title: Презентація "Серце людини"

text:
Серце людини
Юрків Ольга
11-В

         Серце людини - це конусоподібний порожнистий м'язово-фіброзний, головний базовий рушій крові і лімфи по кровоносних і лімфатичних судинах, включаючи коронарні, складається з двох двоступеневих насосів.  Робота серця описується механічними явищами (всмоктування і виштовхування). Володіє автоматизмом.
       Форма визначається віком, статтю, статурою, здоров'ям, іншими факторами. Міра витягнутості (фактор) форми є відношення найбільших поздовжнього і поперечного лінійних розмірів серця. Довжина серця дорослої людини коливається від 10 до 15 см (частіше 12-13 см), ширина в підставі 8-11 см (частіше 9-10 см) і переднезадній розмір 6-8,5 см (частіше 6, 5-7 см) . Маса серця в середньому становить у чоловіків 332 г (від 274 до 385 г), у жінок - 253 г (від 203 до 302 г).

Будова серця
      Серце знаходиться в лівій частині грудної клітини в так званій околосердечной сумці - перикарді, який відокремлює серце від інших органів. Стінка серця складається з трьох шарів - епікарда, міокарда і ендокарда.
      Серце складається з чотирьох окремих порожнин, які називаються камерами: ліве передсердя, праве передсердя, лівий шлуночок, правий шлуночок. Вони розділені перегородками. У порожнині перикарда міститься невелика кількість серозної рідини.
      Стінка лівого шлуночка приблизно в три рази товще, ніж стінка правого шлуночка, так як лівий повинен бути достатньо сильним, щоб виштовхнути кров у велике коло кровообігу для всього організму (опір крові у великому колі кровообігу в кілька разів більше, а тиск крові в кілька разів вище, ніж в малому колі кровообігу).

Кровообіг

       Кров рухається від шлуночків до передсердь, але серцевий викид рухає кров всупереч існуючим уявленням лише до капілярів, де відбувається викид води і солей в інтерстиціальну рідину і розвантаження артеріального тиску
       Діастола передсердь - наповнення робочих камер (передсердь) кров'ю; за рахунок  розширення передсердь відбувається при розкритих гирлах порожніх (легеневих) вен
       Систола передсердь - повідомлення енергії стиснення серцевого м'яза, що накопичилася в передсердях крові при закритих гирлах порожніх та легеневих вен і проштовхування її під тиском у шлуночки.
 Коронарний кровообіг
    Кожна клітина серцевого м'яза повинна мати забезпечене постійне надходження кисню та поживних речовин. За цей процес відповідально власне кровообіг серця, тобто коронарний кровообіг. Назва походить від 2 артерій, які як вінець, обплітають серце. Коронарні артерії безпосередньо відходять від аорти. Через коронарну систему проходить до 20% виштовхнутою серцем крові.
    Тільки така потужна порція збагаченої киснем крові забезпечує безперервну роботу життєдайного насоса людського організму.

Робота серця
     Здорове серце ритмічно і без перерв стискається і розтискається. В одному циклі роботи серця розрізняють три фази.

     1.Наповнені кров'ю передсердя скорочуються. При цьому кров через відкриті клапани нагнітається в шлуночки серця (вони в цей час залишаються в стані розслаблення). Скорочення передсердь починається з місця впадання в нього вен, тому гирла їх стислі і потрапити назад у вени кров не може.
     2.Відбувається скорочення шлуночків з одночасним розслабленням передсердь. Тристулкові і двостулкові клапани, що відокремлюють передсердя від шлуночків, піднімаються, закриваються і перешкоджають поверненню крові в передсердя, а аортальний і легеневий клапани відкриваються. Скорочення шлуночків нагнітає кров в аорту і легеневу артерію.
    3.Пауза (діастола) - це розслаблення серця, або короткий період його відпочинку. Під час паузи з вен кров самопливом притікає до предсердиям. Слід систола передсердь - цикл повториться.
Один цикл роботи серця триває близько 0,85 сек., З яких на час скорочення передсердь доводиться тільки 0,11 сек, на час скорочення шлуночків 0,32 сек., І найдовший - період відпочинку, що триває 0,4 сек. Серце дорослої людини, що знаходиться в спокої, працює в системі близько 70 циклів на хвилину.
Автомати серця
    Певна частина серцевого м'яза спеціалізується на видачі решти серця керуючих сигналів у формі відповідних електричних імпульсів. Ці частини м'язової тканини названі збудливо-провідною системою. Основний її частиною є синусно-передсердний вузол, званий водієм ритму, поміщений на зводі правого передсердя. Він управляє частотою роботи серця шляхом відправки регулярних електричних імпульсів. Електричний імпульс через колії в м'язі передсердя надходить в передсердно-шлунковий вузол. Збуджений вузол посилає імпульс далі, в окремі клітини м'язи, викликаючи їх скорочення. Збудливо-провідна система забезпечує ритмічну роботу серця за допомогою синхронізованого скорочення передсердь і шлуночків.

Регуляція роботи серця

Робота серця регулюється нервовою і ендокринною системами, а також іонами Ca і K, які містяться в крові. Робота нервової системи над серцем полягає в регуляції частоти і сили серцевих скорочень ( симпатична нервова система зумовлює посилення скорочень, парасимпатична - послаблює). Робота ендокринної системи над серцем полягає у виділенні гормонів, які посилюють або послаблюють серцеві скорочення. Основний залозою виділення гормонів, які регулюють роботу серця, є наднирники. Вони виділяють гормони адреналін і ацетилхолін, функції яких відносно серця відповідають функціям симпатичної і парасимпатичної систем. Таку ж роботу виконують відповідно іони Ca і K.
Електричні та акустичні                    явища
    При роботі серця (як і будь м'язи) відбуваються електричні явища, які викликають появу електромагнітного поля навколо працюючого органу. Електричну активність серця можна зареєструвати за допомогою спеціальних електродів, накладених на певні ділянки тіла. За допомогою електрокардіографа отримують електрокардіограму (ЕКГ) - картину змін у часі різниці потенціалів на поверхні тіла. ЕКГ відіграє важливу роль в діагностиці інфаркту та інших захворювань серцево-судинної системи.

    Акустичні явища, звані тонами серця, можна почути, прикладаючи до грудної клітки вухо або стетоскоп. Кожен серцевий цикл в нормі поділяють на 4 тони. Вухом при кожному скороченні чутні перші 2. Більш довгий і низький пов'язаний із закриттям дво-і тристулкового клапанів, більш короткий і високий - це закриваються клапани аорти та легеневої артерії. Між одним і другим тоном йде фаза скорочення шлуночків.


title: "Мислення та свідомість людини"

text:
Мислення та свідомість людини
Виконала:
  Кора великих півкуль головного мозку
Кора великих півкуль головного мозку - це поверхневий шар сірої речовини. Її утворюють тіла нервових клітин, проміжки між якими заповнені клітинами нейроглії та містять нервові волокна і кровоносні судини.
  Кора великих півкуль головного мозку
Наявність численних борозен і закруток значно збільшує площу сірої речовини. Загальна площа кори становить 220 тис. мм. Товщина кори в різних ділянках неоднакова і коливається від 1,3 до 4,5 мм.  В ній міститься 14 - 15 млрд. різноманітних за формою, розмірами та функціями нейронів.
             Мислення
Мислення – це процес опосередкованого, предметного відображення (пізнання) загальних , суттєвих властивостей об’єктів та явищ дійсності, відображення взаємозв’язків та відношень, що існують між ними.
             Мислення
Мислення починається з проблемної ситуації, для виходу з якої індивід повинен знайти і застосувати нові для себе знання чи дії. Вона включає в себе невідоме (шукане, пізнавальну потребу індивіда, його здібності та досвід. Однак з багатьох причин індивід, оцінюючи ситуацію як проблемну, часто не шукає виходу з неї. Він вдається до мислення тоді, коли проблемна ситуація перетворюється на задачу. Тобто, задача - це проблемна ситуація, прийнята індивідом. Тепер вона набуває вигляду відомого і невідомого, зв’язки між якими слід віднайти. Пошук таких зв’язків, тобто розв‘язування задач, і становить процес мислення.
   Складові  мислення
 Особливості процесу мислення
1. Процес мислення становить складну єдність. Мислення не пов’язане з мовою, але виражене в мові.
2. Мислення дорослої людини має узагальнений характер. Про що б людина не думала, над розв’язанням якої б конкретної задачі не працювала, вона завжди думає за допомогою мови, отже, узагальнено.
 Особливості процесу мислення
3. Для мислення характерна проблемність, тобто пошук зв’язків у кожному конкретному випадку, у кожному явищі, яке є об’єктом пізнання. Цей пошук розпочинається звичайно у відповідь на словесний сигнал. Таким сигналом є запитання, з якого розпочинається процес мислення У запитанні формулюється завдання мислення. При цьому кожне запитання символізує цілком визначений тип зв’язку, розкриття якого в певному конкретному явищі і становить завдання, що постало перед людиною. Запитання:
”Чий м’яч покотився?”- потребує встановити зв’язок лише однієї категорїї відношень належності. Запитання: ” Куди м’яч покотився?”- сигналізує також лише один тип зв’язку - напрям, місце. Запитання:” Чому м’яч покотився? - зумовлює пошуки причинних зв’язків.
 Особливості процесу мислення
 4. Мислення - стрижень будь-якої розумової діяльності людини. Цим розумовий процес навіть дворічної дитини, яка засвоює мову, якісно відрізняється від примітивних форм аналізу і синтезу, доступних вищим тваринам. Пошук шляхів розв’язання тварини здійснюють методами безладних спроб і помилок, спрямованих на досягнення “приманки”, але не на націленість. Сформульована в запитанні потреба пізнати, зрозуміти має в людини усвідомлений характер. Мисляча людина знає, що вона не знає і що хоче взнати. Вона знає, що вона знайшла, розв’язавши поставлену задачу.
 Властивості свідомості людини:
1. Людина, що володіє свідомістю, виділяє себе з навколишнього світу, відокремлює себе та своє «я» від зовнішніх речей, а властивості речей—від них самих.
 2. Здатний побачити себе, що знаходиться у визначеному місці простору й у визначеній крапці тимчасової осі, що зв'язує сьогодення, минуле і майбутнє.
 3. Здатний побачити себе у визначеній системі відносин з іншими людьми.
 4. Здатний встановлювати адекватні причинно-наслідкові відносини між явищами зовнішнього світу і між ними і своїми власними діями.
 5. Віддає звіт у своїх відчуттях, думках, переживаннях, намірах і бажаннях.
 6. Знає особливості своєї індивідуальності й  особистості.
 7. Здатний планувати свої дії, передбачати їхні результати й оцінювати їхнього наслідку, тобто здатний до здійснення навмисних довільних дій.
Методологічні основи змісту навчання та виховання:
Викладання — діяльність учителя в процесі навчання, що полягає в постановці перед учнями пізнавального завдання, повідомленні нових знань, організації спостережень, лабораторних І практичних занять, керівництві роботою учнів із самостійного засвоєння знань, у перевірці якості знань, умінь та навичок.
Учіння — цілеспрямований процес засвоєння учнями знань, оволодіння вміннями і навичками. У широкому значенні — оволодіння соціальним досвідом з метою його використання в практичному житті.
Пізнання — процес цілеспрямованого відображення об'єктивної реальності у свідомості людей.
Виховання — один із чинників, під впливом якого здійснюється розвиток дитини.
 Діяльність
Діяльність — спосіб буття людини у світі, її здатність вносити в дійсність зміни.
 Основними компонентами діяльності є:
 1) суб'єкт з його потребами;
 2) мета, відповідно до якої предмет перетворюється на об'єкт, на який спрямовано діяльність;
 3) засіб реалізації мети;
 4) результат діяльності.
Дякую за увагу!


