title: "Дослід Резерфорда"

text:
Дослід Резерфорда
Виконала:учениця  9-ІТ  класу; Вакуленко Інна
Ерне́ст Ре́зерфорд (англ. Ernest Rutherford, *30 серпня 1871, Брайтвотер, Нова Зеландія — †19 жовтня 1937, Кембридж) — британський фізик, лауреат Нобелівської премії з хімії (1908).
Резерфорд відомий перед усім експериментами з розсіювання альфа-частинок (Резерфордівське розсіювання), завдяки якому він встановив структуру атома, як системи, що складається із малого за розмірами позитивно зарядженого ядра й електронів.
Ернест Резерфорд
Одне з перших відкриттів Резерфорда полягало в тому, що радіоактивне випромінювання урану складається з двох різних компонентів, які учений назвав альфа- і бета-променями. Пізніше він продемонстрував природу кожного компоненту (вони складаються з швидкорухомих частинок) і показав, що існує ще і третій компонент, який назвав гамма-променями.

Також Резерфорд виміряв швидкість розпаду і сформулював важливу концепцію «напіврозпаду». Це незабаром привело до техніки радіоактивного числення, яке стало одним з найважливіших наукових інструментів і знайшло широке застосування в геології, археології, астрономії і в багатьох інших областях.
Ця серія відкриттів принесла Резерфорду в 1908 році Нобелівську премію , але його найбільше досягнення було ще попереду. Він відмітив, що швидкорухомі альфа-частки здатні проходити крізь тонку золоту фольгу (не залишаючи видимих слідів!), але при цьому злегка відхиляються. Виникло припущення, що атоми золота, тверді, непроникні, як "крихітні більярдні кулі" — як раніше вважали вчені, — були м'якими всередині. Все виглядало так, ніби менші і твердіші альфа-частинки можуть проходити крізь атоми золота як високошвидкісна куля через желе.
Але Резерфорд (працюючи з Гайгером і Марсденом, своїми двома молодими помічниками) виявив, що деякі альфа-частинки, проходячи крізь золоту фольгу, відхиляються дуже сильно. Фактично деякі взагалі відлітають назад. Відчувши, що за цим криється щось важливе, учений ретельно порахував кількість частинок, що полетіли в кожному напрямі. Потім шляхом складного, але цілком переконливого математичного аналізу він показав єдиний шлях, яким можна було пояснити результати експериментів: атом золота складався майже повністю з порожнього простору, а практично вся атомна маса була сконцентрована в центрі, в маленькому ”ядрі” атома.
Одним ударом праця Резерфорда назавжди потрясла традиційне бачення світу. Якщо навіть шматок металу — що здається найтвердішим зі всіх предметів — був в основному порожнім простором, значить, все, що вважалося речовинним, раптом розвалилося на крихітні піщинки, що бігають в неосяжній порожнечі.


title: Дітям про зорі та планети

text:
Пізнавальна мандрівка (до дня авіації і космонавтики)для учнів 3-4 класів

«Дітям про зорі і планети»
 Планета Земля, на якій ми живемо, а також Сонце та Місяць є частинами Сонячної системи. Сонячна система отримала таку назву через те, що всі планети та інші небесні тіла обертаються навколо Сонця.

Сонячна система
У Сонячній системі є вісім планет.
 Сонце – це зірка у Сонячній системі. Сонце дуже гаряче – значно гарячіше за доменну піч! Воно складається з розжарених газів – водню і гелію. Вік Сонця становить приблизно п’ять мільярдів років.Не можна прямо дивитися на Сонце, це небезпечно. Коли ти граєшся на сонці , завжди одягай капелюха, сонцезахисні окуляри.
Вогняна зірка
 Місяць – це  найближчий супутник Землі. На Місяці відсутнє життя, немає ані хмар, ані вітру, ані дощу, ані снігу. Це єдиний позаземний світ, у якому побувала людина. У 1971 році для дослідження місячної поверхні використали електричну машину, що має назву місяцехід. На сьогоднішній день на Місяці побувало лише 12 людей. Остання подорож відбулася у 1972 році.  Різні форми місяця називаються фазами, їх є чотири.
МІСЯЦЬ
  Меркурій – це маленька планета, яка обертається дуже близько до Сонця. Вдень на поверхні Меркурія дуже спекотно, але вночі там надзвичайно холодно. Поверхня Меркурія суха та кам'яниста.
Швидкий МЕРКУРІЙ
Венера – друга від Сонця планета і є найближчою до Землі. На Венері дуже спекотно. Тут налічується 167 вулканів. Найвищий називається Маат Монс – понад дев'ять кілометрів заввишки. Небо на Венері жовте і з нього падає у вигляді дощу сірчана кислота.
Пекуча ВЕНЕРА
 Земля – єдина планета на якій є життя. Переважна частина поверхні нашої планети вкрита водою, і завдяки цьому Земля виглядає блакитною, якщо подивитися на неї з космосу. Вода, повітря та сонячне тепло разом роблять можливим життя на Землі.На нашій планеті існує понад 30 мільйонів різноманітних видів рослин та тварин. Вони живуть усюди, від найглибших океанів до найвищих гір.

Наша планета ЗЕМЛЯ
 Планета Марс є червоною тому, що вона іржава. У ґрунті міститься багато заліза, яке стало червоним під впливом повітря. На поверхні Марса є пустелі, гори, каньони – глибокі кам'янисті долини та недіючі вулкани.

Іржавий МАРС
 Юпітер – найбільша планета Сонячної системи. Він у 1300 разів більший за Землю. Жоден космічний корабель не здатен здійснити посадку на Юпітер, тому що на цій планеті немає твердої поверхні. Це дуже бурхлива планета, колись тут був шторм, який тривав понад 300 років.
Велетенський ЮПІТЕР
 Сатурн складається із газів  - водню і гелію. У телескоп добре видно кільця Сатурна, які складаються з мільярдів уламків каміння, пилу та льоду.
Окільцьований Сатурн
 Уран – величезна, холодна блакитно-зелена планета, яку оточують безліч чорних кіл та крижаних супутників.
Холодний УРАН
Нептун – неймовірно холодна блакитна планета. Ця восьма планета розташована так далеко від Землі, що космічному зонду «Вояжер - 2» знадобилося цілих 12 років, аби долетіти до нього. Нептун – планета з найстрашнішими штормами у всій Сонячній системі.
Бурхливий НЕПТУН
 Плутон – найбільш віддалений від сонця, на його поверхні завжди панує темрява. Він крихітний, менший за Місяць червонясто-коричневого кольору. Його можна побачити і Землі за допомогою потужного телескопа. До Плутона ще ніколи не літали космічні кораблі, тому невідомо, що відбувається на його поверхні.У 2006 році астрономи відкрили ще одне космічне тіло, яке зо розмірами є більшим за Плутон, його назвали Ксеною, а Плутон оголосили астероїдом.
Карликовий ПЛУТОН
Комети – це гості з віддалених куточків Сонячної системи. Усі комети обертаються навколо Сонця. Хвіст комети – це хмара газу та пилу, яка може розтягнутися на мільйони кілометрів.
Космічні МАНДРІВНИКИ
Астероїди – це мільярди уламків каміння та металу, що літають у космічному просторі між Марсом та Юпітером. Вони набагато менші за планети. Науковці вважають, що астероїди – це уламки планети, яка так і не сформувалась.
НЕНАРОДЖЕНА планета
Вчені, які вивчали будову Всесвіту

Миколай Коперник
1473-1543
Ціолковський
Костянтин Едуардович
1857- 1935
Галилео Галилейвинайшов перший (1609р.) телескоп і почав спостерігати за зорями і планетами

Нічне небо можна спостерігати неозброєним оком, але щоб роздивитися зорі й планети детальніше потрібен телескоп

Собака Лайка – перша жива істота, що побувала у космосі
 Гагарін Юрій Олексійовичперший у світі космонавт12 квітня 1961  рокуросіянин Юрій Гагарін став першою людиною, яка піднялась у космос та облетіла навколо Землі на кораблі «Восток».

 Каденюк
 Леонід Костянтинович
                                                 перший космонавт незалежної України

 1997 року здійснив космічний політ на американському космічному кораблі «Колумбія»

Скафа́ндр — спеціальне спорядження, призначене для ізоляції людини (або тварини) від зовнішнього середовища — від тиску або вакууму, температури (високої та низької), випромінювань.Види скафандрів — космічні, пожежоізоляційні, авіаційні.
Океан і континенти,Гори й ліс, міста й поля – Це, малюк, твоя планета,Називається …..  В небі куля вогняна,Має довгий хвіст вона,То не зірка, не планетаЗдогадалися? ….. В синім небі світлячки,Не дістати до них рукою,А найбільший світлячокВигнувся дугою.... Роздивитися мікробДопоможе мікроскопА вивчати зорі щоб,Треба мати …  На небі це сузір’я першим помічають, Його прозвали «Великий Віз»І справді, сім яскравих зірок з неба сяють,Мов кухоль, хоч води напийсь.….

Запитання1. Що знаходиться в центрі Сонячної системи? 2. Порахуйте, скільки планет у Сонячній системі? 3. Назвіть планети, які знаєте? 4. На якій планеті живемо ми? 5. Як називаються люди, які літають у космос? 6. Який одяг вони одягають? 7. На чому подорожують у космос? 8. Назвіть зірку, яка зігріває, освітлює планету Земля? 9. У яку частину доби найяскравіше світить сонце? 10. Назвіть першого космонавта? 11. Найменша планета Сонячної системи? 12. Назвіть першого українського космонавта? 13. Слово, що об'єднує планети, зірки та зоряні світи? 14. Найбільша планета Сонячної системи? 15. Яка планета схожа на капелюх? 16. Який апарат допомагає у вивчені планет? 17. Наука, що вивчає Всесвіт? 18. Яка найменш планета? 19.Що означає  «хвостата зірка»? 20.Скільки і які полюси має Земля?

Відповіді1. Сонце2. 83. Меркурій, Венера, Земля, Марс, Юпітер, Сатурн, Уран, Нептун4. Земля5. Космонавти6. Скафандри7. На космічному кораблі8. Сонце9. В полудень10. Ю. Гагарін11. Меркурій12. Каденюк13. Всесвіт14. Юпітер15. Сатурн16. Телескоп17. Астрономія18. Астероїд19. Комета20. Північний і Південний

Підготувала
бібліотекар Дубровицької бібліотеки для дітей
Ольга Подік
ДЯКУЄМО ЗА УВАГУ!


title: "Яблонська Тетяна Нилівна"

text:
Яблонська тетяна нилівна
Автопортрет

«Автопортрет»

«Над  Дніпром»

«Хліб»

«В парку»

«На Дніпрі»

«Перед стартом»

«Вдома за книгою»

«За вікном весна»

«Літо»

«Весна»
«Ранок»
«Льон»


title: біорізноманіття

text:
      Біорізноманіття
Підготували:
Гнідовська Юлія , Сорокопуд Катерина
Біорізноманіття належить до одного з найважливіших надбань кожної держави, адже живі організми виконують життєво важливі функції, є індикаторами якості навколишнього середовища.
Зміни біорізноманіття – це одні з найнебезпечніших змін, тому що вони мають незворотний характер.
Збереження біорізноманіття є складною, комплексною проблемою.
Сюди входять:
 - Збалансоване використання земельних ресурсів ;
 - Невиснажливе використання природних екосистем ;
 - Зниження рівня техногенних забруднень природних компонентів;
 - Збільшення площ під лісами й іншою природною рослинністю.
Вивчаючи біорізноманіття, увагу приділяють трьом аспектам:
генетичному, видовому і екосистемному.
Генетичне біорізноманіття – це сукупність генофондів різних популяцій одного виду.
Видова різноманітність – це сукупність видів, що населяють територію.
Екосистемне (ландшафтне) біорізноманіття – це сукупність унікальних і типових лісних, степових, морських та інших угрупувань.
Унікальними з точки зору збереження біорізноманіття є екосистеми Українських Карпат, Гірського Криму, Подільського Подністров’я та інші.

Крим
М.Д.Гродзинський, П.Г. Щищенко вказують на чотири аспекти трактування ландшафтного різноманіття:
- ландшафтнознавче трактування ладшафтного різноманіття зводиться до визначення кількості типів ландшафтів і кількості їх контурів у межах певної території. Виявлення ареалів максимуму різноманіття територіальної структури ландшафту має особливе значення для виділення мережі природоохоронних територій.
- антропічне тлумачення ландшафтного різноманіття побудоване на широкому розумінні цього терміна, а саме – зміненого і перетвореного людською діяльністю ландшафту. Ландшафтно-екологічної оптимізації території можна досягти при гармонійному порівнянні природних і антропогенних ландшафтів у співвідношенні 60% до 40% ландшафтної структури.
біоцентричне розуміння ландшафтного різноманіття полягає в тому, що досягнення ландшафтного різноманіття передусім необхідне для забезпечення біотичного. Згідно з таким підходом, головна причина втрати біотичного різноманіття полягає в ізольованості окремих ділянок рослинного покриву. Тому відновлення біотичного різноманіття в умовах реального ландшафту полягає в поєднанні окремих ділянок із збереженою природною рослинністю в цілісну мережу завдяки формуванню екологічних кордонів.

