title: "Гігієнічність"

text:
ГІГІЄНІСТИ
Питання №1
Дайте обґрунтовані рекомендації, яких треба дотримуватися при хворобі
Інфекційні хвороби передаються переважно двома основними шляхами: при контакті та при диханні
серйозний ризик представляє прямий контакт з кров'ю або виділеннями інфікованої людини, особливо, якщо у вас на шкірі є відкриті рани.
 Інфекція також може передаватися через предмети, забруднені кров'ю або виділеннями носія інфекції (непрямий контакт).
РЕКОМЕНДАЦІЇ
            №1: Уникнення взаємодії з людиною, що здатна викликати її захвюрювання, або здоровою людиною, яка може заразитися від вас
№2: Регулярно відвідувати лікаря і слідувати його рекомендаціям.
 №3: Не займайтесь самолікуванням!
РЕКОМЕНДАЦІЇ
№4: Не зволікайте і при перших ознаках захворювання звертайтесь до лікаря!
№5: Якщо ви знаєте про те, що маєте захворювання, що передалось вам спадково, бажано мати постійного, так званого "сімейного лікаря.
Питання №2
Чим відрізняються серця тренованої і нетренованої людини?
ТРЕНОВАНЕ
 ЧСС = 50-40-менше
НЕТРЕНОВАНЕ
 ЧСС = 60 – 70
 Швидше зношується  через те, що робить за хвилину більшу кількість скорочень, також більше споживає живильних речовин
Швидше старіє
Обмін речовин повільніший звичного, організм працює економніше, а тривалість життя збільшується
У тренованому організмі збільшується кількість багатих енергією з'єднань, і завдяки цьому підвищуються практично всі можливості і здібності
Питання №3
Що називається пороком серця?
ПОРОКИ СЕРЦЯ – стійкі патологічні зміни в будові серця і судин, що від нього відходять
ВРОДЖЕНІ ПОРОКИ
Наслідок аномального формування серця і великих судин у перші 3-8 тижнів внутрішньоутробного розвитку плоду, якому сприяла шкідлива дія деяких зовнішніх впливів.
НАБУТІ ПОРОКИ
Наслідок захворювань після народження, найчастіше – ревматизму, рідше – атеросклерозу, септичного ендокардиту, сифілісу. Виявляються в недостатності клапанів, звуженні клапанних отворів, дефектах серцевих перегородок.
ОСНОВА ПОРОКІВ СЕРЦЯ
1. Патологічні сполучення між шлуночками, передсердями і магістральними судинами
2. Аномалії клапанів
3. Звуження або зарощення магістральних судин;
4. Ненормальне відходження або впадіння великих судин;
5. Аномалії розташування серця або його камер, аномалії кровопостачання серця.
ВРОДЖЕНІ ПОРОКИ СЕРЦЯ
 Характерні задишка, відставання в фізичному розвитку, обмеження рухової активності, схильність до запалення легень, ендокардиту. Діагноз ставлять при наявності шуму, збільшенні розмірів серця і зміни конфігурації серця, відсутності пульсу на нижніх кінцівках
НАБУТІ ПОРОКИ СЕРЦЯ
Виявляються в недостатності клапанів, звуженні (стенозі) клапанних отворів, в комбінації цих пороків. Трапляються також дефекти серцевих перегородок, ураження клапанів в результаті поранення або інфаркту міокарда. Найчастіше бувають пороки клапана лівого передсердно-шлуночкового отвору, так звані мітральні пороки серця, потім — аортальні, рідше — пороки інших клапанів.
Питання №4
Вплив нікотину та алкоголю на серцево-судинну систему
ВПЛИВ НІКОТИНУ
 Моноксид вуглецю та окислювальні гази
 Збільшення в крові рівня карбоксигемоглобіну
  Пошкодження ендотелію
Дим сигарети має здатність пошкоджувати всі основні шари судинної стінки і, перш за все, ендотелій

ВПЛИВ АЛКОГОЛЮ
Шлях надходження алкоголю в організм - через шлунково-кишковий тракт.
20%  - всмоктується у шлунку,
 Решта 80% - у тонкому кишечнику.
Особливо шкідливий етиловий спирт для печінки.
Підшлункова залоза в результаті алкогольного впливу запалюється, і виникає розвиток діабету.
Систематичне вживання алкоголю призводить до пришвидшення біологічного старіння.
ПИТАННЯ ДО ТЕМИ
Як змінюється ЧСС людини, якщо вона тренується і її серце з нетренованого стає тренованим?

Які є види пороків серця?

3.	Рівень якої речовини значно збільшується в організмі за наявності монооксиду вуглецю?
   	В:ЧСС зменшується

       	В:Вроджені та набуті

		В:Карбоксигемоглобін

ПИТАННЯ ДО ТЕМИ
4.    На які складові судин кровоносної системи найбільше впливає дим сигарети?

5.  Які пороки клапанів серця трапляються найчастіше?

6.         Чому дорівнює ЧСС у нетренованої людини?
			В:Всі шари судинної стінки, особливо – ендотелій

		      В:Клапани лівого передсердно-шлуночкового отвору

		В:50-60 уд/хв

7. Чому серце нетренованої людини “зношується” швидше?

8.  Які клінічні ознаки вродженого пороку серця?

9.	Яка хвороба розвивається внаслідок алкогольного впливу на підшлункову залозу?
В: Воно робить в хвилину більшу кількість скорочень, також більше споживає живильних речовин
В:Задишка, кашель, прискорення пульсу, збільшення розміру печінки
В:Діабет
10. Які два основні шляхи передачі інфекції?
В: При контакті та при диханні


title: "Гіпотези виникнення життя"

text:
Гіпотези виникнення життя на Землі
Життя - одне з найскладніших явищ природи.
      За відповідь на питання про його виникнення завжди йшла гостра боротьба між матеріалістами та ідеалістами. Деякі прихильники ідеалістичних поглядів вважають життя духовним, що виникло в результаті божественного творіння. Матеріалісти ж, навпаки, вважають, що життя на Землі виникло з неживої матерії шляхом самозародження (абіогенезу) або було занесене з інших світів, тобто є породженням інших живих організмів (біогенез).
     За сучасними науковими уявленнями, життя - це процес існування складних систем, що складаються з великих органічних молекул і неорганічних речовин і здатних самовідтворюватися, саморозвиватися і підтримувати своє існування в результаті обміну енергією і речовиною з навколишнім середовищем. Таким чином, біологічна наука стоїть на матеріалістичних позиціях. Проте питання про походження життя ще остаточно не вирішене.

Існує кілька теорій виникнення життя і всі вони рівноцінні та розглядаються завжди разом:
КРЕАЦІОНІЗМ
ГІПОТЕЗИ САМОЗАРОДЖЕННЯ
ГІПОТЕЗА ПАНСПЕРМІЇ
БІОХІМІЧНА ТЕОРІЯ
Креаціонізм
     Відповідно до цієї релігійної концепції, яка має давнє коріння, все існуюче у Всесвіті, у тому числі життя, було створено єдиною Силою - Творцем в результаті декількох актів надприродного творіння в минулому. Організми, що населяють сьогодні Землю, походять від створених окремо основних типів живих істот. Створені види були з самого початку чудово організовані і наділені здатністю до деякої мінливості в певних межах (мікроеволюція). Подібних поглядів дотримується сьогодні більшість населення планети.
     Традиційне іудейсько-християнське уявлення про створення світу, викладене в Книзі Буття, викликало і продовжує викликати суперечки. Однак виявлені в текстах протиріччя не роблять концепцію творіння менш популярною. Якщо наука в пошуках істини широко використовує спостереження і експеримент, то богослов'я прагне до осягнення істини через надприродне прозріння і віру.
     Процес божественного створення світу представляється як акт, який мав місце лише раз, і тому недоступний для спостереження. У зв'язку з цим концепція творіння не може бути однозначно ані доведена, ані спростована і існує поряд з науковими гіпотезами походження життя. Разом з тим детальне прочитання релігійних міфів про Творіння змушує залишати без пояснення величезну кількість спостережуваних біологією взаємозв'язків і закономірностей.
Гіпотези самозародження
      Протягом тисячоліть люди вірили в мимовільне зародження життя, вважаючи його звичайним способом появи живих істот з неживої матерії. Вважали, що джерелом спонтанного зародження служать або неорганічні сполуки, або гнилі органічні залишки (концепція абіогенезу). Ця гіпотеза була поширена в Стародавньому Китаї, Вавилоні та Єгипті в якості альтернативи креаціонізму, з яким вона співіснувала. Протягом такої тривалої історії ця гіпотеза видозмінювалася, але як і раніше залишалася помилковою. Арістотель, якого часто проголошують засновником біології, писав, що жаби і комахи заводяться в сирому ґрунті. У Середні століття багатьом «вдавалося» спостерігати зародження різноманітних живих істот, таких як комахи, черв'яки, вугри, миші, в залишках організмів, які розкладалися або гнили.
Ці «факти» вважалися досить переконливими доти, поки італійський лікар Франческо Реді (1626-1697) не підійшов до проблеми виникнення життя більш суворо і не піддав сумніву теорію спонтанного зародження. У 1668 р. Реді виконав наступний дослід. Він помістив мертвих змій у різні посудини, причому одні посудини накрив, а інші залишив відкритими. Мухи відклали яйця на мертвих зміях у відкритих посудинах; незабаром з яєць вивелися личинки. У накритих посудинах личинок не виявилося. Таким чином Реді довів, що білі черви, які з'являються в м'ясі змій, личинки флорентійської мухи і що якщо м'ясо закрити і запобігти доступу мух, то воно не «наробить» черв'яків.
Спростувавши концепцію самозародження, Реді висловив думку про те, що життя може виникнути тільки з попереднього життя (концепція біогенезу).
     Подібних поглядів дотримувався і голландський вчений Антоні ван Левенгук (1632-1723), який, використовуючи мікроскоп, відкрив дрібні організми, невидимі неозброєним оком. Це були бактерії і найпростіші. Левенгук висловив думку, що ці крихітні організми, або «анімалькули», як він їх називав, походять від собі подібних.
     Думку Левенгука поділяв італійський вчений Ладзаро Спаланцані (1729-1799), який вирішив довести дослідним шляхом, що мікроорганізми, які часто виявляються в м'ясному бульйоні, мимовільно в ньому не зароджуються. З цією метою він поміщав рідину, багату органічними речовинами (м'ясний бульйон), в посудини, кип'ятив цю рідину на вогні, після чого посудини герметично запаювали. У результаті бульйон в посудинах залишався чистим і вільним від мікроорганізмів. Своїми дослідами Спаланцані довів неможливість самовільного зародження мікроорганізмів.
     Супротивники цієї точки зору стверджували, що життя в колбах не виникало з тієї причини, що повітря в них під час кип'ятіння псується, тому як і раніше визнавали гіпотезу самозародження.

     Нищівний удар по цій гіпотезі було завдано в XIX ст. французьким мікробіологом Луї Пастером (1822-1895) і англійським біологом Джоном Тиндалем (1820-1893). Вони показали, що бактерії поширюються по повітрю і що якщо в повітрі, що попадає в колби з простерилізованим бульйоном, їх немає, то і в самому бульйоні вони не виникнуть. Пастер користувався для цього колбами із зігнутим S-подібним горлом, яке служило для бактерій пасткою, тоді як повітря вільно проникало в колбу і виходило з неї.
     Тиндаль стерилізував повітря, що поступає в колби, пропускаючи його крізь полум'я або через вату. До кінця 70-х рр.. XIX ст. практично всі вчені визнали, що живі організми зароджуються тільки від інших живих організмів, що означало повернення до первісного питання: звідки ж узялися перші організми?

Гіпотеза панспермії
     Гіпотеза походження життя на Землі в результаті перенесення з інших планет якихось зародків життя отримала назву панспермії. Ця гіпотеза примикає до гіпотези стаціонарного стану. Її прихильники підтримують думку про вічне існування життя і висувають ідею про неземне її походження. Одним з перших ідею про космічне (неземне) походження життя висловив німецький учений Г. Ріхтер в 1865 р. Згідно з Ріхтером життя на Землі не виникло з неорганічних речовин, а було занесене з інших планет. У зв'язку з цим виникали питання, наскільки можливе таке перенесення з однієї планети на іншу і як це могло бути здійснено. Відповіді шукали в першу чергу у фізиці.
     Згідно з уявленнями Томсона і Гельмгольца, спори бактерій та інших організмів могли бути занесені на Землю з метеоритами. Лабораторні дослідження підтверджують високу стійкість живих організмів до несприятливих впливів, зокрема до низьких температур. Наприклад, спори і насіння рослин не гинули навіть при тривалому витримуванні в рідкому кисні або азоті.