title: 11_10__3_Регуляція транскрипції еукаріот 11 10 11

text:
NB!!!
NB!!!
Protein modules that manipulate histone tails for chromatin regulation
HAT
NB !!!
Protein modules that manipulate histone tails for chromatin regulation
Structure of the bromodomain module
Structure of the chromodomain module
a | Structure of chromodomain from MOD1 A hydrophobic pocket is present between the 1 helix and 2 strand and is proposed to be a substrate-binding site.
b | Electrostatic surface representation of the MOD1 chromodomain module looking down the putative methyl-lysine substrate-binding pocket. MOD1, mouse modified protein 1
Model for cooperation of the HAT, kinase and bromodomain modules for transcriptional activation
In the first step, a histone H3 kinase is recruited to the promoter by the transcriptional activator to phosphorylate Ser10 on histone H3.
b | A histone H4 HAT (histone acetyltransferase) complex is recruited to the promoter to acetylate a lysine residue on histone H4.
 c | The Gcn5 HAT complex is recruited to the promoter, possibly through multiple interactions including an interaction between the bromodomain of Gcn5 with acetyl-lysine modified histone H4 and an interaction between a phosphorylated histone H3 tail with the HAT domain. This recruitment results in the acetylation of Lys14 on histone H3.
d | The effect of these post-translational histone modifications is to recruit RNA polymerase II and the GTFs (general transcription factors) to DNA for transcriptional activation. Ac, acetylation; P, phosphorylation.


title: Перелом

text:
Тема: Перелом.
Перелом кістки
Перелом - це порушення цілісності кістки, яке відбувається в результаті перегину кістки при падінні, сильному ударі, стиску під впливом механізмів і інших тіл (наприклад, плити, залізні балки і т.д.).
ПЕРЕЛОМ
ПОВНИЙ.
Якщо кістка переламана
повністю й утворилися
осколки кісток, то такий
перелом називається повним.
ЧАСТКОВИЙ.Якщо кістка пошкоджена
частково, то утворюється
тріщина і перелом називають
 частковим.
ПЕРЕЛОМ
Закритий перелом – це
 перелом кістки, при якому
 не ушкоджується шкірний
 покрив.
При відкритому переломі
ушкоджується шкірний
покрив, шкіра може бути
 порвана в декількох місцях,
на місці перелому
 «стирчать»
кістки, уламки кістки.
Правила надання допомоги
1. Спокій2. Накласти на відкриту рану стерильну пов'язку3. При кровотечі накласти джгут4. Накласти шину5. Викликати швидку допомогу

При закритому - 1,4,5
Дякую за увагу)


title: "Основні напрямки сучасної біотехнології"

text:
 Основні  напрямки  сучасної  біотехнології.
Основні поняття та терміни
біотехнологія,
синтез генів,
плазмди,
культура тканин,
клон,
ембріональна індукція,
химерні організми,
трансгенні організми,
біоінформатика.
Плазміда — молекула ДНК, відмінна від хромосомної ДНК та здатна до автономної реплікації.
    Біотехнологія – сукупність промислових методів, що застосовують для виробництва різних речовин із використанням живих організмів, біологічних процесів чи явищ.
1. Синтез генів поза організмом(сИнтез генів)
2. Виділення з клітини та перебудова окремих генів або їх частин(генна інженерія )
3. Копіювання та розмноження виділених та синтезованих генів.
4. Введення генів та їхніх груп у геном інших організмів.
5. Поєднання різних геномів в одній клітині
Методи біотехнології.
Історія розвитку біотехнології
випікання хліба
виготовлення сиру, молочних продуктів
виноробство
пивоваріння
силосування
Генна інженерія
Генна інженерія – прикладна галузь молекулярної генетики та біохімії. Її завдання – це розробка методів перебудови геномів організмів.
 Спочатку вчені під керівництвом доктора Еріка Сасакі за допомогою вірусних векторів ввели у 91 ембріон мавп гени зеленого флуоресцентного білка, після чого 80 із цих ембріонів було введено в утробу сурогатних матерів. У п'яти мавп, що з'явилися на світ, деякі ділянки тіла світилися під впливом ультрафіолетового випромінювання.

Клітинна інженерія
Клітинна інженерія – галузь біотехнології, у якій застосовуються методи виділення клітин з організму і перенесення на штучні поживні середовища, де продовжується їх життєдіяльність. Її завданнями є: отримання соматичних клітин різних видів, створення культурних клітин (тканин) для отримання цінних речовин.
Химерні організми
 Химерні тварини - це генетичні мозаїки, що утворяться в результаті об'єднання бластомерів від ембріонів з різними генотипами.
Трансгенні організми
Клонування
Клонування – перспективний напрям клітинної інженерії.
Клон – сукупність клітин або особин, що виникли від спільного предка нестатевим шляхом.
Біоінформатика
Біоінформатика, головним напрямками роботи є застосування математичних методів і комп‘ютерної техніки для збереження та аналізу цієї інформації.
У медицині біотехнологічні прийоми і методи грають головну роль при створенні нових біологічно активних речовин і лікарських препаратів, призначених для ранньої діагностики і лікування різноманітних захворювань. Антибіотики — найбільший клас фармацевтичних сполук, одержання яких здійснюється за допомогою мікробіологічного синтезу. Створено генно-інженерні штами кишкової палички, дріжджів, що культивуються клітин ссавців та комах, використовувані для одержання ростового гормону, інсуліну й інтерферону людини, різноманітних ферментів і противірусних вакцин. Змінюючи нуклеотидну послідовність у генах, що кодують відповідні білки, оптимізують структуру ферментів, гормонів і антигенів (так звана білкова інженерія).
Стовбурові клітини
Стовбурові клітини, також відомі як штамові клітини — це первинні клітини, що зустрічаються в усіх багатоклітинних організмах. Ці клітини можуть самовідновлюватися шляхом поділу клітини, а також можуть диференціюватися в досить велику кількість спеціалізованих типів клітин.
Ембріональна інженерія – галузь, що займається штучними змінами організмів у ході зародкового розвитку
Ембріональна індукція – взаємовплив частин зародка під час його розвитку. Можна змінювати розвиток певних частин зародка в напрямі, який цікавить дослідників.
Г. Шпеман і його співробітниця Х. Мангольд відкрили у зародків амфібій «організатор». Вона вирізала шматочок тканини з дорсальної губи бластопора гаструли гребінчастого тритона (Triturus cristatus) з слабо пігментованим зародком, і пересадила її в вентральній область інший гаструли близького виду, тритона звичайного (T. vulgaris), зародок якого характеризується багатою пігментацією. Ця природна різниця в пігментації дозволила розрізнити в химерному зародку тканини донора та реципієнта. Клітини дорсальної губи при нормальному розвитку утворюють хорду і мезодермальні соміти (міотоми). Після пересадки у гаструли-реципієнта з тканин трансплантата розвивається друга хорда і міотоми. Над ними з ектодерми реципієнта виникала нова додаткова нервова трубка. У підсумку це привело до утворення осьового комплексу органом другий пуголовка на тому ж зародку.


title: "Переломи і вивихи"

text:
Переломи і вивихи
Перша допомога при переломах і вивихах.
Це зміщення суглобових поверхонь кісток, які утворюють суглоб, після різких рухів, поштовхів або ударів.

Унаслідок цього ушкоджується суглобова сумка і зв’язки, які утримують суглоб.
Вивих
Це ушкодження кістки з повним або частковим порушенням її цілісності.

Основні ознаки: різко виражений біль;
                             припухлість у місці перелому;
                             поява рухомості в незвичному місці;
                             видиме скорочення кінцівки;
                             зміна її форми.
Перелом
Закриті(Шкіра у ділянці перелому не пошкоджена)

Відкриті(Шкіра у ділянці перелому пошкоджена)

Класифікація переломів
  *Повні                  *Зміщені
  *Неповні              *Незміщені

               *Одиночні
               *Множинні

Поперечні
косі
гвинтоподібні
осколчасті
роздроблені


Продовження роду – одне з основних призначень людини. Репродуктивне здоров'я


title: Практичний досвід, проблеми та кроки інтеграції до віртуальних співтовариств в області структурної біології

text:
Utrecht University, Bijvoet Center for Biomolecular Research, NL
Johann Wolfgang Goethe Universität Frankfurt a.M., Center for Biomolecular Magnetic Resonance DE
University of Florence, Magnetic Resonance Center, IT
Istituto Nazionale di Fisica Nucleare , Padova, IT
Raboud University, Nijmegen, NL
University of Cambridge UK
European Molecular Biology Laboratory, Hamburg, DE
Spronk NMR Consultancy, LT
# Number of dimensions 2
# INAME 1 1H
# INAME 2 1H
  12   2.137   2.387 1 T          0.000e+00  0.00e+00 -   0 2756 2760 0
  14   2.387   4.140 1 T          0.000e+00  0.00e+00 -   0 2760 2752 0
  32   1.849   4.432 1 T          0.000e+00  0.00e+00 -   0 2259 2257 0
  36   1.849   3.143 1 T          0.000e+00  0.00e+00 -   0 2259 2587 0
  39   1.760   4.432 1 T          0.000e+00  0.00e+00 -   0 2260 2257 0
  40   1.760   1.849 1 T          0.000e+00  0.00e+00 -   0 2260 2259 0
  43   1.760   3.143 1 T          0.000e+00  0.00e+00 -   0 2260 2587 0
  46   1.649   4.432 1 T          1.035e+05  0.00e+00 r   0 2583 2257 0
  47   1.649   1.849 1 T          0.000e+00  0.00e+00 -   0 2583 2259 0
assign ( resid 501  and name OO   )
      ( resid 501  and name Z   )
      ( resid 501  and name X   )
      ( resid 501  and name Y   )

      ( resid   2  and name CA   )   -0.1400  0.15000

assign ( resid 501  and name OO   )
      ( resid 501  and name Z   )
      ( resid 501  and name X   )
      ( resid 501  and name Y   )

      ( resid   3  and name CA   )   -0.0100  0.15000
Data
interpretation
Computations
NMR data collection and processing               SAXS data analysis
Operate and further develop a user-friendly e-Science gateway for the NMR and SAXS communities
Establish a virtual research platform for (interaction with) the user community
Provide support to software developers, users and other e-Infrastructure projects
Foster the adoption and use of e-Infrastructure in a wide range of flanking disciplines within the life sciences
Operate and consolidate the eNMR Grid infrastructure and to extend it to interoperate with other worldwide Grid initiatives
haddock.chem.uu.nl/enmr/eNMR-portal.html

e-NMR allows researchers to enjoy all of the benefits of bio-NMR with only
minimal efforts for the set-up of data analysis & calculations.