.
- гуманістичне розуміння ландшафтного біорізноманіття зводиться  до трактування ландшафту як природно-культурної цілісності . У такому ракурсі ландшафтне різноманіття охоплює природне, культурне й етнічне середовище. Кожний ландшафт наділений специфічними культурними і етнічними рисами, притаманними традиціями, звичаями і обрядами місцевого населення.
   Природозаповідання як одна з ефективних                    форм збереження біорізноманіття
Заповідна справа – це не тільки збереження і охорона заповідних обєктів різних рангів. Заповідання виконує ряд важливих наукових, господарських, екологічних завдань.
До природно-заповідного фонду України належать:
- природні території та об ’ єкти – природні заповідники, біосферні заповідники, національні природні парки, заказники тощо.
Національний природний парк "Сколівські Бескиди"
Заповідник Асканія-Нова
- штучно створені об ’ єкти – ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки тощо.
 Сучасні екологічні спостереження і оцінки показують, що збереження генофонду будь-якого регіону можливе за умови 10-15% заповідності його площі. Нарощування кількості заповідних об ’ єктів не є самоціллю й особливого ефекту не дасть. Необхідно цілеспрямовано формувати екологічні мережі, в яких заповідні території виконуватимуть функції основних структурних елементів.
Висновки:
- Наявна мережа заповідних об єктів україни охоплює близько 42% видів рослин і тварин України і незначну частку ландшафтного різноманіття. Тому ідея системного підходу до охорони природи, яка зазначена в концепції екомереж має стати провідною у ХХІ ст.
- Україна володіє третім після Росії і Франції біорізноманіттям Європи. Тому реалізація загальнодержавної програми формування національної екомережі сприятиме своєчасному збереженню і відновленню видового, генетичного та ландшафтного різноманіть.
Дякую за увагу!


title: "Бутлеров, Александр Михайлович"

text:
Бутлеров, Александр Михайлович

Дата рождения:
3 сентября (15 сентября) 1828
Место рождения:
Чистополь,
Казанская губерния,
Российская империя
Дата смерти:
5 (17) августа 1886 (57 лет)
Место смерти:
Бутлеровка,
Казанская губерния,
Российская империя
Страна:
Российская империя
Научная сфера:
Химия
Альма-матер:
Казанский университет
Известные ученики:
В. В. Марковников, А. Н. Попов, А. М. Зайцев, А. Е. Фаворский, М. Д. Львов, И. Л. Кондаков, Е. Е. Вагнер, Д. П. Коновалов, Ф. М. Флавицкий, А. А. Кракау, Рубцов П. П.
Известен как:
Создатель теории химического строения органических веществ, родоначальник «бутлеровской школы»
Педагогическая деятельность
Огромная заслуга Бутлерова — создание первой русской школы химиков. Ещё при его жизни ученики Бутлерова по Казанскому университету В. В. Марковников, А. Н. Попов, А. М. Зайцев заняли профессорские кафедры в университетах. Из учеников Бутлерова по Петербургскому университету наиболее известны А. Е. Фаворский, М. Д. Львов и И. Л. Кондаков. В разное время в бутлеровской лаборатории работали практикантами Е. Е. Вагнер, Д. П. Коновалов, Ф. М. Флавицкий, А. И. Базаров, А. А. Кракау, А. П. Эльтеков и др. видные русские химики. Отличительной чертой Бутлерова как руководителя было то, что он учил примером — студенты всегда могли сами наблюдать, над чем и как работает профессор.
Памятник Александру Бутлерову в Казани (скульптор Ю.Г. Орехов, архитекторы В.А. Петербуржцев, А.В. Степанов, 1978 г.)
Общественная деятельность
Кроме химии, Бутлеров много внимания уделял практическим вопросам сельского хозяйства, садоводству, пчеловодству, а позднее также и разведению чая на Кавказе. Был основателем и, первое время, главным редактором «Русского Пчеловодного Листка». Будучи одним из организаторов Русского общества акклиматизации животных и растений, внес большой вклад в развитие садоводства и пчеловодства. Написанная им книга «Пчела, её жизнь и главные правила толкового пчеловодства» выдержала более 10 переизданий до революции, выходила также и в советское время.
Теория химического строения
Термин «химическое строение» впервые ввёл А. М. Бутлеров в 1861 году. Также он заложил основы классической теории химического строения. Главные положения этой теории следующие:
Атомы в молекулах соединены друг с другом в определённой последовательности. Изменение этой последовательности приводит к образованию нового вещества с новыми свойствами.
Соединение атомов происходит в соответствии с их валентностью.
Свойства веществ зависят не только от их состава, но и от «химического строения», то есть от порядка соединения атомов в молекулах и характера их взаимного влияния. Наиболее сильно влияют друг на друга атомы, непосредственно связанные между собой.

Над презентацией работала:
Волох Анастасия , 11-Б класс
2013г.


СОНЯЧНИЙ ЧАС.ЙОГАННЕС КЕПЛЕР.ЗАКОНИ КЕПЛЕРА.

        СОНЯЧНИЙ ЧАС
Сонячний час — система відліку часу, в якій як основна одиниця прийнятий інтервал (сонячна доба) між двома послідовними верхніми (або нижніми) кульмінаціями Сонця.
Істинний сонячний час вимірюється часовим кутом центра Сонця. Внаслідок нерівномірності видимого річного руху Сонця по екліптиці і нахилу екліптики до екватора істинний сонячний час вимірюється не рівномірно, внаслідок чого не зручний для практичного життя. Для усунення цього недоліку вводиться так зване середнє Сонце — фіктивна точка, що протягом року рухається рівномірно по екватору і здійснююча відносно точки весняного сонцестояння одне обернення за той же час, що і істинне Сонце, яке рухається нерівномірно по екліптиці.
Система відліку часу, основана на середньому Сонці називається середнім сонячним часом, а інтервал часу між двома послідовними одноіменними його кульмінаціями — середньою сонячною добою, які поділяються на середні сонячні години, хвилини і секунди.
Середній сонячний час вимірюється часовим кутом середнього Сонця. Різниця між середнім і істинним сонячним часом називається рівнянням часу.

     ЙОГАННЕС КЕПЛЕР
Йога́ннес Ке́плер (нім. Johannes Kepler; 27 грудня 1571, Вайль-дер-Штадт — 15 листопада 1630, Реґенсбурґ) — німецький філософ, математик, астроном, астролог і оптик, відомий насамперед відкриттям законів руху планет, названих законами Кеплера на його честь. В обчислювальній математиці на його честь названо метод наближеного обчислення інтегралів. Він поширював логарифмічне числення у Німеччині, заснував оптику як науку, вдосконалив телескоп-рефрактор та допоміг довести відкриття, зроблені з допомогою телескопа його сучасником Ґалілео Ґалілеєм. Кеплер був викладачем математики семінарії в місті Ґрац (пізніше Грацький університет), асистентом астронома Тихо Браге, придворним математиком кайзера Рудольфа II, викладачем математики у Лінці та придворним астрологом генерала Валленштайна.
 ЗАКОНИ КЕПЛЕРА
Перший закон Кеплера
Всі планети обертаються навколо Сонця еліптичними орбітами, в одному з фокусів яких перебуває Сонце (всі орбіти планет і тіл Сонячної системи мають один спільний фокус, в якому, власне, і розташовано Сонце).
Найближча до Сонця точка орбіти називається перигелієм, а найдальша від нього точка — афелієм.
Ступінь витягнутості еліпса характеризується його ексцентриситетом. Ексцентриситет дорівнює відношенню відстані фокуса від центра до довжини великої півосі (середньої відстані планети до Сонця). Коли фокуси й центр збігаються, еліпс перетворюється на коло. Орбіти планет — еліпси, які мало відрізняються від кіл; їх ексцентриситети малі. Наприклад, ексцентриситет орбіти Землі е = 0,017.

 ДРУГИЙ ЗАКОН КЕПЛЕРА
Радіус-вектор планети (тіла Сонячної системи) за рівні проміжки часу описує рівновеликі площі.
Лінійна швидкість руху планети неоднакова в різних точках її орбіти: що ближча планета до Сонця, то більша її швидкість. Швид¬кість руху планети у перигелії найбільша, а в афелії — найменша. Однак площа, яку "замітає" радіус-вектор за певний проміжок часу, не залежить від того, в якій частині орбіти перебуває планета. Площа, яку "замітає" радіус вектор за одиницю часу називається секторною (сегментною) швидкістю.
Таким чином, другий закон Кеплера кількісно визначає зміну швидкості руху планети орбітою.
З погляду класичної механіки, другий закон Кеплера є проявом закону збереження моменту імпульсу.

 ТРЕТІЙ ЗАКОН КЕПЛЕРА
Квадрати зоряних періодів обертання планет відносяться, як куби великих півосей їхніх орбіт.
На відміну від двох перших законів Кеплера, що стосуються властивостей орбіти кожної окремо взятої планети, третій закон пов'язує властивості орбіт різних планет між собою. Якщо періоди обертання двох планет  та  , а довжини великих півосей їхніх орбіт, відповідно,  та  , то виконується співвідношення:

Цей закон Кеплера пов'язує середні відстані планет від Сонця з їхніми зоряними періодами обертання і надає змогу встановити відносні відстані планет від Сонця, інакше кажучи, дає змогу подати великі півосі всіх планетних орбіт в одиницях великої півосі земної орбіти.

Велику піввісь земної орбіти взято за астрономічну одиницю відстаней, але її абсолютне значення було визначено пізніше, лише у XVIII столітті.
Відношення кубу півосі до квадрата періоду обертання є сталою для всіх планет Сонячної системи і залежить лише від маси Сонця і гравітаційної сталої, як довів пізніше Ньютон:

Таким чином, це співвідношення дає можливість «зважити» Сонце.

                     РОБОТУ ВИКОНАЛА
                     СТУДЕНТКА  103  ГРУПИ
                     МБМК
                      КЛАДЬКО АНГЕЛІНА


title: "Життя і творчість Бетховена"

text:
5

Життя і творчість Бетховена
Великий німецький композитор, диригент і піаніст,
Найяскравіший представник Віденської класичної композиторської школи

 Людвіг ван Бетховен (1770 - 1827)
    Бетховен народився
    в Бонні
    в грудні
    1770 року.

Будинок - музей в Бонні.
Дитинство
Після смерті діда матеріальне становище сім'ї погіршилося. У дванадцять років він вже працював помічником придворного органіста. Людвігу довелося рано кинути школу, але він вивчив латину, вивчав італійську та французьку, багато читав. Серед улюблених письменників Бетховена - давньогрецькі автори Гомер і Плутарх, англійський драматург Шекспір, німецькі поети Гете і Шиллер.
Бетховен почав складати музику, але не поспішав друкувати свої твори. Багато чого написане в Бонні згодом було їм перероблено. З юнацьких творів композитора відомі три дитячі сонати і кілька пісень.
Пісня – Бабак.
Уже в перші роки життя у Відні Бетховен завоював славу піаніста - віртуоза. Його гра вразила слухачів.
     Твори Бетховена почали широко видаватися
    і користуватися успіхом.
Молоді роки провів у Відні
Бетховен в 30 років
Бетховен складає Шосту («Пасторальну») симфонію.
- Автор багатьох творів, що вражають сучасників драматизмом і новизною музичної мови.