Біохімічна гіпотеза
Першу наукову теорію походження життя на Землі створив радянський біохімік А.І. Опарін (1894-1980). У 1924 р. він опублікував роботи, в яких виклав уявлення про те, як могло виникнути життя на Землі. Відповідно до цієї теорії, життя виникло в специфічних умовах стародавньої Землі і розглядається Опаріним як закономірний результат хімічної еволюції сполук вуглецю у Всесвіті.
За Опаріним, процес, який призвів до виникнення життя на Землі, може бути розділений на три етапи:
Виникнення органічних речовин.
Утворення з найпростіших органічних речовин біополімерів (білків, нуклеїнових кислот, полісахаридів, ліпідів та ін.).
Виникнення примітивних організмів, здатних до самовідтворювання.

Дякую за увагу!


title: генні мутації

text:
Генні мутації
Мута́ції — зміни  генетичного матеріалу  (звичайно ДНК або РНК). Мутації можуть бути викликані помилками копіювання генетичного матеріалу протягом поділу клітини, опроміненням жорсткою радіацією, хімічними речовинами (мутагенами), вірусами або можуть відбуватися свідомо під клітинним контролем протягом таких процесів як, наприклад, мейоз або гіпермутація. У багатоклітинних організмах мутації можуть бути підрозділені на генеративні мутації, які можуть бути передані нащадкам, і соматичні мутації. Соматичні мутації не можуть передаватися до нащадків у тварин. Рослини іноді можуть передавати соматичні мутації своїм нащадкам безстатево або статево (у випадку, коли брунька розвивається в соматично зміненій частині рослини).
Поняття
Мутації розглядаються як рушійна сила еволюції, де менш сприятливі (або шкідливі) мутації видаляються з генофонду природним відбором, тоді як сприятливі (вигідні) прагнуть накопичуватися. Нейтральні мутації визначаються як мутації, чиї ефекти не впливають на виживання видів або індивідуумів, які складають види. Вони також можуть накопичуватися. Переважна більшість мутацій не мають ніякого ефекту, тому що механізми репарації ДНК (ремонту ДНК) можуть виправити більшість змін перед тим, як вони стануть постійними мутаціями, і багато організмів мають механізми для усунення видозмінених соматичних клітин.

Мутації були відкриті Хуго де Фрізом в 1900 р., коли він спостерігав за мінливістю енотери
За ефектом на структуру:
   1) Точкові мутації, часто викликані хімічними речовинами або помилками при реплікації ДНК, представляють собою заміну одного нуклеотиду іншим.
   2) Безмовні мутації, які кодують ту ж саму амінокислоту.
   3) Міссенс-мутації, які кодують іншу амінокислоту.
   4) Нонсенс-мутації, які кодують код зупинки трансляції білка.

Класифікація
За ефектом на функції:
   1) Мутації втрати функції приводять до виробу гена, що має зменшену або немає функції.
   2) Мутації отримання функції замінюють продукт гена таким чином що він набуває нової анормальної функції. Такі мутації звичайно мають домінантний фенотип.
   3) Домінантні негативні мутації (також відомі як антиморфні мутації) мають змінений продукт гену, який діє антагонічно до алелю дикого типу. Такі мутації звичайно приводять до зміненої молекулярної функції (часто недіючої) і характеризуються домінантним або напів-домінантним фенотипом.
   4) Смертельні мутації — мутації, які приводять до фенотипу, нездібному до ефективного відтворення.

Класифікація
За аспектом зміненого фенотипу:
   1) Морфологічні мутації звичайно впливають на зовнішність індивідуума. Мутації можуть змінити висоту рослини або змінити вигляд її насіння від гладкого до грубого.
   2) Біохімічні мутації приводять до пошкоджень, що зупиняють ферментний шлях. Часто, морфологічні мутанти — прямий результат мутації завдяки ферментному шляху.

Класифікація
Два класи мутацій — спонтанні мутації (молекулярний розпад) і вимушені мутації, викликані мутагенами.
Причини мутацій
на молекулярному рівні включають:
Таутомерізм — В основі замінюється розташування водневого атома.
Депуринація — Втрата пурину (А або G).
Деамінація — Заміна нормальної основи на нетипову; C → U, (може бути виправлений механізмами ремонту ДНК), або спонтанна деамінація 5-метилцитозину (непоправна), або A → HX (гіпоксантин).
Транзиція — зміни пурину на інший пурин, або пірімідіну на пірімідін.
Трансверсія — пурин стає пірімідіном або навпаки.
Спонтанні мутації
на молекулярному рівні можуть бути викликані:
    1) Хімічними речовинами (Нітрозогуанадін, аналоги основ, прості хімічні речовини, алкілуючі агенти, метилируючі агенти, поліциклічні вуглеводні, інтеркаляційні агенти, крослінкери, окислювальне пошкодження)
    2) Радіацією або випромінюванням (Ультрафіолетове випромінювання, іонізуюча радіація)

Вимушені мутації
Зміни в ДНК, викликані мутацією, можуть викликати помилки в послідовності білка, створюючи частково або цілком нефункціональні білки. Щоб функціонувати правильно, кожна клітина залежить від тисяч білків, що повинні функціонувати в правильному місці в правильний час. Коли мутація змінює білок, який грає критичну роль в тілі, може виникнути захворювання. Захворювання, викликане мутаціями в одному або більше генах називається генетичним захворюванням. Проте, тільки маленький відсоток мутацій визивають генетичні захворювання, більшість не мають ніякого впливу на здоров'я. Наприклад, деякі мутації змінюють послідовність основ ДНК гена, але не замінюють функцію білка, зробленого геном.
Мутації і хвороби

Дякую за увагу!


title: Газообмін і дихання

text:
  80
              5
         14
  79
              4
    16
  79
      0,03
      21


Глюкоза - альдегідоспирт


title: Фізіологія крові

text:
-
-
-
10%


title: "Гігєна Харчування"

text:
ГІГІЄНА
ХАРЧУВАННЯ
Наш організм створений для певної їжі. І необхідно знати, яка їжа нам корисна, а яка шкідлива. Гігієна харчування є дуже важливою, адже той, хто коли-небудь будував будинок, знає, що для цього потрібні цегла та розчин, віконні рами, двері і скло, труби для водопроводу та каналізації, електропроводка та освітлювальні прилади, матеріали для настилу підлоги та багато іншого.
У будівництві нашого тіла їжа відіграє роль будівельного матеріалу і постачає нас енергією. Про гігієну харчування можна говорити багато, проте ми звернемо увагу на основні принципи: різноманітність і збалансованість, пропорційність, якість, достатність, помірність, обмеження аж до повної відмови.
Правильно плануючи раціон харчування і включаючи в нього різноманітні продукти, можна домогтися збалансованості в раціоні. Це забезпечує організм всіма поживними речовинами, які необхідні йому для росту і життєдіяльності (білками, вуглеводами, жирами), фітохімічними і мінеральними речовинами, вітамінами, клітковиною і водою. Недостача тих чи інших важливих поживних речовин призводить до хвороб і передчасної смерті. Сучасні дієтологи, розглядаючи гігієну харчування, розробили своєрідну піраміду, за допомогою якої можна розумно підходити до планування свого щоденного меню.
ГІГІЄНА ХАРЧУВАННЯ:
 ПРОДУКТОВА ПІРАМІДА
Ця піраміда – відмінний наочний посібник з вибору продуктів харчування. Вона дає уявлення про шість найважливіших харчових груп. Розмір порції – це зазвичай півсклянки вареної їжі або 1 склянка сирих чи неварених продуктів.
Група 1
В основі піраміди гігієни харчування – продукти з цільного зерна, такі як хліб з борошна грубого помелу, нерафіновані крупи. Ці продукти багаті клітковиною і складними вуглеводами. В залежності від віку, росту, статури і енергетичних витрат людини їй рекомендується в день з’їдати від 6 до 11 порцій продуктів цієї групи. Ця їжа має становити основу нашого харчування.
Групи 2 і 3
Овочі та фрукти. Рекомендується вживати в день по 5 – 9 порцій продуктів цих груп, не менше 500 грамів фруктів і овочів у день.
Група 4 і 5
На третьому рівні піраміди розташовуються молочні продукти, риба, птиця та м’ясо, також бобові, горіхи, насіння і замінники м’яса, яйця. Продукти цієї групи слід споживати в помірних кількостях: 2-3 порції молочних продуктів в день, бажано з мінімальною кількістю жиру (1 порція містить стакан молока або кисломолочних продуктів, 100 г знежиреного сиру). 1 порція бобових містить півсклянки варених бобових (квасоля, горох, сочевиця, соя). 1 порція горіхів містить 30 г насіння або горіхів
М’ясо краще їсти не щодня, тому що з ним пов’язана передача багатьох захворювань, воно містить багато жиру. Якщо ви вживаєте м’ясо, то краще їсти відварене м’ясо, а не м’ясний бульйон, ковбаси, шашлики. Яєчний жовток містить багато холестерину, тому краще їсти тільки білки, а якщо ви їсте яйця, то не більше 2 яєць на тиждень.
Група 6
У верхній частині піраміди гігієни харчування розташовуються жири, рослинні олії, солодощі і йодована сіль. Ці продукти необхідні організму, але в малій кількості. Ми заповнимо щоденну потребу в жирах, вживаючи в день 2 столові ложки рослинної олії.
Різноманітність продуктів різних за кольором і смаком збільшує насолоду від прийому їжі, є ключем до правильного збалансованого харчування. І чим яскравішого та більш насиченого кольору продукти, тим більше виражені їх захисні властивості в профілактиці ракових і серцево-судинних захворювань.
ГІГІЄНА ХАРЧУВАННЯ:
ПРОПОРЦІЙНІСТЬ
Основу Вашого раціону повинні складати продукти переважно з нижньої частини піраміди. Це продукти із зернових, а також овочі і фрукти. Вибирайте продукти з кожної харчової групи в рекомендованих кількостях.
Якість їжі залежить від ступеня її поживності, тому перевагу слід віддавати продуктам з високими поживними властивостями, а не з високою калорійністю.

ГІГІЄНА ХАРЧУВАННЯ:
ДОСТАТНІСТЬ
Цей принцип полягає в тому, що кількість різноманітних продуктів харчування з усіх шести груп повинна бути достатньою для забезпечення організму необхідною життєвою енергією.

В такому раціоні повинно бути багато продуктів рослинного походження.
ГІГІЄНА ХАРЧУВАННЯ:
ПОМІРНІСТЬ
Жири, цукор і сіль в невеликих кількостях покращують смак їжі. Жири доставляють в організм жиророзчинні вітаміни, незамінні жирні кислоти та деякі інші життєво необхідні речовини. Якщо з нашою їжею постійно надходить велика кількість жирів, то наш організм не справляється з жировим навантаженням і реагує розвитком захворювань. Наприклад, у японок, які переїжджають у США, частіше виникає рак молочної залози і серцево-судинні захворювання. При вивченні особливостей харчування виявилося, що вони починають вживати більше тваринних жирів, м’ясних, молочних продуктів, і менше продуктів моря і овочів.
Надмірна кількість вуглеводів, білків і жирів в їжі підвищує її калорійність. Надлишок солі сприяє затримці води в організмі, в кровотоці, нирки можуть не справлятися з великим навантаженням натрію і в результаті підвищується артеріальний тиск. Є ще й інші механізми підвищення артеріального тиску через надлишок натрію в клітинах судинних стінок. Вплив цього фактора добре видно на одному прикладі. В Японії і в штаті Джорджія (США) люди вживають найбільшу кількість солі в порівнянні з людьми в усьому світі. І саме на цих територіях спостерігається високий рівень смертності від інсультів. Також і підвищений рівень цукру крові є шкідливим фактором для судин, сприяє розвитку атеросклерозу і підвищення артеріального тиску.