Johann Wolfgang Goethe Universität Frankfurt a.M., Germany, Center for Biomolecular Magnetic Resonance
University of Florence, Magnetic Resonance Center , Italy.  Subcontractor: Spronk NMR, Vilnius, Lithuania
Utrecht University, The Netherlands- Bijvoet Center for Biomolecular Research. Subcontractor: CNRS Lyon
European Bioinformatics Institute, Hinxton, UK
Istituto Nazionale di Fisica Nucleare , Padova, Italy
The e-NMR web portal is accessible through the web and exploits GRID technology to provide users with high computational capacity and a secure protocol for access
The team:
www.e-nmr.eu
http://www.enmr.eu/
eNMR platform operational and well used!
2nd largest VO in the life sciences
Over 230 registered users and growing
>16000 CPUs
>350 CPU years over the  last 12 months
20% of Life Sciences on the Grid
User-friendly access to e-Infrastructure via web portals
www.enmr.eu
Objectives
http://www.wenmr.eu/
VO: enmr.eu
Parameters of MD simulation
Mon Oct 29 20:20:14 2012
GRM NOTE 88677-1:
Submit job to grid. Destination:
grid-cr5.desy.de:8443/cream-pbs-desy

Mon Oct 29 20:25:05 2012
JBM NOTE 88677-1:
Notified user O.Savytskyi user@gmail.com of RUNNING job status.
Message: Your GROMACS simulation part 1 is running on the grid
Submit job to grid
Control panel web-interface
Limits
VO:enmr.eu

CPU cores per task
< 6

Trajectory  time, ns
< 10
< 50 (advanced user)

REMARK
Only for small biopolymers,
without full automatization for project
VO:moldyngrid

CPU cores per task
< 100

Trajectory  time, ns
> 100

REMARK
There is no web-interface for
MD restart from checkpoint file
AMBER -> Molecular dynamics
GROMACS -> Molecular Dynamics
CSROSETTA -> Structure Calculation
CNS -> Structure Calculation
XPLOR -> Structure calculation
ROSETTA -> protein folding prediction
HADDOCK-> protein-protein docking
+
=
TALOS+
DisMeta
UNIO
iCing
S2
V.M. Dubyna, D.B. Kovalskyy, O.S. Ivanova and A.I. Kornelyuk. The improvement of the algorithm for order parameter calculation (S2) from molecular dynamics simulation using the correlation motion function  , Biophysical Chemistry , Vol.123, N1  p. 25-28, (2006).
Virtual Team GPGPU
General Project Information

Leader: John Walsh (TCD, Ireland)
Mailing List: vt-gpgpu@mailman.egi.eu
Status: Active
Start Date: June 7, 2012
End Date: start date + 3 months

https://wiki.egi.eu/wiki/VT_GPGPU

Virtual Team project aims
To collect detailed requirements from existing and new EGI user communities and their support teams about using GPGPU services in the European Grid Infrastructure

Output
The project aims to produce a list of detailed user requirements for using GPGPU computing services in the European Grid Infrastructure.

United Kingdom
Abdeslem DJAOUI (STFC)

Spain
Miguel Cárdenas-Montes (CIEMAT)
Pablo Briongos Rabadán (CSIC)

France
Andrea Sartirana (CNRS)
Sophie Ferry (CEA)
Pierrick MICOUT (CEA)

Netherlands
Jan Just Keijser (FOM)

EGI.eu support:
Karolis Eigelis (EGI.eu, Netherlands)
Nuno Ferreira (EGI.eu, Netherlands)
Gergely Sipos (EGI.eu, Netherlands)
T. Ferrari (EGI.eu, Netherlands)

Bio*, Chemistry

Institute or Community
Mariusz Sterzel
CYFRONET, Poland

Keywords:
Gromacs
NAMD
AMBER
TeraChem

Physics in Medical Imaging

Institute or Community
Miguel Cárdenas-Montes
Corpuscular Physics Institute of Valencia, Spain

Keywords:
PET medical image reconstruction
WeNMR project
Dr.  Alexandre M.J.J. Bonvin
Utrecht University,The Netherlands

VT GPGPU
Dr. Karolis Eigelis
Vilnius Gediminas Technical University,
Lithuania


Порушення серцевого ритму і провідності


title: Прокидайся імунітет

text:
http://www.epochtimes.com.ua/articles/view/8/17641.html
http://www.epochtimes.com.ua/articles/view/8/17641.html
http://www.blackpantera.ru/useful/health/narmed/18926/
Microsoft Clipart


Принципи зоологічної систематики та номенклатури в світі


"Покритонасінні"


Одномембранні органели: ендоплазматична сітка, апарат Гольджи, лізосоми, вакуолі


Найпростіші багатоклітинні тварини, а саме: Губки і Кишковопорожнинні


Методи дослідження органів травлення


title: МОЛЕКУЛЯРНА ФІЗІОЛОГІЯ ДИХАННЯ

text:
Antennapedia Homeodomain Protein
Oxford Nanopore's MinION sequencing device doubles as a USB drive
Click to edit Master title style
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level
VDAC
Antennapedia Homeodomain Protein
Oxford Nanopore's MinION sequencing device doubles as a USB drive
VDAC
VDAC
Antennapedia Homeodomain Protein
Oxford Nanopore's MinION sequencing device doubles as a USB drive


title: Національно-патріотичне

text:
НАЦІОНАЛЬНО-ПАТРІОТИЧНЕ
ВИХОВАННЯ НА УРОЦІ БІОЛОГІЇ

Йтиму садом, полем, а чи лугом,
буду я природі вірним другом.
Не столочу навіть і трави.
Я скажу їй:- Зеленій, живи!
Коли лісом буду я іти,
теж посію зерна доброти.
Побажаю дереву і пташці,
щоб  вони жили у мирі й щасті.
                           С. Жупанин

Лише той Учитель, хто
живе так,як навчає
              ( Г. Сковорода)

 Патріоти́зм (грец, πατριώτης співвітчизник, patrís батьківщина, Вітчизна) це любов та відданість Батьківщині, прагнення своїми діями служити її інтересам. Слово прийшло з грецької πατρίς, що означає земля батька, предка. Патріотизм передбачає гордість за матеріальні і духовні досягнення свого народу, своєї Батьківщини, бажання збереження її характерних особливостей, її культурного надбання та захист інтересів своєї громади, народу в цілому.

Патріотизм, духовність і високий рівень свідомості є основою майбутнього політичного, економічного та культурного розвитку нашої держави.

Нормативно-правова база з національно-
патріотичного виховання:
Концепція національної системи виховання (1996)
 Концепція національно-патріотичного виховання (2009);
 Концепція громадянської освіти та виховання в Україні (2012)
 Концепція національно-патріотичного виховання дітей і молоді (2015) –  затверджена наказом МОН 641 від 16 червня 2015.

Національно-патріотичне виховання на уроці біології - це виховання дітей на культурно- історичному досвіді свого народу, його звичаях, традиціях, багатовіковій мудрості та  духовності.

Природа є потужним фактором виховання поваги й любові до своєї Батьківщини, могутнім засобом виховання в дітей ціннісних ставлень, моральних якостей, насамперед національної свідомості.
Одним і з напрямків національно-патріотичного виховання на уроці біології є вивчення видового складу рослин, тварин, грибів і лишайників свого краю та їх значення.
Хаменерій вузьколистий (іван-чай, який використовують для підробки китайського чаю).
Золототисячник малий, який Древні греки називали  кентаврою. В середні віки монахи розпустили чутку, що соком чудодійної рослини за сто золотих вони виліковують  всі хвороби. Звідси і пішла назва центавріум (по-латинськи — сто— «центум» і золото— «аурум»). У нас цю рослину центурією.

Червона калина від ста хвороб лікує
Дятел строкатий великий
Жовна чорна
Руда мурашка лісова
Чепура велика

Використання краєзнавчого матеріалу у викладанні природничих наук підводить учнів до глибшого розуміння навколишнього середовища і сприяє пробудженню поваги і любові до того місця, де вони народились і виросли. На початку місяця можна використати Прикмети місяця». Ось наприклад листопад: Листопад - вересня онук, жовтня – син, зими – рідний батечко». Додому можна задати знайти цікаві прикмети листопада. Діти це люблять, тому, що вони мають для цього поспілкуватися з старшими людьми у своїй родині.

Необхідно включати у навчально-виховний процес пізнавальні тематичні екскурсії в поле, в ліс, на берег озера чи річки, які збагачують духовне життя учнів, стимулюють бажання більше побачити, більше зробити для збереження природного середовища.
ОЗЕРО
СТАВОК

На уроках біології доцільно використовувати
 такі елементи національної культури як народні перекази, легенди, оповіді, загадки, пісні, думи, прислів’я про рослин і тварин, які дійшли до нас із сивої давнини. У дітей це викликає почуття гордості за народ який міг створити такі прекрасні речі.
За хатиною в садочку
У зеленому віночку
Та в червоних намистинках
Стоїть, наче молода.
І збігаються всі діти,
Щоб на неї поглядіти.
За намисто кожен – смик!
Та й укине за язик.

 -?

При вивченні теми «Рослини», варто приділити увагу рослинам-символам України – калині, вербі, дубу, тополі, маку, барвінку, чорнобривцям. Ефективним у цьому випадку буде використання проектної діяльності учнів. У мене це був проект «Посади калину коло двору», який був представлений на батьківських зборах та на методичному об'єднанні вчителів біології району. В селі було посаджено біля 70 кущів калини.
Давайте збережемо нашим дітям:І ліс, і поле, і болото й гай,І квітів пахощі, і їх різноманіття,Й природи нашої величної розмай.Давайте збережемо все нащадкам,Нехай нап’ються чистої водиБо просить все живе у нас пощади:«Не допустіть екологічної біди!»
ппли
Можна використовувати вірші відомих українських поетів, або створювати свої

Потужно можна здійснювати національно-патріотичне виховання дітей і позаурочний час. До свята врожаю включити українські страви: борщ, картоплю з кислими огірками та вареною капустою та гарбузяну каша і пригостити в кінці батьків.
Патріотичне виховання передбачає формування в учнів знань, та уявлень про досягнення нашої країни в галузі науки, адже багато видатних вчених прославили Україну. При цьому завжди необхідно підкреслювати їхню приналежність до України, звертати увагу на внесок української науки в розвиток світової біологічної науки.

Його називали чарівником. Щоправда, цей  титул йому не зовсім подобався. Адже тільки невтомною працею і великою вірою у свою справу Микола Феофанович Кащенко, видатний український зоолог, ботанік, ембріолог, досяг значних успіхів. Основну увагу він спрямував на вивчення і створення нового асортименту південних плодоягідних рослин, придатних для вирощування у північних областях України. Завдяки роботам М.Ф. Кащенка персик, абрикос тут стали звичайними рослинами. Теоретичні основи та практичні прийоми акліматизації, розроблені українським ученим, стали класичними і не втратили свого значення дотепер.
Микола Феофанович Кащенко (1855–1935)

Дякую за увагу!

Альфред Миколайович Окснер(1898–1973)

Відомий учений-ліхенолог1, фундатор Національного ліхенологічного гербарію України, професор, доктор біологічних наук, член-кореспондент НАН України. Сьогодні важко переоцінити значення досліджень А.М. Окснера в таких напрямах науки, як флористика (наука про різноманітність рослинного світу, особливості розподілу рослин за географічними, кліматичними та екологічними факторами), систематика, філогенія лишайників (наука про походження та генетичні зв’язки біологічних груп, про їх спорідненість та подібність), ботанічна географія та фітоценологія (наука про рослинні угруповання, їх класифікацію та поширення на земній кулі).

Дякую за увагу!

Микола Григорович Холодний(1882–1953)

Видатний український ботанік, фізіолог рослин, мікробіолог, засновник вітчизняної школи фізіологів рослин, академік Всеукраїнської академії наук, заслужений діяч науки. Академіку М.Г. Холодному належать оригінальні гіпотези щодо виникнення органічних речовин на Землі абіогенним шляхом. Ім’я вченого у 1971 р. присвоєне Інституту ботаніки НАН України. З 1972 р. в Академії Наук УРСР заснована премія імені М.Г. Холодного, яка присуджується за видатні праці у галузі ботаніки і фізіології рослин. Перший президент Академії Наук України В.І. Вернадський називав М.Г. Холодного одним з найбільших вітчизняних біологів.