Лю́двіг ван Бетхо́вен
У їх числі фортепіанні сонати:
№ 8 («Патетична»),
14 («Місячна»),
соната № 21 («Аврора»).
Розквіт творчості
Джульєтті Гвиччарди композитор
  присвятив свою
  «Місячну сонату»
Хвороба Бетховена
У 1796 році Бетховен починає втрачати слух. У нього розвивається тиніт - запалення внутрішнього вуха, що приводить до дзвону у вухах. За порадою лікарів він надовго усамітнюється в маленькому містечку Хайлігенштадт. Однак спокій і тиша не поліпшують його самопочуття. Бетховен починає розуміти, що глухота невиліковна. У ці трагічні дні він пише лист, який згодом буде названо хайлігенштадтскім заповітом. Композитор розповідає про свої переживання, зізнається, що був близький до самогубства
Пізні роки
Через глухоту  Бетховен рідко виходить з дому, позбавляється звукового сприйняття. Він стає похмурий, замкнутий. Саме в ці роки композитор одне за іншим створює свої найвідоміші твори.
Єдина опера «Фіделіо»
У пізні роки Бетховен працює над своєю єдиною оперою «Фіделіо». Ця опера відноситься до жанру опер «жахів і порятунку». 20 листопада 1805 була представлена опера Бетховена "Фіделіо«. Успіх до «Фіделіо» прийшов лише в 1814 році, коли опера була поставлена у Відні, у Празі, в Берліні.
Бетховен помер 26 березня 1827 р.
 Урочисті похорони Бетховена у Відні. Понад 20 тисяч осіб йшли за за його труною
Могила Бетховена. На центральному кладовищі Відня, Австрія
Основні твори
9 симфоній
11 увертюр
16 струнних квартетів
5 концертів для фортепіано з оркестром
Концерт для скрипки з оркестром
6 тріо для струнних, духових і змішаних складів
6 юнацьких сонат для фортепіано
32 сонати для фортепіано (складені у Відні)
10 сонат для скрипки і фортепіано
5 сонат для віолончелі та фортепіано

Дякую за увагу!!!


title: "Чарльз Дарвін"

text:
Підготував л-ст Голик
Чарльз Дарвін
Чарльз Ро́берт Да́рвін— англійський науковець, що створив теорію еволюції і запропонував разом з Альфредом Расселом Воллесом принципи природного добору. Після досліджень у Південній Америці і на Галапагоських островах, де він був під час кругосвітньої подорожі на кораблі «Бігль» 1831–1836, Дарвін опублікував книгу «Походження видів шляхом природного добору», в якій пояснював еволюційний процес принципами природного й статевого добору. Його теорія викликала жорстокі суперечки, оскільки суперечила Книзі Буття Біблії.
                      Дитинство та юність
Чарлз Дарвін народився 12 лютого 1809 року в Шрусбері, графство Шропшир, в родовому маєтку Маунт Хаус .П'ятий із шести дітей заможного лікаря та фінансиста Роберта Дарвіна і Сьюзанн Дарвін .Він є онуком Еразма Дарвіна по батьківській лінії і Джозайя Веджвуда по материнській. Обидва сімейства в значній частині були унітаріанцями, однак Веджвуди були адептами англіканської церкви. Сам Роберт Дарвін був досить вільних поглядів, і погодився з тим, щоб маленький Чарлз отримав причастя в Англіканській церкві, але в той же час Чарлз та його брати разом з матір'ю відвідували Унітаріанську церкву.
До того часу, як він вступив у денну школу 1817 року, восьмирічний Дарвін уже долучився до природної історії та колекціонування. У цьому році, в липні, помирає його мати. З вересня 1818 року він разом зі старшим братом Еразмом відвідував найближчу Англіканську Шрусберську школу як пансіонер. Перед тим як відправитися зі своїм братом Еразмом до університетуЕдинбурга, влітку 1825 року, він був асистентом-учнем та допомагав батькові в його медичній практиці, надаючи допомогу біднякам Шропшира.
               Навколосвітня подорож
У кінці 1831 року почалась п'ятирічна кругосвітня подорож на кораблі «Бігль». Ця подорож була важливою подією у житті Дарвіна, справжньою школою для нього. Інтенсивно працюючи як геолог, зоолог, ботанік, він зібрав величезний і дуже цінний науковий матеріал, який відіграв виняткову роль у розвитку еволюційної ідеї. Зіставляючи різні факти, Дарвін приходить до висновку, що вимирання видів тварин і рослин минулих епох не можна пояснити якимись «великими катастрофами».
Дарвіну належить ряд цікавих палеонтологічних знахідок. Порівняння скелетів викопних лінивців, панцирників і тих, що існують тепер, показало, що їх кістяк характеризується багатьма спільними рисами; разом з тим у будові їх скелета є помітні відміни. Проаналізувавши численні факти, Дарвін приходить до висновку, що вимерлі тварини й ті, що існують зараз, мають спільне походження, але останні істотно змінились. Причиною цього могли бути зміни, що відбувались із часом на земній поверхні. Вони ж могли бути й причиною вимирання видів, рештки яких знаходять у земних нашаруваннях.

              Маршрут навколосвітньої подорожі Чарлза Дарвіна

 За час кругосвітньої подорожі Чарлз Дарвін зібрав цікаві матеріали, які пояснюють закономірності географічного поширення організмів у широтному (від Бразилії до Вогняної Землі) і у вертикальному (при підйомі в гори) напрямах.
Основні положення вчення Ч. Дарвіна
Основні положення свого вчення Ч. Дарвін розробив ще в молоді роки під час навколосвітньої подорожі на кораблі «Бігль» (1831—1836). Після неї протягом понад 20 років він збирав факти на підтвердження своїх ідей і лише в 1859 році виклав їх у книзі «Походження видів шляхом природного добору, або збереження сприятливих порід у боротьбі за життя». В інших працях - «Зміни свійських тварин і культурних рослин під впливом одомашнення» (1868) та «Походження людини і статевий добір» (1871) - Ч. Дарвін додатково дослідив деякі проблеми еволюції і спробував обґрунтувати походження людини від викопних предків - приматів
Які основні положення еволюційної гіпотези Ч. Дарвіна?
Еволюція, за Ч. Дарвіном, полягає в безперервних пристосувальних змінах видів у процесі їхнього історичного розвитку (мал. 164). Він вважав, що всі сучасні види є нащадками вимерлих предкових форм. Еволюція відбувається на основі спадкової мінливості під впливом боротьби за існування, наслідком якої є природний добір. Спадкова мінливість - це зміни, які виникають індивідуально в кожного організму незалежно від впливів довкілля і можуть передаватися нащадкам. Від неї Ч. Дарвін відрізняв неспадкову мінливість, яка проявляється у всіх особин певного виду однаково під дією певного чинника довкілля. Вона зникає у нащадків після того, як ця дія припиняється.

Наприклад, коні на невеликих островах чи в горах через кілька поколінь дрібнішають. Якщо таких тварин повернути на низинні рівнини, то через кілька поколінь їхні нащадки знову досягатимуть розмірів предків.

Сама по собі спадкова мінливість не має пристосувального характеру. Тому Ч. Дарвін вважав, що існують особливі природні механізми (фактори), які забезпечують пристосування організмів (адаптації) до умов довкілля - це боротьба за існування та природний добір.

Рушійними силами еволюції Дарвін вважав спадкову мінли¬вість і природний добір. Він вперше поставив у центрі уваги ево-люційної теорії не окремі особини, а види і внутрішньовидові угруповання. Дарвін зібрав численні докази існування спадкової мінливості організмів і в природі, і в умовах одомашнення. Він виділив дві основні форми мінливості: невизначену і визначену, надаючи основне значення в еволюції невизначеній мінливості. Пізніше було з'ясовано, що певна мінливість (модифікації) не спадкова.
В умовах одомашнення на основі спадкової мінливості ор-ганізмів шляхом штучного добору людина створила численні по-роди домашніх тварин і сорти культурних рослин. Аналогічно Дарвін прийшов до висновку, що і в природних умовах діє твор-чий чинник, рушійний і направляючий еволюцію організмів, — природний добір.


запилення


Будда


Йоган Вольфганг Гете


«Первоміст» П.Загребельний


Життєвий шлях Беніто Муссоліні


title: "Петро Григоренко"

text:
Click to edit Master title style
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level


Челомей Володимир Миколайович: життєвий шлях


Всеволод Зиновійович Нестайко


зоряне небо


Життєвий і творчий шлях Лесі Українки


Іван Павлович Пулюй


Життєвий і творчий шлях Джорджа Гордона Байрона


title: "Чикаленко Євген"

text:
Чикаленко Євген Харламович 1861-1929
Євген Чикаленко - визначний громадський діяч, видавець, публіцист, меценат української культури
Євге́н Харла́мпійович Чикале́нко народився 9 грудня 1861 року. Родом із села Перешори Ананьївського повіту Херсонської губернії.
 Освіту здобув у Харківському університеті (природничий відділ), де був діяльним в українській студентській громаді й у драгоманівському радикальному гуртку (керівник В. Мальований), за участь в якому був заарештований (1884) і перебував 5 років під наглядом поліції в с. Перешорах.
На той час батько вже помер. Тож Євген Чикаленко починає господарювати в родинному маєтку самостійно. В цей час експериментує як агроном, навіть у посушливі роки домагається хорошого врожаю на своїх полях.
Пише і видає практичні поради для сільського господарства «Розмови про сельське хозяйство» у 5 книгах (Одеса, 1897, пізніше Петербург), що з'явилися півмільйонним накладом і становили своєрідну популярну енциклопедію.
У 1894 переїхав до Одеси, а в 1900 — до Києва, де включився в громадське життя.
Був меценатом різних починів: на його гроші видано «Русско-український словарь» Уманця-Комарова (Львів, 1893–1898), він допомагав журналу «Киевская Старина», даючи нагороду (1000 крб) за найкраще написану історію України та сплачуючи гонорари за українські твори письменства, друковані в «Киевской Старине»;
організував при НТШ у Львові фонд ім. Мордовця для допомоги українським письменникам, фінансував тижневик РУП «Селянин» у Львові, став головним фундатором «Академічного Дому» у Львові (25 000 крб), заохочуючи наддніпрянську молодь їхати на студії до Львова.

Був активним членом «Старої Громади» (з 1900), Загальної Безпартійної Демократичної Організації, Української демократичної партії (з 1904), Української Демократично-Радикальної Партії (з 1905 р.); 1908 року був ініціатором заснування Товариства Українських Поступовців і його фактичним головою.
Найбільше до поширення національної свідомості спричинився фундацією (при підтримці В.Симиренка і Л.Жебуньова) єдиних українських щоденників на Наддніпрянщині — «Громадська Думка» (1906) і «Рада» (1906–1914).
Під час Першої світової війни ховався від переслідування поліції у Фінляндії, Петрограді, Москві; з початком революції 1917 повернувся до Києва, але через консервативні погляди участі в політичній діяльності не брав.
У січні 1919 виїхав до Галичини (де згодом його інтернували поляки).
З 1920 перебував у Рабенштайні (Австрія).
Будучи в еміграції, жив у великій бідності. Українська нью-йоркська газета «Свобода» навіть оголошувала збір коштів на його лікування.
З 1925 р.  очолював Термінологічну Комісію при Українській Господарській Академії в Подєбрадах.
Помер 1929 року в Чехії, заповівши розвіяти його прах у рідному селі Перешори.
Свій досвід в сільсьскому господарстві виклав у брошурі «Розмова про сільське хазяйство» (1897). У формі розмови із селянином у ній оповідається про ефективні методи агрономії. Свою брошуру Євген Харлампійович написав українською мовою і потім аж п'ять років добивався її видання, причому дозвіл підписував сам міністр внутрішніх справ Росії, оскільки українська мова на той час була забороненою.
 Автор «Спогадів» (І-II, Львів, 1925–1926) та «Щоденника 1917–1919» (Львів, 1931), які дають багатий матеріал до історії українського руху 19 і початку 20 століть.
Дякую за увагу!
Виконала учениця 11 класуВасилишина Вікторія


title: Захисти первоцвіт

text:
Підсніжник білосніжний – Galanthus nivalis
Анемона дібровна – Anemone nemorosa
Проліска дволиста – Scilla bifolia
Рястка Коха (Ornithogalum Kochii)
Найвідоміші види
Звичайний підсніжник (Galanthus nivalis). Всім знайома рослина із зеленими листочками – стрілочками та білим цвітом,яка не боїться ані снігу,ані весняних приморозків і є вірною ознакою того, що теплі дні уже не за горами.
Згідно з легендою, підсніжик отримав свої білі шати від богині Флори, щоб одягтися для весняного карнавалу. Сніг, який теж хотів піти на свято, ніякого вбрання не отримав. І ніхто з квітів, окрім підсніжника, не захотів поділитися зі снігом своїми шатами. А підсніжник укрив сніг своєю білою мантією і вони веселилися на святі разом. З тих пір сніг, із вдячності, захищає підсніжники від останніх зимових морозів. Існує ще одна легенда  ,яка розповідає про те, що підсніжники – не тільки перші весняні квіти, а й взагалі перші квіти на Землі: коли Бог прогнав Адама і Єву з Раю, то на землі панувала зима. Жінка замерзла, стала гірко плакати. Деякі сніжинки пошкодували її і перетворилися в первоцвіти. Побачивши це, пара повірила, що надія на прощення є, і з тих пір підсніжники стали символом надії.
Одними з перших весняних квітів є також хіонодокси або «Слава снігів» Glory-of-the-snow (Chionodoxa luciliae). Первоцвіти хіонодокса зустрічаються в різних кольорах, у кожного з них є своя чарівність. Цибулини цих рослин є морозостійкими і їх легко вирощувати, так як вони не потребують спеціальної уваги. Невисокі, чарівні у своїй граціозності небесної блакиті хіонодокси зустрічаються близько танучих гірських снігів, на альпійських луках (на висоті 2 км). Цвітуть красуні-хіонодокси ранньою весною, протягом двох тижнів. На тонкій стеблинці її квітконіжки (висотою до15 см) розміщується ніжна зірчаста квіточка.
Ерантіс – багаторічна трав’яниста рослина родини лютикових, її назва походить від грецького – «весняна квітка». Розквітає на лісових галявинах , як тільки з’являться перші проталини. Ерантіс, як і підсніжник, називають провісником весни. Це жовті чашоподібні квіти, що наповнюють повітря медовим ароматом. Поодинокі квіточки з’являються ранньою весною, часто пробиваючись крізь сніг, в оточенні витончених зелених або бронзових листочків.