Переїдання є стресом для організму. Не дарма існує вислів, що найбільш шкідлива їжа – це зайва їжа. Хто хоче з’їсти більше, той буде їсти менше, таким чином, він проживе довше і з’їсть більше.
ОБМЕЖЕННЯ
АЖ ДО ПОВНОЇ ВІДМОВИ
Слід уникати вживання продуктів, позбавлених всяких поживних властивостей – алкоголю, кави, газованих напоїв, а також обмежити використання рафінованих продуктів, які втратили в результаті обробки свої поживні складові. Регулярне вживання навіть 1 чашки в день може викликати залежність.
Намагайтеся вибирати продукти кольорів веселки: червоні, оранжеві, жовті, зелені, сині й фіолетові.
Вітаміни та мінеральні речовини слід вживати тільки за призначенням лікаря і з великою обережністю. Вони не є чарівними зіллями проти всіх хвороб, якими ми можемо страждати, і не можуть замінити повноцінне харчування. Крім того, безладне і надмірне їх вживання може призвести до додаткових проблем зі здоров’ям.
Коли доступний широкий вибір продуктів, гігієна харчування полягає у наданні переваги рослинній їжі. Овочі, фрукти, бобові, продукти з цільного зерна і горіхи містять багато клітковини, ненасичені жирами, не містять холестерину. У них багато фітохімічних речовин (плоди зеленого кольору містять хлорофіл і каратеноїди, бордові – флаваноїди і бетаціанін, каротиноїди (помаранчеві плоди), флавоноїди (сині і фіолетові). Червоні плоди містять лейкопіни, які є сильними антиоксидантами.
Базуйте свій раціон харчування на продуктах рослинного походження і Ви не будете провокувати розвиток раку, ішемічної хвороби серця, діабету другого типу, гіпертонії, кишкових захворювань, ожиріння і остеoпорозу.
З продуктами рослинного походження ми отримуємо макро- і мікроелементи, які так нам необхідні.
Бор, про який ми не так багато чуємо, потрібний для процесів підтримки артеріального тиску. Магній сприяє розширенню судин і поліпшенню кровопостачання серця. Його дефіцит спостерігається при багатьох захворюваннях, включаючи артеріальну гіпертонію, аритмію, серцево-судинні захворювання, цукровий діабет. Хлор викликає дефіцит магнію, порушуючи його засвоювання, також хлор впливає на засвоювання кальцію і фосфору. Тому не рекомендується пити хлоровану воду. Просте відстоювання води допомагає позбутися від хлору (він вивітрюється). Крім цього, до втрати магнію призводить вживання газованих напоїв, алкоголю і куріння. Калій регулює артеріальний тиск, позитивно впливає на серцевий м’яз. Їжа, що містить велику кількість калію, може сприяти зниженню артеріального тиску від 5 до 15 мм рт.ст. Продукти з найбільшим вмістом калію: сухофрукти, печена картопля, квасоля, горох, фініки, чорнослив. Він також міститься і в багатьох овочах (коренеплодах, томатах, зелені), ягодах і крупах. Кальцій допомагає підтримувати в нормі артеріальний тиск і разом з магнієм, вітаміном С та рутином зміцнює судинну стінку. Різноманітна в достатній кількості рослинна їжа допоможе Вам отримати всі необхідні мінерали і вітаміни.
Крім того, що наше харчування повинно містити в собі необхідні поживні речовини, гігієна харчування полягає і в правильному прийманні нашої їжі, від цього залежить її засвоєння.
ПРИНЦИПИ ЗДОРОВОГО ХАРЧУВАННЯ
Важливо, щоб кожен день ми мали повноцінний сніданок і обід, вечеря повинна бути легкою (фрукти або овочі, сухарики) або ж взагалі можна від неї відмовитися.
Між прийомами їжі повинно бути 5-6 годин, щоб наш шлунок міг звільнитися від їжі і «відпочити».
Важливо приймати їжу в один і той же час.
Ретельно пережовуйте їжу – це допоможе краще засвоїти поживні речовини з неї та вбереже від переїдання.
Не перекушуйте між їжею. Перекушування сприяє затримці їжі в шлунку, а в результаті відбувається бродіння, турбує важкість.

Пийте воду між їдою. Намагайтеся не запивати їжу, а ретельно пережовувати. А воду і трав’яні чаї пити між їжею, вранці – натщесерце, за 30 хв до їди і через 2 години після їжі.
За день, таким чином, нам потрібно випивати 1,5 – 2 л рідини (без цукру), при серцевій недостатності необхідно обмежити рідину приблизно до 1 – 1,2 л в день. Пийте так, щоб більша частина води була випита в першу половину дня.
Не вживайте того, на що у вас є алергія.

Не лягайте після їжі, а сходіть на прогулянку
Харчування є одним з важливих лікувальних факторів. Зміни в харчуванні треба проводити поступово.
Якщо у Вас є якесь захворювання, якщо Ви лікуєтеся в хірургічному відділенні, страждаєте на цукровий діабет, якщо Вас недавно прооперували, якщо є недостатність функції будь-якого органу, то порадьтеся спочатку зі своїм лікуючим лікарем.
Презентацію виконала
Учениця 11-А класу
ЗОШ№32
Шавурська Марія


title: Гомеостаз

text:
Гомеостаз
організму
Гомеостаз
Гомеостаз
Гомеостаз
Гомеостаз
Гомеостаз
Гомеостаз
Гомеостаз
Гомеостаз
Гомеостаз
Гомеостаз
Гомеостаз


Геном Дюлини


Головні напрямки еволюції


title: Гіпотези виникнення життя

text:
Гіпотези виникнення життя
                       Робота
                     З біології
          Студентов групи 11 Тс
                  ОАДК ОНПУ
            Голубцова Максима
                           та
                Миколи Орлова
Керівник Ольга Катана

Життя
- одне з найскладніших явищ природи. З глибокої давнини воно сприймалося як щось таємниче і непізнане - ось чому над питанням його походження завжди йшла гостра боротьба між матеріалістами та ідеалістами. Деякі прихильники ідеалістичних поглядів вважають життя духовним, нематеріальних началом, що виникло в результаті божественного творіння.
Матеріалісти

ж, навпаки, вважають, що життя на Землі виникло з неживої матерії шляхом самозародження (абіогенезу) або було занесене з інших світів, тобто є породженням інших живих організмів (біогенез).
За сучасними науковими уявленнями

 життя - це процес існування складних систем, що складаються з великих органічних молекул і неорганічних речовин і здатних самовідтворюватися, саморозвиватися і підтримувати своє існування в результаті обміну енергією і речовиною з навколишнім середовищем. Таким чином, біологічна наука стоїть на матеріалістичних позиціях. Проте питання про походження життя ще остаточно не вирішене.
ТЕОРІЇ:Перша
Перша і головна теорія виникнення життя на землі – креаціонізм (життя було створена Творцем);

Друга
Друга гіпотеза виникнення життя на землі – мимовільне зародження (самозародження; життя виникало неодноразово з неживої речовини)
І давня Земля цілком підходила для самозародження життя.
Самозародження життя

В течение долгих веков, свято веря в акт Божественного творения, люди, кроме того, были твердо убеждены, что жизнь постоянно зарождается самопроизвольно.Еще древнегреческий философ Аристотель писал, что не только растения, черви, насекомые, но даже рыбы, лягушки и мыши могут рождаться из влажной почвы или гниющего ила.

Бог Велес
Бог Святибор

Бог Святибор
Ван Гельмонт (1577 1644)
 Знаменитий і удачливий вчений, описав експеримент, в якому він ніби створив за дві тижні мишей. Для цього потрібні були брудна сорочка, темна шафа і жменя пшениці. Активним початком він вважав людський піт.

Другой натуралист, Гриндель фон Ах, так рассказывал о якобы наблюдавшемся им самозарождении живой лягушки
«Хочу описать появление на свет лягушки,
которое мне удалось наблюдать при помощи микроскопа. Однажды я взял каплю майской росы, и тщательно наблюдая за ней под микроскопом, заметил, что у меня сформировывается какое-то существо. Прилежно наблюдая на второй день, я заметил, что появилось уже туловище, но голова еще казалась не ясно сформированной; продолжая свои наблюдения на третий день, я убедился, что наблюдаемое мною существо есть ни что иное, как лягушка с головой и ногами. Прилагаемый рисунок все объясняет».

В 1688 г. итальянский ученый Франческо Реди
решил проверить идею самопроизвольного зарождения жизни. Он рассказывал о своем опыте: «Я взял четыре сосуда, поместил в один из них мертвую змею, в другой — немного рыбы, в третий — дохлых угрей, в четвертый — кусок телятины, плотно закрыл их и запечатал. Затем я поместил то же самое в четыре других сосуда, оставив их открытыми. Вскоре мясо и рыба в открытых сосудах зачервивели. Можно было видеть, как мухи свободно залетают в сосуды и вылетают из них. Но в запечатанных сосудах я не увидел ни одного червяка, хотя прошло много дней после того, как в них была положена дохлая рыба и мясо».
В 1675 г. итальянский ученый Ладзаро Спаланцани
Пастер показал, что даже бактерии могут возникать только от других бактерий.

прокипятил в запаянном сосуде крепкий мясной бульон. Прошло несколько дней, но никаких признаков жизни в бульоне не обнаружилось.
Наконец, в 1860 г. Луи Пастер
с помощью ряда блестящих опытов, похожих на опыт Спалланцани, окончательно доказал, что жизнь в современных условиях не самозарождается.
Третя
Третя – гіпотеза стаціонарного стану (життя існувало завжди) Згідно з іншими гіпотезами, Всесвіт міг виникнути із згустку нейтронів внаслідок «Великого вибуху», народився в одній з чорних дір або ж був створений Творцем.
Згідно з цією теорією, Земля ніколи не виникала, а існувала вічно, вона завжди здатна підтримувати життя, а якщо і змінювалася, то дуже мало. Види також існували завжди.
Четверта
Четверта гіпотеза – панспермії (життя занесене на Землю з інших планет);
і преноситься з планети на планету у вигляді спор, бактерій, пріонів з космичним пилом
Автори гіпотези шведський вчений Сванте Арреніус та радянський вчений Володимир Вернадський

Гіпотеза панспермії

Сучасні прихильники концепції панспермії (в числі яких - лауреат Нобелівської премії англійський біофізик Ф. Крік) вважають, що життя на Землю занесене випадково або навмисно космічними прибульцями.
До гіпотези панспермії
примикає точка зору астрономів Ч. Вікрамасінгха (Шрі-Ланка) і Ф. Хойла (Великобританія). Вони вважають, що в космічному просторі, в основному в газових і пилових хмарах, у великій кількості присутні мікроорганізми, де вони, на думку вчених, і утворюються. Далі ці мікроорганізми захоплюються кометами, які потім, проходячи поблизу планет, «сіють зародки життя»

Ще додаткові гіпотези

Ще поширені біохімічні гіпотези виникнення життя на землі (життя виникло в земних умовах в ході процесів, що підкоряються фізичним та хімічним законам, тобто в результаті біохімічної еволюції).
Біохімічна теоріяабіогенного синтезу
Першу наукову теорію походження життя на Землі створив радянський біохімік А.І. Опарін (1894-1980). У 1924 р. він опублікував роботи, в яких виклав уявлення про те, як могло виникнути життя на Землі. Відповідно до цієї теорії, життя виникло в специфічних умовах стародавньої Землі і розглядається Опаріним як закономірний результат хімічної еволюції сполук вуглецю у Всесвіті.
Біохімічна еволюція

Відповідно до  теорії абіогенного синтезу, життя виникло в специфічних умовах стародавньої Землі і розглядається Опаріним як закономірний результат хімічної еволюції сполук вуглецю у Всесвіті.
Абіогенний синтез

1 Етап – хімічна еволюція, за якою слідує біохімічна еволюція. Від створення  хімічних елементів та планети, до появи простих неорганічних та органічних речовин.
2 Етап – поява у первинних океанах Землі крапель органічних біополімерів- коацерватів

Абіогенний синтез А.Опаріна

3 Етап – поява хлорофілу та фотосинтезу, вільного кисню та створення первинної атмосфери
4 Етап – поява озонового шару
 та вихід життя з океану на сушу

Гіпотезу А. Опаріна експериментально підтвердив вчений Стенлі Міллер

В колбах одержав біополімери
На сьогодні біологи визнають як науковий тільки останній варіант. Панспермія також не суперечить, в принципі, науці, проте не є самостійною гіпотезою, оскільки просто переносить процес біохімічного виникнення життя в інші, позаземні умови.

Гіпотези самозародження
Відповідно до цієї гіпотези Земля ніколи не виникала, а існувала вічно, вона завжди була здатна підтримувати життя, а якщо і змінювалася, то дуже мало; види також існували завжди. Цю гіпотезу називають іноді гіпотезою етернізму (від лат. Eternus - вічний). Це уявлення відповідає концепції вічного нествореного Всесвіту, характерної для східних релігій, таких як індуїзм і буддизм. У контексті сучасних астрономічних знань ця гіпотеза не розглядається як наукова.

Креаціонізм
Фактично сьогодні ставлення до креаціонізму є непоганим маркером релігійного фундаменталізму. Релігійні лідери, які наполягають на прийнятті креаціонізму в якості наукової гіпотези, фактично ведуть боротьбу за визнання релігійних догматів безумовно головуючими над будь-якими даними об'єктивних наукових досліджень. Ця боротьба не має нічого спільного з науковою полемікою і є в чистому вигляді політичною діяльністю, спрямованою на посилення впливу релігійного мислення і проти секуляризації суспільства.

