електричний скат
Розміри електричних скатів також різні, максимальна довжина становить 1,2 м при вазі до 100 кг. Решта дрібніші – до 50 см.
Багато видів відрізняються яскравим забарвленням, як би попереджуючи про небезпеку дотику.
Сила струму
Сила струму, яка генерується скатами, різниться залежно від виду та досягає 50 ампер. Напруга також варіюється. Наприклад, атлантичний торпедо може давати розряди в 220 Вольт, але для більшості видів ця цифра менша і становить 5-40 Вольт.
Підзарядка
Електричний скат являє собою велику живу батарейку, якій необхідно періодично підзаряджатись. Після здійснення розряду рибі потрібен деякий час, щоб зібратися з силами для нового заходу.
В момент, коли скат набирає енергію після розряду, його можна навіть спробувати взяти в руки (що, звісно, не рекомендується).
Чутливість
Електричні скати відомі своєю електрочутливістю, а також очима, розташованими зверху голови. Маючи вкрай слабкий зір, вони компенсують це іншими чуттями, включаючи відчуття електрики.
Сильні розряди використовуються для оглушення жертв, тоді як слабкі – для електроехолокації при визначенні об'єктів поблизу від риби, для комунікації і, можливо, позначення меж території.
Електричні скати
Ряд електричних скатів включає три родини і 69 видів. Представники цих родин різняться числом спинних плавців:
у гнюсових скатів їх два;
у наркових – один;
у темерових скатів їх немає зовсім.
Крім того всі вони мають хвостовий плавець на відносно короткому хвості. Рильце закруглене, практично зливається з тілом.
Електричні скати
     Електрогенні властивості електричних скатів були відомі здавна і навіть знайшли застосування в медицині:
древні греки використовували їх для знеболювання при операціях і народженні дітей;
у XI столітті араби використовували скатів для лікування ревматизму – передуючи сучасній електрошоковій терапії;
скатами лікували навіть                                            душевні хвороби.
Біль від скатів
Розряди повністю «зарядженого» ската надзвичайно болючі, але тривають долі секунди, так що небезпеки омертвіння тканин немає. Тому смертельних випадків зіткнення з електричним скатом не зафіксовано.
Пляжі, де зустрічаються електричні скати, відомі, а головне правило, якого дотримуються пірнальники та відпочиваючі – дивитись уважно під ноги.


title: Будова організму тварин

text:
Будова організму тварин

Скелет ссавця
Кровоносна система ссавців
Розташування органів у ссавців
Розташування органів у птах
Розташування органів у підводних
Еволюція
Еволюція


title: Будова та функції спинного мозку

text:
Будова та функції спинного мозку
Підготувала учениця 8-А класу
Охрименко Діана

НЕРВОВА СИСТЕМА
Функції нервової системи:
1)    об’єднує організм в одне ціле;2)    регулює роботу органів і систем;3)    підтримує сталість внутрішнього середовища організму;4)    здійснює зв’язок організму із зовнішнім середовищем і забезпечує адаптацію в мінливих умовах;5)    визначає психічну діяльність індивіда.
Структура спинного мозку
Зовнішня (тверда) оболонка— вистеляє внутрішню порожнину хребетного каналу.
Середня (павутинна) оболонка — прилягає до твердої оболонки, має нервові волокната судини.
Внутрішня (м’яка, або судинна) оболонка —
зрощена зі спинним мозком, містить кровоносні судини

Біла речовина:
—    утворена аксонами нервових клітин, укритими мієліном;
—    розташована навколо сірої речовини;
—    нервові волокна формують провідні шляхи (висхідні та низхідні), що лежать уздовж спинного мозку;
—    провідні шляхи з’єднують спинний мозок із головним і сегменти спинного мозку між собою
Сіра речовина:
—    утворена скупченням тіл і дендритів нервових клітин;
—    формує два передні роги (передні корінці — рухові нерви) і два задні роги (задні корінці — чутливі нерви)
Спинномозковий канал:
—    містить вставні нейрони;
—    заповнений спинномозковою рідиною;
—    виконує живильну функцію

ФУНКЦІЇ
Функції спинного мозку:
 1)    рефлекторна — забезпечення рухів і регуляція роботи внутрішніх органів;
2)    провідна — шляхами в низхідному і висхідному напрямку, забезпечення інтеграції діяльності нервової системи.


title: "Біорізноманіття"

text:
“Біорізноманіття”. Причини і наслідки деградації біорізноманіття. Природозаповідання як одна з ефективних форм збереження біорізноманіття. Основні категорії заповідних об’єктів.
Основні поняття:

Поняття біорізноманіття
Генетичне біорізноманіття
Видова біорізноманітність
Екосистемне біорізноманіття
Деградація
Категорії заповідних об’єктів

Біорізноманіття — це міра відносного різноманіття серед сукупності організмів, що входять до деякої екосистеми.

З часів, коли Карл Лінней запропонував першу таксономічну класифікацію, минуло 250 років. З тих пір було описано близько 1,2 млн. видів (близько 14% від передбачених).
Видова біорізноманітність

Видова різноманітність – це сукупність видів, що населяють територію. У межах України поширені 5100 видів вищих судинних рослин, з яких 611 занесено до Червоної  книги України . За оцінками фахівців , близько третина червонокнижних видів рослин перебувають поза межами природних заповідників  і заказників . Втрата хоча б одного виду є незворотною .

 Генетичне біорізноманіття

Генетичне різноманіття - різноманіття наборів генів, що несуть різні організми: у малому масштабі це відбувається між організмами того самого різновиду, між близько пов'язаними різновидами - у тому самому гені, між більш віддалено пов'язаними різновидами - у різних сімействах, підкласах або царствах.

Екосистемне (ландшафтне ) біорізноманіттяЕкосистемне (ландшафтне) біорізноманіття - це сукупність унікальних і типових лісових, лучних, болотних, степових, гірських, рівнинних, морських ,річкових угруповань.

Заходи збереження біорізноманіття
Збалансоване використання земельних ресурсів.
Невиснажливе використання природних екосистем.
Зниження рівня техногенних забруднень природних комплексів.
Збільшення площ під лісами й іншою природною рослинністю.

Аспекти трактування ландшафтного різноманіття.

Ландшафтнознавчий
Антропічний
Біоцентричний
Гуманістичний

Ландшафтознавче трактування різноманіття:
 Базується на визначенні кількості типів ландшафтів і кількості їх контурів у межах певної території.
Шищенко та Гродзинський вважали, що найбільш різноманітну ландшафтну структуру мають території, де межують ландшафти різних природних зон і різних тектонічних структур.

Гуманістичне трактування ландшафтного різноманіття
Зводиться до трактування ландшафту як природо-культурної цілісності.

Антропічне трактування ландшафтного різноманіття
Базується на розумінні інтегративного ландшафту, тобто ландшафту зміненого і перетвореного людською діяльністю.
Біоцентричне трактування ландшафтного різноманіття
Полягає у тому, що досягнення ландшафтного різноманіття передусім необхідне для забезпечення біотичного.
Відновлення біотичного різноманіття в умовах реального ландшафту полягає в поєднанні окремих ділянок із збереженою природною рослинністю в цілісну мережу завдяки формуванню екологічних коридорів.

Швидке потепління веде до збільшення біорізноманіття тропічних лісів.

Природні та напівприродні ландшафти є майже на 2/5 (40 %) території України. Найменш трансформовані природні ландшафти на землях, зайнятих лісами, чагарниками, болотами, та на відкритих землях, площа яких становить загалом 19,65 % усієї території країни. На сьогодні у флорі України нараховується понад 25 тис. видів рослин, у фауні — майже 45 тис. видів тварин. До Червоної книги України занесено 541 вид рослин, 382 — тварин; до Зеленої книги України — 127 рідкісних і зникаючих типових рослинних угруповань.

Нова стратегія ООНМета: збереження біологічного різноманіття на планеті, зниження темпів вимирання біологічних видів до 2020-го року в два рази в порівнянні з поточними темпами, і збільшити кількість заповідних територій на суші до 17% і до 10% в океані.

Деградація (від лат. Degradatio, буквально - зниження) - процес погіршення характеристик будь-якого об'єкта з плином часу, рух назад, поступове погіршення, занепад, зниження якості, руйнування матерії внаслідок зовнішнього впливу за законами природи і часу.
Причини деградації біорізноманіття:
Руйнування природного середовища життя
Чужорідні види
Надмірна експлуатація природних ресурсів
Швидке зростання населення
Загроза глобального потепління

Руйнування природного середовища життя
заготовка деревини,
добування корисних копалин,
вируб лісу під пасовища,
будівництво дамб і автомагістралей,
спалення трав’яних покривів.

Чужорідні види
Коли людина ввозить у будь-яку екосистему чужорідні біологічні види, вони змінюють усю екосистему настільки, що витісняють інші види, або приносять із собою такі хвороби, проти яких у них немає імунітету.

Надмірна експлуатація природних ресурсів
У вересні 1914 року в зоопарку міста Цінціннаті помер останній мандруючий голуб.

Швидке зростання населення
У середині XIX століття чисельність населення Землі складала 1 млрд осіб. Через 1,5 століття кількість збільшилася до 6млрд.Використання природних ресурсів перевищує допустимі норми.
Загроза глобального потепління
Протягом останнього століття температура на Землі може підвищитися на 3,5 градуса за Цельсієм.
підвищення температури води — одна з причин загибелі коралових рифів, які є середовищем життя багатьох морських організмів.
підняття рівня Світового океану на 1 м може призвести до затоплення великих прибережних ділянок

Категорії заповідних об’єктів:
Природні території та об’єкти: природні заповідники, біосферні заповідники, національні природні парки, заказники, заповідні урочища.
Штучно створені об’єкти: ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, пам’ятки садово-паркового мистецтва.

Природоохоронні території України:
Біосферні заповідники: Асканія-Нова, Карпатський, Чорноморський, Дунайський.
Природні заповідники: Розточчя, Медобори, Канівський, Кримський, Казантипський..
Природні парки: Синевир, Сколівські Бескиди, Яворівський, Гуцульщина.
Природозаповідною справою займається:
- Товариство Подільських природодослідників і любителів природи ;
- Хортицьке товариство збережувачів природи ;
- Кримське товариство природодослідників і любителів природи ;
- Миколаївське товариство любителів природи ;
- Харківське товариство любителів природи ;
- Полтавський природо-заповідний музей ;
- Київський природоохоронний комітет ;
- природничий відділ Українського наукового товариства ;

Висновок:
Сучасні екологічні спостереження вказують на те, що збереження генофонду регіону можливе лише за умови 10-15% заповідності його території.

Необхідно цілеспрямовано використовувати усі природні ресурси та формувати екологічні мережі для їх збереження.

Презентацію підготував учень 11- А класу Шишка Назар.


title: "Біосфера"

text:
БІОСФЕРА
Що таке біосфера?
     Біосфера це — сфера активного життя,
     що охоплює нижню частину атмосфери, гідросферу і верхню частину літосфери.