Крокус - рослина родини ірисових. Свою назву отримала від грецького «Кроці» – нитка, тому, що висушені суцвіття крокусу схожі на нитки. За старогрецькою легендою, цей первоцвіт виник з крапель крові юнака Крока. Крок змагався з міфічним богом Гермесом в метанні диска, і Гермес випадково вбив його. Перший древній крокус був жовтих відтінків, а блакитні, рожеві та білі кольори він отримав в результаті селекції. Друга назва – шафран – походить від арабського слова «жовтий». Шафран використовувався як приправа, пахощі, фарба, лікарська рослина. Цікаво, що в стародавньому Китаї ніхто, крім імператора, не мав права носити одяг відтінку шафрану.
Горицвіт (адоніс) – багаторічна трав’яниста рослина родини лютикових. Золотом горять на сонечку великі квітки горицвіту. Латинську назву адоніс рослина отримала на честь Адона – фінікійського і ассірійського міфічного бога сонця, який, щорічно вмирав і щовесни воскресав, як ця квітка. Є ще версія про походження назви з грецької міфології. Адоніс ослухався богиню Афродіту, яка заборонила йому полювати на диких звірів, і був смертельно поранений кабаном. Афродіта, сумуючи за улюбленим юнаком, перетворила Адоніса в прекрасну квітку, яка відроджується кожної весни.
Примула – назва цієї рослини походить від слова «рання, перша», адже примула – також є одною з найперших весняних квітів. Примула нагадує в’язку золотих ключиків. У скандинавській міфології примула – ключі богині Фрей, якими вона відмикає двері для весни. За іншим повір’ям – це ключі від раю, які впустив на землю святий Петро.
Медунка (пульмонарія) – невелика рослина родини  шорстколистих. Українська назва її походить від смаку і запаху квіток – солодкого, медового. А латинську назву – пульмонарія квітка отримала через застосування її листя при лікуванні легеневих захворювань. У суцвітті медунки можна одночасно побачити сині та червоні квітки, звідси походить легенда про те, що сині квіти – Адама, а червоні – Єви. Насправді рожеве забарвлення мають молоді квітки, а синє – старі.
Білоцвіт весняний (Leucojum vernum) – рослина родини амарілісових. Зустрічається в природі по узліссях гірських букових лісів Центральної Європи, включаючи і Карпати. Цибулинний багатолітник до 20 см заввишки. Цибулина яйцеподібна до 2 см у поперечнику. Листя широколанцетні до 25 см завдовжки, 1,2 см шириною. Квітконіжки до 30 см завдовжки. Квітки поодинокі або парні, на довгих квітконіжках, з приквітковим листом в підставці, білі, дзвіночкоподібні з приємним запахом. Пелюстки із зеленими або жовтими кінцями. Цвіте у березні – квітні протягом 20-30 днів.

 Первоцвіт весняний
Багаторічна трав'яниста рослина до 20 см заввишки, з розеткою прикореневих  листків овальної або яйцевидно-овальної форми, сильно зморшкуватих, по краях хвилястих,  поступово звужених у крилатий черешок. Із середини розетки виростає одне або кілька безлистих квітконосних стебел із зібраними на верхівці у пониклий зонтик жовтими, пахучими квітками. Віночок їх трубчастий, з невеликим відгином і з 5 оранжевими плямами в зіві. Кореневище дуже коротке, вертикальне, з пучком тонких коренів. Цвіте в квітні – червні. Росте на луках, серед чагарників, на лісових галявинах, в розріджених лісах, на схилах, на узбіччях доріг, в лісових і лісостепових районах.
Застосування первоцвіту
В Англії та Голандії первоцвіт вирощують на городах для салатів, а корені первоцвіту використовують як прянощі.Застосовують при бронхiтах, кашлi, трахеїтi, гарячцi, безсоннi, фурункулах, виразках, ранах, висипах на шкiрi, анемiї, нервових розладах, ефективним є вживання препаратів первоцвіту при головних болях,серцевих захворюваннях.Застосовують у вигляді чаю. Свіжі листки вживають як продукт харчування для приготування смачних салатів . Це листя містить багато вітамінів – кілька листочків забезпечує людину добовою нормою вітаміну С.
 Цікаві факти
Первоцвіти - весняні квіти улюблені й шановані у всіх народів.Якщо уважніше придивитися до квітів первоцвіту весняного, чи до квітів первоцвіту високого, чи до рожевих весняних квітів первоцвіту борошнистого то можна зробити маленьке відкриття. Втім, не таке вже й маленьке: це явище вивчав ще Чарльз Дарвін.
        Виявляється, у первоцвіту є дві форми квітів:
 з маточками, приблизно вдвічі довшими за тичинки, і навпаки, з тичинками приблизно вдвічі довшими від маточки. Це пристосування до перехресного запилення. Обидві форми зустрічаються в природі однаково часто. І хоча є можливість перехресного запилення двох квіток однієї форми (і навіть самозапилення), але при перехресному запиленні квіток різних форм розвивається більш життєздатне насіння.Зібране в коробочку насіння визріває приблизно через місяць і швидко втрачає схожість. Молоді рослини зацвітають на другий рік.Стародавні греки вважали первоцвіт лікарською квіткою Олімпу. Англійці брали його з собою в дорогу як талісман.
        У багатьох слов'янських народів первоцвіти шанувалися як золоті ключі, які відкривають літо. Первоцвіт дуже шанують у гірських краях. Рано навесні горяни прагнуть якнайшвидше відшукати рослину й оздобити нею своє житло. Виїжджаючи до іншої країни, вони обов'язково беруть з собою засушену квітку первоцвіту і зберігають її як згадку про батьківщину та рідних.

Первоцвіт у легендах
     Поетична легенда датчан розповідає про прекрасну небесну принцесу Ельф, котра, спустившись на землю, палко закохалась у вродливого юнака. Ельф не послухала богів і не захотіла покинути коханого і повернутись назад на небо. За це боги перетворили непокірну принцесу в первоцвіт, а юнака - у весняну анемону. В Англії вважали, що трубчасто-дзвоникоподібні пониклі квітки первоцвітів є притулком для казкових крихітних фей і гномів під час негоди.
У назвi рослини є вiдголосок давньогрецької легенди, за якою квiтки первоцвiту - це ключі богинiвесни Фреї. Фрея мала прекрасне багатобарвне намисто - райдугу. Коли вона нахиляляся, намисто торкалося землi ключиками, і земля відкривалася, розквiтала весняними квiтами. А з тих золотих ключикiв, що падали в родючий грунт, проростали жовтi квiтки первоцвiту.
Інша легенда розповідає, що одного разу апостолу Петру, який зберігав ключі від царства небесного, сповістили, що хтось діcтав підробні ключі і хоче проникнути в рай. Наляканий апостол випустив з рук зв'язку золотих ключів і вони полетіли на землю. Там де впали ключі, виросли первоцвіти, які щороку відкривають,людям двері до теплої погоди.
 В інших народів також існує чимало легенд, повір'їв, пов'язаних з первоцвітами. Наприклад, у німців існувало повір'я, що дівчина, яка першою у великодні свята знайде квітку первоцвіту, неодмінно цього року вийде заміж.

Захисти первоцвіти


Ярослав Михайлович Стельмах


Життєвий шлях Д.І.Менделєєва


Володимир Винниченко


Черепахи


Жак Луї Давид


Життєвий і творчий шлях І.С. Дробного


Життєвий шлях та філософія Григорія Сковороди


Ярослав Михайлович Стельмах: біографія


Богдан Ступка


"Волошин Августин Іванович"


Ярослав Стельмах


Життєвий і творчий шлях Сергія Єсеніна


Д.І.Мендєлєєв. Біографія та наукова діяльність вченого


title: Взаємодія генів у організмі

text:
Click to edit Master title style
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level
-
-


title: Астрономія

text:
http://school.xvatit.com/
http://uk.wikipedia.org/
http://be.convdocs.org/


Життєвий і творчий шлях поета Сергія Єсеніна


"Життєвий і творчий шлях М.О. Булгакова"


"Созвездия зодиака"


Олександр Петрович Довженко. Варіант 1


Життєвий шлях і революційна діяльність Володимира Ілліча Леніна


Жан Фуке


Жагала В.М.


Йоганн Штраус


"Іван Семенович Нечуй-Левицький"


Життєвий та творчий шлях Панаса Мирного


Діккенс


title: Іван Федоров

text:
Відомо  , що раніше люди писали книжки від руки . Написати цілу книжку було  складно , тому в давнину книги мали дуже велику цінність .
М. М. Антокольский.
Нестор – літописець .
Першодрукар Іван Федоров народився приблизно в 1510 році . Навчався в Краківському університеті . Володів латинською , давньогрецькою мовами . В 1532 р. отримав ступінь бакалавра . Був він на всі руки майстер , зробив не тільки друкарський верстат , але і багатоствольну гармату  - мортиру – давню попередницю  «катюши» .
Іван Федоров
Йоган Гуттенберг .
З гравюри 16 ст..
Реконструкція друкарського верстата
Йогана  Гуттенберга .
В 15 ст. Йоган Гуттенберг винайшов друкарський верстат . З тих пір книжки в Європі почали друкувати .
Сторінка з «Азбуки» Івана Федорова м. Львів 1574 рік.
Книга «Апостол»
«Острозька Біблія»
Лебединою піснею Івана Федорова стала «Острозька Біблія» - книга , надрукована в замку князя Костянтина Острозького в 1581 р.  ,- великий том обʼємом 1256 сторінок . Колосальний  на той час  тираж , тільки до наших днів збереглося не більше 300 екземплярів .
Могила Івана Федорова
На його могилу в Онуфрієвському монастирі поклали  плиту з зображенням типографської марки першодрукаря  .Навколо вівся надпис : «Иоанн Фёдоровия, друкарь Московитин, который своим тщанием печатание небывалое обновил…»
5 (15) 1583 р.  Іван Федоров помер і був похований у  Львові в Святоонуфрієвському монастирі .
Памятники Івану Федоровум. Львів , м. Москва .


title: Динозаври

text:
Динозаври
Як вони жили і пересувалися

     Всіх видів і розмірів
Одні динозаври були величезними, як башта, другие- не вище за курку. Вони могли бігати на чотирьох або на двох лапах. Серед них зустрічалися люті хижаки і миролюбні травоїдні тварини. Учені вважають динозаврів рептиліями, а значить, у них всіх була луската шкіра і вони відкладали яйця.

 Сім'ї динозаврів
Динозаври, як і рептилії, що живуть зараз, відкладали яйця. Ми знаємо про це, тому що в Північній Америці були виявлені гнізда із скам'янілими яйцями. Інколи гнізда розташовувалися пліч-о-пліч, і, можливо, матері спільно приглядывали за дитинчатами. Кісті дорослих і дитинчат майазаура були знайдені разом, і це означає, що вони жили однією сім'єю.

 Сила групи
Деякі динозаври пересувалися величезними стадами, в яких вони могли захистити один одного. Ніхто не знає точно, як довго жили динозаври. Учені думають, що деякі досягали віку двохсот років, але багато хто вмирав завчасно від хвороб або травм.

В дорозі
Динозаври могли перепливти річку, але велику частину часу проводили на суші. Викопні відбитки лап показують, як вони рухалися. По відбитках ми можемо сказати, подорожували вони поодинці або групою і як швидко вони йшли. Ці відбитки виявляють у всіх куточках світу.