Сайт биологии и химии Иволга


Гормональна діяльність
ендокринних залоз

Ендокринна система - сукупність органів, частин органів та окремих клітин, які секретують у кров і лімфу гормони.
Ендокринна система разом з нервовою системою регулює і координує важливі функції організму людини: репродукцію, обмін речовин, ріст, процеси адаптації.
Ендокринна система
Гормони – високоспецифічні біологічно активні речовини, які за природою є білками, похідними амінокислот або жироподібними речовинами (стероїди).  Відомо понад 50 гормонів, які можуть здійснювати регулюючий вплив різними способами:
є носіями інформації – передають сигнал від одного органа до іншого про зміни, які відбулися і які необхідно усунути;
обмежують амплітуду коливання якогось фізіологічного показника, наприклад, кількості цукру в крові;
діють за принципом зворотного зв’язку, наприклад, тиреотропний гормон гіпофізу стимулює виділення гормону щитоподібної залози – тироксину: підвищення його концентрації гальмує виділення тиреотропного гормону, а зниження – підсилює.
Ендокринна система
Ендокринну систему в основному утворюють залози внутрішньої секреції (зліва - чоловік, праворуч - жінка ):
1. Епіфіз
2. Гіпофіз
3. Щитоподібна залоза
4. Тимус – вилочкова залоза
5. Надниркові залози
6. Підшлункова залоза
7. Яєчник
8. Яєчко
Ендокринна система
В ендокринній системі розрізняють центральний і периферійний відділи, які взаємодіють між собою і утворюють єдину систему.
Органи центрального відділу тісно пов'язані з органами центральної нервової системи і координують діяльність усіх інших ланок ендокринної системи.
Ендокринна система
Гіпоталамус - відділ проміжного мозку, що виконує функцію мозкового контролю над внутрішніми органами. Він є вищим центром регуляції вегетативних функцій організму, місцем взаємодії нервової та ендокринної систем.
Центральні органи ЕС
Гіпофіз – округле утворення масою 0,5-0,6 г, розміщене в гіпофізарній ямці турецького сідла клиновидної кістки. Складається із доль: передня – залозиста, задня – нервова. Між ними ще наявна проміжна частка.
Центральні органи ЕС
Передня частка виробляє тропні гормони: тиреотропний – впливає на щитоподібну залозу; адренокортикотропний – стимулює секрецію надниркових залоз; гонадотропні: лютенізуючий, фолікулостимулюючий,  які стимулюють функцію статевих залоз; гормон росту.
Задня частка виробляє: вазопресин або антидіуретичний гормон, що зменшує діурез та підвищує кров’яний тиск;  окситоцин – діє на посмуговані м’язи матки, а в період лактації стимулює секрецію молока.
Гормони гіпофізу
Щитоподібна залоза — непарний, часто двохдольковий, орган, розташований на передній поверхні шиї, попереду трахеї, і є периферійним гіпофіззалежним органом ендокринної системи, який регулює основний обмін і забезпечує кальцієвий гомеостаз крові.
Периферійні органи ЕС
Щитоподібна залоза виробляє йодовмісні гормони: тироксин та трийодтиронін.
За недостатності тироксину виникають порушення обміну речовин.                                        Якщо це відбувається у дитя-                                чому віці, то виникає кретинізм,                                   а у дорослому – мікседема.                                        При надлишку в крові тироксину розвивається базедова хвороба.
Гормони “щитовидки”
   Паращитоподібні залози складаються із 4 часток, які розташовані на задній поверхні щитоподібної залози. Секретують лише один гормон – паратгормон, який регулює вміст кальцію і фосфору в плазмі крові. Гіпофункція гормону призводить до зниження рівня кальцію і підвищення рівня фосфору. При гіперфункції настає руйнування скелету.
Периферійні органи ЕС
Тимус – вилочкова залоза, загрудинна залоза, що складається із кіркової та мозкової речовин. Розвивається до періоду статевого дозрівання, потім атрофується. Відіграє основну роль у розвитку клітинного імунітету. Кіркова речовина виробляє тимозин, який впливає на дозрівання клітин крові лімфоцитів – Т-лімфоцитів.
Периферійні органи ЕС
  Підшлункова - велика залоза, що складається з головки, тіла і хвоста. Це залоза змішаної секреції або подвійної дії, яка виробляє травний сік  (800 мл), тобто ферменти для процесу травлення (екзокринна функція) і гормони (ендокринна функція). У товщі залозистих часток містяться скупчення - острівці  Лангерганса, які і секретують гормони.
Периферійні органи ЕС
Гормони виробляються клітинами острівців Лангерганса: інсулін та глюкагон, які регулюють обмін вуглеводів. Глюкагон сприяє перетворенню глікогену у глюкозу, в результаті чого її рівень в крові зростає. Інсулін сприяє зниженню рівня глюкози в крові. Недостатнє виділення інсуліну призводить до підвищення рівня глюкози та спричиняє цукровий діабет.
Підшлункова залоза виділяє ще соматостатин, панкреатичний поліпептид, ліпокаїн …
Гормони підшлункової
   Надниркові залози - пара ендокринних залоз, які розміщені на верхніх полюсах нирок. Складаються з двох шарів: кіркового та мозкового, які мають різне походження та функціонують незалежно.
  Відіграють важливу роль в регуляції обміну речовин і адаптації організму до несприятливих (тобто стресових) умов.
Периферійні органи ЕС
Мозковий шар виділяє гормони адреналін та норадреналін, які забезпечують термінову мобілізацію всіх ресурсів організму, перерозподіл функцій органів та їхніх систем, спрямованих на підвищення м’язової працездатності й виживання організму в стресових ситуаціях.
Кірковий шар секретує гормони – кортикостероїди, які регулюють водно-сольовий обмін, обмін білків, жирів та вуглеводів.
Гормони наднирників
   Яєчники та яєчка – парні статеві залози, які виробляють статеві клітини і статеві гормони. Вони є залозами змішаної секреції, тобто подвійної дії. Розташовуються в черевній порожнині.
Периферійні органи ЕС
У чоловічих статевих залозах утворюються статеві гормони – андрогени, найактивнішим серед них є тестостерон.
Жіночі статеві залози синтезують жіночі статеві гормони – естрогени, основним серед яких є естрадіол.
У зародковий період статеві гормони контролюють диференціацію статевих органів, а під час статевого дозрівання беруть участь у формуванні вторинних статевих ознак.
Гормони статевих залоз
Гормони відіграють значну роль у нормальному функціонуванні організму. Надходячи у кров, вони змінюють діяльність органів, збуджуючи або гальмуючи їхню роботу. Гормони впливають на ріст, обмін речовин і енергії, фізичний і психічний розвиток, статеве дозрівання…
Під впливом гормонів змінюються фізіологічні й морфологічні процеси, спрямовані на збереження сталості середовища існування клітин організму – гомеостаз.
Значення гормонів


Генна інженерія та її досягнення


title: Гра "Перший мільйон" (хімія+біологія)

text:
Перший мільйон
Інтелектуальна гра-змагання
знавців хімії, біології, екології
1
Правила гри
3 підказки  можна брати на кожному слайді. Головне – найти правильну  відповідь! Перехід до наступного слайду  при правильній відповіді по зірці. При неправильній, нажаль, по «кляксі».
Вийти із гри
друг
учитель
50:50
Підказка друга
Підказка вчителя
При правильній відповіді

При неправильній
відповіді

Невірний варіант
Невірний варіант
2

500 оценка «7»

1000 оценка «10»
Бали, які не згорають:
Бали
До складу води входить елемент
друг
учитель
50:50
1. Ферум
2. Гідроген
3. Сульфур
4. Кальцій
Підказка друга
Підказка учителя
100 балів
Вийти із  гри
3
100
Цю рослину носили як талісман на шиї:
друг
учитель
50:50
1. Цибуля
3. Часник
2. Ромашка
4. Шафран
Підказка друга
Підказка учителя
200 балів

Вийти із гри
4
100
200
Реакція горіння не проходить за відсутності:
друг
учитель
50:50
3. Заліза
4. Кисню
1. Води
2. Землі
Підказка друга
Підказка учителя
300 балів

Вийти із гри
5
100
200
300
Фотосинтез здійснюють :
друг
учитель
50:50
2. Тварини
1. Рослини
3. Гриби
4. Бактерії
Підказка друга
Підказка учителя
400 балів

Вйти із гри
6
100
200
300
400
ВІЛ не передається через:
друг
учитель
50:50
1. Переливання крові
2. Укус комара
3. Молоко
 матері
4. Статевий контакт
Підказка друга
Підказка учителя
500 балів

Вийти із гри
7
100
200
300
400
500
Соковитий  плід:
друг
учитель
50:50
1.Сімʼянка
3. Кістянка
2. Біб
4. Горіх
Підказка друга
Підказка учителя

600 балів

Вийти із гри
8
500
600
Атом складається з:
друг
учитель
50:50
3. Ядра і нейтронів
4.  Ядра і електронів
1. Протонів і нейтронів
2. Нейтронів і електронів
Підказка друга
Підказка учителя
700 балів

Вийти із гри
9
500
600
700
Рослина яка охороняється в Україні:
друг
учитель
50:50
2. Береза
1. Тис
3. Вільха
4.Ялина
Підказка друга
Підказка учителя
800 балів

Вийти із гри
10
800
700
500
600
Вкажіть хімічне явище
друг
учитель
50:50
1. Розчинення солі
2. Горіння цукру
3. Замерзання води
4. Плавлення парафіну
Пдказка друга
Підказка учителя

900 балів

Вийти із гри
11
900
700
500
800
600
Мікориза це симбіоз гриба з  :
друг
учитель
50:50
1. Водоростями
3. Коренями рослин
2. Листками папоротей
4. Лишайниками
Підказка друга
Підказка учителя

1000 балів

Вийти із гри
12
900
700
500
800
600
1000
Реакції, під час яких з однієї складної речовини утворюється дві або більше нових речовин (простих чи складних), називаються:

друг
учитель
50:50
3.Обміну
4. Розкладу
1. Сполучення
2. Заміщення
Підказка друга
Підказка учителя
1100 балів
Вийти із гри
13
1100
1000
Бічна лінія у риб уловлює:
друг
учитель
50:50
2. Звук
1. Рух води
3. Світло
4. Запах
Підказка друга
Підказка учителя
1200 балів
Вийти із гри
14
1200
1000
1100
Назвіть найдавніший сплав:
друг
учитель
50:50
1.Чавун
2. Бронза
3. Латунь
4. Сталь
Підказка друга
Підказка учителя
1300 балів
Вийти із гри
15
1300
1200
1000
1100
Куряча сліпота викликана нестачею вітаміну:
друг
учитель
50:50
1. D
3. А
2. С
4. В
Підказка друга
Підказка учителя
1400 балів
Вийти із гри
16
1400
1200
1000
1300
1100
Який з цукрів найсолодший?
друг
учитель
50:50
3. Лактоза
4. Фруктоза
1. Сахароза
2. Глюкоза
Підказка друга
Підказка учителя
Вийти із гри
17
1400
1200
1000
1300
1100
Вітаємо
переможця!
1500балів
1500

12
Нажаль, гру закінчено…

18


title: "Гендерні ролі та стереотипи"

text:
Гендерні ролі та стереотипи
Підготувала:
учениця 11-А класу
СШ №5
Головчак Анастасія
Гендер – глобальна проблема людства
Гендер - одна з базових характеристик особистості, що обумовлюють психологічний і соціальний розвиток людини.
У 2000 р. ООН так сформулювала п’ять глобальних тривог людства: бідність, екологія, демографія, мир і ґендер.

Визначення гендеру
Ґендер - це культурна характеристика поведінки, яка виховується у відповідності до статі в певному суспільстві в певний час.
Ґендер - це набір соціальних ролей. Це костюм, маска, в яких чоловік та жінка виконують свої соціальні ролі.

Гендерні ролі:
усвідомлюються в процесі виховання та навчання;
різні в різних культурах та часових рамках;
змінюються з плином часу;
змінюються відповідно до соціального та економічного рівнів розвитку.

Стереотипи
Стереотип - усталене ставлення до подій,
вироблене на основі порівняння
їх з внутрішніми ідеалами.
Соціальний стереотип - це
система економії
ресурсів в процесі
оцінювання моделей
середовища.

Ґендерні стереотипи
Ґендерні стереотипи - це соціально загальні уявлення про особисті якості та поведінкові моделі чоловіків і жінок, а також про гендерну специфіку соціальних ролей.

Від народження батьки виховують дитину відповідно до її статі. З цього приводу в усіх країнах існує чимало традицій. Наприклад: дівчаткам купують одяг рожевого кольору, а хлопчикам – блакитного; дівчаткам дарують ляльки, а хлопчикам – машинки.

“Чоловічі” та “жіночі” якості
Стереотипи з приводу ґендеру відображають погляди суспільства на поведінку, яка характерна для чоловіка або для жінки, а також уявлення про «справжню» жінку або «справжнього» чоловіка.

Домінування жінок — матріархат. Домінування чоловіків — патріархат.

Сексизм
Декларація ООН
Декларація Організації Об’єднаних Націй з питань сексуальної орієнтації та гендерної ідентичності  .
Стать і гендер
Стать – визначає, є людина чоловіком чи жінкою. Вона зумовлена структурою генів і є поняттям біологічним.
Гендер – поняття культурне і соціальне. Визначає риси характеру та особливості поведінки, які вважають характерними для чоловіків і жінок у певному суспільстві (наприклад, жінкам приписують такі риси характеру, як турботливість, поступливість, емоційність, а чоловікам – лідерство, стриманість).

Три групи гендерних стереотипів:
Стереотип маскулінності-фемінності.
Стереотипи, пов’язані із закріпленням сімейних і професійних ролей.
Стереотипи, пов’язані зі статевими розбіжностями у структурі праці.

Найбільш популярні стереотипи:
1. Чоловік, який слідкує за своїм зовнішнім виглядом – гомосексуал.

2. Чоловік з бородою – лісоруб та/чи поганий господар
3. Місце жінки – біля плити, а гроші заробляє чоловік

4. Жінка повинна носити лише спідниці та плаття, її образ має бути жіночним і ніжним.
VS.