Історія
Перші уявлення про біосферу як «область життя» та зовнішню оболонку Землі належать Ж.Ю.Ламарку. Термін «біосфера» вперше застосував австрійський геолог Е.Зюсс(1875) називаючи ним окрему оболонку Землі, наповнену життям. Детально вчення про біосферу розробив В.І. Вернадський.
Біосфера охоплює нижні шари атмосфери до висоти близько 11 км, всю гідросферу і верхній шар літосфери до глибини 3-11 км на суші й 0,5-1,0 км під дном океану. Товщина біосфери на полюсах Землі близько 10 км, наекваторі — 28 км

Атмосфера Землі — найбільш легка оболонка Землі, що межує з космічним простором; через атмосферу здійснюється обмін речовини й енергії з космосом. Переважні елементи хімічного складу атмосфери: азот — N2(78%), кисень — O2 (21%), аргон — Ar (1%), вуглекислий газ — CO2 (0,03%)

Гідросфера — водяна оболонка Землі. У наслідок високої рухливості вода проникає повсюдно в різні природні утворення, навіть найчистіші атмосферні води містять від 10 до 50 мг/л розчинних речовин. Переважні елементи хімічного складу гідросфери окрім власне води: йони натрію — Na+, магнію — Mg2+, кальцію Ca2+, хлору — Cl−, сірка — S, вуглець — C. Найважливіша роль в житті живих організмів належить таким елементам, як азот — N, фосфор — P, калій — K, магній — Mg та сірка — S, що засвоюються ними. Головною особливістю океанічної води є те, що основні іони характеризуються постійним співвідношенням у всьому обсязі світового океану

Літосфера — зовнішня тверда оболонка Землі, що складається з осадових і магматичних порід. Поверхневий шар літосфери, у якому здійснюється взаємодія живої матерії з мінеральною (неорганічною), являє собоюґрунт. Залишки організмів після розкладання переходять у гумус (родючу частину ґрунту). Складовими частинами ґрунту служать мінерали, органічні речовини, живі організми, вода, гази. Педосфера — ґрунтова оболонка планети, повністю просякнута живими організмами та складається з продуктів їх життєдіяльності. Переважні елементи хімічного складу літосфери: кисень — O, кремній — Si, алюміній — Al, залізо — Fe, кальцій — Ca, магній — Mg, натрій — Na, калій — K

Межі біосфери
      Біосфера займає нижній шар атмосфери(10 км), всю гідросферу(11км) і верхній шар земної кори(15 км).

КОЛООБІГ РЕЧОВИН В БІОСФЕРІ
    Біогеохімічні цикли це переміщення біогенних елементів від одного компоненту біосфери до інших. На певних етапах цього кругообігу вони входять до складу живої речовини.

біогеохімічний цикл карбону
біогеохімічний цикл оксигену і нітрогену

Роль організмів у перетворенні оболонок Землі
створення осадових порід

ґрунтоутворення
підтримання сталості газового складу атмосфери

Основні положення вчення В. І. Вернадського про біосферу
★ Цілісність біосфери визначається самоузгодженісттю всіх процесів в біосфері, обмежених фізичними константами, рівнем радіації та ін.

★ Земні закони руху атомів, перетворення енергії є відображенням гармонії космосу, забезпечуючи гармонію і організованість біосфери. Сонце як основне джерело енергії біосфери регулює життєві процеси на Землі.

★ Жива речовина біосфери з найдавніших геологічних часів активно трансформує сонячну енергію в енергію хімічних зв'язків складних органічних речовин. При цьому сутність живого постійна, змінюються лише форми існування живої речовини. Сама жива речовина не є випадковим створенням, а є результатом перетворення сонячної світлової енергії в дійсну енергію Землі.

★ Чим дрібніше організми, тим з більшою швидкістю вони розмножуються. Швидкість розмноження залежить від щільності живої речовини. Розтікання життя — результат прояву її геохімічної енергії.

★ Автотрофні організми отримують всі необхідні для життя речовини з навколишньої косної матерії. Для життя гетеротрофів необхідні готові органічні сполуки. Поширення фотосинтезуючих організмів (автотрофів) обмежується можливістю проникнення сонячної енергії.
☆ Активна трансформація живою речовиною космічної енергії супроводжується прагненням до максимальної експансії, прагненням до заповнення всього можливого простору. Цей процес В. І. Вернадський назвав «тиском життя».

☆ Формами знаходження хімічних елементів є гірські породи, мінерали, магма, розсіяні елементи і жива речовина. У земній корі відбуваються постійні перетворення речовин, кругообіг, рух атомів і молекул.

☆ Поширення життя на нашій планеті визначається полем стійкості зелених рослин. Максимальне поле життя обмежується крайніми межами виживання організмів, яке залежить від стійкості хімічних сполук, що становлять живу речовину, до певних умов середовища.

☆ Кількість живої речовини в біосфері постійна і відповідає кількості газів в атмосфері, перш за все кисню.

☆ Будь-яка система досягає стійкої рівноваги, при якому вільна енергія системи наближається до нуля.
Взаємодія з іншими оболонками
Атмосфера Вплив організмів пов'язаний з фотосинтезом. Рослини поглинають вуглекислий газ і виділяють кисень. Тваринний світ можуть тільки насичувати атмосферу вуглекислим газом, поглинаючи кисень для потреб метаболізму. Таким чином організми регулюють вміст цих газів у атмосфері.
Гідросфера. Організми забирають з води морів і океанів необхідні речовини (особливо кальцій) на побудову своїх кістяків, панцирів, черепашок, мушель.
Літосфера. З решток організмів утворюються осадові гірські породи органічного походження вапняки,торф,кам’яне вугілля), а також деякі форми поверхні .


title: Будова статевих органів

text:
Будова статевих органів
Матеріали до уроку
9 клас
Мета уроку:
прослідкувати еволюцію статевого розмноження в природі; вивчити особливості статевої системи, дослідити взаємозв'язок будови і виконуваних функцій;
розвивати комунікативні якості, навички самостійної роботи, розвивати логічне мислення, уміння виділяти головне, порівнювати, аналізувати, складати схеми, конспекти;
здійснити статеве та моральне виховання учнів.

Словникова робота:
Онтогенез – це ….
Ембріональний період – це…..
Постембріональний період – це….

У індусів є оповідання про слона та чотирьох сліпих. Кожен з них бажав дізнатися, який з себе слон. Але один мацав лише хобот, другий - ногу, третій - намагався охопити величезний живіт слона, а четвертий ухопив його за хвіст. Звичайно, у кожного з них склалася своєрідна уява про вигляд слона. Той, хто тримався за хобот, порівнював тварину з канатом. Другий твердив, що слон - колона будови. Третій
знайшов, що слон схожий
з бочкою. Четвертий був
переконаний, що слон нагадує змію.

Розвиток статевої системи людини
Ембріональний
Постембріональний : зовнішні та внутрішні зміни
Будова жіночої статевої системи
Репродуктивними органами жінки є:
 молочні залози ;
 зовнішні й внутрішні статеві органи.

Будова чоловічої статевої системи:
Функції чоловічої статевої системи — це утворення чоловічих статевих клітин і забезпечення їхнього надходження до внутрішніх статевих органів жінки, у яких відбувається процес запліднення.

Гра «Знайди зайве»
а)яєчко, сім’яні міхурці, простата, сперматозоїди, придаток  яєчка;
б)яєчники, яйцеклітина , сперматогенез, овогенез.

Дайте визначення термінам:
гормони, матка, прогестерон, сім'яні міхурці, передміхурова залоза, куперова залоза, яєчко, яєчники, тестостерон, маткова труба, естроген.

Заповніть таблицю
Виберіть правильну відповідь
1. Виберіть чоловічі статеві органи: а) яєчники; б) яєчка; в) сім'яні міхурці; г) передміхурова залоза.2. Виберіть жіночі статеві органи: а) яєчники; б) яєчка; в) матка; г) маткові труби.3. Вкажіть продукти чоловічих статевих залоз: а) сперматозоїди; б) яйцеклітини; в) гормон тестостерон; г) гормон прогестерон.4. Вкажіть продукти жіночих статевих залоз: а) сперматозоїди; б) яйцеклітини; в) гормон тестостерон; г) гормон прогестерон.
Сконструюйте відповідь у вигляді схеми

Значення репродуктивної
системи людини
Домашня робота
Опрацювати параграф у підручнику, робочий зошит;
поясніть біологічні механізми ово-  і  спермогенезу.

Бажаю вам успіхів!!!
Використана література:
Всесвітня мережа Інтернет.
Межжерін, Межжеріна «Біологія», 9 клас