Дякую за увагу!

Іван Іванович Шмальгаузен(1884–1963)

Був дійсним членом Всеукраїнської академії наук (з 1922 р.), організатором і керівником кафедри експериментальної зоології та ряду інших наукових установ, об’єднаних у 1930 р. в Інститут зоології і біології ВУАН (нині Інститут зоології ім. І.І. Шмальгаузена НАН України). Академік І.І. Шмальгаузен був першим директором цього інституту (1930–1941 рр.). Він написав понад 200 наукових праць з еволюційної морфології, ембріології, експериментальної біології, екології, генетики, філогенії тварин і теорії еволюції. Праця вченого «Фактори еволюції» є цінним внеском не лише в теорію еволюції, а й у нову галузь знань — еволюційну генетику.

Дякую за увагу!

А ще іноді дуже доречно можна
 заспівати гарну українську народну
пісню: «Чорнобривці», «Мальви»,
«Цвіте терен», «Черемшина»,
«А до мене Яків приходив коробочку
 раків приносив», «Сіла птаха»,
«Закувала зозуленька».
Уранці, коли пробуджуєшся спитай себе: «Що я маю зробити?» Увечері, перш ніж заснути: «Що я зробив?»Піфагор

      Дякую за увагу


title: "Особливості отруєння фосфором"

text:
Особливості отруєння фосфором
Корєшкова А. В.
Фосфор (Phosphorus, Р) - хімічний елемент; атомна маса 30,97; t ° плавлення 44,1 °; t ° кипіння 280,5;в 4,3 рази важчий за повітря; на повітрі легко окислюється і займається. У виробничих умовах (у хімічній промисловості) робітники можуть піддаватися впливу білого або жовтого фосфору.
Смертельна доза фосфору для людини 0,05-0,15 г. Потрапляючи на шкіру, фосфор загорається і за рахунок утворюється фосфорної кислоти веде до сильних опіків шкіри з повільним загоєнням. Гострі отруєння зустрічаються при нещасних випадках, при прийомі фосфору всередину. Симптоматологія гострого отруєння: біль у животі, шлунково-кишкові розлади, ослаблення серцевої діяльності, зниження температури тіла, жовтяниця; крововиливи; в сечі - білок, циліндри, кров. На розтині - жирове переродження внутрішніх органів, особливо печінки, нирок і серця.
Рекомендується дотримання заходів особистої гігієни: ретельне миття обличчя і рук; догляд за порожниною рота і зубами; раз на 6 міс. - Медогляди працюючих. Для профілактики хронічних отруєнь фосфором рекомендується аскорбінова кислота, препарати кальцію, вітамін D. ГДК жовтого фосфору - 0,03 мг/м3 повітря.
Профілактика
При гострому отруєнні фосфором через рот - часті повторні промивання шлунка 0,2 % розчином перманганату калію або 0,1 % розчином сульфату міді.
Перша допомога і лікування
Лужне пиття ( 2 % розчин соди; боржомі)
Слизові відвари.
Внутрішньовенно - 40 % розчин глюкози (20-30 мл) з аскорбіновою кислотою ( 300 мг)
10 % розчин хлористого кальцію ( 5 - 10 мл).
Рекомендується застосування вітамінів (С , В6 , В12 , рибофлавіну , фолієвої та нікотинової кислот).
Вітамін С
Вітамін В6
Вітамін В12
Вітамін В2 або
рибофлавін

Вітамін В9 або фолієва кислота
При опіках шкіри - негайно гасити палаючий фосфор водою або піском; обпечене місце обробити 5% розчином сульфату міді, змащувати риб'ячим жиром.


title: Переливання крові

text:
Переливання крові
Роботу виконала:
учениця 9-б класу
СШ №273 м.Києва
Опятюк Анастасія
Перевірила:
Вчитель біології
Павленко Т. І.
Додаткові матеріали до теми “Кров”
Що ж це таке?
Переливання крові  - гемотрансфузія — операція, яка полягає у перенесенні певної кількості крові або компонентів крові від донора до реципієнта.
Донор – людина, що віддає свою кров; реципієнт – людина, що приймає чужу кров.
Має на меті заміну втрачених компонентів та відновлення функцій крові.
Для чого потрібно переливання?
При значних крововтратах та деяких                              захворюваннях виникає необхідність переливання крові. У дорослої                              людини без шкоди для її здоров’я                                           можна взяти до 400 мл крові.
Кров донорів консервують та зберігають чітко визначений термін. Консервування крові полягає у додаванні спеціальної хімічної речовини - консерванту, що запобігає її зсіданню та руйнуванню.
Вперше вдале переливання крові було зроблено 1819 року. До 1873 р. було зроблено всього 247 переливань, з них 176 закінчились смертю.
Так тривало до 1900 р.,                                               поки австрійський вчений              К.Ландштейнер та чеський                               вчений Я.Янський відкрили                                 групи крові.
Перші переливання крові людині
Перші переливання крові людині
15 червня 1667р. фр. професор математики, філософії і медицини Сорбонни  Жан-Батіст Денні перелив страждаючому на лихоманку 16-літньому юнаку 9 унцій (близько 250 куб.см) крові ягнятка, після чого хворий швидко одужав.
Цей факт є дуже цікавим, оскільки про існуючі 						групи людської крові 						дізнались лише 250 						років потому. Але 						наступні спроби 							повторити успіх Денні 						часто приводили до трагічних наслідків і тому переливання крові у Франції було заборонено.
Відомий факт: Папа Римський Інокентій VІІІ бажаючи довше залишатися молодим, 					наказав перелити йому 				кров молодих юнаків. 				Але про сумісність груп 				крові на той час не було 				відомо. Всі загинули. Як 				ви думаєте, чому?
Із історії переливання крові
Із історії переливання крові
Справжнім проривом в практиці переливання крові стали експерименти британського акушера Джеймса Бланделла, який в 1818 році врятував одну зі своїх 							пацієнток, 							переливши їй кров 						чоловіка. Але все ж 						таки ризик був надто 					великий, тому ця процедура вважалася небезпечною.
Переливання крові проводять із замісною, стимулюючою, дезінтоксикаційною та гемостатичною метою, при лікуванні шоку та термінальних станів.
При крововтратах                                                    гемотрансфузія 		                         застосовується із 		          крововідновлювальною				        та кровоспинною метою.                    Переливання застосовується при різних отруєннях та для підвищення реактивності організму.
Показання до переливання
Гострі (крововилив, тромбоз) та динамічні порушення мозкового кровообігу, тромбофлебіти, свіжі                                                       інфаркти міокарда, легень,                                                           нирок, аневризми аорти та                                                   шлуночка серця, туберку-                                                льозний менінгіт, гострий                                                          нефрит...
Протипоказання до переливання
У минулому, переливання крові іноді призводило до смерті хворого, поки не стало відомо, що кров однієї людини не завжди сумісна з кров’ю іншої.
Сумісність груп крові
Групи крові (система AB0) визначаються наявністю в еритроцитах білків-аглютиногенів – А та В та у плазмі крові білків-аглютининів – α та β (грецький алфавіт).
Групи крові є спадковими                                                 і майже не змінюються                                                   протягом життя.
 Групи крові людини
У випадку переливання несумісної крові у реципієнта відбудеться склеювання його еритроцитів та еритроцитів донора. Це реакція  аглютинації. Потім відбувається їхнє руйнування   - гемоліз, внаслідок чого може настати смерть.
Сумісність груп крові
Склеювання еритроцитів відбудеться, якщо аглютиноген А зустрічається з аглютиніном α (альфа), а аглютиноген В – з аглютиніном β (бета). Тому в крові людини ніколи одночасно не зустрічаються аглютиноген А                          з аглютиніном α (альфа)                                                  та аглютиноген В з                                          аглютиніном β (бета).
Реакція аглютинації
Якщо людині з IV групою крові переливають кров І групи, то, оскільки кількість крові донора незначна порівняно з об’ємом крові реципієнта, плазма крові донора розбавляється плазмою крові реципієнта. Тому аглютиніни у плазмі крові донора не можуть склеювати еритроцити реципієнта. Навпаки, якщо реципієнтом є людина з І групою крові, а донор з IV, то концентрація аглютинінів в плазмі крові реципієнта достатня для склеювання еритроцитів донора, оскільки аглютиногени в еритроцитах не можуть розбавлятися плазмою крові.
Реакція аглютинації
Кров І групи можна переливати особам з будь-якою групою крові. Люди з І групою крові є універсальними донорами. Особам, які мають IV групу, можна переливати кров усіх 4-х груп. Такі люди є універсальними реципієнтами.                                                                          За останніми                                                   рекомендаціями                                                           переливати можна                                                                   лише одногрупну                                                                     резус-сумісну кров.
Універсальний донор та реципієнт
У 85% людей наявний ще один антиген, котрий впливає на сумісність при гемотрансфузії - так званий резус-фактор (Rh), ці люди резус-позитивні, а ті, в кого у крові немає резус-фактора є резус-негативними. Якщо кров резус-позитивного донора перелити резус-негативному реципієнту, у нього можуть утворитися антитіла, та при наступному переливанні крові від резус-позитивного донора виникне реакція руйнування еритроцитів резус-антитілами - резус-конфлікт. Резус-негативному хворому потрібно переливати тільки таку ж резус-негативну кров.
Також, резус-конфлікт може зустрічатись при вагітності - коли плід має Rh-фактор відмінний від такого у мами.
Резус-фактор
визначають групу крові хворого та донора;
резус-приналежність хворого;
роблять пробу на індивідуальну сумісність;
пробу на резус-сумісність;
біологічну пробу, якщо потрібно.
Перед переливанням крові
Ускладнення пов'язані із переливанням несумісної крові та з огріхами у самій техніці переливання.
При переливанні                                                          несумісної крові                                                    розвивається тяжкий                                                               шок, що виражається                                                              гострим розладом                                                            кровообігу - різке падіння АТ та дихання - задишка, ядуха; може настати тимчасове покращення, а потім розвивається гостра ниркова недостатність, від якої в основному й помирає хворий.
Ускладнення
Лікування у гострій стадії шоку повинно проводитися негайно. Застосовують переливання одногрупної крові, плазми, поліглюкіна, протишокових розчинів, роблять біляниркову новокаїнову блокаду (паранефральну), вводять серцево-судинні засоби. У подальшому, якщо розвивається ниркова недостатність, проводять лікування, спрямоване на її ліквідацію. Якщо консервативне лікування неефективне, проводять гемодіаліз із застосуванням апарату "штучна нирка".
Лікування при переливанні несумісної крові
Будьте здорові!


Переломи та вивихи щелепи


title: Переломи та вивихи. Перша допомога.

text:
Переломи та вивихи. Перша допомога.
Підготували
Учениці 11-В класу
Колесник К., Ярмоленко Г., Пижевська А.
Вивих
Травматичний
Патологічний
Тангенційний
Перша допомога: іммобілізація
Зменьшення болю
Лікування
Після операційна фіксація
Переломи
Закритий перелом
Прямий механізм
Непрямий механізм
Паталогічні переломи
Перша допомога: іммобілізація
Знеболюючі
Як і при вивиху потрібно прикласти холод
Перша допомога при відкритому переломі: оголити кінцівку
Зупинити кровотечу
Іммобілізація ушкодженого хребта
Приклад фіксації голови, якщо є можливість ураження хребта, при самостійному транспортуванні
Бінтування при переломі ребер
Бережіть свої кістки – виховуйте свого собаку


title: "Попередження забруднення довкілля при використанні органічних речовин у побуті"

text:
Попередження забруднення довкілля при використанні органічних речовин у побуті
Група - Статисти

За даними Всесвітньої організації охорони здоров’я (ВОЗ) здоров’я населення на 50% залежить від способу життя , на 20 % - від якості оточуючого середовища , ще на 20 % - від спадкоємних особливостей організму і на 10% - від розвитку охорони здоров’я .