5. Жінка не повинна займати керуючих посад. Тільки чоловік знає, як потрібно управляти.
VS.
Гендерні стереотипи в рекламі
Так само, як і в суспільстві, в ЗМІ теж панує низка стереотипів, зокрема, в рекламі.
Домогосподарка, як правило, показується лише в рекламі побутової техніки чи якихось миючих засобів.

Красуня – реклама косметики, гелів для душу тощо.
Успішний чоловік/бізнесмен – обов’язково в шикарному костюмі, на дорогій машині. Реклама парфумів чи годинників.


title: Гол мозок

text:
  Особливості відділів
 головного мозку людини
	 Головний мозок людини - орган                                           центральної нервової системи,                               що складається з маси взаємо-                   залежних нервових клітин і                                               займає всю порожнину черепа,                                      кістки якого захищають його від                                        зовнішніх механічних ушкоджень.
	 Середня маса мозку у чоловіків - 1375 г і становить 2% загальної маси тіла, а у жінок - 1275 г і 2,5 %.  Покритий трьома оболонками: м'якою, павутинною  і твердою.

	 Складається головний мозок з                                         трьох відділів: мозкового стовбура,                                       підкоркового відділу та кори                                            великого мозку:
стовбур утворений довгастим                                       мозком, мостом, мозочком, ніжками мозку й чотиригорбковим тілом;
підкірковий відділ — це проміжний мозок і підкіркові ядра великих півкуль.
кора великого мозку покриває дві півкулі: праву та ліву.

	 			 М'яка або судинна, оболонка 			головного мозку  безпосередньо 			прилягає до речовини мозку, 			заходить у всі борозни, покриває 			всі звивини. Складається вона з пухкої сполучної тканини, в якій розгалужуються численні судини, що живлять мозок. Від судинної оболонки відходять тоненькі відростки сполучної тканини, які заглиблюються в масу мозку.

	 Павутинна оболонка головного                                            мозку  - тоненька, напівпрозора,                                         не має судин. Вона щільно                                           прилягає до звивин мозку, але                                           не заходить у борозни, внаслідок чого між судинною й павутинною оболонками утворюються підпавутинні цистерни, заповнені спинномозковою рідиною, за рахунок якої й відбувається живлення павутинної оболонки.

	 Тверда оболонка головного                                                        мозку - окістя для внутрішньої                                              мозкової поверхні кісток                                                           черепа. В цій оболонці                                                     спостерігається найвища                                            концентрація больових                                                          рецепторів в організмі людини, в той час як в самому мозку больові рецептори відсутні.

	 Довгастий мозок є продовженням спинного мозку. На передній його поверхні міститься передня серединна щілина, з обох боків якої лежать потовщені білі тяжі, що називаються пірамідами. Піраміди донизу звужуються у зв'язку з тим, що частина їхніх волокон переходить на протилежний бік,                          утворюючи перехрестя пірамід, котрі              утворюють бічний пірамідний шлях.                            Частина білих волокон, що не перехрещуються, утворюють прямий пірамідний шлях.
	 Міст лежить вище довгастого мозку. Це потовщений валик із поперечно розміщеними волокнами. Центром його проходить основна борозна, в якій лежить основна артерія головного мозку. По обидва боки борозни є значні підвищення, утворені пірамідними шляхами.
	 			Міст складається з великої кількості 			поперечних волокон, які утворюють 			його білу речовину - нервові волокна. 			Між волокнами чимало скупчень сірої 			речовини, яка утворює ядра мосту. Продовжуючись до мозочку, нервові волокна утворюють його середні ніжки.
	 Мозочок розташований під потиличною часткою великого мозку в задній черепній ямці. Складається із 			сірої та білої речовин, правої та лівої 			півкуль, та закладеного між ними 			черв'яка.  Зв'язаний з розташованими 			вище та нижче нього частинами 				центральної нервової системи за 				допомогою трьох пар ніжок.
      Нижні та верхні ніжки мозочка зв'язують його з середнім мозком і мають вигляд правого та лівого тяжів, які йдуть, розходячись від мозочка до середнього мозку. Середні ніжки мозочка  - масивні тяжі, які несуть у своєму складі численні волокна, що йдуть від ядер моста до кори мозочка.
	 Покрив середнього мозку  лежить над його дахом. На ньому міститься пластинка - чотиригорбкове тіло. Два верхні горбки пов'язані з функцією зорового аналізатора, виступають центрами орієнтовних рефлексів на зорові 			подразники, а тому називаються 				зоровими. Два нижні горбки - слухові, 			пов'язані з орієнтовними рефлексами 			на звукові подразники. Верхні горбки 			пов'язані з латеральними колінчастими 			тілами проміжного мозку за допомогою верхніх ручок, нижні горбки — нижніми ручками з медіальними колінчастими тілами.
	 Передній відділ - дві великі півкулі мозку                              розділені поздовжньою щілиною, в загли-                                     бині якої міститься мозолисте тіло, що їх                                           з'єднує. На кожній півкулі розрізняють такі                                поверхні:
        1) верхньобічну, опуклу, обернену до  внутрішньої поверхні склепіння черепа;
        2) нижню, розміщену на внутрішній поверхні основи черепа;
        3) медіальну, якою півкулі з'єднуються між собою.
	 Серед численних структур мозку особливе положення займає ретикулярна формація. Її називають також сіткоподібним утворенням, оскільки її нервові волокна під мікроскопом мають вигляд сіточки. Ретикулярна формація розташована в трьох відділах центральної нервової системи: в довгастому мозку, у                                       варолієвому мосту і в середньому мозку.                                             Її нервові клітини неоднорідні: їх тіла і                                     відростки мають різну довжину, товщину.
	 Морфологічна структура ретикулярної                                  формації пристосована як до швидкого,                                     так і до повільного проведення різних                                          імпульсів.
Головний мозок – головний орган життєдіяльності людини!


title: Гра “Розплутай клубочок”

text:
Гра “Розплутай клубочок”
Ч
М
Р
С
И
В
Р
Т
Б
Л
А
І
К
Т
Л
І
Е
Н
У
М
С
И
В
С
Має вуса, пишний хвістІ негарну звичку:спершу добре він поїсть,потім вмиє личко.

КІ      КІТ             КОТИ                         КІШКА                                         КОТЯЧИЙ
Чому кішка так часто вмивається?
Читай правильно!

вилизуються
чепурухами
підстерігаючи
у засідці
нашорошивши
‘
‘
‘
‘
‘
Гра “Котик і мишка”
Гра “Котик”
Фізкультхвилинка
І т у л р и с ь к в ао п а н т е р а м у хс л е о п а р д и н я п р б а р с л у н с іс н і р о я н л е в к
Гра “Родичі маленької киці”
*Кішки постійно …* Котячі родичі …* Адже, якщо …* Укладаючись спати, пес …* А дикі родичі собак …
Дочитай кінцівку
Довідкове бюро
не          Кота  як треба            ловитивчити       мишей
Гра “Збери прислів’я ”
Кота не треба вчити, як мишей ловити
Енциклопедія – науковий довідник у формі словника; систематизований огляд відомостей з якої-небудь теми

Веселе словоГАВ!З народного

Домашнє завдання 1. Читати, переказувати текст       с. 44-452. Розіграти діалог «Гав!»3. Для допитливих. Підготувати розповідь за одним із текстів енциклопедії.
Підсумок уроку Гра «Незакінчене речення»  Ми прочитали …Я дізнався (дізналася) …Мені сподобалось …Я хочу …


title: Фрегат

text:
Фрегат

Фрегат
 Фрегат - красивий морський птах. Роздуваючи яскраво-червоний зоб, фрегат літає в повітрі на крилах довжиною 2.5 метри. При цьому важить він всього 1.5 кг. Таке співвідношення розміру крил і ваги фрегата дає йому можливість ширяти годинами над водною поверхнею, а також демонструвати в повітрі всілякі трюки.
Фрегат
Хоча фрегати і проводять багато часу над водою, плавати вони не люблять, так як їх пір’я слабо змащене жиром і швидко намокає. Лапи у птаха маленькі і мало пристосовані до плавання. Фрегати завжди тримаються недалеко від берега, тому їх поява в небі сигналізує морякам про те, що земля зовсім близько.
Особливості  пристосування
Найчастіше фрегати      зустрічаються в районі екватора. За це їх прозвали «дітьми сонця». Вони перші зустрічають моряків, коли ті в океані перетинають екватор.
В Полінезії фрегатів використовували, а може бути, і зараз використовують, як поштарів, приблизно так як у нас поштових голубів.
СПОСІБ ЖИТТЯ
Фрегати тримаються неподалік від своїх гніздових колоній, не залітаючи далеко в море. Це моногамні птахи. Вони гніздуються на малонаселених островах і на пустинних берегах материків.
Гнізда поміщають на низьких деревах, кущах або на землі.
Як будівельний матеріал вони використовують гілки, пір'я і кістки, їхні гнізда знаходяться поблизу колоній інших птахів, у яких вони відбирають здобич.
СПОСІБ ЖИТТЯ
У фрегатів гострий зір. Вони помічають з великої висоти навіть маленьку рибку.
Фрегати можуть годинами летіти за дельфінами або акулами, коли ті полюють на летючих риб. Тільки риба з’явиться на поверхні, птиця спритно її ловить і злітає вгору.
СПОСІБ ЖИТТЯ
Фрегат зовсім безпомічний на землі, і тільки сильний порив вітру може допомогти йому злетіти. Тому ці птахи селяться на високих деревах, звідки легко можна піднятися в повітря. Там же фрегати і будують свої гнізда.
Особливості живлення
Фрегати - справжні морські розбійники. У період гніздування їжу для пташенят вони добувають, відбираючи її в інших птахів.
Вони переслідують сусідів, що повертаються з полювання, іноді б'ючи їх сильним дзьобом у хвіст. Коли птах відригує здобич, фрегат негайно підхоплює її, не даючи впасти у воду.
Особливості живлення
Поза періодом гніздування фрегати харчуються літаючими рибами.
Полюють вони також і на медуз, молюсків, рачків, восьминогів, яких вони збирають з поверхні води.
Молоді фрегати ширяють над гніздами і скльовують пташенят свого ж виду або викрадають пуховичків крячків і поїдають їх до 8-10 особин на день.
Розмноження
У період гніздування самці привертають увагу самок, роздуваючи свої великі горлові мішки інтенсивно-червоного кольору. На відміну від інших птахів, вони не влаштовують поєдинків. Іноді декілька самців сидять поруч, надаючи самці можливість вибору.
Самець намагається звернути на себе увагу самки, що наблизилася, шелестом пір'я і клацанням дзьоба.
Розмноження
Гнізда фрегатів - це величезні споруди з гілок, побудовані на деревах, у кущах або, в окремих випадках, на камінні.
Гнізда фрегатів - це величезні споруди з гілок, побудовані на деревах, у кущах або, в окремих випадках, на камінні. Самка відкладає 1-2-3 яйця, які пара висиджує по черзі.
Розмноження
Спочатку пташеня позбавлене пуху і його постійно обігріває дорослий птах.
У 4-5 місячному віці пташенята вже повністю оперені і відрізняються від дорослих птахів тільки білим кольором голови.
Розмноження
Птахи вигодовують їх протягом 5-6 місяців.
Після виходу з гнізда молоді фрегати збираються разом і навчаються літати.
Батьки ще деякий час продовжують піклуватися про молодняк.
Фрегат – птах-красень


"Фтизіатрія"


"Гігієна"


ГМО


title: Глобальні проблеми людства

text: news.yahoo.com


ГОРМОНИ.