title: Будова та функції клітинних мембран

text:
Будова та функції клітинних мембран

	Клітина — структурно-функціональна одиниця всіх живих організмів, для якої характерний власний метаболізм та здатність до самовідтворення. Від середовища, яке її оточує, клітина відмежована плазматичною мембраною. Розрізняють два типи клітин:  прокаріотичні, що не мають сформованого ядра, характерні для бактерій та архей, та еукаріотичні, в яких наявне ядро, властиві для всіх інших клітинних форм життя, зокрема рослин, грибів та тварин. До неклітинних форм життя належать лише віруси, але вони не мають власного метаболізму і не можуть розмножуватись поза межами клітин-живителів.
Клітина
	Усі організми поділяються на одноклітинні, колоніальні та багатоклітинні. До одноклітинних належать бактерії, археї, деякі водорості і гриби, а також найпростіші. Колоніальні та багатоклітинні організми складаються з великої кількості клітин. Різниця між ними полягає в тому, що колоніальні організми складаються з недиференційованих або слабо диференційованих клітин, які можуть виживати одна без одної. Клітини багатоклітинних організмів більш-менш спеціалізовані на виконанні певних функцій і залежні одна від одної в процесах життєдіяльності. До багатоклітинних організмів належить зокрема і людина, тіло якої складається приблизно з 1013 клітин.
Клітини крові людини
	Вперше клітини вдалось побачити тільки після створення світлових мікроскопів, з того часу і досі мікроскопія залишається одним із найважливіших методів дослідження клітин. Використовується світлова (оптична) мікроскопія, що попри свою порівняно невелику роздільну здатність має ту перевагу, що дозволяє спостерігати за живими клітинами. У ХХ столітті була винайдена електронна мікроскопія, що дала можливість вивчити ультраструктуру клітин.
	Для вивчення функцій клітин та їх частин використовують різноманітні біохімічні методи як препаративні, наприклад фракціонування методом диференційного центрифугування, так і аналітичні. Для експериментальних та практичних цілей використовують методи клітинної інженерії. Всі згадані методичні підходи можуть використовуватись у поєднанні із методами культури клітин.
Методи дослідження клітин
Флуоресцентна мікроскопія
Темнопольна мікроскопія
Світлопольна мікроскопія
	Будову біологічних мембран описує рідинно-мозаїчна модель, яку в 1972 році запропонували Сінгер і Ніколсон. Згідно з нею мембрани складаються із «двовимірної рідини» — подвійного шару  ліпідів, в якій «плавають» молекули білків, утворюючи мінливу мозаїку.
	Ліпідний бішар біологічних мембран має товщину 5 нм і в основному побудований із фосфоліпідів, у молекулах яких виділяють дві основні частини: гідрофільну «голову» та два гідрофобні «хвости». У складі бішару гідрофільні голови фосфоліпідів повернуті назовні — у полярний водний розчин, а гідрофобні хвости — всередину. До складу мембран у меншій кількості входять також інші ліпіди, такі як гліколіпіди, сфінголіпіди та холестерол.
Будова біологічних мембран
Вміст білків у мембранах може коливатись від 18% до 75%. Частина із мембранних білків міцно зв'язана із ліпідним бішаром завдяки наявності гідрофобних доменів, які входять в нього. Такі білки називаються інтегральними, а ті із них, що наскрізь пронизують мембрану — трансмембранними; до цього класу належать усі іонні канали та більшість клітинних рецепторів. Натомість периферійні білки не вбудовуються у ліпідний бішар, а утримуються поблизу мембрани завдяки слабким взаємодіям із іншими білками або гідрофільними головами фосфоліпідів. Прикладом цієї групи білків можуть бути деякі ферменти.
	Зовнішній і внутрішній листки мембрани відрізняються фосфоліпідним і білковим складом та функціями.
	1.Обмеження вмісту клітини. Мембрани характеризуються вибірковою проникністю: через них можуть проходити неполярні речовини, але не великі полярні та заряджені молекули. Маленькі полярні молекули, такі як вода, здатні перетинати ліпідний бішар, але цей процес ускладнено. Завдяки таким властивостям мембрана утримує всередині клітини всі біополімери та заряджені молекули, а також запобігає потраплянню таких молекул іззовні.
	2.Транспорт. Мембрани регулюють процес транспорту потрібних речовин до клітини та виведення із неї відходів. Якщо речовини переносяться через мембрану за градієнтом концентрації, для цього не витрачається енергія, і такий транспорт називається пасивним. Різновидами пасивного транспорту є проста і полегшена дифузія. У випадку першої речовини проникають безпосередньо через біліпідний шар, окремий випадок — проста дифузія води або осмос. Шляхом полегшеної дифузії переносяться сполуки, які не можуть перетинати бішар ліпідів, для них у мембрані є спеціальні білкові канали або білки-переносники. Існування живих клітин було б неможливим без здатності до активного транспорту, тобто перенесення речовини проти градієнту концентрації. Активний транспорт є енерговитратним процесом. Великі часточки або краплини рідини можуть переноситись у клітину або викидатись із неї назовні шляхом ендо- або екзоцитозу відповідно за допомогою мембранних везикул , цей процес також потребує енергетичних затрат.
Функції мембран
	3.Рецепція. На поверхні плазматичної мембрани розташована велика кількість клітинних рецепторів що сприймають різні хімічні та фізичні сигнали та передають їх всередину клітини. Завдяки рецепторній функції мембран клітини організму можуть спілкуватись між собою, а також розпізнавати поверхневі білки одна одної.
	4.Метаболічна функція. Багато мембранних білків є ферментами. Інколи вони можуть бути організовані у мультиферментні комплекси для здійснення послідовних метаболічних реакцій, при цьому мембрана виступає каркасом для їх просторової організації. Реакції світлової фази фотосинтезу та електронтранспортного ланцюга мітохондрій можуть відбуватись тільки на відповідних мембранах.
	5.Клітинна адгезія. Мембрани тварин, зокрема деякі мембранні білки, забезпечують прикріплення клітин багатоклітинного організму одна до одної або до позаклітинного матриксу. Таким чином забезпечується структурна цілісність тканин тваринного організму. Контакт із мікрооточенням за участі мембранних білків також є важливим для виживання багатьох типів клітин, без нього вони гинуть шляхом апоптозу.
	Цитоплазма клітини складається із водянистої основної речовини — гіалоплазми, у якій розташовані органели, нитки цитоскелету та клітинні включення.
Цитоплазма клітини
	Гіалоплазма або основна речовина цитоплазми приблизно на 90% складається з води, в якій розчинені всі основні біомолекули: солі, цукор, амінокислоти, нуклеотиди, вітаміни і гази утворюють істинний розчин, тоді як великі молекули, зокрема білки, перебувають у колоїдному розчині. У гіалоплазмі відбувається велика кількість метаболічних процесів, зокрема гліколіз. Спостерігаючи за живою цитоплазмою клітини, зазвичай можна помітити, що вона рухається. Найкраще видно рух мітохондрій і пластид. Це явище називають циклозом.
	Рибосоми — дрібні органели , не оточені мембраною. Відповідають за здійснення трансляції — синтезу поліпептидного ланцюга на матриці мРНК. Рибосома побудована із двох субодиниць — великої і малої, до складу кожної входить приблизно однакова за масою кількість білків та рРНК. Існує два основних типи рибосом — менші, наявні у прокаріотичних клітинах, мітохондріях і пластидах, і дещо більші  цитоплазми еукаріот.
Рибосоми
	В еукаріотичних клітинах виділяють дві основні популяції рибосом: вільні і пов'язані з ендоплазматичним ретикулумом (ЕПР). Ці дві групи не відрізняються структурою, а лише синтезованими білками: вільні рибосоми синтезують цитоплазматичні білки, тоді як на шЕПР відбувається утворення мембранних і секреторних білків. Часто кілька рибосом рухаються одна за одною вздовж одного ланцюга мРНК, синтезуючи поліпептидні ланцюги; такі об'єднання рибосом називають полірибосомами або полісомами.
Мітохондрії
	Мітохондрії або певні їхні видозміни наявні в клітинах усіх еукаріот. Кількість мітохондрій у клітині коливається від однієї, до кількох сотень або навіть тисяч. Загальний об'єм мітохондрій у клітині корелює із її метаболічною активністю. Основною функцією цих органел є здійснення аеробного етапу клітинного дихання: тут відбувається цикл трикарбонових кислот, реакції електронтранспортного ланцюга та окисне фосфорилювання АДФ, що має своїм наслідком утворення АТФ. Таким чином мітохондрії є головними енергетичними станціями клітини. Окрім цього вони є одним із ключових місць теплопродукції клітини, а також місцем накопичення кальцію.
	Мітохондрії на електронних мікрофотографіях зазвичай виглядають як продовгуваті циліндри. Проте в живих клітинах це динамічні структури, які постійно змінюють свою форму, можуть зливатись між собою, ділитись і рухатися в цитоплазмі. Мітохондрії оточено двома мембранами, що відрізняються за своїм складом і функціями, вони поділяють мітохондрію на два компартменти: міжмембранний простір та матрикс — внутрішній простір. Проникність зовнішньої мембрани значно більша ніж внутрішньої, тому рідина, що заповнює міжмембранний простір, за складом більше схожа на цитоплазму, ніж матрикс.
Внутрішня мембрана мітохондрій містить велику кількість вбудованих транспортних білків, елементів електротранспортного ланцюга, деякі ферменти циклу трикарбонових кислот, а також так звані «грибоподібні утвори» — тобто молекули АТФ-синтази, що здійснюють окисне форсфорилювання. Через свої важливі метаболічні функції внутрішня мембрана мітохондрій повинна мати велику площу, тому вона утворює численні випинання, які називають кристами.
	Мітохондрії до певної міри є автономними органелами: вони мають власну ДНК, білок-синтезуючий апарат, а також здатні до автономного розмноження. Якщо клітину позбавити мітохондрій, вона не зможе їх відновити. Всі ці особливості є підтвердженням ендосимбіотичної гіпотези, згідно з якою мітохондрії утворилися з симбіотичних бактерій, що жили в клітинах перших еукаріот.
Мітохондрії із клітин легень
	Хлоропласти мають довгасту форму і розмір приблизно 2—5 мкм. Вони оточені двома мембранами, розділеними вузенькою смужкою міжмембранного простору. Внутрішній простір хлоропласта називається стромою. У ньому розташована мембранна система, що складається із маленьких сплощених мішечків — тилакоїдів, мембрани яких містять молекули зеленого фотосинтетичного пігменту хлорофілу. Тилакоїди згруповані у стопки, що називаються гранами. Грани сполучаються між собою ламелами — довгими пластинками і трубочками. Таким чином, хлоропласт поділений на три компартменти: міжмембранний простір, строму, в якій відбувається темнова фаза фотосинтезу, і внутрішній простір тилакоїдів, де протікає світлова фаза фотосинтезу.
Хлоропласти
	Клітинна стінка — це надмембранна структура клітин рослин, грибів, проте її немає у тварин. Клітинна стінка потрібна для підтримання форми, захисту клітини та запобігання надмірного надходження до неї води. У грибів клітинна стінка складається в основному з хітину, а в рослин — із фібрил целюлози та геміцелюлоз, занурених у матрикс із пектинів.
Клітинна стінка
	Молода рослинна клітина утворює тонку гнучку первинну клітинну стінку . Між клітинними стінками двох сусідніх клітин розміщується серединна пластинка, що складається в основному із пектинів, які «склеюють» клітини між собою. Після того як рослинна клітина перестає рости, вона укріплює свою клітинну стінку, відкладаючи додаткові шари целюлози. У певних тканинах клітини утворюють досить товсту вторинну клітинну стінку, що може складатись з інших речовин — наприклад лігніну в деревині.
	Достеменно невідомо, коли на Землі з'явилась перша клітина і яким шляхом вона виникла. Найбільш ранні ймовірні викопні мікрорештки клітин, приблизний вік яких оцінено у 3,49 млрд років, знайдено на сході Пілбари (Австралія), хоча біогенність їх походження було поставлено під сумнів. Про існування життя в ранньому археї свідчать також строматоліти того ж періоду.
	Виникненню перших клітин повинно було передувати накопичення органічних речовин у середовищі та поява певної форми пребіотичного метаболізму. Протоклітини містили як мінімум два обов'язкові елементи: спадкову інформацію у вигляді молекул, здатних до самореплікації, та певного роду оболонки, що відмежовували внутрішній вміст перших клітин від навколишнього середовища. Найімовірнішим кандидатом на роль самореплікативних молекул є РНК, оскільки вона може одночасно виступати і носієм спадкової інформації, і каталізатором; крім того РНК, на відміну від ДНК, самодостатні для здійснення біосинтезу білків.
	Невідомо також з яких речовин були побудовані мембрани перших клітин, проте цілком ймовірно, це могли були прості амфіфільні сполуки, такі як солі жирних кислот, здатні самоорганізовуватись у ліпосоми, що можуть проходити цикли росту та поділу. Жирні кислоти було синтезовано у багатьох експериментах із відтворення пребіотичних умов, також їх було знайдено у метеоритах. Вважається, що перші живі клітини були гетеротрофними.
Еволюція клітин
Дякую за увагу


title: БУДОВА Й ФУНКЦІЇ ОРГАНІВ ДИХАННЯ

text:
Хвилинка прийомів запам'ятовування

Основи запам'ятовування
Правила довільного запам‘ятовування
Висновки, вони ж і поради
1. Приготуйтесь до роботи – навчатись варто за робочим місцем, у зручній, але зібраній позі (не лежачи на дивані чи у ліжку). До того ж необхідно настроїтися на сприйняття інформації. Цей етап залежить виключно від вас
2. Навчатися краще ввечері, а зранку або перед уроком повторити (хоча б пробігти очима)
3. Вивчайте матеріал у логічній послідовності (якщо вже так тягне читати з кінця, то читайте бульварні детективи – там це не тільки можна, а і треба;))