Діяльність людини , її життя нажаль майже постійно супроводжується дією різних небезпечних факторів . У світі застосовуються майже 300 тис.різноманітних речовин які використовують в різних галузях діяльності людини .  Більшість з них несумісні з життям .
Це – ксенобіотики (гр. ксенос-чужий , біос-життя) .

Ксенобіотиками або чужорідними називають речовини , що надходять в організм з навколишнього середовища і не викорстовуються ним  у якості джерел енергії , пластичних матеріалів чи каталізаторів . Вони можуть потрапити в організм з їжею , з напоями , через шкіру або з повітрям , під час дихання . Небезпека впливу таких речовин на організм людини є результатом неграмотності , необізнаності , низького рівня культури – загальної , екологічної. Часто джерела небезпеки в довкіллі створюються самою людиною , коли через необережність , необачність , зухвалість , безвідповідальність людина сама створює небезпечні для життя умов .

Людина сама створила цілий клас хімічних сполук , що стійкі в навколишньому середовищі , здатні накопичуватися в природних об`єктах ( водорості , рачки , риби ) , а потім потрапляти з їжею в організм , що в тисячі раз перевищують допустимі норми .

До них належать засоби для миття , очищення , дезинфекції , полірування предметів , виведення їз них плям , а також фарби , лаки , клеючі матеріали , асортимент яких постійно зростає .

Це також – продукти хлорування целюлози під час виготовлення паперу , органічні сполуки хлорування питної води , діоксиноподібні домішки у продуктах згоряння пластикового сміття .

Чудові та корисні вогнетривкі рідини ( моторні масла , гідравліка ) та електростійкі матеріали в конденсаторах насправді виявилися досить шкідливими “ ендокринними руйнівниками “ , що зберігаються в грунтах і водоймах десятки років.
Усі вони становлять потенціальну небезпеку для здоров`я людини , особливо дітей . Такі речовини руйнують гормональну та імунну систему.

За статистикою у США отруєння і смертність дітей від токсичних хімічних речовин посідає друге місце , Польщі на побутові препарати припадає 28% , у Франції – 23% від усіх зареєстрованих отруєть .
Вважають , що більше 90% пухлин у людини після 50 років мають метаболічне походження і викликані хімічним забрудненням організму .
США – 2 місце
Польща – 28 %
Франція – 23 %

В навколишнє середовище , отож і в організм людини , надходить величезна кількість штучно створених сполук .
У побуті ми практично щоденно зустрічаємося з продуктами хімічної промисловості та з хімічними процесами . Це прання білизни , миття посуду , доглядання за підлогою та меблями , застосування клею , а також готування їжі , умивання з милом , догляд за шкірою обличчя та інша особиста гігієна .

У побуті широкого застосування набули мийні засоби . Річ у тім , що чиста вода добре видаляє із забрудненої поверхні лише розчинні в ній речовини . Часточки нерозчинних речовин , але які змочуються водою (гідрофільні ) , можна видалити за рахунок механічного впливу . Якщо ж речовини не змочуються водою ( гідрофобні) і до того ж мають підвищену вязкість , то практично їх не можна видалити водою . Це стосується жирових забруднень , воску , стеарину , олії , різних органічних речовин. У таких випадках застосовується мило , а ще краще – синтетичні мийні засоби(СМЗ) , що належать до групи поверхнево-активних речовин(ПАР) .ПАР є в складі миючих засобів для посуду , для прання , засобів для миття автомобілів .

 Дякуємо за увагу !


title: Мітоз, Мейоз

text:
Мітоз, мейоз

Мітоз
Мітоз
	Мітоз — найпоширеніший спосіб поділу ядер клітин. Під час мітозу два ідентичні набори хромосом, утворені внаслідок реплікації ДНК, розподіляються між двома новими ядрами.
	Зазвичай після ядра ділиться й цитоплазма, і в результаті материнська клітина повністю ділиться на дві дочірні. Проте в низці випадків цитокінез не відбувається, і утворені ядра лишаються в одній клітині. Якщо ж цитокінез відбувається, він починається в анафазі й закінчується під час або одразу після телофази.
	Мітоз і цитокінез складають M-фазу клітинного циклу, завдяки якій зберігається сталий каріотип багатоклітинного організму і виду в цілому та відбувається збільшення кількості клітин.
Мітоз
	У різних груп еукаріот мітоз відбувається дещо по-різному. Прокаріотичні клітини діляться бінарним поділом, що відмінний від мітозу.
	Мітоз — лише одна з частин клітинного циклу, але під час мітозу відбуваються значні клітинні перебудови, тому його ділять на п'ять фаз: профаза, прометафаза, метафаза, анафаза і телофаза. Іноді прометафазу не виокремлюють.
	У профазі клітинний центр ділиться і продукти його поділу розходяться до полюсів ядра, руйнується ядерна оболонка, утворюється веретено поділу.
	У прометафазі каріоплазма і цитоплазма змішуються, хромосоми ще більше ущільнюються, на центромерах утворюються кінетохори, до них приєднуються мікротрубочки веретена поділу.
	У метафазі хромосоми розташовуються на екваторі в одній площині, утворюючи так звану метафазну пластинку.
	У анафазі з'єднання подвоєних ідентичних хромосом у районі центромери руйнується, хромосоми розділяються і розходяться до різних полюсів клітини.
	У телофазі руйнується веретено поділу, утворюється ядерна оболонка навколо дочірніх ядер.
	Подвоєння хромосом відбувається ще в інтерфазі, що не є частиною M-фази. В результаті цього в мітоз хромосоми вступають вже подвоєними, такими, що нагадують букву «X» .
Мейоз
Мейоз
	Мейоз— особливий вид поділу еукаріотичних клітин, характерний тільки статевим клітинам, унаслідок якого хромосомний набір зменшується вдвічі, клітини переходять з диплоїдного стану в гаплоїдний.
	Мейоз складається з двох послідовних поділів, аналогічних мітотичним, інтерфаза між якими вкорочена, а у рослинних клітинах може бути взагалі відсутня.
Інтерфаза-І

	Клітина збільшується в розмірах, активно синтезує білки та акумулює енергію в молекулах АТФ, відбувається реплікація ДНК.
Профаза-І

	Профаза І - найтриваліша за часом у мейозі. Під час цієї фази хромосоми починають ущільнюватися і набувають вигляду паличкоподібних структур. Після цього гомологічні хромосоми зближуються і кон'югують. Так утворюються комплекси з 4 хроматид, сполучених між собою в певних місцях, так звані біваленти. Водночас триває скорочення і ущільнення хромосом.
	У цей час складається враження, що в ядрі знаходиться не диплоїдний, а гаплоїдний набір хромосом.
	Під час кон'югації може здійснюватися і кросинговер, коли гомологічні хромосоми обмінюються певними ділянками. У результаті кросинговеру утворюються нові комбінації спадкового матеріалу. Таким чином, кросинговер є одним із джерел спадкової мінливості.
	Через певний час гомологічні хромосоми починають відходити одна від одної. При цьому стає помітним, що кожна з них складається з двох хроматид. Наприкінці цієї фази гомологічні хромосоми розходяться, зникає ядерце, руйнується ядерна оболонка і починає формуватися веретено поділу.
Метафаза-І
	Число бівалентів удвічі менше від диплоїдного набору хромосом. Біваленти значно коротші, ніж хромосоми в метафазі соматичного мітозу, і розміщаються в екваторіальній площині. Центромери хромосом з'єднуються з нитками фігури веретена. У цю фазу мейозу можна підрахувати кількість хромосом.
Анафаза-І
	Нитки веретена поділу скорочуються, гомологічні хромосоми розходяться до протилежних полюсів клітини.
	Наприкінці анафази біля кожного з полюсів клітини опиняється половинний набір хромосом.
Розходження хромосом кожної пари є подією випадковою, що є ще одним джерелом спадкової мінливості.
Телофаза-І
	У кожній з дочірніх клітин формується ядерна оболонка.
	В клітинах тварин і деяких рослин хромосоми деспіралізуються і поділяється цитоплазма материнської клітини. В клітинах багатьох видів рослин цитоплазма може не ділитися.
Інтерфаза-ІІ
	Інтерфаза між першим і другими мейотичними поділами вкорочена: молекули ДНК у цей період не подвоюються, тому клітина майже одразу переходить до другого поділу.
Анафаза-ІІ
	Поділяються центромери хромосом, хроматиди кожної з хромосом розходяться до різних полюсів клітини і вже можуть називатися хромосомами.
Телофаза-ІІ
	Хромосоми знову деспіралізуються, зникає веретено поділу, формуються ядерця і ядерна оболонка.
	Завершується телофаза другим поділом клітини (відбуваються процеси, обернені до профази-І).
Профаза-ІІ
	Хромосоми, кожна з яких складається з двох хроматид, ущільнюються, зникають ядерця, руйнується ядерна оболонка , хромосоми починають пересуватися до центральної частини клітини, знову формується веретено поділу.
Метафаза-ІІ
	Завершується ущільнення хромосом і формування веретена поділу. Як і під час мітотичного поділу, центромери хромосом розташовані в одній площині в екваторіальній частині клітини і до них прикріплюються нитки веретена поділу.
Біологічне значення мейозу
	Мейоз є досконалим механізмом, який забезпечує сталість каріотипу видів, які розмножуються статевим шляхом. Завдяки двом мейотичним поділам статеві клітини мають половинний, порівняно з нестатевими, набір хромосом. А набір хромосом, характерний для організмів певного виду, відновлюється під час запліднення.
	Мейоз також забезпечує спадкову мінливість організмів.


Проект Неймовірна клітина


ОРГАНІЗМ І СЕРЕДОВИЩЕ ІСНУВАННЯ. ЕКОЛОГІЧНІ ГРУПИ РОСЛИН


title: Плауноподібні і Хвощеподібні. Лабораторна робота № 13 “Будова плауна булавовидного і хвоща польового"

text:
1
2
3
4
5
6
7
8


title: “Реакції серцево – судинної системи на дозоване навантаження”

text:
1    2   3   4   5
90
80
70
60
50
40
30
20
10


Принципи зоологічної систематики та номенклатури


Проект на тему “ПАРНОКОПИТНІ”


Основні особливості процесів життєдіяльності тварин


Профілактика бактеріальних хвороб людини


"ПРОФЕСІЯ" ДОЩОВОГО ЧЕРВ'ЯКА


title: Receptors1

text: Table 13.1. Representative Peptide Hormones, Neuropeptides, and Growth Factors


title: ПРирода

text:
1
2
3
4
1
2
3
4
1
2
3
4
1
2
3
4
4
1
2
3
4
1
2
3
4
1
2
3
4
1
2
3
4
1
2
3
4


покритонасінні


title: "Отруєння укусами павуків"

text:
ОТРУЄННЯ УКУСАМИ ПАВУКІВ.ПЕРША ДОПОМОГА ПРИ УКУСАХ

Небезпеку для людини становлять такі павуки, як каракурт, тарантул, так звана «чорна вдова» і їй подібні. Їх отрути руйнують, розчиняють кров.
Гемоглобін при укусі павукоподібних покидає зруйновані еритроцити, у зв'язку з чим в органах і тканинах розвивається кисневе голодування. Крім того, отрути павукоподібних, в тому числі і скорпіонів, володіють нейротоксичним і кардіотоксичним впливом,пригнічуючи діяльність дихального центру.