 У пошуках їжі
Частина динозаврів відноситься до травоїдних.
 Багато відомих нам травоїдні динозаври харчувалися листям, шишками і корінням.  Динозаври м'ясоїдних з їх величезними щелепами і гострими зубами нападали і вбивали цих миролюбних тварин.

       Напад і захист
Одні травоїдні динозаври пересувалися дуже швидко. Вони з легкістю втікали від / ворогів.
 Інші динозаври рухалися повільнішим, та зате володіли своєрідною «зброєю». Тверді панцирні пластини, Шип і роги допомагали їм захистити себе.
 Динозаври м'ясоїдних постійно шукали їжу, тому травоїдним доводилося або втікати, або захищатися.

Чи правда, що останні динозаври були убиті астероїдом?
 Можливо. Таким астероїдом, як   що впав 65 млн. років назад біля  Юкатана в Мексиці, що мав 10 км.
у поперечнику. Чикслабський кратер
що утворився в результаті падіння астероїда
має 180 км. в діаметрі. Нищівний удар
викликав гігантські морські хвилі
і землетруси і здійняв
у піднебіння величезні хмари пилу. Учені вважають
що всі наземні тварини вагою більше 30 кг
тоді загинули, включаючи
і останніх динозаврів.


Д.І.Менделєєв і Україна


title: "Йоганн Себастьян Бах"

text:
Йоганн Себастьян Бах

Йоганн Себастьян Бах
Біографія
Йоганн Себастьян Бах народився в маленькому містечку Айзенах і був шостою дитиною скрипаля Йоганна Амвросія Баха. Усі Бахи жили у гірській Тюрінгії. З початку XVI століття в родині Баха були флейтисти, сурмачі, органісти, скрипалі, капельмейстери. Їхнє музичне обдарування передавалося з покоління в покоління. Коли Йогану Себастьяну виповнилося п'ять, батько подарував йому скрипку. Йоганн швидко вивчився на ній грати, і музика стала невід'ємною частиною і його життя.
Коли майбутньому композитору лишень виповнилося 9 років, померла його мати, а через рік — батько. У 1700 році, коли сім'я Йоганна Христофа суттєво збільшується, Себастьян відокремлюється й переїздить до Люнебурга, де в 1700–1703 роках навчається в школі церковних півчих при монастирі. Після втрати голосу Бах має можливість грати в оркестрі на скрипці. Під час навчання Бах відвідує Гамбург. Крім того він був у Целле, де мав можливість чути нову французьку музику у виконанні самих же французів, які там служили при дворі. До цих років належать і перші композиторські досліди Баха — твори для органа і клавіра.

По закінченні навчання мрія Баха про вступ до університету не здійснилася, оскільки потрібно було заробляти гроші на прожиття. З 1703 по 1708він певний час служить в Веймарі в капелі Ернста Ваймарського, проте за кілька місяців переїхав до Арнштадта, де йому запропонували посаду органіста в новій церкві. На цей період припадає відома подія у біографії композитора: в 1705 році Бах йшов пішки близько 400 км із Арнштаду в Любек, щоб послухати гру видатного органіста Дітріха Букстегуде. На початку 1707 року Бах переїжджає до Мюльгаузена, де 15 липня його офіційно затвердили на пості органіста церкви св. Власія.
У жовтні того ж року Бах одружується на своїй троюрідній сестрі Марії Барбарі Бах. Його творчі інтереси були зосереджені тоді, головним чином, на музиці для органа та клавіру. До цього періоду належить, зокрема, «Капріччіо на від'їзд коханого брата».

Творчість
Творча спадщина Йоганна Себастьяна Баха надзвичайно велика, охоплює понад 1000 композицій, з них 320 світських і духовних кантат, багато мес, «Різдвяна» й «Великодня» ораторії, численні хорали, мотети, інструментальні твори та інші.
Нині твори Баха прийнято позначати номером BWV (скорочено від Bach Werke Verzeichnis ). Ця класифікація була запропонована німецьким музикознавцем В. Шмідером в 1950 році, в її основі лежить тематичний принцип: номери BWV 1-224 асоціюються з кантатами, BWV 225–249 — з ораторіальними творами, BWV 250–524 — це хорали й духовні піснеспіви, BWV 525–748 — органні твори, BWV 772–994 —клавірні твори, BWV 995–1000 — твори для лютні, BWV 1001-1040 — камерна музика, BWV 1041-1071 — оркестрові твори та BWV 1072–1126 — канони і фуги.

Більшість вокальних творів Баха написані на релігійні тексти. Музика їх пройнята глибоким релігійним почуттям і, разом з тим, філософською заглибленістю. Із світських вокальних творів композитора особливо виділяють кантати «Феб і Пан», «Селянська», «Кавова», безпосередньо пов'язані з тодішнім побутом.
Інструментальна музика Баха написана для органа . Також він створив сонату для скрипки соло, сюїти для віолончелі соло, а також музику для оркестру, концерти для скрипки з оркестром, для клавесина з оркестром та інші.
Інструментальні твори Баха стали джерелом транскрипцій багатьох композиторів, зокрема Ференца Ліста, Феруччо Бузоні, Сергія Рахманінова. Фортепіанні транскрипції деяких органних творів Баха зробили й українські композитори — Левко Ревуцький, Григорій Беклемішев. Своєрідним творчим експериментом став «Ричеркар» Баха в пуантилістичному інструментуванні Антона Веберна для октету.
Вокальні твори
Кантати
Страсті(пасіони)
Ораторії та Магніфікат
Меси
Решта вокальних творів Баха включають кілька мотетів, близько 180 хоралів, пісні та арії.
Кантати
Протягом довгого періоду свого життя щонеділі Бах у церкві Св. Фоми керував виконанням кантати, тема якої вибиралася згідно з лютеранським церковним календарем. Всього Бахом було написано більше 300 кантат на духовну тематику, з яких лише 200 дійшли до наших днів. Кантати Баха сильно розрізняються за формою та інструментуванням. Деякі з них написані для одного голосу, деякі — для хору; деякі вимагають для виконання великого оркестру, а деякі — всього кілька інструментів. Однак найчастіше використовується така модель: кантата відкривається урочистим хоровим вступом, потім чергуються речитативи і арії для солістів або дуетів, а завершується все хоралом. Найвідомішими з духовних кантат Баха є «Christ lag in Todesbanden» (номер 4), «Ein' feste Burg» (номер 80), «Wachet auf, ruft uns die Stimme» (номер 140) та «Herz und Mund und Tat und Leben» (номер 147). Крім того, Бах склав також деяку кількість світських кантат, звичайно приурочених до яких-небудь подій, наприклад, до весілля. Серед найвідоміших світських кантат Баха — дві Весільних кантати та жартівлива Кавова кантата та Селянська кантата.
Страсті (пасіони)
 Страсті за Йоанном (1724) та Страсті за Матвієм (біля 1727) — твори для хору та оркестру на євангельську тему страждань Христа, призначені для виконання на вечірніх у страсну п'ятницю у церквах Св. Фоми та Св. Миколая. Страсті є одними з найбільш масштабних вокальних творів Баха. Відомо, що Бах написав 4 або 5 пасіонів, але лише ці два повністю дійшли до наших днів.

Ораторії та Магніфікат
Найвідоміша Різдвяна ораторія (1734) — цикл з 6 кантат для виконання під час різдвяного періоду літургійного року. Пасхальна ораторія (1734–1736) та Магніфікат являють собою скоріше великі та ретельно виважені кантати та мають менший розмах, ніж Різдвяна ораторія або пасіони. Магніфікат існує у двох версіях: споконвічної (мі-бемоль мажор, 1723) та пізнішої та відомішої (ре мажор, 1730).

Меси
Найвідоміша та значима меса Баха — меса сі мінор , що являє собою повний цикл ординарія. У цю месу, як і у багато інших творах композитора, увійшли перероблені ранні твори. Меса ніколи не виконувалася цілком за життя Баха — вперше це сталося лише у XIX столітті. Крім того, ця музика не виконувалася за призначенням через невідповідність лютеранським канонам (у нього входили лише Киріє та Глорія), а також через тривалість звучання (близько 2 годин). Крім меси сі мінор, до нинішнього часу дійшло 4 коротких двочастотних мес Баха (Киріє та Глорія), а також окремі частини, як Sanctus та Kyrie.

Дякую за увагу.


Борис Євгенович Патон


Життєпис С. Петлюри


title: "Володимир Івасюк"

text:
Володимир Івасюк – ураїнський композитор
Виконала
 учениця 11 класу
Нетребко Галина
2014р.
Народився Володимир Михайлович Івасюк 4 березня 1949 року у районному містечку Кіцмань Чернівецької області в сім'ї вчителів Михайла та Софії Івасюків. Вже у три роки він проявив величезну увагу до музики, з цікавістю спостерігаючи за репетиціями учительського хору, на які його часто брали батьки.
Стежки дитинства
В 1956 році іде у перший клас середньої Чернівецької школи №1 . Він проявив неабиякі нахили до гри на скрипці, його запрошують грати на місцевих оглядах художньої самодіяльності,. За свою чудову гру Володя отримує від земляків подарунок - гарну справжню німецьку скрипку.
Стежки дитинства

В 1964 році Володя створює в школі ансамбль «Буковинка» й пише для нього свої перші пісні, серед яких найперша - «Колискова».
Стежки дитинства
Колектив здобуває перемоги на кількох самодіяльних конкурсах, їде до Києва, там його помічають, запрошують на обласне телебачення, нагороджують подорожжю по Дніпру.
Стежки дитинства
У 1966 році він працює слюсарем на заводі і паралельно веде заводський хор.
 Далее вступление в Черновицкий мединститут. Там Владимир создает гениальные произведения "Червона Рута" и "Водограй", которым суждено покорить сердца миллионов украинцев и принести Ивасюку славу гениального народного композитора.
Стежки дитинства
13 вересня 1970 року на Театральному майдані Чернівців у присутності тисяч чернівчан і на очах мільйонної глядацької аудиторії постала чудові пісні - перший великий тріумф молодого митця.
Перші успіхи
Софія Ротару «Водограй»
Червона рута (Володимир Івасюк, Василь Зінкевич, Назарій Яремчук
У 1971 році в Карпатах був знятий фільм «Червона рута», в якому брали участь Софія Ротару, Василь Зінкевич, Назарій Яремчук, Раїса Кольца, ансамблі «Смерічка» і «Росинка». Це був перший український музичний фільм. У ньому прозвучали пісні Івасюка, Дутківського, Скорика.
Перший український музичний фільм
У передачі ЦТ «Алло, ми шукаємо таланти!» звучить нова Володина пісня «Водограй».
У 1972 році Івасюк перебирається до Львова, де вступає в підготовчий композиторський факультет Львівської консерваторії та переводиться на IV курс Львівського медичного інституту.
«Львівський період»
Популярність Володимира постійно зростає у тому числі і за рахунок виконання його пісень «Балада про дві скрипки» і «У долі своя весна» тоді молодою співачкою Софією Ротару.
Співпраця
София Ротару - У судьбы своя весна
Владимир Ивасюк и София Ротару - Баллада о двух скрипках
1974 рік в біографії Івасюка відзначився ще двома моментами: його обирають делегатом ХХІІ з'їзду комсомолу від Львівської області, того ж року він стає студентом підготовчого відділення Львівської консерваторії по класу композиції.
У 1975 році він пише музику до спектаклю за романом О. Гончара «Прапороносці» і здобуває диплом першого ступеня.
Але незважаючи на всі видимі успіхи композитора його життя була всіяна безліччю неприємностей, які йшли від комуністичної системи тодішньої УРСР. Справа в тому, що тодішня радянська система всіляко опиралася будь-яких проявів національної української культури, яка виходила за межі пропаганди комуністичної ідеології. Тому яскрава фігура композитора була невигідна курсом партійної верхівки.
Невигідний курс партійної верхівки
24 квітня 1979 року на піку творчої слави Володимир Івасюк загадково зникає у Львові. А вже 18 травня тіло композитора знайшли у військовій зоні Брюховицького лісу недалеко від Львова повішеним. Слідство висунуло єдину версію - самогубство внаслідок тривалого психічного розладу.
Смерть великої людини
На похорон, який відбувся 22 травня, незважаючи на жорстку заборону керівництва, прийшли десятки тисяч людей зі всієї України. Це була небачена на ті часи акція непокори владі.Але навіть після похорону продовжилася страшне цькування пам'яті Володимира. Могилу тричі підпалювали, а пам'ятник чекав 10 років дозволу на встановлення. Але незважаючи на все це величезна народна любов до художника живе і донині.
Не всі ми вічні…
Лідер групи «Океан Ельзи» Святослав Вакарчук відкрив у Львові пам'ятник композитору та поету Володимиру Івасюку.
Вакарчук на відкритті пам'ятника Івасюку
«Слава — это прекрасная женщина, которая на могилу цветы принесет»
            — Лина Костенко