4. Не залишайте матеріал «на потім» - робота має властивість
накопичуватися, а ви маєте властивість після того сидіти з круглими
очима і повною плутаниною в голові
БУДОВА Й ФУНКЦІЇ ОРГАНІВ ДИХАННЯ

Дихання — сукупність процесів, унаслідок яких відбувається поглинання організмом O2 й виділення з нього CO2
Внутрішнє дихання — окисні процеси в клітинах, унаслідок яких виділяється енергія

Зовнішнє дихання — обмін газів між кров’ю й атмосферним повітрям, що відбувається в органах дихання
Органи дихання(таблицю заповнюємо самостійно!!!)
Домашнє завдання
Пар. 25
Заповнити таблицю «Органи дихання»

Питання для самостійної роботи (за бажанням, на окрему оцінку, на вибір)
1. Чому легені людини більш пристосовані до життя на суходолі, ніж легені амфібій і рептилій?
2. Поясніть чому великі організми не мають трахейної системи дихання


Будова і функції органів сечовидільної системи
Марцін Інна Миколаївнавчитель біології вищої  категорії, вчитель – методистКатеринопільської ЗОШ  I – III ступенів № 1Катеринопільського районуЧеркаської області
Сечовидільна система

Одна з найбільш складно влаштованих систем організму людини.
Її роль, на перший погляд, непомітна, але в той же час дуже важлива, адже злагоджена робота входять до неї органів забезпечує нормальну життєдіяльність.

Де розміщуються нирки?
це парні органи,
містяться в черевній порожнині по обох боках хребта, приблизно нарівні 11-го грудного до 3-го поперекового хребців
Сечовидільна система
чоловіка
жінки
Сечовидільна система
чоловіка
жінки
Насіння схоже  з нирками
боби
нирки
Рослини схожі на нирки
Нирки
червоно-бурого кольору бобоподібної форми.

У нирці розрізняють :
передню та задню поверхні;
 увігнутий і опуклий краї;
 верхній і нижній полюси
 На верхньому полюсі містяться надниркові залози.
Ворота нирок
 На увігнутому внутрішньому краю нирки є заглибина — це ворота нирки. Сюди входять ниркова артерія та нерви, а виходять ниркова вена, лімфатичні судини і сечовід.
Корковий шар нирки
 (жовтуватого кольору) розташовується суцільним шаром по периферії нирки і дає відростки до мозкової речовини - ниркові стовпи.
(має більш червоний колір) розташована всередині, має форму пірамід , верхівки яких звернені до воріт нирки. Верхівки 2-3 пірамід сполучені між собою і утворюють сосочок, який виступає  чашку. З чашечок сеча потрапляє у лійкоподібну порожнину — ниркову миску, яка переходить у сечовід.
Мозкова речовина нирки
Функції нирок

видільна

осморегуляторна

регуляція кислотно  - основного стану крові

волюморегуляторна
внутрішньосекреторна
метаболічна
 Сечоводи

вузькі м'язові трубки довжиною 30 см, які за допомогою перистальтичних хвиль виводять сечу в сечовий міхур.
Сечовий міхур
     непарний порожнистий м'язовий орган (місткість становить 300-700 мл ), який виконує функцію резервуару сечі, що з нього виводиться назовні через сечівник

Сечовидільний канал (сечівник)виводить сечу назовні
жінки
чоловіка
 Нефрон
Починається нефрон у корковому шарі нирковим тільцем, яке складається з капсули Шумлянського-Боумена і клубочка кровоносних капілярів (мальпігіїв клубочок)
основна структурно-функціональна одиниця нирки
На початку нирковий каналець скручується  - ця частина канальця називається звивистим канальцем першого порядку.У мозковому шарі каналець випрямляється, утворюючи у ньому петлю Генле, повертається в корковий шар, в якому каналець скручується, утворюючи звивистий каналець другого порядку, який впадає в збірну трубочку.
Будова  нефрона
Підпишіть даний малюнок


title: Бобові

text:
Спеціалізована  школа І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням           української мови та літератури №273 міста Києва
Історія бобових рослин
2013 рік
Родина Бобові
Бобові - родина дводольних роздільнопелюсткових рослин поширених по всій земній кулі. В Україні росте близько 300 видів.
Бобові належать до різноманітних життєвих форм - однорічних та багаторічних трав'янистих рослин,  півкущів, кущів, дерев, ліан.
За кількістю білку
    пшениця, кукурудза,
    гречка та багато інших
    культур поступаються
    перед бобовими.
Загальні ознаки родини
Квітка:  Ч(5)П5Т(9)+1 М1
Суцвіття:  китиця,головка
Плід:  біб
Листки  складні: пальчасті, перисті, трійчасті, прості рідко

Родина Бобові - горох
Горох - латиною «цицеро». Прізвище знаменитого римського оратора Цицерона у перекладі означало «Горохів». За переказом, один з його предків мав на носі бородавку у формі горошини, за що й прозвали Цицероном. Прізвисько передалося нащадкам.
Під час розкопок у Швейцарії археологи знайшли горошини в поселеннях, які належать до кам'яного віку. Коли кажуть: «Це було за царя Гороха», то мають на увазі події сивої давнини.
Наші пращури готували з гороху не лише суп та кашу, а й гороховий сир та локшину.
Горох - однорічні трав'яні рослини зі слабкими стеблами, що в'ються. Листки перисті, закінчуються розгалуженими вусиками, за допомогою яких горох чіпляється за інші поверхні.
Родовою відзнакою є                                           триреберний стовпчик                                                у квітці, із жолобком                                                унизу і волосинами                                   нагорі.
Родина Бобові: горох
Систематичне положення виду
Відділ Покритонасінні
Клас Дводольні
Порядок Бобоцвіті
Родина Бобові
Рід Горох
Вид Горох посівний

Насіння (горошини)                           кулькоподібні або                                         трохи приплюснуті.
Квітки майже завжди                                               білі, хоча бувають і рожеві.
Вирощують з прадавніх часів. Стверджується, що насіння гороху знаходять при розкопах будівель бронзового і навіть кам'яного віків. У Індії його теж розводили з давніх-давен.
Родина Бобові: горох
Розрізняють три основні сортогрупи гороху посівного:
горох лущильний;
горох мозковий;
горох цукристий.
Родина Бобові: горох
Квасоля - одна з найдавніших культурних рослин Південної Америки, що підтверджують археологічні знахідки, записи мандрівників і завойовників окремих провінцій Америки, а також дані по вивченню культурних видів квасолі і її диких родичів.
В Перуанських і анконських гробницях в XVIII ст. археологи знайшли насіння квасолі, які ще не втратили свого забарвлення. У роті мумії лежали кульки з бавовни з загорнутими в них насінням квасолі і кукурудзи.
Родина Бобові: квасоля
Родина Бобові: квасоля
Італійські мореплавці привезли квасолю до себе на батьківщину. Папа римський Климент VII взяв квасолю під своє заступництво.   У 1556 році її використовували в горщиках в багатьох регіонах Італії, а пізніше вона проникла у Францію.
Систематичне положення виду
Відділ Покритонасінні
Клас Дводольні
Порядок Бобоцвіті
Родина Бобові
Рід Квасолі
Вид Квасоля посівна

Родина Бобові: квасоля
За кольором квасоля ділиться на три типи: біла, кольорова однотонна і кольорова пістрява. Кожен з цих типів має по декілька підтипів.
Родина Бобові: соя
Соя - найдавніша бобова рослина. На своїй батьківщині, в Китаї, вона відома понад чотири тисячі років.
Малюнки сої в Китаї були виявлені на каменях, кістках і черепашачих панцирах.
Сою  називають рослинним м'ясом: білку в ній у 1,5-2 рази більше, ніж у м'ясі, а за кількістю        жирів вона не поступається яловичині чи баранині.
Перші посіви в Росії були вироблені в 1877 р. на землях Таврійської і Херсонської губерній.
Родина Бобові: соя
Бобові мають велике господарське значення. Це  багаті на білкові речовини та вітаміни харчові рослини: квасоля, горох, боби, сочевиця, арахіс та кормові: люцерна, конюшина, еспарцет, чина.

Значення  Бобових
Деякі види бобових дають цінні речовини:
бальзами: міроксилон, копаїфера;
дубильні речовини: аравійські акації;
камеді: трагакантові астрагали;
барвники: індигофера, дрік красильний;
цінну деревину: кампешове, чорне, червоне та сандалове дерева.

Значення  Бобових
Деякі види бобових використовуються в медицині (термопсис, солодець, буркун, калабарський біб, касія).
Багато бобових - декоративні рослини (альбіція, гліцинія, робінія, запашний горошок та ін.).

Значення  Бобових


title: біологія

text:
Поняття про багатоатомні спирти на прикладі гліцеролу,                      його хімічні властивості

ознайомитись із багатоатомними спиртами на прикладі гліцеролу;
з'ясувати хімічні властивості багатоатомних спиртів на прикладі гліцеролу;
вивчити якісні реакції на багатоатомні спирти;
розширити знання про галузі використання гліцеролу.

Хімічний крос

1.Спирти – це оксигеновмісні органічні сполуки, які …
2. Функціональна група – це група атомів, яка …
3. За вуглеводневим радикалом спирти класифікуються на …
4. За кількістю гідроксильних груп спирти класифікуються на …
5. Водневий зв’язок виникає в результаті …
6. За н. у. у спиртів відсутній … агрегатний стан.
7. Більшість спиртів в воді …
8. Спирти проявляють властивості …
9. Спирти колір індикаторів …
10. Спирти у розчинах на йони …
11. При взаємодії з активними металами спирти проявлять …
12. При взаємодії з галогеноводнями спирти проявлять …

Тестування:
Вкажіть елементи ,що входять до складу спиртів:
Карбон
Карбон і гідроген
 Карбон,гідроген і оксиген
Нітроген , карбон і оксиген
Вкажіть характеристичну групу яка обумовлює властивості  спиртів:
гідроксильна
карбонільна
карбоксильна
аміногрупа
Вкажіть назви речовин до складу яких входить гідроксильна  група:
ацетальдегід
метанол
етанол
гліцерол

Вкажіть тип зв’язку який характерний для спиртів:
 водневий;
ковалентний полярний;
йонний;
ковалентний неполярний.