На місці укусу виникає нестерпний біль, шкіра навколо укусу червоніє, набрякає, утворюючи незабаром кілька пухирців, наповнених прозорою рідиною. Одночасно з цим спостерігається прогресуюча задишка, серцебиття з перебоями (аритмія). Артеріальний тиск спочатку підвищується, потім падає. Після короткочасного поліпшення стану клінічна картина поновлюється з наростанням симптомів інтоксикації. У важких випадках можлива раптова зупинка дихання.

У зв'язку з швидким розвитком симптомів вираженого отруєння при укусах павукоподібних велике значення має своєчасна самодопомога. В першу чергу треба   запобігти або уповільнити поширення отрути. Якщо місце укусу знаходиться на руці або нозі, накладіть щільну пов'язку вище місця укусу. Знеболюючу  дію має холод, тому потрібно як найшвидше покласти на область ранки міхур з льодом або пляшку з холодною водою. Слід пити більше рідини, щоб виводити отруту через сечівник. Постарайтеся швидше видавити хоча б частину отрути з ранки, стиснувши складки шкіри навколо неї. Виступаючі з ранки краплі крові свідчать про правильність ваших дій. Потім відсмокчіть залишок отрути, постійно спльовуючи і полоскаючи рот водою.
ПЕРША ДОПОМОГА
Як і при укусі змій, не рекомендується робити надрізи або припікати місце укусу.При першій можливості доставте потерпілого в медичний заклад, де проведуть основний лікувальний захід – введення специфічної сироватки. Якщо транспортування затримується, а у потерпілого відзначаються наростаючі симптоми судинної і дихальної недостатності, потрібно ввести препарати, що стимулюють кровообіг і дихання.

Презентацію підготувалиучениці 11-В класу Турик Даша , Коновал Катя


title: Поліантові троянди

text:
Родина Розові.Поліантові троянди

Розові - велика родина рослин, що налічує близько 3000 видів, з яких 163 види зустрічаються в Україні.
Традиційно родина ділиться на чотири підродини:
- Rosoideae
- Spiraeoideae
- Maloideae
- Amygdaloideae
Ці підродини були визначені, перш за все, за структурою плодів, хоча і не завжди.
Родина Розові
 Поліантові – означає, багатоквіткові, тому що протягом усього літа і в першій половині осені невисокі кущі густо покриваються численними дрібними квітами, зібраними у великі суцвіття.
Поліантові троянди
 Поліантові троянди – це троянди невисокого росту, що з'явилися в результаті схрещування дикої багатоквіткової троянди і чайної (індійської), а також інших троянд, здатних до повторного цвітіння.
Поліантові троянди
 Ще на початку XX століття сорти поліантових троянд, отриманих в результаті схрещування двох східних красунь – японської троянди мультифлора і китайської троянди, не мали конкурентів.
 В даний час їх замінили більш ефектні і витривалі нащадки – троянди флорибунда.
Поліантові троянди
 Квіти поліантових троянд дрібні (3-4 см), іноді пахучі, від немахрових до сильно махрових, у великих щитоподібних суцвіттях.
 Сорти зазвичай рожеві або червоні, помаранчеві, рідше білі (але не жовті). Листки дрібні. Кущі можуть бути низькими (30-40 см) або високими (60 см), але завжди густі, гіллясті.
 Цвітіння дуже рясне, безперервне до пізньої осені.
Поліантові троянди
 Ці троянди більш зимостійкі, ніж чайно-гібридні, стійкі до надмірної вогкості, грибкових хвороб.
 Легко розмножуються укоріненням зелених живців.
Добре ростуть і цвітуть у відкритому ґрунті.

Поліантові троянди
 Після бурхливого поширення троянд флорибунда, поліантові троянди дещо втратили своє значення, але продовжують широко застосовуватися в горшковій культурі під склом, у кімнатах і зимових садах.
 Їх використовують для створення барвистих бордюрів і групових посадок.
Поліантові троянди
Поліантові троянди


Популяція


"Профілактика бактеріальних захворювань людини"


title: Нервова система, її значення

text:
   Нервова система,  її значення
Підготувала
Костя Каріна
Нервова система забезпечує узгоджену діяльність різних органів і систем, зв’язок організму із зовнішнім середовищем, регулює та координує усі процеси, що відбуваються в організмі, пристосовуючи обмін речовин до умов, що змінюються. Основна форма діяльності нервової системи — рефлекс.

Спинний і головний мозок
Головний мозок складається з п’яти відділів: довгастого, заднього, середнього, проміжного та кінцевого мозку. Порожнини (шлуночки) мозку заповнені тією самою рідиною, що й спинномозковий канал.
Спинний мозок у хребетних частково або повністю закритий у спинномозковому каналі .Його особливістю є те, що сіра речовина оточена білою. Усередині міститься спинномозковий канал, що є похідною порожнини нервової трубки. Він заповнений спинномозковою рідиною.

Характеристика нервової системи
   Кишковопорожнинні
У кишковопорожнинних вперше з'являється нервова система, що складається з розкиданих нервових клітин, пов'язаних відростками, які створюють нервову сітку. Нервова система такої будови називається дифузною.

                Кільчасті
За своїм типом нервова система членистоногих є вузловий або інша назва – ганглионарная складна структура. Свою назву вона отримала за рахунок будови центральної нервової системи цих тварин. Клітини-нейрони зібрані у вузли – ганглії, які контролюють певні органи.

            Членистоногі
Головний мозок членистоногих складається з переднього, середнього та заднього відділів. Передній відділ іннервує очі та відповідає за складні форми поведінки членистоногих. Крім інстинктів, у членистоногих добре виробляються умовні рефлекси. Головний мозок сполучається з черевним нервовим ланцюжком.

           Павукоподібні
 У павукоподібних тварин вся структура чітко сконцентрована, так, наприклад, у павуків усі ганглії зливаються в єдину масу. Лише у скорпіонів, за рахунок будови їх тіла, нервові вузли розтягнулися вздовж усього тіла. Велика маса знаходиться в грудному відділі і близько семи вузлів знаходиться в черевці.
                   Риби
Головний мозок риб складається з трьох основних частин: передній мозок, середній мозок і задній мозок. Передній мозок складається з кінцевого мозку і проміжного мозку – диенцефалона.
У середньому мозку риб знаходяться зорові частки і тегментум або покришка – і те, і інше використовуються для обробки оптичних сигналів.
Задній мозок риб складається з мозочка, витягнутого мозку і мосту. Довгастий мозок і міст разом складають стовбур головного мозку, до якого тягнеться велика кількість черепно-мозкових нервів, несучих сенсорну інформацію.
                 Амфібії
Центральний відділ нервової системи та органи чуттів. У земноводних краще, ніж у риб, розвинений передній мозок і є півкулі переднього мозку, які відповідають за складну поведінку. Мозочок розвинений трохи гірше, бо їхні рухи досить одноманітні.

                 Рептилії
Розміри переднього мозку, порівняно з предками рептилій, також збільшилися і істотно перевершують інші частини головного мозку. Збільшення переднього відбувається в основному за рахунок розвитку підкіркових вузлів.
Крім того, у плазунів відбувається розвиток вторинного мозку і збільшення числа нервових клітин. Зі збільшенням цих відділів мозку проміжний і середній мозок стають видимими тільки знизу.

                   Птахи
Центральна нервова система птахів досконаліша, ніж у рептилій, що пов’язано з більш високою організацією тіла і складнішим способом життя.
Головний мозок птахів відрізняється від мозку рептилій великими загальними розмірами, значним розвитком півкуль і зорових бугрів, дуже великим мозочком і малими нюховими частками.
                  Ссавці
. Головний мозок ссавців має ті ж відділи, які є в інших хребетних. Відмінності становлять великі півкулі переднього мозку, які мають великі розміри і більш складну будову. Зовнішній шар головного мозку складається з окремого шару нервових клітин, який утворює кору головного мозку. У більшості ссавців кора головного мозку складається з настільки великої кількості нейронів, що лежить не суцільним шаром, а утворює звивини.


title: "Національний ботанічний сад ім. М. Гришка"

text:
Національний ботанічний сад ім. М. Гришка

Київський Національний              ботанічний сад  ім. М. М. Гришка НАН України є частиною природно-заповідного фонду України.
Сьогодні Ботанічний сад входить до природно-заповідної зони України, його землі є пам’ятником природного та історичного значення. У саду багато різноманітних видів рослин, від природньої краси яких розбігаються очі й перехоплює подих!
 Заснований у 1935 році Президентом Академії наук України — Володимиром Липським.
 Площа – близько 130 га
 10 тисяч видів, форм і сортів

У НБС ім.М.М.Гришка створено одну з найбільших у світі колекцій живих рослин помірного поясу Євразії, яка нараховує:
 1178 видів, у тому числі дерев;
 кущів та напівкущів – 317 видів,
трав'янистих рослин – 861 вид.
Тут знаходяться колекції лікарських, плодових, овочевих, квітково-декоративних, пряно-ароматичних і технічних рослин з різних регіонів світу.
Найвідомішими у Ботанічному саду є колекція форм кизилу, дубу, липи та бузку.
Однією з декоративних ділянок ботанічного саду, його своєрідною візитівкою є Сад бузків .
Його колекцію становить 21 вид бузків (з 28 існуючих в природі), близько 90 сортів, близько 1500 кущів.
Площа цього відділу приблизно 3 гектари. Це особливість не лише цього саду, але й усього Києва.

Розоцвіті – 250 видів
Колекція дуба, клена, липи, берези, горіха, бузку, дикорослих плодових рослин.
12 родин покритонасінних та 4 родин голонасінних
Колекції квітниково-декоративних рослин – 842 види
 – колекції астильби, гіацинтів, гладіолуса, жоржини, лілії, півників, півонії, тюльпанів, хризантеми, айстри, канни, газонні та декоративні трави.
Сезон світіння магнолій – 10 видів
Фонд тропічних і субтропічних рослин – 3094 зразків.
 Гордістю цього зібрання є колекції орхідних, ароїдних, бромелієвих, бегонієвих, лілійних, вересових та сукулентів.
Лише колекція орхідей перевищує 600 видів, форм, сортів та гібридів.


title: Презентація до турніру «Юних біологів»

text:
Презентація до турніру «Юних біологів»
Підготувала вчитель Старомерчицької ЗОШ 1-3 ст.
Стась Лариса Ігорівна
Гіпотеза LUCA
останнього унікального спільного пращура.
За і проти…
МЕТА  РОБОТИ :
 Дати характеристику понять :
 Філогенез
Філогенетика
Антропогенез
Поліфілія
Монофілія
 Оцінити ступінь обгрунтованості гіпотези LUCA, спираючись на аналіз  наявної доказової бази щодо можливих рис і властивостей LUCA.