Жан Лерон д'Аламбер


Життя та творчість Анни Ахматової


"Йоганн Бах"


Йоган Вольфганг Гете: життєвий шлях


ЖИТТЯ І ТВОРЧІСТЬ ОЛЕКСІЯ ФЕДОТОВИЧА КОЛОМІЙЦЯ, ЛАУРЕАТА ШЕВЧЕНКІВСЬКОЇ ПРЕМІЇ


Павло Загребельний


Рей Бредбері - Життєвий та творчий шлях


Яновський Юрій


Чарльз Діккенс


Життєвий шлях Т. Шевченка


Яновський Юрій Іванович


Богдан Зиновій Хмельницький: життя та правління


День космонавтики


title: Внесок українських учених у космонавтику

text:
Повідомлення На тему: “ Внесок українських вчених у космонавтику”

Георгій Федорович Проскура (16 квітня 1876— 30 жовтня 1958)
Український радянський вчений, академік НАН України , заслужений діяч науки і техніки УРСР,доктор технічних наук, професор, видатний вчений в галузі аерогідродинаміці і гідромашинобудування. Керівник Харківської реактивної групи що здійснила запуск великої стратосферної ракети під Харковом.
У 1957 році на базі бойової ракети Р-12 була створена космічна ракета-носій “Космос”, що була в експлуатації до 1977 року.
               Р-12
Ракета- носій “ Космос”
Засядько Олександр Дмитрович              (1779 — 1837)
Першим створив (1817) кілька типів бойових порохових ракет та спеціальний пусковий пристрій для стрільби ними, організував їх виробництво і розробив тактику їх використання.
Кибальчич Микола Іванович.                   (1853 – 1881)
Розробив перший у Росії ракетний літальний апарат для польоту людини, при цьому запропонував пристрій порохового ракетного двигуна, метод керування польотом шляхом зміни кута нахилу двигуна, програмний режим горіння, спосіб забезпечення стійкості апарата.
Ціолковський Костянтин (* 5 (17) вересня1857 — †19 вересня 1935)
Вчений-теоретик, засновник сучасної космонавтики, педагог, письменник.Розробив перший проект ракети для космічних подорожей з рідинним реактивним двигуном.
Кондратюк Юрій Васильвич                (1897 -1941)
Автор досліджень можливості ракетного польоту у світовий простір, автор оригінальний ідей у рішенні проблем міжпланетних подорожей
Корольов Сергій Павлович30.12.1906 (12.01.1907) – 14.01.1966.
Видатний вчений і конструктор, що вніс визначальний внесок у розвиток ракетно-космічної техніки Один із творців ракети Р1, з якої почалася післявоєнна історія радянської ракетної техніки. Його ракета Р7(«сімка») вивела перший ШСЗ і корабель з першим у світі космонавтом Ю.А. Гагаріним
Леонід Констянтинович Каденюк
19 листопада 1997р. український космонавт Леонід Каденюк на кораблі «Шатл» здійснив політ в космос з групою американських астронавтів.
Конюх Анастасія
Дзюмак Юлія
Презентацію виконали:учениці 10- А класуГімназії 283
Дякуємо за увагу)))))


title: "Вторая родина Чехова"

text:
Вторая родина Чехова
ученицы 11-Б класса
Жилавской Екатерины
Украинские корни
Бабушка писателя по линии отца – Е.Е. Шимко была с Украины. Известно, что в детские годы в Таганроге в доме Чеховых часто звучала украинская речь – дети всегда слушали украинские песни, а также играли в домашних спектаклях, например, про «Чупруна та Чупруниху».
Чехов читал произведения Шевченка
Когда Чехов стал писателем, он избрал именно Украину в качестве летнего отдыха, часто он посещал Харьковскую и Полтавскую губернии, а во Львове купил сочинения Т.Г. Шевченко на украинском языке.
Украинский язык в повестях Чехова
Антон Чехов отразил даже песенные мотивы – «Не женися на богатiй» в повести «Три года».
Сумские впечатления
В 1888-1889 годах А.П. Чехов отдыхал в Сумах. Он много путешествовал, так как любил наблюдать народную жизнь, а затем работал над прозой и драматургией. Написал он тут рассказы «Неприятность», «Красавицы», а также водевиль «Трагик поневоле». А еще сумские впечатления были использованы в рассказах «Именины», «Скучная история» и пьесах «Леший» и «Чайка».
Дружба с семьёй Линтварёвых
Немалый интерес к украинской культуре привила Чехову семья Линтваревых, так как их предки дружили с известным философом Г. Сковородой, а также просто преклонялись перед «Кобзарем». Очарование Украиной заставило писателя купить хутор в Полтавской губернии. Он также дружил с различными представителями украинской интеллигенции, например, с актрисой Марией Заньковецкой. Антон Чехов считал ее талант «страшной силой». Именно Заньковецкая считается главным прообразом Нины Заречной из «Чайки».
Брат в Сумах. Ялтинские рассказы
А еще в Сумах в 1889 году был похоронен двадцатиоднолетний Николай Чехов, брат писателя, художник. И в 1898 году, когда Чехов заболел, он переехал в Ялту. Именно Ялта способствовала написанию рассказов «Длинный язык», «Дама с собачкой», «Архиерей», «Студент», «Новая дача», «Душечка», «Невеста», а также пьесы «Три сестры» и «Вишневый сад».

Учитель для украинских писателей
Писатели Украины всегда следили за творчеством А.П. Чехова. Они опирались на его новаторские находки, учились мастерству. Очень высоко отзывались о российском писателе М. Коцюбинский и И. Франко. Очень многие присылали Чехову свои книги с посвящениями.
Президент печатал переводы
Даже будущий первый президент Украинской республики М. Грушевский печатал переводы чеховских произведений в журнале «Литературно-научный вестник». Это были семь рассказов в январе 1899 года и семь юморесок в марте 1902 года. А еще во Львове в 1904 году был опубликован сборник рассказов «Змори» в переводе Марии Грушевской.
В Америке
Также были отмечены издания рассказов А.П. Чехова в украинской диаспоре в Америке.

Произведения Чехова в украинской культуре
Сегодня пьесы Чехова входят в репертуар многих театров Украины. В Ялте ежегодно проводится фестиваль искусств «Дни Чехова в Ялте». В Крыму есть присуждаемая литературная премия имени А.П. Чехова. По произведениям Чехова также снимаются художественные и документальные фильмы. В Ялте, Гурзуфе и Сумах есть чеховские музеи. Ну а центром исследований чеховского творчества на Украине, конечно же, является Дом-музей А.П. Чехова в Ялте.
В Ялте также находятся могилы членов чеховской семьи – матери, брата и сестры писателя.
Антон Павлович очень тепло относился к украинскому народу, его культуре, интересовался украинской литературой.


title: "Спутниковые системы связи"

text:
Спутниковые системы связи
Презентацию подготовил:Ерёменко владислав
Группа:
442
1. Принципы организации спутниковых каналов связи
Спутниковая связь  — один из видов радиосвязи, основанный на использовании искусственных спутников земли в качестве ретрансляторов.
- Нерегенеративный спутник, приняв сигнал от одной земной станции, переносит его на другую частоту, усиливает и передает другой земной станции. Спутник может использовать несколько независимых каналов, осуществляющих эти операции, каждый из которых работает с определенной частью спектра (эти каналы обработки называются транспондерами). - Регенеративный спутник производит демодуляцию принятого сигнала и заново модулирует его. Благодаря этому исправление ошибок производится дважды: на спутнике и на принимающей земной станции. Недостаток этого метода — сложность (а значит, гораздо более высокая цена спутника), а также увеличенная задержка передачи сигнала.
2. Орбиты спутников связи
1 - экваториальные,  2 - наклонные,   3 - полярные
Орбиты, на которых размещаются спутниковые ретрансляторы, подразделяют на три класса:
3. Сферы применения спутниковой связи
•	Магистральная спутниковая связь: Изначально возникновение спутниковой связи было продиктовано потребностями передачи больших объёмов информации. С течением времени доля передачи речи в общем объёме магистрального трафика постоянно снижалась, уступая место передаче данных. С развитием волоконно-оптических сетей последние начали вытеснять спутниковую связь с рынка магистральной связи.
•	Системы VSAT: системы VSAT (Very Small Aperture Terminal — терминал с очень маленькой апертурой антенны) предоставляют услуги спутниковой связи клиентам (как правило, небольшим организациям), которым не требуется высокая пропускная способность канала.
•	Системы подвижной спутниковой связи: особенностью большинства систем подвижной спутниковой связи является маленький размер антенны терминала, что затрудняет прием сигнала.

4.Принципы организации спутниковой связи VSAT
Основной элемент спутниковой сети VSAT — ЦУС. Именно Центр Управления Сетью обеспечивает доступ клиентского оборудования с сети интернет, телефонной сети общего пользования, другим терминалам сети VSAT, реализует обмен трафиком внутри корпоративной сети клиента. ЦУС имеет широкополосное подключение к магистральным каналам связи, предоставляемым магистральными операторами и обеспечивает передачу информации от удаленного VSAT-терминала во внешний мир.
5. Принципы организации подвижной спутниковой связи
Для того, чтобы мощность сигнала, достигающего мобильного спутникового приемника, была достаточной, применяют одно из двух решений:
•	Спутники располагаются на геостационарной орбите. Поскольку эта орбита удалена от Земли на расстояние 35786 км, на спутник требуется установить мощный передатчик.
•	Множество спутников располагается на наклонных или полярных орбитах. При этом требуемая мощность передатчика не так высока, и стоимость вывода спутника на орбиту ниже. Однако такой подход требует не только большого числа спутников, но и разветвленной сети наземных коммутаторов.
•	Оборудование клиента (мобильные спутниковые терминалы, спутниковые телефоны) взаимодействует с внешним миром или друг с другом посредством спутника-ретранслятора и станций сопряжения оператора услуг мобильной спутниковой связи, обеспечивающих подключение  к внешним наземным каналам связи (телефонной сети общего пользования, сети интернет и пр.)

6. Технологии, используемые  в спутниковой связи
•	пространственное разделение — каждая антенна спутника принимает сигнал только с определенного района, при этом разные районы могут использовать одни и те же частоты.
•	поляризационное разделение — различные антенны принимают и передают сигнал во взаимно перпендикулярных плоскостях поляризации, при этом одни и те же частоты могут применяться два раза (для каждой из плоскостей).

7. Спутниковое телевидение
Спутниковое телевидение — система передачи телевизионного сигнала от передающего центра к потребителю, использующая в качестве ретранслятора искусственные спутники Земли, расположенные в космосе на геостационарной (ранее и на других видах орбит) околоземной орбите над экватором, и оснащенные приемопередающим оборудованием. По сравнению с эфирным наземным телевидением, обеспечивает покрытие качественным телевизионным сигналом больших территорий, труднодоступных для ретрансляции обычным способом.
Для приема сигнала спутникового телевидения требуется специальное оборудование. Стандартный комплект состоит из спутниковой антенны, кронштейна (крепление антенны к стене или крыше), конвертера, кабеля и спутникового ресивера (спутникового приемника). Для просмотра спутниковых телеканалов с помощью ресивера используется телевизор или монитор компьютера (через специальную встроенную DVB-карту).
8. спутниковая система навигации
GPS (англ. Global Positioning System — система глобального позиционирования, читается Джи Пи Эс) — спутниковая система навигации, обеспечивающая измерение расстояния, времени и определяющая местоположениe во всемирной системе координат WGS 84. Позволяет в любом месте Земли (не включая приполярные области), почти при любой погоде, а также в космическом пространстве вблизи планеты определить местоположение и скорость объектов. Система разработана, реализована и эксплуатируется Министерством обороны США.
9. История создания спутниковых систем связи
Идея создания на Земле глобальных систем спутниковой связи была выдвинута в 1945 г. Артуром Кларком, ставшим впоследствии знаменитым писателем-фантастом.
искусственный спутник Земли
Спасибо за внимание


Яновський Юрій Іванович: життя та творчість митця


title: Життя та творчість Бориса Грінченка

text:
Життя та творчість Бориса Грінченка
Роботу виконала
Студентка  групи
Доб-2-13-4.0д
Науменко Марина
Грінчéнко Борис Дмитрович (27 листопада (9 грудня) 1863 — 23 квітня (6 травня) 1910) — український письменник,педагог, лексикограф, літературознавець, етнограф, історик, публіцист, громадсько-культурний діяч. Редактор низки українських періодичних видань. Був одним із засновників Української радикальної партії. Обстоював поширення української мови в школі та в установах. Літературні псевдоніми: Василь Чайченко, Л. Яворенко, П. Вартовий, Б. Вільховий, Перекотиполе, Гречаник.
Автор фундаментальних етнографічних, мовознавчих, літературознавчих та педагогічних праць, історичних нарисів, перших підручників з української мови й літератури, а «Рідного слова» — книжки для читання в школі. Укладач чотиритомного тлумачного «Словаря української мови». Один із організаторів і керівників товариства «Просвіта».
Народився на хуторі Вільховий Яр поблизу села Руські Тишки, тепер Харківського району Харківської області. Походив із дрібнопоміщицької родини, в якій розмовляли російською мовою. Рано навчившись читати, хлопець виявив нестримний потяг до книжок. Вчився вреальному училищі у Харкові.
У 1874 р. вступив до Харківської реальної школи. Саме тоді, під впливом «Кобзаря», він почав збирати та записувати почуті пісні, легенди, казки та інші фольклорні матеріали. «Першими вчителями літературними» Б. Грінченко називає В. Скотта, Дж. Байрона, В. Гюго, О. Пушкіна, М. Некрасова, О. Кольцова. Саме вони сприяли формуванню вольового характеру письменника.
Склавши при Харківському університеті іспити на звання народного вчителя, Грінченко з1881 до 1893 р.(за винятком 1886–1887 рр., коли був статистиком у Херсонському губернському земстві) вчителював на Слобожанщині і Катеринославщині.
У 1887 році разом з молодою дружиною мешкав на Донбасі в селищі Олексіївка(Катеринославська губ., зараз Луганська обл.) та працював у народній школі Христі Алчевської.