Приклади багатоатомних спиртів
С2Н4(ОН)2 – етанол, етиленгліколь
Двохатомний спирт
С3Н5(ОН)3 – пропантріол, гліцерин, гліцерол
Трьохатомний спирт

Міцність водневого зв'язку
Агрегатний стан
Розчинність у воді
Зміну кислото – основних властивостей

Спробуй передбачити у багатоатомних спиртів:

Гліцерин (гліцерол, пропантріол)
Фізичні властивості
Чистий гліцерин являє собою прозору, безбарвну, дуже густу, в'язку, сиропоподібну, без запаху, важчу за воду і неотруйну солодкувату на смак рідину.
Гліцерин гігроскопічний - має здатність поглинати вологу з повітря та утримувати її. На повітрі може увібрати до 40% води від своєї маси. Через це гліцеринова крапля на руці дає враження легкого нагріву.

1. Повне окиснення або горіння;
2. Взаємодія з активними металами;
3. Взаємодія з лугами;
4. Взаємодія з гідрогенгалогенідами;
5. Взаємодія з кислотами (нітратною).

Хімічні властивості гліцеролу
Багатоатомні спирти проявляють кислото – основні властивості,
але кислотні властивості виражені сильніше
Взаємодія з купрум (ІІ) гідроксидом –
якісна реакція на багатоатомні спирти
Горіння, або повне окиснення (+ О2)
 Взаємодія з активними металами
Взаємодія з лугами
2С3Н5(ОН)3 + 7О2      6СО2 + 8Н2О
+ 3 NаОН
+ 3Н2О

 Взаємодія з нітратною кислотою – утворення естеру
Взаємодія з гідрогенгалогенідами
Тринітрогліцерол (нітрогліцерин) - надзвичайно потужна і небезпечна в виготовленні вибухова речовина. Вибухає від удару, поштовху, перепаду температури, також при нагріванні до 30 °C.
Використовують для зняття гострих спазмів коронарних судин при стенокардії.
Використовується в вигляді таблеток або в 1% спиртовому розчині.
Якісна реакція на багатоатомні спирти

При взаємодії багатоатомних спиртів зі свіжодобутим осадом
купрум (ІІ) гідроксидом блакитний осад розчиняється, утворюючи синій осад

Блакитний осад – синій розчин
CuSO4+2NaOH=Cu(OH)2+Na2SO4
Застосування
гліцеролу

Косметичні засоби
Харчова промисловість
Ліки
Виробництво тканин
Вибухові речовини

Практичний тренажер
Масова частка Карбону в речовині дорівнює 37,5 %, Гідрогену — 12,5 % та Оксигену — 50 %. Відносна густина парів речовини за воднем 16.                               Яка формула та назва спирту?
Масова частка Карбону в речовині дорівнює 37,5 %, Гідрогену — 12,5 % та Оксигену — 50 %. Густина парів речовини — 1,103 г/мл.                                                   Яка формула та назва спирту?
1.
2.
Складіть формули речовин:
а) пропан-1-ол;
б) 2-метилбутан-2-ол.
Складіть формули речовин:
а) пропан-2-ол;
б) 2-метилпропан-2-ол.
 Складіть рівняння реакцій
натрію з етанолом, пропанолом, гліцеролом
 Складіть рівняння реакцій
калію з етанолом, пропанолом, гліцеролом
Складіть рівняння реакцій, які ілюструють подібні властивості одноатомних спиртів і гліцеролу
Домашнє завдання
Масова частка Карбону в речовині дорівнює 76,6 %, Гідрогену — 6,38 %, все інше — Оксиген. Густина речовини — 4,196 г/мл. Яка формула речовини, якщо відомо, що речовина реагує з лугами та знебарвлює бромну воду? Яка сума індексів у речовині?
4. Гліцерол, на відміну від етанолу, реагує з такою речовиною:
а) HCl;   б) CuSO4;   в) K;  г) Cu(OH)2.
5. Вкажіть, який спирт є отрутою в малих кількостях:
а) C2H5OH; б) CH3OH; в) CH3COOH;
г) C3H5(OH)3.

1. Вкажіть функціональну групу спиртів:
      а) -COH;  б) -COOH;  в) -OH;  г) -NH2.
2. Вкажіть метал, який заміщує Гідроген у гідроксогрупі спиртів:
     а) Cu;   б) Ag;   в) Na;   г) Pb.
3. Вкажіть формулу гліцеролу:
а) C2H5OH; б) CH3OH; в) CH3COOH;
г) C3H5(OH)3.


title: Юрій Гагарін

text:
           Юрій Олексійович        Гагарін       9 березня 1934 —                     27 березня 1968
Біографія
Юрій Олексійович Гагарін народився 9 березня 1934 року в селі Клушино, неподалік від міста Гжатськ (пізніше перейменованого в місто Гагарін). За походженням селян: його батько - Олексій Іванович Гагарін (1902-1973) тесляр, мати Ганна Тимофіївна Матвєєва (1903-1984) - свинарка. Дитинство Юрія пройшло в селі Клушино. 1 вересня 1941 хлопчик пішов до школи, а 12 жовтня село зайняли німці і його навчання урвалося.
Майже півтора роки село Клушино була окупована німецькими військами. 9 квітня 1943 село звільнила Червона армія і навчання в школі поновилося. У травні 1945 р. сім'я переїхала Гагаріних в Гжатськ. У травні 1949 р. Гагарін закінчив шостий клас Гжатської середньої школи, і вступив до Люберецьке ремісниче училище   № 10. Одночасно, поступив у вечірню школу робітничої молоді, і закінчив з відзнакою училище за фахом формувальник-ливарник.
У серпні 1951 Гагарін поступає в Саратовський індустріальний технікум, і вперше приходить в Саратовський аероклуб. У 1955 р. Юрій Гагарін добився значних успіхів, закінчив з відзнакою навчання і зробив перший самостійний політ на літаку  Як-18. У жовтні 1955 р. Гагарін був покликаний в армію і відправлений до Оренбургу в 1-е військово-авіаційне училище льотчиків імені К. Ворошилова. 25 жовтня 1957 Гагарін училище закінчив.

9 грудня 1959р. Гагарін написав заяву з проханням зарахувати його в групу кандидатів у космонавти. Вже через тиждень його викликали до Москви для проходження всестороннього медичного обстеження. Спеціальна медкомісія, визнала старшого лейтенанта Гагаріна придатним для космічних польотів. 3 березня 1960 наказом Головнокомандувача ВВС зарахований до групи кандидатів у космонавти, а з 11 березня приступив до тренувань.

Політ у космосПодготовка
Крім Гагаріна, були ще претенденти на перший політ в космос, всього було двадцять чоловік. Вони не були кращими пілотами країни, претендентів відбирав Сергій Корольов, важливий був зріст, вага і здоров'я: вік не повинен бути перевищувати 30 років, вага - 72 кг, а зріст - 170 см (зростання Гагаріна був 165 см). Тільки при таких характеристиках космонавт міг поміститися в першому космічному кораблі «Восток», так як ракета, на якій мали летіти.
 Юрій Гагарін і Сергій Корольов
Крім Гагаріна, булі Ще претендента на перший Політ у космос, Всього Було двадцять чоловік. Вони не булі кращих пілотамі Країни, претендентів відбірав Сергій Корольов, важливими БУВ зріст, вага І здоров'я: вік не повинен буті перевіщуваті 30 РОКІВ, вага - 72 кг, а зріст - 170 см (зростанню Гагаріна БУВ 165 см). Тільки при таких характеристиках космонавт МіГ помістітіся У першому космічному Кораблі «Схід», так Як ракета, на якій малі летіті.
Старт корабля «Восток» був проведений в 9:07 12 квітня 1961 за московським часом з космодрому Байконур. Виконавши один оберт навколо Землі в 10:55:34 на 108 хвилині, корабель завершив плановий політ. Позивний Гагаріна був «Кедр». Спусковий апарат з Гагаріним, приземлився в Саратовській області, неподалік від Енгельса. О 10.48 радар в місцевому військовому аеропорту виявив невідому ціль - це був спусковий апарат, - а трохи пізніше за 7 км до землі, у відповідності з планом польоту Гагарін катапультувався і цілей на радарі з'явилося дві.
Першими людьми, які зустріли космонавта після польоту, виявилися дружина лісника Ганна Якимівна Тахтарова і її шестирічна онука Рита. Незабаром до місця подій прибули військові з ближчої військової частини. Одна група військових узяла під охорону спускний апарат, а інша повезла Гагаріна в розташування частини.
Історичні слова Юрія Гагаріна
Зустріч в Москві
      15 квітня 1961 ніхто не планував грандіозної зустрічі Гагаріна в Москві. Все вирішив в останню мить Микита Хрущов. Гагаріну було присвоєно позачергове звання і він став майором.

На підльоті Гагаріна до Москви до його літака приєднався почесний ескорт винищувачів, що складається з МіГів. У аеропорті Внуково Гагаріна чекав грандіозний прийом. Літак підрулив до центральної будівлі аеропорту, спустили трап і першим по ньому зійшов Гагарін.
Від літака до урядових трибун була протягнута яскраво-червона килимова доріжка, по ній і пішов Юрій Гагарін під звуки оркестру. Підійшовши до трибуни, Юрій Гагарін відрапортував, що завдання партії і Радянського уряду виконано ...

Далі була поїздка у відкритій машині, Гагарін стояв на повний зріст і всіх вітав. Довкруги чулися вітання, багато хто махав плакатами.
У пологових будинках пройшли стихійні акції, всіх немовлят назвали Юрами.
   Микита Хрущов вручив Гагаріну на Червоній площі Золоту Зірку «Герою Радянського Союзу» і присвоїв нове звання «Льотчик-космонавт СРСР».
   На наступний день була організована прес-конференція.

Трагічна загибель
Після польоту в космос Гагарін навчався в академії ім. Жуковського і тому деякий час не мав льотної практики, також позначалася і суспільна діяльність. Перший після перерви самостійний виліт на МіГ-17 він зробив на початку грудня 1967 року. Приземлився з другого заходу з-за невірного розрахунку на посадку, характерного для льотчиків мали перерву в польотах.
Обставини  смерті  Гагаріна до цих  пір  достеменно  невідомі. Існує ряд суперечливих версій його загибелі. Офіційна версія така:
Літак МіГ-15 з Гагаріним і його інструктором, Героєм Радянського Союзу полковником Серьогіним, розбився 27 березня 1968 р. в 10:30 ранку в районі села Новоселово в 18 км від міста Киржач Володимирській області.
Видимість була погана. Літак увійшов у штопор, для того щоб вивести його, пілотам не вистачило декількох секунд. На гілці знайшли клаптик льотної куртки Гагаріна, права водія, а в гаманці знайшли фотографію Корольова. Так само були знайдені годинник і за положенням частин механізму стало ясно, що вони зупинилися рівно о 10:43.