Горобець хатній


title: Групи крові АВО

text:
Click to edit Master title style
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level
Click to edit Master title style
Click to edit Master subtitle style
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level


title: Функції біологічних мембран - повна діюча копія

text:
Rod Mackinnon
AQP-1

     110     mM
       5-15    mM
Cl -
   4 x 10 -5 mM, pH=7.4
     8 x 10 -5 mM, pH = 7.1
H +
       1-2    mM
          10 -5 mM
Ca 2 +
       1-2    mM
           0.5   mM
Mg 2 +
         5     mM
      140       mM
K +
     145     mM
        5-15   mM
Na+
Vmax
1/2 Vmax
Km
a
a
g
d
b
Taricha torosa
Gonyaulax
catanella
Phyllobates aurotaenia
Gymnodinium
brevis
COOH
COOH
NH2
NH2
1
2
3
4
5
6
7
Hysterocrates
 gigas
 AQP-1

COOH
COOH
NH2
NH2
3 Na+
2 K+
NH2
COOH
Ca2+
CO2
CO2
HCO3
Cl -
Cl -
Cl -
HCO3
K+
K+
K+
H2O
+ OH -
1
2
ruffled border
NH2
COOH
NH2
COOH
N
C
G
K+
K+
Na+
Na+
Na+
Na+
H+
H+
K+ = 140 mM
Na+ = 12 mM
K+ = 4  mM
Na+ = 145 mM
----
++++
Na+
Na+
Na+
K+
K+

gp41
gp120
CD4
Rod Mackinnon
AQP-1

G
Rod Mackinnon
AQP-1

G
Rod Mackinnon
AQP-1

Rod Mackinnon
AQP-1


title: гігієна зору

text:
 «Очі – відкриті ворота душі.»
                                                                                Ібн Хазм

Вади зору
Короткозорість -  це вада зору, у разі якої фокус оптичної системи ока в спокійному стані розташований перед сітківкою.
 Короткозорість коригується носінням окулярів із розсіювальними лінзами.
Вади зору
Далекозорість – це вада зору, у разі якої фокус оптичної системи ока в спокійному стані розташований за сітківкою.
Далекозорість коригується носінням окулярів зі збиральними лінзами.


title: Гриф

text:
 ГРИФ
Грифи  - підродина хижих птахів родини яструбових. Довжина тіла 95-114 см. Голова і шия вкриті тільки коротким пухом для захисту від забруднення при поїданні нутрощів трупів.
 Крила широкі, пристосовані до тривалого ширяння в пошуках падалі - основної їжі більшості грифових.
Ноги придатні лише для ходьби і бігу, носити здобич може тільки бородань.
Грифи дуже великі птахи. Маса самок до 7,5, самців до 6,5 кг, іноді навіть більше. Дорослі птахи темно-бурі, комір навколо шиї і пух на шиї - світло-бурі. У молодих птахів все оперення, в тому числі і шия, темно-бурі.
Поширені грифи в Південній Європі, Північній Африці, Передній і Центральній Азії.
В областях України - рідкісні залітні птахи. Улюблені місця перебування - верхня межа лісу у високих гірських пасмах.
 У природі грифа легко визначити за розмірами, темним забарвленням оперення  та характерним силуетом у польоті: широкі крила, втягнута голова, короткий клиноподібний хвіст.
 Грифи довго ширяють високо в повітрі, роблячи широкі кола. Помітивши поживу, круто і швидко пікірують з висоти з гучним шумом крил.
 Голос - шипіння і хрипле каркання.
Грифи живляться трупами різних свійських і диких тварин, переважно великих. Відомо поїдання трупів собаки, кішки, косулі, оленя й різних свійських копитних тварин.
При поїданні падла гриф віддає перевагу м'ясу, разом з яким їсть шкіру й шерсть. У невеликій кількості їсть і кістки. Як і всі некрофаги, багато п'є. Розшукує падло, невтомно і високо ширяючи великими кругами і користуючись, очевидно, дуже гострим зором. Тривалий час може лишатися без їжі.
Грифи також належать до корисних і рідкісних птахів. Охороняються Конвенцією з міжнародної торгівлі вимираючими видами дикої фауни і флори, Боннською та Бернською конвенціями.
Вид внесений до Червоного списку Міжнародного Союзу Охорони Природи, Європейського червоного списку та Червоної книги України (1994, 2009).

 Грифи гніздяться рано. Уже в двадцятих числах березня, а можливо й раніше. Гнізда завжди на деревах, вимощені травою, шерстю, дрібними гілочками. Насиджують яйця обидва птахи.
Пташенята лишаються в гнізді дуже довго, протягом 3,5-4 місяців, вилітають у серпні або навіть у вересні.
Своє величезне гніздо грифи будують на міцних сучках вікових дерев. У кладці - одне яйце, яке обоє батьків насиджують майже два місяці. Період відкладання яєць триває з початку березня до початку квітня.
Пташенята з’являються в травні і залишають гніздо в серпні –вересні.
 Зелений:
 Можливі місця гніздування;
 Сучасні місця гніздування;
 Реінтродікція в процесі.

 Блакитний:
 Сучасні місця зимування.

 Темно-сірий:
 Колишні місця гніздування;
 Ймовірні колишні місця гніздування.


title: "ГМО"

text:
Анастасія Ткаченко
Вплив на безпеку та життя людей та їх майбутніх поколінь ГМО, ферментів та гормонів.
Досягнення науково- технічного прогресу
XX століття характеризувалося видатними досягненнями науково- технічного прогресу, які радикально змінили життя людини. Це передусім ядерна технологія, електроніка і новітня біотехнологія. Сучасні темпи розвитку біотехнології та її перспективи, в порівнянні щонайменше з комп'ютеризацією нашого життя вражають уяву сучасної людини, що навіть саме існування людини залежить від досягнень новітньої біотехнології. Нині біотехнологія на практиці показує великі успіхи в сільському господарстві. Це виведення нових сортів рослин стійких до гербіцидів, комах, хвороб, стресових впливів.
Звідки взялися генномодифіковані організми?
Під час «холодної війни» військові кола обох супердержав - США і СРСР покладали неабиякі надії на біологічну зброю нового типу. Ця зброя мала бути набагато ефективнішою, ніж термоядерна. Вона не знищувала би територію та індустрію, а впливала би тільки на населення.
Загальні відомості про генну інженерію
Генетичні зміни це зміни у генетичному коді рослини - геномі. Гени несуть інформацію про всі риси, що їх успадковує будь - який організм - жива істота. Вони складаються з ДНК. Генетична модифікація є результатом зміни ДНК або введення генетичного матеріалу з одного організму до іншого, який може бути різновидом або того самого, або іншого виду.Наприклад гени можуть бути перенесені з однієї рослини до іншої, з рослини до тварини чи з тварини до рослини. Нині генетики можуть майже все. Їм вдалося вивести сорти картоплі, яка не приваблює колорадських жуків, або винограу, що не боїться заморозків. Така модифікація - це зміна одного чи кількох генів у геномі, тобто виведення нових рослин з новими функціями.
Для чого використовується генетична модифікація?
Генетична модифікація дозволяє отримати рослини, тварин та мікроорганізми, зокрема бактерії, зі специфічними властивостями, що дуже важко досягти традиційними методами. Крім того вона дає змогу переносити гени з одного виду до іншого, для отримання певних ознак, чого взагалі неможливо добитися шляхом традиційної селекції.За допомогою генетичної модифікації, гени можна «ввімкнути» чи «вимкнути», міняючи у такий спосіб процес розвитку рослин чи тварин.

Не можна забувати про можливість ненавмисного або навмисного створення продуктів з ГМО, здатних справити негативний вплив на організм людини в умовах неконтрольованої генно-інженерної діяльності. Це означає, що потрібний багаторівневий контроль за харчовою продукцією, що має ГМ- аналоги. У процесі впровадження в організм гени здатні як самі мутувати, так і чинити негативний вплив на геном організму людини. У результаті можуть утворюватися невідомі токсичні білки, що викликають токсикоз і алергію. Що, власне, і відбувається. Зростання онкологічних захворювань в усьому світі - результат впровадження ГМО.
Про переваги ГМО
Насправді за допомогою цієї технології можливо буде вирощувати органи для трансплантації. Тисячі людей помирають щодня, так і не дочикавшись донорської нирки чи печінки. А ось за допомогою генної інженерії можна буде вирощувати органи в будь-яких кількостях і дуже швидко.
Розробка методів генної інженерії і накопичення знань про обмін речовин людини і тварин дадуть можливість створювати такі продукти значно швидше і з більшою точністю отримувати бажаний результат. Загальноприйнятою стає думка, що тільки ГМО можуть позбавити світ від загрози голоду, так як за допомогою генної модифікації можна збільшувати врожайність та якість їжі.Без генної інженерії людство може опинитися в глухому куті.
ГМО в сільському господарстві
Небезпека вирощування ГМО в природі: загроза екології.
а)ГМО, зокрема рослини, які вирощують у відкритому грунті, поза сумнівом взаємодіють з оточуючими їх організмами.Тому постає питання чи може така взаємодія порушити екологічну рівновагу? Як правило, в першу чергу в нанесенні шкоди навколишньому середовищу звинувачують рослини, які виробляють токсини для захисту від комах-шкідніків — наприклад, стійка до колорадського жука трансгенна картопля, яка виробляє Bt-токсин, але використання отрутохімікатів в порівнянні з вирощуванням стійких до жука ГМО завдає незрівнянно більше шкоди екологічній рівновазі.

б)Вирощування більш продуктивних і невибагливих трансгенних рослин дозволить збільшити врожайність без територіального розширення полів, зберігаючи тим самим ліси від вирубки під сільськогосподарське і промислове використання.Отже, саме по собі, як явище, ГМО є порівняно нешкідливим для людини та нваколишнього середовища, але як і скрізь в харчовій промисловості, все-таки існують певні небезпеки, пов'язані з трансгенними продуктами.
Основні завдання генної інженерії в галузі харчового виробництва
ГМО е продуктах - вибір майбутньогоЗ кожним роком все більше фермерів надають перевагу ГМО рослинам перед їх «звичайними» видами. Більшість з цих культур — соя, кукурудза, бавовна,ріпак і люцерна, генетичне модифіковані, щоб протистояти шкідникам та гербіцидам. Інші культури, що вирощуються на комерційній основі або для польових випробувань - це картопля, стійка до вірусу та рис із підвищеним вмістом заліза та вітамінів.

ГМО в продуктах можуть використовуватись в різних цілях. В процесі розробки:- банани, які будуть виробляти вакцину проти інфекційних захворювань, таких як гепатит В;- риба, що зростає вдвічі швидше ніж звичайна;- корови, стійкі до коров'вчої губчастої енцефалопатії;- фруктові і горіхові дерева, які дають врожайність на кілька роківраніше;- рослини з яких виробляють нові види пластмас з унікальними властивостями.ГМО в продуктах: переваги та недолікиТехнології генетичної зміни продуктів пропонують спокусливі перспективи для задоволення деяких з найбільших проблем 21 століття. Як і всі нові технології , вони створюють певні ризики, як відомі, так і поки що невідомі. Суперечки навколо ГМО в продуктах харчування і сільськогосподарських культурах, зазвичай зосереджені на людині та екологічній безпеці, маркуванні та споживчому виборі, праві інтелектуальної власності, етиці, продовольчої безпеки, охорони навколишнього середовища.
Переваги
Культурні рослини- покрашення смаку та якості; 4- зменшення часу дозрівання; 4- збільшення врожайності;- підвищена стійкість до хвороб, шкідників, гербіцидів; 4- збільшення вмісту поживних речовин;- нові продукти і технології вирощування.

Тварини- покращене здоров'я, продуктивність, стійкість до холоду інарощування маси;- більша кількість і вища якість м'яса, яєць і молока;

Навколишнє середовище- «дружні» біогербіциди і біоінсектициди;- охорона грунтів, води, повітря;- біопереробки для лісового господарства; 4- природна переробка відходів; Суспільство- збільшення продовольчої безпеки для зростаючого населення.
Недоліки
Безпека- потенційний вплив на здоров'я людини, в тому числі алергени, передача генів стійкості до атибіотиків, та ще не вивчені фактори;- потенційний вплив на навколишнє середовище, в тому числі: ненавмисне переміщення трансгенів шляхом перехресного запилення, невідомі фактори фпливу на інші організми, втрата флори і фауни.- збільшення залежності країн, що розвиваються від промислово розвинених країн;- біопіратство,або несанкціонована експлуатація природних ресурсів.
Вплив ГМО на організм людини
Мільйони людей у всьому світі кожен день вживають їжу, що містить ГМО. При цьому питання впливу ГМО на здоров'я людини досі залишається без відповіді. Дискусії на цю тему тривають у світі більше 10-ти років.Вчені-генетики ніяк не дійдуть певної думки про те, як же впливають на організм людини трансгенні продукти, якими можуть бути наслідки їх споживання у віддаленому майбутньому. Адже з моменту їх появи минуло трохи більше 20-ти років, а це надто малий термін для остаточних висновків.

Деякі експерти вважають, що змодельовані гени здатні викликати генетичні мутації в клітинах організму людини. Отже ГМО можуть здійснювати негативний вплив на організм людини.Вчені не виключають, що ГМО можуть стати причиною алергій і серйозних порушень обміну речовин, а також збільшувати ризик виникнення злоякісних пухлин, придушувати імунну систему і привести до несприятливості організму до окремих медичних припаратів. З кожним днем з'являються нові наукові дані, що підтверджують факти негативного впливу ГМО на піддослідних тварин, у яких всі процеси в організмі протікають набагато швидше, ніж у людини.Незважаючи на наведені факти, слід враховувати, що довгострокові дослідження безпеки трансгенних продуктів не проводилися, тому ніхто не може точно стверджувати про будь-який негативний вплив їх на людину. Втім, як і заперечувати таке.
Чи є ГМО в Україні?
«Немає жодного генетичного модифікованого організму зареєстрованого в Україні. Тому жоден з генетичне модифікованих інгредієнтів, що використовується в їжу, яка продається в Україні не може бути законним. Ця норма передбачена в законі про біологічну безпеку, прийнятому в Україні в 2007 році», сказав Микола Проданчук, директор Інституту екогігієни та токсикології ім. Л. І. Медведя.Верховна рада прийняла закон, який забороняє використання ГМО та похідних від ГМО в органічному виробництві. Закон, зокрема, містить положення, відповідно до якого органічна продукція повинна відповідати вимогам, встановленим для такої ж продукції, виробленої конвенційним (неорганічним) способом.
Висновки
Безумовно генномодифіковані організми - величезне досягнення теперішнього часу та основне питання полягає в тому, що їх вплив на організм людини досконало не вивчений, а тому неможна з впевненістю зазначити корисність чи шкоду даних організмі, адже тільки якщо у третього покоління споживачів не з'являться зміни на генетичному рівні можна з упененістю говорити, що ГМО безпечне і є вирішенням продоволбчої проблеми планети.