Наприкінці 1904 очолив ліву течію УДП, яка утворила Українську радикальну партію, наприкінці 1905 об'єдналася з УДП в Українську демократично-радикальну партію. За дорученням київської Громади редагував «Словар української мови» (т.т. 1-4, 1907-09), з 1906 — співробітник газети «Громадська думка» та редактор журналу «Нова Громада». В 1906–1909 очолював київську «Просвіту».
Грінченко належав до гурту найвизначніших представників українського народництва. В період найбільшого розмаху великодержавно-шовіністичної політики російського уряду в Україні виступав за послідовне проведення національно-культурницької роботи серед українського суспільства. Свої політичні погляди виклав у написаній ним програмі УДРП та у «Листах з Наддніпрянської України» (газета «Буковина», 1892—93).
Помер 6 травня 1910 року у Оспедалетто (Італія). Похований письменник на Байковому кладовищі, біля дочки. Дружина попросила, щоб залишили місце і для неї.
Дякую за увагу!!! =)))


"Юрій Оліферович Збанацький"


Юрій Олексійович Гагарін: біографія


Життя і творчість В.Висоцького


Життя і творчі знахідки Йоганна Штрауса


Життєпис Теодора Рузвельта


title: "Алкоголь"

text:
Click to edit Master title style
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level
40%
16
10-11%


title: "Життя і творчість Сальвадора Далі"

text:
Життя і творчість
          Сальвадора
                     Далі

Сальвадор Далі
Біографія:
        11 травня 1904 р.- народився в Фігерасі, невеликому містечку на південному сході Іспанії. Далі ріс некерованим хлопчиком, погано навчався в школі. Здібності до малювання проявилися у нього в ранньому віці, в 14 років Сальвадор успішно брав участь у своїй першій виставці.
          В 1921 р. стає студентом Академії винахідного мистецтва в Мадриді. В своїх ранніх роботах Далі експериментує в різних стилях, але найбільше його привабив сюрреалізм, до якого він належить офіційно з 1929 р. В цьому ж році він знайомиться з жінкою, яка стала його музою, Галою Елюар.
1934 р.- проходять шість персональних виставок Далі в Європі та США.
1937 р.- вперше побував у Італії, де зачаровується  роботами художників Відродження.
1939 р.- вигнаний Андре Бретоном із ряду сюрреалістів за небажання протестувати проти дій генерала Франко  під час громадянської війни в Іспанії.
 1940 р.- переїжджає разом з Галою в США, де користується шаленою популярністю та успіхом.
 1948 р.-  повертається в Європу і облаштовується в  Порт-Легаті в Іспанії.
1964 р.- небувалий ажиотаж навколо виставки художника з Токіо.
1979 р. – виставки в Центрі Помпіду в Парижі та через рік в Лондоні приваблюють до себе рекордне число відвідувачів.
1982 р. – після смерті Гали залишає Порт-Легат та переїжджає спочатку  в замок Пуболь, а потім, після пожежі, в Фігерасі.
1989 р. –померає в Фігерасі у 84 – річному віці. Похований  на території  місцевого  музею Далі.
«Фігура жінки біля вікна»
(1925 р.)
«Фігура жінки біля вікна»
	 На картині «Фігура жінки біля вікна» написаної в 1925 році, художник зобразив свою сестру Анну-Марію, яка дивиться з вікна на затоку в Кадакесі. Полотно просякнуте духом нереальності сну, хоча написано в прискіпливо реалістичному стилі. У ньому є аура порожнечі і одночасно чогось невидимого, що причаїлося за простором картини. Крім того, картина створює відчуття тиші. Якби це була робота імпресіоністів, глядач відчував би її атмосферу: чув би море або шепотіння бризу, але тут здається, що все життя завмерло. Постать Анни-Марії ізольована, вона знаходиться в іншому світі.
«Метаморфози Нарциса»
(1936-37).
«Метаморфози Нарциса» (1936-37).
 Це була його найвдаліша картина того періоду з двоякими образами. На перший погляд здається, що на ній зображені кінцівки двох фігур на звичайному тлі. Але потім можна помітити, що кінцівки в лівій частині картини належать фігурі людини, частково прихованої в тіні, яка дивиться у воду, яка відображає його зображення, - зображення Нарциса. Праворуч – набір схожих форм, але тепер кінцівки - це пальці, що тримають яйце, з тріщин якого виростає квітка нарциса. Здається, що міф про Нарциса інтерпретований тут Далі як історія його власного перетворення через Галу. Поглинений собою юнак, раніше стурбований мастурбацією і кастрацією, тепер став членом нормального сексуального союзу, зображеного на другому плані картини в стилі, що нагадує активний світ робіт епохи Відродження. Навіть шахове поле було запозичене з картини Белліні.
«Громадянська війна»

В громадянській війні в Іспанії ( 1936-1939) республіканці отримали поразку, і генерал Франко, який прийшов до влади встановив у країні  фашистську диктатуру. Большість сюрреалістів симпатизували республіканцям. Далі, на відміну від них, залишався прибічником Франко, хоча особливо і не афішував це. Але, недивлячись на це, йому вдалося створити міцне та незвичайне. «Дурні предчуття громадянської війни мучили мене, - згадував Далі, - і через півроку до початку дій я написав цю картину. Приправлена вареними бобами, вона відтворює велике людське тіло  у вигляді чудовищних наростів рук та ніг, які ламають один одного в пароксизмі безумства.»
«Обличчя війни» (1940 р.)
«Спокуса святого Антонія» (1946 р.)
«Сон»
Христос св. Іоанна Хреста
 Назва картини відображає  епізод
життя іспанського містика, св. Іоанна
Хреста, котрий в стані релігійного
екстазу намалював розпяття.
	Його ескіз зроблений в тому ж
незвичайному ракурсі, що й і на картині
Далі.
	Сам Далі так  згадував про її
написання: «Все починалося з космічного
сну, який відвідав мене  в 1951 році, коли
майбутня картина наснилась мені  в
кольорі. Я розробив конструкцію із
трикутника та круга і помістив Христа
в середину трикутника…»
«Живий натюрморт»


Чарлз Діккенс. Біографія


title: Актинії

text:
Актинії
Актинії поширені в прибережних водах усіх морів світу. Найбільше цих різноманітних за формою та забарвленням тварин живе на коралових рифах тропічного поясу.

РОЗМІРИ Довжина: від декількох сантиметрів до метра і навіть більше в діаметрі. РОЗМНОЖЕННЯ Безстатеве: діленням або брунькуванням. Статеве: виділенням яйцеклітин та сперми у воду, де розвиваються вільно плаваючі личинки або шляхом внутрішнього запліднення. СПОСІБ ЖИТТЯ Звички: окремі особини ведуть осілий спосіб життя на морському дні або іншій твердій основі. Їжа: залежно від виду, від планктону до риби середньої величини. СПОРІДНЕНІ ВИДИ Актинії разом з коралами належать до класу гідроїдних, який об'єднує близько 6 500 видів.
ЇЖА
   Актинії харчуються не рослинною, а тваринною їжею. Вони захоплюють корм за допомогою щупальців. Невеликі види розкривають щупальця, які поросли дрібними волосками. Рух води, спричинений припливом, приносить мікроорганізми в ротовий отвір.    Більші види хапають рибу і ракоподібних, яких вбивають отрутою жалких клітин. Актинія має своєрідні травні органи. Від ротового отвору до гастральної порожнини веде мускульна глотка. Коли в неї потрапляє їжа, з отворів залоз починає виділятися травний сік. Потім поживні речовини потрапляють у тканини.
ОПИС АКТИНІЙ
   Актинії - це група м'якотілих тварин, які споріднені з поліпами. Актинії і корали належать до класу коралових поліпів. Як і всі інші кишковопорожнинні, вони мають дуже просту будову організму. Його основу складає один зовнішній і один внутрішній шар клітин. Внутрішній шар, або ентодерма, обмежує гастральну порожнину тіла, що має один отвір. Через нього актинія отримує їжу і виділяє відходи.    Зовнішній шар, або ектодерма, складається із великої кількості тонких щупалець, що ростуть навколо розташованого у верхній частині тіла ротового отвору. Щупальця мають незчисленну кількість жалких клітин.
ОСОБЛИВОСТІ ПРИСТОСУВАННЯ
   Актинії - одні з найкращих прикладів тваринного симбіозу, що приносить взаємну вигоду двом співіснуючим організмам, які найчастіше належать до різних систематичних типів. Актинії озброєні жалкими клітинами, що можуть випорскувати паралізуючу отруту. Деякі види актиній часто приклеюються до мушлі рака-пустельника. Рак-пустельник з допомогою актиній захищається від ворогів, яких відлякують пекучі щупальця актинії, а вона, у свою чергу, харчується залишками його їжі. Серед щупалець актиній живуть численні види дрібних коралових рибок. Найбільш відома з них - риба-клоун. Від жалких щупалець актинії ці рибки захищають тіло шаром слизу. Співіснування риби-клоуна і актинії приносить користь обом сторонам: актинії дають рибам надійний притулок, а в обмін отримують собі як корм дуже сміливих мисливців.
ХАРАКТЕРНІ ОСОБЛИВОСТІ АКТИНІЙ
   Підошва: нижній бік тіла виділяє схожу на цемент речовину, за допомогою якої актинії прикріпляються до ґрунту.    Щупальця: хапають здобич і підносять її до ротового отвору; мають жалкі клітини.    Ротовий отвір: містить мікроскопічні волоски. Завдяки ним вода циркулює навколо тіла.    Слиз: потрібен, щоб впіймати здобич.
МІСЦЯ ПРОЖИВАННЯ Актини живуть майже в усіх морях світу, найчастіше в тропічних водах.
 ЗБЕРЕЖЕННЯ Актинія Nematostella vectensis, що живе в солоному середовищі, у зв'язку з осушенням і забрудненням вод у наші дні трапляється в Європі рідко. Деяким тропічним видам загрожує зникнення через руйнування коралових рифів.