 Іменем Гагаріна названі:
Науково-дослідне судно «Космонавт Юрій Гагарін»,
Місто Гагарін (колишній Гжатськ),
Кратер на зворотному боці Місяця,
астероїд № 1772,
Площа в Москві, де стоїть пам'ятник космонавту,
Кубок Гагаріна, головний трофей новоствореної Континентальної хокейної ліги (Гагарін був великим хокейним вболівальником).
У багатьох містах існують вулиці, проспекти, площі, бульвари, парки, клуби та школи імені Гагаріна.
Пам’ять
Пам'ятник Юрію Гагаріну в Москві
Площа Гагаріна в Москві
Памятник
Ю.А. Гагарину
Підготувала
учениця 11 класу
Дідура Руслана


title: "Біорізноманіття.Генетичне видове і екосистемне різноманіття"

text:
Біорізноманіття.Генетичне видове і екосистемне різноманіття.
Причини і наслідки деградації біорізноманіття
Біорізноманіття
У Конвенції про охорону біологічного різноманіття термін «біологічне різноманіття» визначається як різноманітність живих організмів з усіх джерел, включаючи наземні, морські та інші водні екосистеми й екологічні комплекси, частиною яких вони є; це поняття включає в себе різноманітність у рамках виду, між видами й різноманітність екосистем».

Застосування терміну
Поняття «біорізноманіття» почало широко застосовуватися після того, як  1986 року в США відбувся Національний форум з біорізноманіття, а 1988 року за результатами його діяльності відомий американський біолог Едвард Вілсон видав книжку «Біорізноманіття».

Причини деградації
Руйнування природного середовища життя
Чужорідні види
Надмірна експлуатація природних ресурсів
Швидке зростання населення
Загроза глобального потепління

Руйнування природного середовища життя
Це основна причина вимирання біологічних видів. Сюди належить заготовка деревини, добування корисних копалин, вируб лісу під пасовища, будівництво дамб і автомагістралей на місці незайманих ділянок дикої природи. Екосистеми змушені «відступати», а флора й фауна, що живе в них, утрачає необхідні умови існування.
Руйнування природного середовища життя
Природне середовище розчленовується, руйнується і знищується. Порушуються маршрути міграцій. Генетичне різноманіття бідніє. Популяції тварин і рослин не можуть протистояти хворобам та іншим несприятливим факторам. Урешті-решт біологічні види один за одним вимирають.

Чужорідні види
Коли людина ввозить у будь-яку екосистему чужорідні біологічні види, вони можуть зайняти екологічні ніші, що до того належали іншим видам. Іноді чужорідні види змінюють усю екосистему настільки, що витісняють інші види, або приносять із собою такі хвороби, проти яких у них немає імунітету.

Надмірна експлуатація природних ресурсів
Деякі біологічні види гинуть саме з цієї причини. Яскравий приклад цього — мандруючий голуб. На початку XIX століття популяція цих птахів у Північній Америці була найчисельнішою. Але наприкінці того ж століття, у результаті полювання на них, цей вид опинився на межі зникнення, а у вересні 1914 року в зоопарку міста Цінціннаті помер останній мандруючий голуб.

Швидке зростання населення
У середині XIX століття чисельність населення Землі складала один мільярд осіб. Через півтора століття, коли ця кількість збільшилася до шести мільярдів, люди стали замислюватися, що використання ними природних ресурсів перевищує допустимі норми. Населення нашої планети невпинно зростає, і з кожним роком темпи витіснення нами різних видів тварин викликає все більше тривоги.

Загроза глобального потепління
Згідно з оцінками Міжурядової комісії з кліматичних змін, протягом останнього століття температура на Землі може підвищитися на 3,5 градуса за Цельсієм. Таке різке потепління може викликати зникнення деяких видів тварин і рослин. За даними досліджень, підвищення температури води — одна з причин загибелі коралових рифів, які є середовищем життя багатьох морських організмів.

Загроза глобального потепління
За оцінками вчених, підняття рівня Світового океану на 1 м може призвести до затоплення великих прибережних ділянок заболочених земель, багатих різноманітною флорою та фауною. Деякі вчені вважають, що глобальне потепління викличе танення льодового покриву Гренландії й Антарктиди, а це загрожує екологічною катастрофою.

Наслідки
 - зменшення видового різноманіття
 - порушення природнього балансу
 - втрата певних генів в природі
 - нестабільність екосистем
Ландшафтне різноманіття
Ландшафтне різноманіття - реально існуюча на земній поверхні множинність створених природою цілісних дискретно-континуальних структур – ландшафтних комплексів будь-якого розміру та ієрархічного рангу – від ландшафтних  урочищ до ландшафтних районів, мезо-, макро- та мегарегіонів і їхньої генеральної структури – ландшафтної сфери Землі.
Значення ландшафтного різноманіття:
Структурно-функціональне значення
Геокомпонентне значення
Суспільно-господарське значення
Структурно – функціональне значення
Структурно-функціональне (системне) значення ЛР полягає в його здатності, як специфічної системи складових елементів ландшафтної оболонки, значною мірою визначати загальні особливості її структури, функціонування, розвитку, стійкості до дії забруднюючих чинників тощо.
Геокомпонентнезначення
Геокомпонентне значення ЛР полягає в його властивості зумовлювати формування певного рівня різноманіття інших компонентів природи – гірських порід, ґрунтів, рослинності, тваринного світу тощо, при цьому знаходячись з ними як в прямому, так і в оберненому зв'язку, оскільки подальша складна варіативна інтеграція множини таких елементів веде до утворення нових геокомплексів.
Суспільно-господарське значення
Суспільно-господарське значення ЛР виявляється у його здатності впливати на процеси та явища соціального характеру – на позиції світогляду і культурно-релігійні традиції, на поширення і густоту населення, на особливості державоустрою і політичних стосунків, на форми людської діяльності та конкретні способи господарювання, на темпи соціально-економічного і культурного розвитку тощо.
Природозаповідна галузь як одна з ефективних форм збереження біорізноманіття
Збереження біологічного і ландшафтного різноманіття, розвиток заповідної справи в Україні здійснюється в інтересах не тільки нинішнього, а й майбутніх поколінь. Природо-заповідна галузь нині є прогресуючою.
До природозаповідного фонду України належать :
Природні території та об’єкти
Штучно створені об’єкти
Природні території та об’єкти
Природні заповідники
Біосферні заповідники
Національні природні парки
Регіональні ландшафтні парки
Заказники
Пам’ятки природи
Заповідні урочища
Штучно створені об’єкти
Ботанічні сади
Дендрологічні парки
Зоологічні парки
Парки-пам’ятки
Висновки :
Наявна мережа заповідних об’єктів України охоплює близько 42 % видів рослин і тварин України і незначну частку ландшафтного різноманіття. Тому ідея системного підходу до охорони природи,яка закладена в концепції екомереж, має стати провідною у ХХІ ст.
Україна володіє третім після Росії і Франції біорізноманіттям Європи. Тому реалізація загальнодержавної програми формування національної екомережі сприятиме своєчасному збереженню і відновленню видового,генетичного та ландшафтного різноманіть.

Запитання та завдання для самоконтролю
Що включає в себе поняття «біорізноманіття»?
Наведіть приклади ландшафтного різноманіття.
Охарактеризуйте ландшафтне різноманіття.
Дайте загальну характеристику природозаповідному фонду України.


title: Питання з біології

text:
Ці тварини виведені уперше в Китаї і надійно приховувалися за стінам замків китайських імператорів.
В Європі уперше з’явилися тільки в 17ст. У Росію потрапили з Китаю як подарунок царю Олексію Михайловичу. Цар звелів посадити їх у кришталеві чаші.
У гарних умовах утримання вони можуть жити до 50 років.
Телескоп, жемчужинка, вуалехвіст, оранда.
Казковий персонаж, який виконує різні бажання.
 Відповідь: золота рибка.
Походження золотої рибки
Тема уроку:
Клас Кісткові риби. Загальна характеристика класу.
- сформувати знання про клас Кісткові риби;
- розкрити особливості зовнішньої будови та життєдіяльність представників цього класу у зв’язку з умовами життя;
 вчити порівнювати й робити висновки;
- розвивати логічне мислення, спостережливість, здатність до оціночних дій;
- виховувати любов до  живої природи.
Мета:
Завдання уроку:
Ознайомитися з особливостями зовнішньої будови кісткових риб;
  Розглянути ознаки пристосування риб до  існування в водному середовищі;
Дати загальну характеристику класу Кісткові риби;
Визначити місце кісткових риб у системі органічного світу.
Виконати практичну роботу
Кісткові риби – добре відомі вам тварини, до цього класу належать близько 21 тис видів, у водоймах України мешкає 181 вид.  Спробуємо дати їм загальну характеристику. Спираючись на власні знання та досвід, ви будете давати відповіді на мої питання.
Чому Риби належать до Хребетних і Черепних?
 (Мають хребет і череп)
На які класи ділиться н/клас Риби?
(Хрящові й Кісткові)
Де живуть риби?
(Виключно у водному середовищі)
Яка форма тіла?Чому?
Форма тіла обтічна, що дозволяє зменшувати опір води при плаванні.
Органи дихання риб?
( Зябра)
З яких відділів складається тіло риб?
(Голова, тулуб,хвіст)
Що розміщено на голові  риб?
Пара ніздрів,ротовий отвір,обмежений щелепами,пара очей
Як рухаються риби у воді?
(За допомогою плавців)
Яку роль відіграють плавці?
органи руху - плавці, що виконують, крім того, функцію стабілізаторів (забезпечують стійкість тіла у воді) і рулів глибини;
Які бувають плавці?
Парні й непарні
Чим покрите тіло риб
(Лускою)
Підбийте підсумок,які пристосування мають риби до існування у водному середовищі?
(форма тіла, дихання – зябрами, рухи – плавці, покриви – луска)
 Бічна лінія у форелі
Місце риб у системі органічного світу
Імперія
Надцарство
Царство
Підцарство
Тип
Підтип
Надклас
Клітинні організми
Еукаріоти
Тварини
Багатоклітинні
Хордові

Черепні,або Хребетні

 Риби

Визначте місце риб у системі органічного світу.