 Однією із слабовивчених проблем залишається проблема походження життя на планеті Земля; її становлення в ранній період  біологічної еволюції. Безсумнівно, це питання вимагає подальшого дослідження. Перед вченими може бути поставлена ще більш масштабна задача пошуку елементів життя на інших планетах не тільки сонячної системи, але й інших подібних систем.Нарешті, особливий інтерес викликає проблема походження й еволюції популяцій людини. Зусилля дослідників, насамперед, повинні бути спрямовані на пошук родоначальних форм антропоморфів і гомінід, перехідних ланок, а також на підвищення точності датування палеонтологічних знахідок за допомогою найбільш надійних методів. В області расогенезу можливе використання сучасних методів
 молекулярної біології і біохімії.
Отримані дані дозволяють простежити
 шляхи міграції і розселення сформованих
 рас, а також показати
 особливості їхньої еволюції.
Філогене́з (грец. φϋλον — рід, плем'я і γεννάω — породжую) — історичний розвиток як окремих видів і систематичних груп організмів, так і органічного світу в цілому. Філогенез взаємозв'язаний з онтогенезом.
Філогенез — послідовність подій еволюційного розвитку виду або таксономічної групи організмів. Вивчає філогенез і класифікує організми на його основі філогенетика.
Філогенетика або філогенетична систематика — область біологічної систематики, що займається ідентифікацією і поясненням еволюційних взаємин серед різних видів життя на Землі, як сучасних, так і вимерлих.
Антропогенез — розділ антропології, що висвітлює питання про місце людини серед організмів, час і місце її виникнення, про первісний суспільний розвиток людей, про фактори олюднення безпосередніх предків людини — двоногих мавп.
 Антропогенез - процес виділення людини зі світу тварин

В основі уявлень про антропогенез лежить симіальна (від лат. simia — мавпа) гіпотеза походження людини від високорозвинених мавпоподібних предків третинного періоду, уперше докладно розроблена і аргументована Ч. Дарвіном (1871).
Поліфі́лія
 в філогенетиці (грец. "з різних племен") означає походження представників таксону або групи таксонів від різних попередникових форм, що відокремлювались від філогенетичного дерева незалежно одна від одної. Іншим чином поліфелітичний таксон можна
визначити як такий, що не
містить жодного попередника,
який є спільним для всіх його
 членів.
ПОЛІФІЛІЯ
(від полі... та грец. — рід, плем'я), поліфілетичний
розвиток — антидарвінівська теорія виникнення
 певних систематичних груп організмів (видів, родів,
 родин, рядів) від кількох або багатьох неспоріднених
предкових груп організмів в результаті конвергенції.
 Прибічники П. (поліфілісти): нім. палеонтолог Г. Штегман, зоолог
М. Еймер, швейц. ботанік Я. Лотсі та ін. відкидають творчу роль добору природного, протиставляють П. еволюційному вченню Ч. Дарвіна про монофілетичний (див. Монофілія) розвиток органічних форм. Поліфілетичний підхід у вченні про виникнення людини призвів до оформлення реакційних расових теорій. На неспроможність П. вказують палеонтологічні знахідки, що свідчать про монофілетичне походження багатьох груп організмів.
Монофі́лія
 в філогенетиці (грец. "з одного племені") означає походження таксону або групи таксонів від одного спільного попередника; «монофілетичною», таким чином, є група, що включає в себе попередникову форму та всіх його нащадків. Обидві ці вимоги є класифікаційно принциповими: група споріднених таксонів, що не включає їхнього спільного попередника, відповідно до правил філогенетики має бути визначена як поліфілетична, а група споріднених таксонів, що включає спільного попередника, але не всі таксони, що від нього походять, визначається як парафілетична.
Наприклад, всі істоти з роду Homo вважаються такими, що мають спільну попередникову форму з родини Гомініди, і досі невідомо ніяких інших нащадків цього попередника. Таким чином, рід Homo є монофілетичним. В разі, якщо буде доведено, що Homo habilis розвинувся з іншої попередникової форми, ніж Homo sapiens, і цей попередник не входить до роду Homo, даний рід стане поліфелітичним. Позаяк в сучасній систематиці є виражена тенденція
 до створення (або виділення) монофілетичних систематичних груп, в цьому випадку,
скоріше за все, рід Homo буде розділено на два
 окремі конвергентні роди, або розширено із
включенням в нього додаткових
 попередникових форм.
Люди генетично близькі один до одного

Якщо порівняти ДНК різних людей, то з'ясується, що вони відрізняються один від одного лише на 0,1%, тобто тільки кожен тисячний нуклеотид у нас різний, а решта 99,9% збігаються. Більш того, якщо зіставити все розмаїття ДНК представників різних рас і народів, то виявиться, що люди відрізняються набагато менше, ніж шимпанзе в одному стаді. Так що гіпотетичний інопланетянин спочатку навчиться відрізняти один від одного шимпанзе, а лише потім -- людей.
Так чому ж особи шимпанзе більше відрізняються, ніж люди? Чому ми так схожі один на одного генетично? Звідки ми і хто наш предок? Останнє питання до цих пір залишається спірним, хоча археологічні знахідки останніх десятиліть і дослідження ДНК наблизили нас до розуміння цього. Шимпанзе має тривалу історію розвитку, в ході якого виробилося значна генетична різноманітність. Еволюційна ж історія людини занадто коротка для накопичення серйозних відмінностей.
Всі люди - генетичні кузени і кузини. Ми всі генетично надзвичайно схожі. Нас відрізняє один від одного ряд ознак, яким ми схильні надавати занадто велике значення (ріст, колір шкіри, форма голови та ін), але як вони нікчемні в порівнянні з нашою майже стовідсотковою (99,9%) генетичною схожістю! Ми сформувалися  не тільки під впливом генів, але й оточуючих нас людей і явищ, причому в становленні особистості середовище відіграє набагато  більшу роль, ніж спадкові особливості.
 Ми всі - одна велика генетична сім'я, яка живе на спільній планеті.


title: "Популяції"

text:
Популяції
Популяція (лат.populatio,
від (латинського) populus — народ, населення)
Словник
ПОПУЛЯЦІЯ
СТРУКТУРА ПОПУЛЯЦІЇ
ПОПУЛЯЦІЙНІ ХВИЛІ
БІОЛОГІЧНИЙ ПОТЕНЦІА
ЄМНІСТЬ СЕРЕДОВИЩА ЖИТТЯ
ГОМЕОСТАЗ ПОПУЛЯЦІЇ

Біологічний вид – сукупність популяцій особин, що мають однакову будову і можуть вільно схрещуватись.
Ареал виду – територія на, якій мешкають особини певного виду.
Стать біологічна – сукупність ознак які відрізняють жіночий організм від чоловічого.
Міграція – періодичне переміщення тварин «туди і назад»
Життєва форма – знайдемо у підручнику(ст. 167)
Гомеостаз – стан рівноваги динамічного середовища, в якому відбуваються біологічні процеси

ЕКОЛОГІЧНА НІША
Описує взаємовідносини виду або популяції з екосистемою, та їхнє в ній розташування.
Чарльз Сазерленд Елтон
Життєві форми організмів
Популяція
Сукупність особин одного виду, які тривалий час мешкають у певній частині свого ареалу частково чи повністю ізольовано від інших подібних угрупувань
Популяційна структура виду
Чим різноманітніші умови існування , до яких адаптований вид, тим більша кількість популяцій

Популяції вовка в Україні
    Статева структура популяцій
Статева структура популяції вовка сірого
Екологічна структура популяцій(форми існування в середині популяцій)
Прайди
Гаремы
Зграї
Стада
Колонії
Сімейна
пара
Популяційні хвилі.
Різке коливання чисельності популяцій під впливом різних факторів.
Регуляція чисельності популяцій
Якщо потомству однієї пари мух створити протягом п'яти місяців ідеальні умови для розмноження, то вся земна куля була б покрита шаром мух товщиною в 14 метрів!
Приклад Карла Ліннея:
"Потомство пари мух з'їсть мертвого коня скоріше ніж лев"
Ємність середовища життя – спроможність забезпечити нормальну життєдіяльність популяції
Біологічний потенціал – теоретичний максимум нащадків від однієї пари батьків.
Для нормального мешкання однієї пари соколів необхідна зграя птахів.


title: "Одуд"

text:
Одуд

ТОП – 15 фактів
Факт № 1

	Взаємний грумінг у птахів - це чистка та догляд за пір'ям голови і шиї, куди самої птиці своїм дзьобом не дістати. Ендрю Редфорд, який спостерігав за Грумінгом серед одудів в двадцяти таких групах, прийшов до висновку, що подібна поведінка знімає стрес не тільки «клієнту», а й «майстру».
	При цьому мав значення соціальний ранг птахів: одуди низьких чинів отримували від процедури велике задоволення - очевидно, через усвідомлення того, що «господар не сердиться». Птахи “низького  після сеансу взаємного грумінга в меншій мірі, ніж домінантні, були схильні самі займатися чищенням оперення, що трактувалося як зменшення поведінкової тривожності і напруження.
Взаємний “грумінг” зелених одудів
Факт № 2

Одуд - нечупара
В період насиджування і годування пташенят у дорослих птахів і пташенят виробляється масляниста рідина, яка виділяється з куприкової залози і має різкий неприємний запах. Випускаючи її разом з послідом на прибульця, одуди намагаються захиститися від дрібних наземних хижаків - внаслідок такої адаптації в очах людини птах придбала репутацію дуже «нечистоплотної» птахи.

Факт № 3

Одуд - ізраїльтянин

Ізраїль обрав собі національного символу. Птаха Одуд, що її раніше шанували у давньому Єгипті, тепер символізуватиме ізраїльську державу.

У країні фараонів тривалий час цю птаху пов'язували з божеством, яке дарувало безкорисливу любов. На світанку християнства про Одуда говорили як про пернатого, що найбільше піклується про своїх батьків. Повністю уявлення про пташку змінилося в Середньовіччі. Вона стала символом бруду та гріха. А все через те, що Одуд паскудить просто у своєму ж гнізді та огидно смердить. Але в Ізраїлі вирішили - птах гідний символізувати їхню країну.
Факт № 4

Чубатий красномовець

Існують пернаті, чиї негучні, монотонні голоси наділені дивовижною властивістю - підкреслювати полуденну тишу. Здається, що звуки народжує сам навколишній простір, і дуже важко визначити, де ховається таємничий черевомовець. Саме таким є воркування горлиці і дзижчання зеленяка. Спекотний полудень десь в чорноземній станиці, на українському хуторі чи в середньоазійскому селищі майже неможливо собі уявити без невгамовного "дудіння" одуда.
Факт № 5

Носорогів родич

Походження і родинні зв'язки одуда  до кінця не з'ясовано. Найбільш близькі родичі нашого героя - ймовірно, африканські деревні одуди (сімейство Phoeniculidae). Інші родичі - як не дивно - величезні птахи-носороги (сімейство Bucerotidae) - мешканці тропіків Старого Світу. Викопний птах Cryptornis antiquus, якого вважають предком одуда, був знайдений під Парижем в гіпсових відкладеннях середньокайнозойської доби. Судячи з цієї та інших знахідок, прабатьки одудів були набагато більш схожими на птахів-носорогів і мали малорухливий масивний дзьоб для зривання великих плодів, з якого еволюція "виточила" тонкий вигнутий "пінцет" сучасного птаха.
Факт № 6

Гроза павуків

Хоча предки одуда, очевидно, вели деревний спосіб життя, їх нащадок практично не полює в кронах або в повітрі, вважаючи за краще збирати корм на землі. На своїх коротких сильних ногах одуд може ходити годинами, періодично зупиняючись біля нірки або щілини, яка впало йому в око, щоб запустити в неї дзьоб-"зонд". Ретельне обстеження приносить непогану поживу у вигляді різноманітних комах, а іноді й дрібної ящірки. Іноді одуди виманюють з нірок павуків, обережно торкаючись дзьобом натягненої біля входу мисливської павутини. Введений в оману павук прямую до жертви, що заплуталася в його мережі, але й сам відразу стає здобиччю.