Функціональна система цілеспрямованого поведінкового акту


Глікоз


"Гомології"


title: Форми інстинктивної поведінки людини

text:
Haga clic para cambiar el estilo de título
Haga clic para modificar el estilo de texto del patrón
Segundo nivel
Tercer nivel
Cuarto nivel
Quinto nivel


title: "Головний мозок"

text:
Головний мозок. пульт керування, чи персональний комп’ютер живого організму?
Мета уроку
Ознайомити учнів із особливостями будови головного мозку людини.
Розкрити значення відділів                                     головного мозку у функціо-                                      нальній діяльності людини.
Дати загальні топографічні                                               відомості про стан головного                                                  мозку в черепі.
Цікаве про мозок людини.
Проблемні запитання
Яку будову має мозок людини та які функції він виконує?
Чи залежить інтелект                                         людини від розмірів                                             її головного мозку?
Чи важливе значення                                                      має маса мозку?
Мотивація уроку
Мозок людини у стані спокою споживає 20% кисню та 9% енергії організму, але коли мозок включає свою діяльність, то споживає 25% поживних речовин, які надходять в організм і понад 30% кисню.
Це означає, що для роботи мозку необхідна третя частина життєво важливих речовин, але він такий невеликий у порівнянні з  іншими органами та системами? Навіщо ж він нам?

Загальне поняття
Головний мозок людини – орган центральної нервової системи, що складається з маси взаємозалежних нервових клітин і займає всю порожнину черепа, кістки якого захищають його від зовнішніх механічних ушкоджень.
Еволюція мозків
Цікаво!
Мозок Ейнштейна, як «типового» генія, був у свій час розчленований на 240 частин та понад  40 років зберігався у спеціальному розчині. Коли вчені порівняли його з іншими, то знайшли дві унікальні особливості, пов’язані з нижньою тім’яною долею, що відповідає за здатність до математичних обчислень та трьохвимірного бачення. Нижня тім’яна доля Ейнштейна виявилась значно більшою, ніж у контрольних  зразків та вона не була розділена особливою сполучною тканиною, що можливо, дозволяло нейронам поєднуватись «напряму». Ця аномалія могла стати причиною унікальних математичних можливостей творця теорії відносності.
Неймовірно, але факт!
Мозок вождя пролетаріату В.Леніна – 1340 г;
Мозок письменника І.Тургенєва – 2012 г;
Мозки психічнохворих людей – 2700-2900 г.
Будова головного мозку
    Головний мозок складається із двох видів речовин: білої та сірої. Біла речовина – це скупчення дендритів та аксонів,а сіра – це скупчення тіл нейронів. Сіра вкриває мозок зовні і вигляді кори та невеликі частини сірої занурені в товщі білої у вигляді мозкових ядер і називаються підкіркою.
   Укритий головний мозок трьома мозковими оболонками: твердою, павутинною, судинною.
Усередині головного мозку                                                     містяться чотири шлуночки,
заповнені рідиною, яка                                                  сполучається з рідиною                                                                            спинного мозку.
Оболонки головного мозку
М'яка або судинна, оболонка головного мозку безпосередньо прилягає до речовини мозку, заходить у всі борозни, покриває всі звивини. Складається вона з пухкої сполучної тканини, в якій розгалужуються численні судини, що живлять мозок. Від судинної оболонки відходять тоненькі відростки сполучної тканини, які заглиблюються в масу мозку. Павутинна оболонка головного мозку  - тоненька, напівпрозора, не має судин. Вона щільно прилягає до звивин мозку, але не заходить у борозни, внаслідок чого між судинною й павутинною оболонками утворюються підпавутинні цистерни, заповнені спинномозковою рідиною, за рахунок якої й відбувається живлення павутинної оболонки.

Оболонки головного мозку
Тверда оболонка головного мозку - окістя для внутрішньої                                              мозкової поверхні кісток черепа. В цій оболонці спостерігається найвища концентрація больових рецепторів в організмі людини, в той час як в самому мозку больові рецептори відсутні.
Мозок зовні і у розрізі
Будова головного мозку
За анатомічними даними головний мозок поділяють на 5 відділів:
- передній;
- проміжний;
- середній;
- задній;
- довгастий.
За функціональними даними його поділяють на стовбур мозку та великі півкулі.
Схема будови
Будова головного мозку
Довгастий мозок
 Він є межею між спинним і головним мозком, тому через цей відділ проходять нервові шляхи, що йдуть від спинного мозку, які потім перехрещуються. Тому ліва сторона мозку пов’язана з правою стороною                                         тіла, а права сторона мозку –                                               з лівою.
 Тут знаходиться дихальний                                           центр, що забезпечує                                        вентиляцію легень.
Довгастий мозок
У ньому знаходяться центри діяльності:
- захисні рефлекси: кашель, чхання, мигання повік, сльозовиділення, блювоти.
- харчові рефлекси: смоктання, ковтання, соковиділення травних залоз.
- серцево-судинні рефлекси, що регулюють діяльність серця та судин.
Пошкодження довгастого мозку призводить до смерті, тому його називають центром життя.
Міст
Міст пов’язує довгастий та середній мозок з іншими відділами головного мозку. Це потовщений валик із поперечно розміщеними волокнами.
Він виконує провідникову                                           функцію.
Через нього проходять                                                    сигнали від слухових                                                   рецепторів і органів                                                                   рівноваги.
Мозочок
		      Мозочок складається із двох півкуль,
                          з’єднаних черв’яком. Він тісно
                          пов’язаний зі спинним мозком.
                          Розташований під потиличною часткою
                          великого мозку в задній черепній ямці.
                          Виконує мозочок три основні функції: координація рухів, регуляція рівноваги тіла та регуляція м’язового тонусу. Завдяки                     мозочку ми можемо робити тонкі                                    злагоджені рухи – писати, малювати,                                                                                майструвати, а також контролювати                                                       вираз обличчя.
Середній мозок
До середнього мозку належать ніжки мозку, по яких ідуть висхідні і низхідні провідні шляхи та дах мозку - чотиригорбкове тіло. Між ними міститься частина ретикулярної формації. Два верхні горбки пов'язані з функцією зорового аналізатора, виступають центрами орієнтовних рефлексів на зорові подразники, а тому називаються зоровими. Два нижні горбки - слухові, пов'язані з орієнтовними рефлексами на звукові подразники.
Середній мозок
Первинні зорові та слухові центри беруть участь в організації мимовільної автоматизованої рухової реакції – старт-рефлекси.
Проміжний мозок
Розташований між стовбуром мозку та великими півкулями.  Його складовими є: таламус, епіфіз, гіпоталамус, до якого приєднаний гіпофіз.
Містить вищі вегетативні центри.
Здійснює рухові функції.
Здійснює мімічні функції.
Регулює обмінні процеси.
Здійснює терморегуляцію.

1.Таламус
2. Епіфіз
3. Гіпофіз
4. Гіпоталамус
Великі півкулі
Передній мозок – вищий відділ головного мозку. Поділений він на дві півкулі, які поєднані мозолистим тілом, що утворене щільним пучком нервових волокон. Кожна з півкуль поділена на чотири функціональні долі.
Шлуночки головного мозку
   Усередині головного мозку містяться чотири шлуночки, заповнені рідиною, яка сполучається з спинномозковою рідиною.
Підкіркові утворення
Таламус - зорові бугри.
Гіпоталамус – підгорбкова ділянка.
Епіфіз – шишкоподібне утворення.
Ретикулярна формація.
Смугасте тіло.
Коник.
Мигдалик.
Мозолисте тіло.
Ретикулярна формація
   У стовбурі розташована ретикулярна формація - система ядер, у яких нейрони різних розмірів і форми з безліччю відростків утворюють скупчення і переплетення великої кількості нервових волокон. Вона наче сито, просіює інформацію, що надходить до кори, і вирішує, яку затримати, а яку передати далі.
   Вплив ретикулярної формації активізує структури головного мозку, відіграє важливу роль у формуванні уваги, виконує охоронну функцію, регулюючи якій частині мозку спати, а якій ні. Наприклад, усім відома реакція матері, котра не чує гуркоту поїзда, але легко прокидається від плачу дитини.
Таламус
Таламус – зоровий горб - збирач інформації про всі види чутливості: фільтрує, сортує і направляє в головний мозок інформацію, що надходить від больових, тактильних,                                                      температурних, м’язово-                                                  суглобових, вібраційних,                                                       зорових, смакових,                                                нюхових і слухових                                              рецепторів та шляхів.
У таламусі відбувається формування відчуттів і їх подальша передача.
Гіпоталамус
   Гіпоталамус – є вищим центром регуляції роботи внутрішніх органів, який узгоджує їх діяльність зі станом активності організму. У ньому містяться центри нюху, смаку, голоду і насичення, спраги і питного задоволення, терморегуляції, регуляції сну і неспання, регулювання артеріального тиску та                                 утворення сечі. Продукуючи низку гормонів, він разом з гіпофізом утворює гіпоталамно-гіпофізарну систему, що контролює діяльність ендокринних залоз.
Епіфіз
   Секреторні клітини епіфіза виділяють у кров гормон мелатонін, який бере участь у синхронізації біоритмів сну-неспання. До головних функцій належать:
 гальмування виділення гормонів росту;
 гальмування статевого розвитку і статевої поведінки;
 гальмування розвитку пухлин;
 впливає на статевий розвиток і сексуальну                                               поведінку;
   Після статевого дозрівання вироблення                                           мелатоніну зменшується. Розміри епіфізу у                                                     дітей більші, ніж у дорослих.
Лімбічна система
   Лімбічна система – сукупність ряду структур головного мозку, що бере участь у регуляції функцій внутрішніх органів, нюху, інстинктивної поведінки, емоцій, пам’яті, рівень уваги, сприйняття, відтворення емоційно значущої інформації.
Дослідження мозку
Ангіограма мозку з допомогою рентгенівських променів
Томограма мозку з допомогою рентгенівських променів
Мозок як комп’ютер
Наш мозок влаштований як і комп’ютер, тобто складається із блоків, деталей та частин.
Чи знаєте ви, що…
Середня маса мозку у австралійців – до 1200 г; у французів – до 1300 г; у англійців – понад 1300 г; у німців понад 1400 г. Мозок українців також в середньому 1400 г. У афроамериканців вага головного мозку на 100 г менша, ніж у білошкірого населення Африки.
Існує залежність між вагою мозку у чоловіка та жінки. У середньому мозок чоловіка важчий десь на 120-130 г.
Узагальнення знань
За дослідженнями вчених рівень інтелекту не залежить від розмірів головного мозку, а залежить від функціонування важливих ділянок, їхніх структур та від кількості зв’язків між нервовими клітинами.
Висновок уроку
Вчені дослідили, що для нормальної життєдіяльності організму та виживання важливе значення має чіткість і час реакції. Отже, у цьому випадку, мозок людини як комп’ютер, який включається саме тоді, коли необхідно вирішити складні завдання, що вимагають напруження та швидкої реакції.
Висновок уроку
Таким чином, головний мозок людини – це:
- головний центр керування всіма процесами життєдіяльності, тобто його можна назвати пультом керування життя людини;
- комп’ютер, на материнській платі якого зберігається вся життєва інформація.
Успіхів у вивченні матеріалу!


title: "Грип"


title: «Галерея кімнатних рослин»

text:
«Галерея кімнатних рослин»
Новотроїцька загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 4
Останнім часом в нашій школі помітно проявився інтерес до всього, що пов'язано з рослинами і оформленням ними інтер'єрів. І це не мода на квіти, а наше бажання зробити красивим те місце, де ми вчимося. Адже рослини створюють затишок, піднімають настрій, знімають стреси.

Озеленення школи радує око розмаїттям форм, поєднанням кольорів і відтінків, вміло підібраною композицією ароматів.
Однією з важливих завдань, які ми перед собою поставили, є створення і вивчення колекцій різних рослин, у тому числі корисних. Важливим також є створення у школі та класах «екологічних зелених куточків»

В ході реалізації акції  у школі створений міні сад у 3- Б класі “Зелена Фантазія”
Квітник створений з метою вивчення кімнатних рослин. Як у справжньому лісі сонячне світло надходить в недостатній кількості і тому для даного квітника нами підібрані тіньолюбні рослини. Створення цього квітника знаходиться в початковій стадії і в майбутньому планується розширити його видове різноманіття.

Метою акції  є формування у кожного учасника педагогічного процесу внутрішньої потреби в захисті і примноження природних багатств, створенні і підтримці прекрасного навколо себе.