КАРТКА - ЗАВДАННЯ
                    для пошукової групи  №1
Завдання:    1.  На с. 150-151 прочитайте розділ «Основні ознаки класу»;
                    2.  На с. 334-довідника прочитайте розділ «Форма тіла.»;
                    3. Підготуйте усний звіт про ваші відкриття(нові знання).
                    КАРТКА - ЗАВДАННЯ
                    для пошукової групи  №2
Завдання:        1.  На с. 150  прочитайте розділ « Зовнішня будова»;
                        2.  На с. 163 прочитайте розділ «Характерні ознаки
                              кісткових риб»;
                        3 Підготуйте усний звіт про ваші відкриття(нові знання).
                      КАРТКА - ЗАВДАННЯ
                    для пошукової групи  №3
Завдання:        1.  На с. 156 прочитайте розділ «Скелет кісткових риб »;
                         2.  Будова, функції;
                         3. Підготуйте усний звіт про ваші відкриття(нові знання).
Кісткові риби - хребетні тварини, що мають ряд пристосувань до водного способу життя:

основний спосіб пересування - плавання;
обтічна форма тіла;
нерухоме зчленування голови з тулубом;
черепицеподібне розташування луски;
органи руху - плавці, що виконують, крім того, функцію стабілізаторів (забезпечують стійкість тіла у воді) і рулів глибини;
дихання за допомогою зябер;
наявність плавального міхура;
особливий орган чуття - бічна лінія.
 1 група

 2 група

	Форма тіла цих тварин переважно веретеноподібна, обтічна, що дозволяє зменшувати опір води при плаванні. Голова плавно переходить у тулуб, а останній – у хвіст. Тіло кісткових риб вкрите кістковими лусками, які налягають одна на одну. У більшості видів це т.зв. ктеноїдна (зовнішній край пластинки має зазублини) чи циклоїдна (зовнішній край рівний) луска. На кожній лусочці розрізняються річні кільця, по яких можна визначити вік риби. Шкіра має велику кількістю залоз, що виділяють слизуватий секрет, який зменшує тертя під час плавання. У кісткових риб є парні плавці (грудні і черевні), а також непарні - спинний, хвостовий і анальний.
 3 група

	У скелеті кісткових риб, на відміну від хрящових, є кісткова тканина. Окостеніння скелета має велике пристосувальне значення, тому що воно сприяє розвитку міцної опори для м'язів. Осьовий скелет представлений хребтом, що складається з численних хребців, між тілами яких зберігаються залишки хорди. Як і в хрящових, хребет кісткових риб підрозділяється на тулубовий і хвостовий відділи. Верхні дуги хребців утворюють спинномозковий канал і закінчуються верхніми остистими відростками; а нижні в хвостовому відділі утворюють гемальний канал і закінчуються нижніми остистими відростками, а в тулубовому служать місцем прикріплення ребер. Скелет черепа утворений мозковим відділом (черепна коробка), що захищає головний мозок, і вісцеральним відділом. Останній складається зі скелета зябрового апарата і щелеп. У кісткових риб, на відміну від хрящових, є зяброва кришка, що прикриває ззовні зяброві щілини. Пояса кінцівок (парних плавців) з осьовим скелетом не з'єднані.
Лабораторна робота № 11
«Вивчення зовнішньої будови та поведінки риб»
(робота в групах)

Мета: на прикладі однієї із кісткових риб ознайомитися з особливостями зовнішньої  будови та поведінки риб, у висновках зазначити, які особливості будови риб є ознаками пристосованості до життя у воді.
Обладнання та матеріали: лупа ручна, акваріумні риби, інструктивна картка для виконання лабораторної роботи, підручник.
Хід роботи
 1група
Розгляньте зовнішню будову акваріумних риб, визначте форму тіла риб.
На голові знайдіть очі, ніздрі, рот і зяброві кришки.
На тулубі риби знайдіть парні (грудні і черевні) та непарні плавці.
2 група
Розгляньте будову луски і знайдіть бічну лінію.
Намалюйте в зошитах схему зовнішньої будови кісткової риби і зробіть відповідні позначення.
Інтерактивна вправа
« Незакінчені речення»
 Опрацювати параграф 32.
Знайти цікаві факти з життя риб.
Творче завдання:
- Як довести експериментально, що риби відчувають  запахи?
 - Чому риби, що мешкають серед коралових рифів або   в тропічних прісноводних, багатих на рослинність  водоймах, мають яскраве забарвлення?
 Підготувати повідомлення:
  «Післянерестовий нагул, його значення»,
  «Період зимівлі риб».
ДОМАШНЄ ЗАВДАННЯ
До  зустрічі                     на наступному  уроці біології !


title: Биологія

text:
Біологія
наука про живу природу

Визначення
Біологія - це наука, яка вивчає життя в усіх його проявах. Вона досліджує різноманітність організмів, їхню будову, процеси життєдіяльності, хімічний склад, взаємозв'язки з навколишнім середовищем та багато інших різноманітних проявів живого. Кожну з груп організмів вивчає окрема біологічна наука.
Біологічні науки
Наука про рослини дістала назву ботаніка, наука про тварин - зоологія, а наука про гриби - мікологія. Будову організмів вивчають науки морфологія та анатомія, процеси життєдіяльності - фізіологія. Взаємодію живих організмів, їхніх угруповань між собою, а також з умовами неживої природи вивчає наука екологія.
Різноманітність біологічних наук
Середовище життя
Кожен із видів організмів існує у певному середовищі. Середовище життя - це частина природи, де мешкають організми і звідки вони отримують поживні речовини. Компонентами середовища життя є чинники неживої природи (освітленість, вологість, температура, солоність води тощо), а також інші живі організми. На Землі є чотири основні середовища життя організмів: водне, наземно-повітряне, ґрунт і самі живі організми
Середовища життя організмів
Середовища життя організмів: 1 - ґрунт; 2 - інші живі організми; 3 - наземно-повітряне; 4 - водне

Форми прояву життя
Форми прояву життя настільки різноманітні, що важко одним реченням дати йому чітке визначення. Вам уже відомо, що всі організми побудовані ніби з окремих «цеглин» - з клітин. Є організми, що складаються лише з однієї клітини, а є і багатоклітинні. Неживі тіла (за винятком відмерлих решток організмів) клітинної будови не мають. Але науці відомі й неклітинні форми життя, наприклад віруси.
Властивості живих організмів
Необхідною умовою існування живих організмів є обмін речовин. На відміну від неживих тіл, живі істоти потребують постійного надходження поживних речовин і енергії з довкілля. В живих організмах різні речовини та енергія зазнають певних перетворень: енергія використовується для забезпечення різноманітних процесів життєдіяльності, а деякі сполуки слугують будівельним матеріалом, необхідним для росту. Отже, живим істотам притаманні ще такі властивості, як ріст і розвиток
Ріст і розвиток
Ріст і розвиток тварини (1) і рослини (2)

Подразливість
Ще однією з основних ознак життя є подразливість. Вона проявляється в тому, що живі організми здатні сприймати різні подразники довкілля та певним чином на них реагувати. Наприклад, спробуйте поставити рослину у темне приміщення і увімкнути електричну лампу. Через певний час ви зможете помітити, що рослина починає рости у той бік, звідки надходить світло
Приклад
Ріст рослини в бік освітлення

Здатність до рухів
Характерною рисою живих організмів є їхня здатність до рухів. На перший погляд здається, що рослини ведуть прикріплений спосіб життя і рухатись не здатні. Але, наприклад, залежно від руху сонця небосхилом соняшник змінює положення пагона із суцвіттям. Квасоля після заходу сонця опускає свої листки, а вранці, навпаки, піднімає їх догори.
Хімічний склад
Живі організми та неживі тіла складаються з тих само хімічних елементів, але співвідношення цих елементів у них різне (див. таблицю). Усім живим організмам притаманний подібний хімічний склад. Вони побудовані з одних і тих самих класів хімічних сполук (органічних - білків, ліпідів, вуглеводів, нуклеїнових кислот та неорганічних - води, солей, неорганічних кислот).
Розмноження
Усі живі організми здатні відтворювати собі подібних. Це явище дістало назву розмноження. Отже, якби живі організми не розмножувалися, життя на нашій планеті через певний час зникло б.
Співвідношення хімічних елементів
Співвідношення хімічних елементів у живих організмах та неживих тілах

Значення біології
Яке значення біології для людини? Нині перед людиною надзвичайно гостро постають такі актуальні проблеми, як охорона здоров'я, забезпечення продовольством та збереження різноманітності організмів на нашій планеті. Існування життя на планеті опинилося під загрозою через надмірний вплив людини на природу, неузгодженість її повсякденної практичної діяльності із законами природи.
Значення біології
Отже, головним завданням біології є використання різноманітних організмів та біологічних процесів для поліпшення умов життя людини: її здоров'я, харчування, якості довкілля. Для вирішення цих завдань біологія тісно взаємодіє з медициною, сільським господарством, охороною природи, багатьма галузями промисловості тощо.
Значення біології
Препарати рослинного походження становлять близько 40 % всіх лікарських засобів. У медицині нині використовують понад 3000 видів рослин, і з кожним роком їхня кількість збільшується. Вчені вважають, що у нашій країні кожен четвертий-п'ятий вид рослин може мати медичне значення. Рослини також у значних кількостях використовують у парфумерно-косметичній, харчовій промисловості і навіть у техніці.
Значення біології
Щоб поліпшити забезпечення людини продовольством, учені створюють нові породи тварин та високоврожайні сорти рослин. Дослідження біологів дають змогу підвищувати родючість ґрунтів, що є запорукою високих урожаїв. А такі відомі вам продукти харчування, як йогурт, кефір, сметана, сири, людина отримує завдяки певним видам бактерій та грибів. Дрібні одноклітинні гриби - дріжджі - дають змогу отримувати пухке тісто, яке використовують для випікання хліба та смачних кондитерських виробів.
Значення біології
Важлива роль біології і у справі охорони навколишнього природного середовища. Активна господарська діяльність людини призвела до значного забруднення довкілля шкідливими для всього живого речовинами, знищення або спотворення лісів, степів, водойм. Нині для біологічного очищення - видалення шкідливих забруднювачів довкілля - усе частіше використовують живі організми.
Висновок
Розвиток біологічних наук відкриває нові можливості гармонійного поєднання інтересів людини із законами розвитку природи. Тому важко переоцінити значення біології для існування людства.
Джерела
http://school.xvatit.com
http://teachua.com


title: "Будова і функції головного мозку. Загальна характеристика"

text:
Будова і функції головного мозку. Загальна характеристика.

Питання для бесіди
1. На яки частини поділяють нервову систему?
2. Що входить до складу центральної нервової системи?
3. Які функції виконують оболонки спинного мозку?
4. Чому співвідношення білої та сірої речовини у різних відділах спинного мозку різне?
Мета
дати загальні топографічні відомості про стан головного мозку в черепі, його будову і функції,
розкрити роль всіх відділів головного мозку у здійсненні  рефлексів і з'ясувати їхнє значення.
«Хай кінь думає, у нього  голова більше!»
Чим більше мозок, тим розумніше його щасливий володар?
1 грам
400 грам
1400 грам
30 грам
100 грам
Ну, а далі-то починаються повні непорозуміння.
Слон - вага мозку більше 5 кг, а у кашалотів, взагалі 7кг з гаком!

Загалом, наші єдині і найближчі «по розуму» родичі - це дельфіни, вага мозку деяких видів досягає 1700 гр.
А ось цікаво, чи існує різниця у вазі мозку, так би мовити, всередині роду людського?
                        Виявляється , існує!
Так, в середньому мозок чоловіка на 130 гр. більше мозку жінки.
Крім того, існують так само расові та національні відмінності. Наприклад, щасливими власниками найлегшого мозку -1185 гр. – є австралійці , а самого важкого - 1375 гр. - європейці.
При цьому в англійців мозок важить - у середньому -1346 гр., а у французів -1280 гр. Лідери - німці, їхній мозок важить цілих 1425 гр. Не турбуйтеся, ми з вами теж в лідерах! Наш мозок менше німецького всього лише на якихось 26 грамів! Не набагато відстають від нас корейці -1376 гр. і японці -1313 гр.
А ось у афроамериканців середня вага мозку складає 1223 гр., Що на 100 гр. менше ніж у білошкірого населення Америки.
 Ось така статистика, шановні.