Спостерігаючи за трапезою одуда, можна стати свідком кумедних "циркових етюдів". Вивудивши велику "дичину" - вовчка, щипавку, а іноді й скорпіона, - птах не може вбити її, здавлюючи гінкими кінчиками свого "пінцета", тому підкидає, щоб зловити і розчавити більш міцною основою дзьоба. Часом таке "жонглювання" триває довго, аж доки, нарешті, харч не набуде зручного положення. Часом одуду доводиться роздовбувати "броньовані" харчові об'єкти, б'ючи їх об камінь, як це робить його далекий родич - рибалочка.
Факт № 7

Одуд в культурі народів світу

Одуд — помітний птах і спрадавна згадується в різних літературних джерелах, у тому числі і священних писаннях — Корані та Біблії. У давньогрецькій міфології, згідно з творами стародавніх класиків, фракійській цар Терей, син бога війни Ареса і бістонської німфи, був перетворений на одуда після того, як спробував убити своїх дружин. У інгушів і чеченців до ухвалення ісламу одуд («тушол-котам») вважався священним птахом і символізував богиню весни, родючості і дітонародження Тушолі. Убити одуда можна було лише з дозволу жерця для ритуальних цілей, а його гніздо у дворі вважалося хорошою прикметою
Факт № 8

В арабському Єгипті одуда вважали символом подяки та любові й зображували поруч з дітьми, що піклуються про своїх батків. У ісламі (Коран 27:20-28) і деяких єврейських джерелах (таких як «Таргум Шені» до «Книги Есфірь» і «Мідраш Мішлей», мідраш до Книги Притч) одуд асоціювався з повелителем птахів і звірів царем Соломоном. Згідно з легендою, одного разу правитель не виявив одуда серед своїх птахів, а коли той нарешті знайшовся, то розповів про чудове місто Кіторе і його правительку, найпрекраснішу царицю Савську (Білкіс у мусульман), що поклонялася сонцю. Цар відправив одуда до Савської землі з посланням до цариці. У відповідь на лист жінка відправила йому багаті дари, а потім зробила візит до царя до Єрусалиму
Факт № 9

Книжковий герой
У п'ятій книзі П'ятикнижжя Тори і Старого Заповіту «Второзаконня», імовірно складеною в 7 столітті до н. е., одуд згадується в числі птахів, заборонених до вживання в їжу[29] :
Всякого птаха чистого їжте;
але цих не повинно вам є з них: орла, грифа і морського орла,
і шуліки, і сокола, і кречета з породою їх,
і всякого ворона з породою його,
і страуса, і сови, і мартина, і яструба з породою його,
і пугача, і чайку, і лебедя,
і пелікана, і сипа, і риболова,
і чаплі, і зуя з породою його, і одуда, і нетопиря.
Факт № 10

У творі великого персидського поета суфія Фарідуддіна Аттара «Парламент птахів» одуд символізує вождя людства, пропонуючи птахам відправитися на далекі пошуки їх таємничого Царя Сімурґа, що живе на горі Каф. Це твір, повний різних образів і сенсу, став одним з центральних в суфізмі[30]. У середньовічних збірках зоологічних статей, бестіаріях, одуди часто зображалися птахами, що піклуються про своїх старезних батьків.
Факти № 11,12

У російській літературі про одуда згадували Максим Горький і Велимир Хлєбников. Горький не дуже утішно відізвався про цього птаха: «Одуд же — птах абсолютно дурний, і дресируванню не піддається у жодному випадку»[32]. Хлєбников в нарисі автобіографічної повісті у віршах (1909 рік) виразився куди прихильніше[33]:
Мене оточували степ, квіти, ревучі верблюди,
Круглоподібні кибітки,
Морк овець, чиї обличчя одноманітно-худі,
Вогнем крила одуди, що пістрявили простір,
Пустелі неба горді пожитки.
Так дні текли, за ними роки.
Батько, далеких гроза сайгаків,
Здобував подяка калмиків.
Ручні ворони клювали
З рук моїх м'ясну їжу,
Їх вольнолюбиві навряд чи
Отроки, приречені топорищу.
Дозвілля зі мною коротавши,
З дзвінким криком: «сирота я»,
Летів лебідь, схиляючи шию,
Я жив, природа, разом з нею.
Факти № 13,14,15

Один з батальйонів Армії оборони Ізраїлю носить назву «Духіфат», що івритом означає «одуд». У травні 2008 року, у зв'язку з 60 річницею Ізраїлю, за ініціативою Міністерства екології були оголошені вибори національного птаха цієї держави. В результаті голосування, в якому могли взяти участь всі жителі країни, був вибраний одуд — більш ніж 35 % висловилися на користь цього птаха, залишивши далеко позаду кропив'янку, коловодника, короткопалого півчого дрозда і деяких інших пернатих.

У Самуїла Маршака є переказ чеської народної пісеньки «Незговірливий одуд».
Одуд також зображений на банкноті Гамбії номіналом в 50 даласі і на поштових марках багатьох країн світу.


Продуктивність тварин


title: Популяція

text:
                 Литвин Алевтина
      “ Популяція “
Основні поняття про популяцію
Популяція — сукупність організмів, що займають обмежений ареал (територія поширення якогось об'єкта або явища), мають спільне походження за фенотипом та географічно ізольовані від інших популяцій даного виду. Ріст популяції — співвідношення народжуваності і смертності.
 В еволюційній теорії, популяція - група особин, здатна до більш-менш сталого самовідтворення (як статевого, так і безстатевого), вона відособлена (зазвичай географічно) від інших груп, з представниками яких (при статевій репродукції) потенційно можливий генетичний обмін. З точки зору популяційної генетики, популяція - це група особин, в межах якої ймовірність схрещування у багато разів перевершує ймовірність схрещування з представниками інших подібних груп. Зазвичай говорять про популяції як про групи в складі виду або підвиду.
Кожен вид організмів у процесі свого історичного розвитку пристосовується до певних умов існування, що визначає його ареал. Взаємодія популяцій виду з усім комплексом екологічних факторів певного середовища існування, в тому числі з популяціями інших видів, визначає місце його популяцій у системі біогеоценозу - екологічну нішу.
     Екологічна ніша
Екологічна ніша - це просторове і трофічне положення популяції певного виду в біогеоценозі, комплекс його взаємозв'язків з іншими видами і вимог до умов довкілля. Екологічна ніша популяції певного виду в даному біогеоценозі визначається як абіотичними факторами, так і біотичними (взаємодіями з популяціями інших видів). Від біотичних факторів залежить, наскільки екологічні можливості певного виду будуть реалізовані в умовах конкретного біогеоценозу. Чим ближчі екологічні ніші популяцій різних видів в одному біогеоценозі, тим гостріша між ними конкуренція за ресурси. Внаслідок такої конкуренції або один вид витискує інший з даного біогеоценозу, або їхні вимоги до умов довкілля (характеру їжі, просторового розміщення, часу розмноження тощо) змінюються (мал. 127).
Що таке життєві форми організмів?
Пристосування еукаріотичних організмів до певних умов середовища неодмінно позначається на їхній будові та процесах життєдіяльності. Так виникають морфофізіологічні адаптації, які сприяють успішному здійсненню життєвих функцій і виживанню організмів кожного виду.

Якщо організми віддалених систематичних груп мешкають у подібних умовах, у них можуть формуватися і подібні адаптації. Наприклад, ласти китоподібних і ластоногих (ссавців, які пристосувалися до життя у водному середовищі) зовні нагадують плавці акул (хрящові риби). Тип морфофізіологічних пристосувань організмів до умов середовища і певного способу життя називають життєвою формою. Життєва форма свідчить про спосіб життя виду і є одиницею екологічної класифікації організмів.
У тварин класифікація життєвих форм залежить від того, який критерій покладено в її основу (тип живлення, характер місцеіснування тощо).

Наприклад, серед ссавців можна виділити такі життєві форми: наземні (коні, зебри, вовки), підземні, або землериї (кріт, сліпак), деревні (білки), повітряні (кажани), водяні (китоподібні, ластоногі).
У рослин життєва форма - це насамперед їхній зовнішній вигляд, який відображає характер пристосованості до умов середовища. Так, у вищих рослин, виділяють такі життєві форми: дерева, кущі, напівкущі, трави (мал. 128). Серед цих життєвих форм незалежно один від одного можуть виникати ліаноподібні форми, сукуленти (багаторічні рослини із соковитим стеблом або листками), сланкі форми та ін.
Популяція як структурна одиниця виду характеризується певними показниками. Так, кожна популяція має певну чисельність, тобто кількість особин, які її складають. Кожна популяція в біогеоценозі займає певну площу або об'єм (популяції мешканців водойм). Густота популяції визначається середньою кількістю особин, що припадає на одиницю площі або об'єму. Біомаса - це маса особин у перерахунку на одиницю площі або об'єму. Народжуваність - кількість особин популяції, які народилися за певний час, а смертність - кількість особин, яка гине за цей самий час. Різниця між народжуваністю і смертністю становить приріст популяції. За певних умов він може бути або позитивним, або негативним.
Цікаві факти
У Чорнобилі відновлюється екосистема та зростають популяції рідкісних тварин
Фахівці з питань охорони     навколишнього середовища оприлюднили цікаві дані, згідно з якими в Чорнобильській зоні відновлюється екосистема, і чим далі, тим активніше йде процес відновлення.

За  словами вчених, навіть покинуте місто Прип'ять, яке називають «містом-привидом», являє собою своєрідний заповідник. Вулицями міста ходять дикі тварини: лисиці, вовки, кабани та зайці.

Варто відзначити, що відразу після вибуху енергоблоку на ЧАЕС в Чорнобильській зоні вимирали багато видів живих організмів, включаючи тварин і рослини. З'явилися мутанти, які жили недовго, не даючи потомства. Але після завершення періоду напіврозпаду цезію та стронцію, тривалість якого становить 30 років, почалося відновлення екосистеми.

Зараз в Чорнобильській зоні з'явилися ведмеді, відновилася популяція рисів, крім того, популяція оленів перевищує тисячу голів. Навіть коні Пржевальського, яких завезли в зону, розмножилися – їх тепер 78 особин. Вчені нарахували 13 видів кажанів, серед яких є один досить рідкісний вид – гігантська вечірниця.
Зникають імператори лісів
Незважаючи на те, що ці тварини занесені до Червоної книги України, охороняються низкою міжнародних екологічних конвенцій і полювати на них забороняє закон, їхня чисельність за останні п`ять-сім років скоротилася з 720 до 250 голів. Якщо така тенденція збережеться й надалі, то екологи попереджають, що до 2015 року на території України не буде жодного представника цього виду ссавців. До речі, Адам Міцкевич називав зубрів імператорами лісів. І недарма: вони вважаються найбільшими і найдревнішими ссавцями Європи.
— Колись Україна мала одну з найбільших популяцій зубрів у світі. Ще кілька років тому найбільше цих тварин було в Чернівецькій області — близько 70 голів. За ініціативи буковинських спеціалістів, науковців та громадськості в березні цього року було проведено інвентаризацію тварин. Всупереч інформації, яку надавав нам письмово Державний комітет лісового господарства, що нібито там приблизно 80 зубрів, за даними інвентаризації, їх усього 20, — продовжив Іван Парнікоза. — Сумнівною є ситуація на Київщині. У національному парку «Залісся» теж було велике стадо зубрів. Про те, чи є воно таким і досі, ніхто з представників громадськості, науковців та журналістів не зміг отримати точних даних. Отже, ми звернулися до Генеральної прокуратури з проханням провести розслідування і притягнути до відповідальності службовців Держкомлісгоспу України, які надавали неправдиву інформацію про кількість зубрів.