Так завжди зеленіють наші коридори
А так квітнуть наші кабінети та класи, за якими діти доглядають та милуються чарівним розмаїттям квітів.
	Квіткарство виховує в учнів почуття любові до природи та відповідальності за інші живі істоти. Завдяки цьому заняттю діти отримують душевне задоволення, бо розуміють, що змінюють світ  навколо себе на краще.

Слів на описи не трачу, словом не передаси
Їх земної, безсловесної, дивовижної краси.
Люди дивляться, п’яніють, в них кохаються віки,
Нареченим їх дарують, заплітають у вінки.
Ними кожен свою радість, власне щастя назива,
Квіти часто нам говорять втричі більше, ніж слова.
Скільки ми їм довіряли мрій, недоспаних ночей!
Але є ще кращі квіти, невидимі для очей.
Не цвітуть вони на клумбах і на тихих озерцях,
А цвітуть вони у грудях, у людських цвітуть серцях.


title: Гібридизація соматичних клітин

text:
Гібридизація соматичних клітин
Виконала
Учениця 11-Г класу
Коваль Яна
Гібридизація соматичних клітин

Важливе значення для розвитку клітинної біотехнології мали праці по гібридизації соматичних клітин
Гібридизація соматичних клітин

 Французький вчений Ж.Барський вперше виявив, що соматичні клітини тварин здатні зливатись і об’єднувати генетичну інформацію двох батьківських клітин.
 Але утворення гібридних клітин в звичайних умовах відбувається дуже рідко.
www.themegallery.com
Гібридизація соматичних клітин

Види схрещувань
Неспоріднене
(аутбридинг) –
гібридизація організмів, які не мають тісних родинних зв’язків, тобто представників різних ліній, сортів чи порід одного виду.

Споріднене
(інбридинг) –
це схрещування організмів, що мають безпосередніх спільних предків.
Гібридизація соматичних клітин
Гібридизація соматичних клітин

Корови і норки
Москита і людини

Курчатка і людини
Людини і миші
www.themegallery.com
www.themegallery.com
Гібридизація соматичних клітин

За допомогою методу гібридизації соматичних клітин тварин і людини  отримують
    Моноклональні
 антитіла
www.themegallery.com
Гібридизація соматичних клітин

Келер і Мільдштейм розробили спосіб отримання гібридів між лімфоцитами мишей, імунизованих перед цим якимось антигеном і культивуючими пухлинними клітинами кісткового мозку (мієломними клітинами).
Гібридизація соматичних клітин
Використання методу гібридизації соматичних клітин дає можливість вивчати механізми первинної дії генів і взаємодію генів. Культури соматичних клітин використовуються для визначення мутагенної дії факторів навколишнього середовища.
Дякую за увагу!


title: "Грип"

text:
Кишковий Єрсиніоз

Єрсиніо́з кишко́вий — гостре інфекційне захворювання, яке спричинює Yersinia enterocolitica з роду Єрсинія та характеризується фекально-оральним механізмом передачі шляхи передачі: харчовий, водний і побутовий.
Деякі представники роду Yersinia здатні не тільки виживати, але і розмножуватися при температурі від 1 до 4 °C, тобто є психрофілами. Також вони демонструють відносно високу стійкість до нагрівання — деякі з них можуть витримувати температуру 50—60 °C протягом 20—30 хвилин. Цих бактерій достатньо швидко інактивують окислювачі.
Відомі патогенні представники роду такі:Yersinia pestis — збудник чуми.Yersinia enterocolitica — збудник кишкового єрсиніозу.Yersinia pseudotuberculosis — збудник псевдотуберкульозу.
Кишковий єрсиніоз реєструється повсюдно. Найбільш часто захворювання зустрічається в країнах Північної і Західної Європи, у Великій Британії, Японії, США, Канаді. У США, Західній Європі кишковий єрсиніоз займає 7 місце у структурі гострих кишкових інфекцій, а Y. еnterocolitica — 3-4 місце серед бактеріальних збудників, збудник виділяється з випорожнень у 2,8% усіх бактеріологічних посівів калу в США. В Україні реєструються спорадичні випадки й, іноді, спалахи кишкового єрсиніозу.

Yersinia enterocolitica — грам-негативна бактерія роду єрсинія. Їй притаманна значна патогенність за допомогою різних факторів: адгезії, колонізації на поверхні кишкового епітелію, ентеротоксигенності, інвазивності й цитотоксичності. Найкраще зростає при температурі від +2 до +5°С, таким чином відноситься до мікроорганізмів з психрофільним властивостями. Відомо 76 серотипів Y. enterocolitica, з яких тільки 11 спричинюють хворобу в людей. Патогенні Y. enterocolitica входять до біогрупи 1B. Вони мають Н-і О-антигени. Найбільш патогенними для людей є серотипи O:3, O:5, О:27, O:8, O:9 та O:13. Деякі штами містять В- і W-антигени вірулентності, розташовані в зовнішній мембрані. У них є специфічні та перехресно реагуюючі антигени, що визначають внутрішньовидові та загальні для ентеробактерій антигенні зв'язки з Y. pseudotuberculosis, Brucellae, Escherichia, Salmonellae, Shigellae, Klebsiellae тощо. Це необхідно враховувати при інтерпретації результатів серологічних досліджень.
Специфічна діагностика
бактеріологічний — матеріалом для бактеріологічного дослідження є фекалії, сеча, змиви з ротоглотки, кров, мокротиння, жовч, спинномозкова рідина, операційний матеріал. Досліджуваний матеріал засівають на рідке середовище накопичення, витримують у термостаті при температурі +4˚С протягом 3-5 діб (холодове збагачення) з подальшим висівом на щільні середовища Ендо, Левіна, Серова при температурі 25-30°С.
серологічний — використовується для визначення специфічних антитіл до антигенів Y. еnterocolitica з 2-го тижня хвороби в парних сироватках з інтервалом 10-14 днів. У ранній період найбільш інформативний імуноферментний аналіз (ІФА) з визначенням IgM і IgA, на 3-4 тижні — ІФА, реакції аглютинації (РА), непрямої гемагютинації (РНГА), зв'язування комплементу (РЗК), реакція виявлення антитіл до білків зовнішньої мембрани єрсиній. Рівень титрів антитіл залежить від тяжкості клінічного перебігу та варіанту хвороби. Діагностичний титр РНГА 1:200, РА — 1:160.
імунологічний — заснований на виявленні антигенів Y. еnterocolitica в клінічному матеріалі (кров, сеча, випорожнення, слина і т. ін.) до 10-го дня від початку хвороби (реакція імунофлюоресценції, непрямої імунофлюоресценції, коаглютинації, аглютинації латексу, радіоімуноферментний метод). Використовують полімеразно-ланцюгову реакцію (ПЛР) і метод імуноблотінга.

Лікування
Проводиться комплексно з урахуванням клінічної форми, тяжкості та періоду захворювання. Етіотропна терапія на сучасному етапі є ведучою, згідно з рекомендаціями ВООЗ передбачає призначення дорослим фторхінолонів, серед яких перевагу надають ципрофлоксацину по 0,5 г 2 рази на добу per os або 0,4 г 2 рази на добу парентерально протягом від 7 діб до 1 місяця в залежності від клінічного перебігу. Можливе застосування при генералізованому перебігу цефалоспоринів III покоління, серед яких перевагу надають цефтріаксону в дозі 1,0 г 2 рази на добу парентерально різною тривалістю в залежності від клінічної ситуації. В окремих випадках можливе застосування гентаміцину чи доксицикліну. Найважливішим принципом антибіотикотерапії при генералізованому варіанті є безперервність і тривалість курсу антибіотикотерапії (до 7-10-го дня нормальної температури). При септичному перебігу необхідно введення 2-3 антибіотиків різних груп парентерально.
Патогенетична терапія включає дезінтоксикаційні, десенсибілізуючі, вітамінні, метаболічні, антиоксидантні препарати. Лікування хворих вторинно-вогнищевими варіантами є складним, проводиться за індивідуальною схемою. При рецидивуючому, затяжному перебігу єрсиніозного поліартриту, синдрому Рейтера, вузлуватої еритеми коротким курсом призначають глюкокортикостероїди. При ураженні суглобів тривалий час застосовують нестероїдні протизапальні препарати. Імунокорегуюча терапія призначається після попереднього обстеження на тлі імунодефіцитного стану, затяжного перебігу, вторинно-вогнищевих форм без автоімунних зрушень.

Профілактика
анітарний контроль за водопостачанням;
санітарно-гігієнічні заходи на харчових об'єктах;
дотримання правил транспортування, зберігання, приготування та реалізації продуктів і готових страв;
захист продуктових складів, овочесховищ від гризунів, дератизаційні заходи;
ветеринарний контроль за тваринами;
санітарно-просвітня робота серед населення.


генотерапія та її песперктиви


Грубі та зелені корми


"Етапи індивідуального розвитку організмів"


title: Функціональна асиметрія головного мозку

text:
Функціональна асиметрія головного мозку
Учитель біологіі вищої категорії
СШ № 66 м.Маріуполя
Шалдирван Ольга Володимирівна
Додаток 1

  Головний мозок – частина центральної нервової системи, розміщений в черепній коробці.
                                       Складається із нервових клітин (нейронів), які входять до складу сірої і
                                       білої речовини.
  Нейрон – нервова клітина, структурна функціональна одиниця нервової тканини. Складається із
                     тіла, коротких (дендритів) і довгих (аксонів) відростков .
   Великий мозок – складається з двох симетрично розміщених півкуль.
   Сіра речовина – тіло нейронів.
   Біла речовина – скупчення нервових відростків, пучків нервових волокон.
   Кора головного мозку – тонка оболонка сірої речовини, яка покриває півкулі головного мозку,
                                                   утворює  звивини й борозни, які збільшують площу поверхні кори
                                                   великих півкуль.
   Лобна, тім’яні, потилична, скроневі долі – зовнішня будова кори великих півкуль
   Асоціативні зони – накопичують, зберігають інформацію і дають  відповідь з урахуванням
                                         минулого досвіду.
   Моторні (рухові) зони – направляють імпульси до ефекторів
   Моторна асиметрія – різна рухова активність кінцівок, обличчя, частин тіла, які керовані різними
                                              півкулями.
   Соматосенсорні зони – ділянки кори, які отримують імпульси від рецепторів.
   Соматосенсорна асиметрія – різні сприйняття кожною з півкульобєктів, які розміщені ліворуч і
                                                            праворуч від серединної плоскості тіла.
Афазія – порушення мови.

Додаток 2

                                                                    Завдання до тесту «Домінуюча півкуля»
Завдання 1.
Переплести свої пальці. Подивіться, який з двох великих пальців знаходиться зверху – правий або лівий. Якщо зверху знаходиться правий палець то це правий тип реакції, а якщо зверху лівий палець то це лівий тип реакції.

Завдання 2.
Ваші очі відкриті. Треба перед очима поставити горизонтально предмет, сконцентруватися та зафіксувати очима точку, в яку ви цілитися (очі не закривати). Потім, спочатку закрийте одно око, а потім друге. В яких із двох випадків точка прицілу буде зміщена. Якщо точка змістилася при закритому правому оці, то тип вашої реакції – правий, а якщо точка змістилася при закритому лівому оці, то лівий.

Завдання 3.
Треба зараз похлопати в долоні. З’явіть увагу на те, яка рука у вас при даної дії  буде зверху – права або ліва. Запишіть результат у зошит:  права – п, ліва – л.

Завдання 4.
Прийміть позу Наполеона: схрестіть руки на грудях. Подивиться,  яка рука буде зверху – права або ліва.
Результат запишіть в зошиті:  права – п, ліва – л.

Додаток 3
  Аналіз тесту «ДОМІНУЮЧА  ПІВКУЛЯ»
Завдання 1.
Відповідь:  Л – ви емоціональна людина;  П – у вас аналітичний склад ума.
Завдання 2.
Відповідь: Л – м’який й поступливий характер; П – твердий й настійливий характер
Завдання 3.
 Відповідь: Л – кокетство; П – простота й добродушність;
Завдання 4.
 Відповідь: Л – рішучий характер; П – коливання перед сприйняттям рішення.
Додаток № 4

Соматосенсорна асоціативна
Слухова асоціативна
Зорова асоціативна
Мовлення
Додаток № 5

1.Доцентральна борозна (область контролю довільних рухів);
2.Центральна борозна;
3.Область тактильної чутливості;
4.Тім’яна доля;
5.Основний центр сприйняття мови з використання слів;
6.Потилична доля;
7.Область зорового сприйняття;
8.Мозочок;
9.Стовбур;
10.Скронева доля;
11.Область сенсорної, зорової та слухової пам’яті;
12.Бічна борозна;
13.Область слухового сприйняття;
14.Руховий центр мови;
15.Лобна доля.

Додаток № 6

КРАСНИЙ
СИНИЙ
ЗЕЛЕНИЙ
Додаток № 7
Додаток 8
Завдання № 1
Завдання 2
Завдання № 3
Завдання № 4
Завдання № 5
Завдання 6
Завдання № 7
                 Сприйняття інформації                півкулями головного мозку


ферменти