Але, повірте, вага мозку не найголовніше!
    РІВЕНЬ ИНТЕЛЕКТУ НЕ ЗАЛЕЖИТЬ ВІД РОЗМІРІВ І ВЕЛИЧИНИ МОЗКУ, А  ЗАЛЕЖИТЬ ВІД ОКРЕМИХ ЙОГО ДІЛЯНОК ,–А САМЕ СІРОЇ РЕЧОВИНИ, ДЕ ОСОБЛИВО ГУСТО ЗОСЕРЕДЖЕНІ НЕЙРОНИ, ТА, ВІД КІЛЬКОСТІ ЗВ'ЯЗКІВ МІЖ ЦИМИ НЕЙРОНАМИ.

Самий  великий мозок, вагою в 2850 гр., належав пацієнту психіатричної лікарні  ідіотові-епілептику.
Не вірите?
Хімік Ю. Лібіх -1362 гр.
Мозок «дідуся» Леніна 1340 гр.
Письменник
А. Франс -  1017 г
І.С. Тургенєв – вага мозку  2012 г.
«Відпочиваючи» мозок споживає 9% всієї енергії організму і 20% кисню, а «працюючий», тобто думаючий мозок, витрачає близько 25% від усіх що надходять в організм поживних речовин і приблизно 33% так необхідного організму кисню. Загалом, виходить, що думати то і не дуже то й вигідно!

 І навіть, виникає питання: а навіщо нам тоді такий великий і «ненажерливий» мозок?
Виявляється що, як у тваринному світі, так і в людському, для виживання, крім економії енергії, дуже важливий ще один фактор - час реакції. І ось тут то наш великий мозок дуже навіть до речі! Людина використовує його по суті як великий і потужний комп'ютер, який включається тоді, коли необхідно різко прискорити вирішення складних завдань, що вимагають величезної напруги і швидкої реакції. Тому, хоч наш мозок і шалено ненажерливий, але дуже потрібний і незамінний.

Звичайно ж, як і будь-який комп'ютер, наш мозок складається з безлічі блоків, деталей і  запчастинок.
То як же влаштований цей  «комп'ютер»?
Мозочок розміщений в потиличної частини голови під переднім мозком Він регулює координацію і баланс.
Передній мозок - заповнює більшу частину черепної коробки. З ним пов'язана пам'ять, вирішення проблем, мислення і почуття. Він також регулює рух.
Стовбур мозку розташований внизу під півкулями і попереду мозочка. Він з'єднує мозок з хребтом і регулює автоматичні функції - дихання, травлення, серцебиття і кров'яний тиск.
БУДОВА МОЗКУ.
Передній мозок
Мозочок
Проміжний мозок
Стовбур головного мозку
Середній мозок
Міст
Довгастий мозок
Гіпоталамус
Епіфіз
Таламус
  Головний мозок
Гіпофіз

Великі півкулі головного мозку

Ретикулярна формація

Нервові центри життєзабезпечення:  дихальний, серцево-судинний, травний.
 Центри регуляції м’язового тонусу, рефлексу утримання й відновлення пози, орієнтовного рефлексу на зорові й слухові подразники.

Стовбур головного мозку:довгастий мозок, міст і середній мозок.
Пошкодження довгастого мозку закінчується смертю. : (
Довгастий мозок
Захисні рефлекси: кашель, чхання, миготіння, сльозовиділення, блювота.

Харчові рефлекси: ссання, ковтання, сокоотденіе (тобто секреція) травних залоз.

Серцево-судинні рефлекси, що регулюють діяльність серця і кровоносних судин.
Так само в довгастому мозку розташовані вестибулярні ядра.

А ще в довгастому мозку знаходиться автоматично працює дихальний центр, що забезпечує вентиляцію легенів.

В цьому місці основні нервові шляхи, що виходять із спинного мозку, перехрещуються, в   результаті:  ліва сторона мозку виявляється пов'язаною - з правою стороною тіла ,  а права сторона мозку - з лівою стороною тіла.
У більшості людей ліва півкуля відповідає за лінгвістичні дані людини.

Міст - провідник
Зв'язує довгастий і середній мозок з іншими відділами головного мозку,

через нього проходять сигнали від слухових рецепторів і від органів рівноваги,

Функції середнього мозку

1. Рухові функції.

2. Сенсорні функції (наприклад зір).

3. Регулювання актів жування і ковтання (тривалость)

4. Забезпечення точних рухів рук (наприклад при письмі).
Середній мозок

У стовбурі розташована система ядер, у яких нейрони з безліччю відростків утворюють мережі. Цю систему називають ретикулярною формацією (РФ). РФ постійно взаємодіє з усіма структурами ЦНС. Кожен її нейрон збирає інформацію одночасно від багатьох нейронів різної чутливості, підсумовує її і, залежно від отриманого  результату, впливає на структури ЦНС. Вплив РФ зазвичай активуєструктури головного мозку, але може спричиняти й гальмівний  ефект. РФ відіграє важливу роль у формуванні уваги. Деякі нейрони РФ спонтанно генерують імпульси, завдяки цьому РФ підтримує тонус м’язів, дихального і серцево-судинного центрів.
Ви реагуєте на несподіваний звук, що вас лякає . Ви мимоволі повертаєте голову в його напрямі — цей рух є проявом орієнтовного рефлексу, тобто реакції на новизну. Одночасно дещо збільшується частота серцевих скорочень, частота і глибина дихання, підвищується приплив крові до мозку й серця. У цьому рефлексі беруть участь центри стовбура, а РФ вибірково змінює їх активність, підтримуючи одні й гальмуючи інші.

Мозочок
Мозочок: 1 — кора (сіра речовина); 2 — провідні шляхи (біла речовина)
Мозочок виконує три основні функції
координація рухів регуляція рівноваги
регуляція м'язового тонусу
Загалом, всі відомі спортсмени, музиканти і танцюристи зобов'язані своїми кращими рухами своєму мозочку.
Звичайно ж, певні рухи можуть ініціюватися і на більш високих рівнях, але ось їхня тонка настройка і координація цілком залежить від мозочка. Пошкодження мозочка призводить до поривчастим, нескоординованих рухам і називається атаксія.
Ще недавно вважалося, що мозочок тільки цим і займається, але нові дані вказують на існування прямих нервових зв'язків між мозочком і передніми відділами головного мозку, що відповідають за мову, планування і мислення. Ці дані дозволяють припустити, що мозочок може брати участь у контролі та координації вищих психічних функцій нітрохи не менше, ніж у забезпеченні спритності рухів тіла.

Проміжний мозок: таламус, епіфіз і гіпоталамус, до якого приєднаний гіпофіз.
Проміжний мозок:
1 — таламус; 2 — епіфіз; 3 — гіпофіз; 4 — гіпоталамус
Розташований між стовбуром головного мозку і великими півкулями.
Функції проміжного мозку
Рух, у тому числі і міміка.
Обмін речовин.

Таламус- збирач інформації про всі види чутливості.

Фільтрує, сортує і направляє в головний мозок інформацію, що надходить від больових, тактильних, температурних, м'язово-суглобових, вібраційних, зорових, смакових, нюхових і слухових рецепторів і шляхів. В таламусі відбувається формування відчуттів і їх подальша передача.
Епіфіз
До цих пір функціональна значимість епіфіза для людини не достатньо вивчена.
Секреторні клітини епіфіза виділяють у кров гормон мелатонін, який бере участь в синхронізації циркадних ритмів (біоритми «сон - неспання») і, можливо, впливає на всі гіпоталамо-гіпофізарно гормони, а також імунну систему.

До відомих  функцій епіфіза відносять:
гальмування виділення гормонів росту;
гальмування статевого розвитку і статевої поведінки;
гальмування розвитку пухлин.
впливає на статевий розвиток і сексуальну поведінку.
У дітей епіфіз має  більші розміри, ніж у дорослих; після досягнення статевої зрілості вироблення мелатоніну зменшується.

Гіпоталамус є вищим центром регуляції роботи внутрішніх органів, який узгоджує їх діяльність зі станом активності організму.
продукує низку гормонів і разом з гіпофізом утворює  гіпоталамо-гіпофізарну систему
здійснює гормональну і нервову регуляцію роботи внутрішніх органів
формуює центри голоду — насичення, спраги — питного задоволення, терморегуляції, регуляції сну — неспання тощо, відповідальний за сексуальну поведінку.

Гіпофіз
Гіпофіз складається з двох великих різних за походженням і структурою частин: передньої - аденогіпофіза (становить 70-80% маси органу) і задньої - нейрогіпофіза. Разом з гіпоталамусом гіпофіз утворює гіпоталамо-гіпофізарну систему, що контролює діяльність периферичних ендокринних залоз

Великі півкулі головного мозку -вищий відділ головного мозку
Передній мозок розділений на дві півкулі : ліву і праву. Кожна  півкуля  має чотири функціональних долі.

Назвіть   чотири функціональних долі.
Користуючись підказками пригадайте  функції  названих долей.
Функції долей
Лобна – мислення,річ, емоції.
Тім'яна- всі види чутливісті.
Потилична – зір.
Скронева – слух , пам’ять

Півкулі  з’єднані  між собою щільним пучком  нервових волокон  -  т. з.  “ мозолистим тілом ”. Через цей зв’язок здійснюється  координація роботи   лівої і правої півкуль.
Лімбічна система - сукупність ряду структур головного мозку
Бере участь у регуляції функцій внутрішніх органів, нюху, інстинктивного поведінки, емоцій, пам'яті, сну, неспання та регулює рівень уваги , сприйняття, відтворення емоційно значущої інформації.

Кора півкуль

Головний мозок є складним органом ,  хоча це однорідна маса але вона складається
 з двох видів речовин: білої та сірої.
Біла речовина

Сіра речовина
Самостійна робота
1. Головний мозок людини складається з:
А) стовбура і півкуль великого мозку;
Б) мозочка і півкуль великого мозку;
В) стовбура, мозочка, півкуль великого мозку.

2. Довгастий мозок є продовженням:
А) середнього мозку;
Б) спинного мозку;
В) проміжного мозку.

3. Які відділи головного мозку відносяться до стовбура мозку:
А) середній мозок;
Б) довгастий мозок;
В) мозочок;
Г) проміжний мозок;
Д) міст

4.Який відділ головного мозку є ніби продовженням спинного мозку в порожнині черепа:
А) середній мозок;
Б) довгастий мозок;
В) проміжний мозок

5. Який відділ головного мозку відповідає за координацію рухів ,регуляцію рівноваги,регуляцію м'язового тонусу:
А)  проміжний мозок
Б)  мозочок
В)  стовбур головного мозку

6. Який відділ  проміжного мозку виконує функцію збирача інформації про всі види чутливості:
А) епіфіз
Б) таламус
В) гіпоталамус
Г) гіпофіз

Домашнє завдання
Вивчити § 55,56.
Підготувати повідомлення  про наслідки ушкодження різних відділів головного мозку.