Юрій Олексійович Гагарін


Ярема Вишневецький


title: Юрій Липа

text:
Юрій Липа
5 травня 1900— 20 серпня 1944
Дитячі роки
Юрій Липа – у дитячі роки
Іван Липа - батько
Курінь морської піхоти армії УНР
Одеська гімназія
Познанський університет
Варшавська школа політичних наук
Дмитро Донцов
Літературно-Науковий Вісник
Літературне угрупування «Танк»
Л.Мосендз
Н.Лівицька-Холодна
О.Стефанович

Юрій Липа у 1943 році
УГВР( українська головна визвольна рада)
УПА( Українська повстанська армія)
1944 року Юрія Липу забрав НКВД
Могила Юрія Липи
Тестова перевірка
1. Юрій Липа закінчив:
Київську гімназію
Одеську гімназію
Полтавську школу
2. Учасником якої спілки був
    письменник?
«Вапліте»
«Плуг»
«Танк»
«Рушниця»
 У 1943 році через утиски влади Липа їде до…
Полтави
Яворів
Ужгороду

4. Як загинув письменник?
На Соловках
Власною смертю
Вбили у НКВД
5. Виберіть зі списку твори Липи
«Суворість»
«Вірую»
«Вісник»
«Материнка»
«Ліки під ногами»
«О краю мій»
«Городок 1932»

6. В честь Івана та Юрія Липи
    названо
Місто
Лікарню
Школу
Вулицю


Діяльність Національного космічного агентства України


Абиотические факторы среды


Борис Грінченко


Яновський


Богдан Зиновій Хмельницький


Волт Вітмен


Йосиф Бродський


ВКЛАД УКРАЇНСЬКИХ ВЧЕНИХ В РОЗВИТОК КОСМОНАВТИКИ


"Адаптація"


Життєвий і творчий шлях англійського поета Джорджа Гордона Байрона


Життєвий і творчий шлях А.П.Чехова (1860-1904)


Життєвий і творчий шлях Василя Семеновича Стефаника(1871-1936)


а без води...


Дитинство Довженка


title: Державна космічна нормативна база

text:
30.07.1999
14.02.2003
14.02.2003
30.09.2008
08.04.2011
16.12.2004
16.12.2004
30.07.1999
14.02.2003
14.02.2003


Основи генетики людини


title: Зоологічна номенклатура

text:
Musca formosa Panzer 1796
Dyctia gangraenosa Fabricius 1805
Ortalis genualis Loew 1868
Otites porcus Latreille 1804
Scatophaga ruficeps Fabricius 1805
Otites elegans Latreille 1805
?
Musca
?
?
Musca formosa Panzer 1796
Ortalis formosa (Panzer 1796)
Otites formosa (Panzer 1796)
Musca formosa Panzer 1796
non Musca formosa Scopoli 1763
Ortalis formosa (Panzer 1796)
Otites formosa (Panzer 1796)
syn. Otites ruficeps (Fabricius 1805)
Scatophaga ruficeps Fabricius 1805
Otites ruficeps (Fabricius 1805)
Scatophaga ruficeps Fabricius 1805
Otites ruficeps (Fabricius 1805)
Ortalis Fallén 1810 (preocc. Merrem 1786 in Aves)
Otites Latreille 1804
Ulidia Meigen 1826

OtitidaeAldrich 1930
Ortalidae Fallén 1810
Ulidiidae Macquart 1835

???
Pierettia rohdendorfi Povolny & Slameckova 1959
Sarcophaga borodorf Pape 1996 new name for
= Sarcophaga rohdendorfi (Povolny & Slameckova 1959)
Heteronychia rohdendorfi (Povolny & Slameckova
Pierettia    => Sarcophaga  => Heteronychia
Musca formosa Panzer 1796
Dyctia gangraenosa Fabricius 1805
Ortalis genualis Loew 1868
Otites porcus Latreille 1804
Scatophaga ruficeps Fabricius 1805
Otites elegans Latreille 1805
?
Dyctia gangraenosa Fabricius 1805
Ortalis genualis Loew 1868
Scatophaga ruficeps Fabricius 1805
Otites elegans Latreille 1805
Musca formosa Panzer 1796
Otites porcus Latreille 1804
Musca formosa Panzer 1796
Dyctia gangraenosa Fabricius 1805
Ortalis genualis Loew 1868
Otites porcus Latreille 1804
Scatophaga ruficeps Fabricius 1805
Otites elegans Latreille 1805


"Життя і творчість Василя Симоненка"


альбінізм


title: Акула

text:
Акула
Аку́лы (лат. Selachii)[1] — надотряд хрящевых рыб (Chondrichthyes), относящийся к подклассу пластиножаберных (Elasmobranchii) и обладающий следующими отличительными особенностями: удлинённое тело более или менее торпедообразной формы, большой гетероцеркальный хвостовой плавник, обычно большое количество острых зубов на каждой челюсти].
Слово «аку́ла» происходит от древнеисландского «hákall»[3][4]. Самые древние представители существовали уже около 420—450 млн. лет назад[5][6][7].
К настоящему времени известно более 450 видов акул: от глубоководной мелкой Etmopterus perryi, длиной лишь 17 сантиметров, докитовой акулы (Rhincodon typus) — самой большой рыбы (её длина достигает 20 метров). Представители надотряда широко распространены в морях и океанах, от поверхности до глубины более 2000 метров. В основном обитают в морской воде, но некоторые виды способны жить также и в пресной. Большинство акул относятся к так называемым настоящим хищникам, но 3 вида — китовая,гигантская и большеротая акулы — фильтраторы, они питаются планктоном, кальмарами и мелкими рыбами.

Информация
Фото

Кито́вая аку́ла[2] (лат. Rhincodon typus) — крупная пелагическая акула из семейства ринкодонтовых, или китовых акул (Rhincodontidae) отряда воббегонгообразных (Orectolobiformes). Крупнейшая из существующих в настоящее время видов акул, а также крупнейшая из современных рыб[3]. Её размер достигает по меньшей мере 12—14 м, возможно, до 18 м[4] и даже 20 м].
Китовая акула

Спасибо за внимание!


title: Акваріум

text:
Акваріум,
камінці та ракушки
Учениця 9-В класу
Лаунова Яна
В акваріум, що має форму прямої чотирикутної призми, розміри якого 30х20х40 см, налито води так, що до краю акваріума залишилось 5 см, чи можна покласти в акваріум набір камінців і ракушок загальним об’ємом 200 см3, щоб вода з акваріуму не розплескалась?
задача
Розміри акваріума 30х20х40 см;
до краю акваріума залишилось 5 см;
набір камінців і ракушок загальним об’ємом 200 см3

Об’єм повітря в акваріумі
Розміри акваріума 30 см х 20 см х 40 см;до краю акваріума залишилось 5 см;набір камінців і ракушок загальним об’ємом 200 см3


title: "Актинії"


title: "Життя та творчість Людвіга Ван Бетховена"

text:
Життя та творчість Людвіга Ван Бетховена

Геніальний композитор, творчість якого носить епохальний характер. Будучи разом з Гайдном та Моцартом одним з основоположників віденського класицизму, мистецтво Бетховена є поворотною точкою від епохи класицизму 18 ст. до епохи романтизму 19 ст., а його вплив на творчість декількох наступних поколінь європейських композиторів неможливо переоцінити.

Людвіг ван Бетховен (з нім. Ludwig van Beethoven) народився в Бонні (Німеччина), та був хрещений 17 грудня 1770 року. Засновником музичної династії був дід композитора Лодевік ван Бетховен (Lodewijk van Beethoven, 1712-1773), фламандський музикант, який до кінця життя займав посаду капельмейстера - керівника придворної капели.

Його музичний талант проявився рано, тому батько намагався зробити з нього вундеркінда і другого маленького Моцарта. Так, наприклад, на афіші першого публічного виступу в березні 1778 року Людвіг був оголошений шестирічною дитиною, в той час, як йому вже йшов восьмий рік.

 Першим серйозним вчителем Бетховена став композитор Крістіан Готліб Нефі. Саме він розпізнав в хлопчику справжній талант. Під керівництвом Нефі Бетховен в 20 років видасть свій перший музичний твір.

У зв'язку з важким матеріальним становищем сім'ї Людвіг вимушений кинути школу і, після смерті матері в 1787 році він бере на себе тягар голови сім'ї. Під його опікою залишаються молодші брати. Бетховен знаходить собі роботу в оркестрі як альтист і через 2 роки починає відвідувати лекції в університеті, де його помічає прославлений композитор Гайдн.

Гайдн
Крістіан Нефі
Симфонія №1

Творіння Прометея

Симфонія №3
Через декілька років життя у Відні, твори Людвіга Ван Бетховена починають видаватися широкими тиражами і користуватися великою популярністю. У цей період композитор пише три концерти і двадцять сонат для фортепіано, вісім скрипкових сонат, безліч інших творів. Серед них такі знамениті твори як Перша і Друга симфонії, а також балет «Творіння Прометея».
У 26 років у Бетховена починаються проблеми із слухом. Причина – запалення внутрішнього вуха, яке тим більше небажано для композитора, що викликає постійний дзвін у вухах. Він усамітнюється в невеликому містечку Хайлігенштадте де і пише Третю симфонію.
Ілюстрація до музичного твору “Творіння Прометея”

У період з 1802 по 1812 роки Бетховен створює оперу «Фіделіо» і деякі інші твори, багато які з них стають його візитними картками: Місячна соната, Дев'ята симфонія і Урочиста меса.

 - “Фіделіо”

 - Місячна соната

 - Дев’ята симфонія

Опера “Фіделіо”

       Не дивлячись на глухоту, Бетховен живо цікавився політичним життям країни і не соромився висловлювати свою, деколи дуже сміливу точку зору, на ті або інші дії уряду, аніскільки не побоюючись переслідувань і репресій, які почалися після поразки Наполеона і встановлення жорсткого поліцейського режиму в Австрії.

Він читає партитури опер різних авторів, серед яких особливу увагу приділяє роботам німецького композитора Вебера, з яким зустрічається під час його приїзду до Відня.

Здоров'я Бетховена погіршується, і, врешті-решт, важке захворювання печінки 26 березня 1827 року приводить до смерті великого композитора. На його похорони зібралося більше 20 тисяч чоловік.
У Людвіга Ван Бетховена залишилася велика кількість учнів, найвідоміші з яких: Тереза Брунсвік, Стефан Брейнінг, Фердинанд Ріс, Карл Чорни і Доротея Ертман.
Тереза Брунсвік
Фердинанд Ріс
Доротея Ертман


title: Академік Володимир Петрович Філатов

text:
Академік Володимир Петрович Філатов
радянський офтальмолог
 російського походження, дійсний член АН УРСР та Академії
медичних наук СРСР,
 поет, художник, мемуарист.
Підготувала
учениця 9Б класу
 Маловисківської гімназії
Паливода Марія

Засновник одеського Інстуту очних хвороб і тканинної терапії ім. В. П. Філатова України. Герой Соціалістичної Праці, кавалер чотирьох орденів Леніна, ордену Трудового Червоного Прапора та ордена Вітчизняної війни 1 ступеня, лауреат Сталінської премії та премії імені І. І. Мечникова
Володимир Петрович Філатов народився 15 лютого 1875 року в селі Михайлівка Пензенської губернії в родині земського лікаря — Петра Федоровича Філатова. Він був високоосвіченим медиком, працював у симбирскій земській лікарні і був фахівцем з хірургії та очних хвороб. Сім'я Філатових походила із збіднілих дворян та була майже вся задіяна у медицині — чотири з шести братів Петра Федоровича були лікарями.
Отримавши блискучу освіту, як і більшість талановитих людей, Володимир Філатов був особистістю неординарною і багатогранною. Писав вірші і картини, музичив, мав славу філософа, володів кількома іноземними мовами. Улюбленим заняттям в дні літніх канікул був живопис та поезія, але він вирішив присвятити себе офтальмології. Вважається, що Філатов вибрав область медицини, коли якось побачив сліпого чоловіка, що йшов із паличкою та простукував нею свій шлях. Майбутній академік був вражений і інстинктивно вигукнув: «Кожна людина повинна бачити сонце!». Згодом ця фраза стала девізом інституту, який був відкритий в Одесі.
Він був не тільки вченим, а й лікарем клініцистом, блискучим хірургом, обдарованим педагогом, талановитим художником, цікавим оповідачем та веселим співрозмовником. Відомо, що академік багато часу приділяв написанню своїх мемуарів. Навесні, вчений виходив до берегової лінії Одеси, де він малював етюди. Були в нього і віршовані рядки, які Володимир Петрович підписував анограмою — «Воталіф» («Філатов» навпаки).
Наукова діяльність Філатова була його постійною та напруженою працею протягом всього його життя. Так, протягом перших 20 років своєї діяльності він опублікував 12 наукових робіт, потім, вже після 1917 року — ще 250. За весь період його життя ним написано близько 461 наукових робіт та монографій.
Останні роки свого життя вчений провів у квартирі на Пролетарському бульварі Помер 30 жовтня 1956 року від крововиливу у мозок. Похований на Другому Християнському цвинтарі Одеси
23 листопада 1956 року Вчена рада Інституту прийняла рішення про увічнення пам'яті першого його директора. На фронтоні будівлі інституту було встановлено дошку із написом: «науково-дослідний інститут очних хвороб і тканинної терапії імені академіка В. П. Філатова», а в його робочому кабінеті був створений кабінет-музей академіка Філатова, де і сьогодні все зберігається в такому ж вигляді, яким і було за його офтальмолога.
          Дякую за увагу!