title: Лосось

text:
Як з’являються перлини?
   Що таке перлина?
Пе́рли — тверде округле утворення арагоніту біогенного походження, яке виникає всередині мушлі (черепашки).
Арагоні́т - поширений мінерал екзогенних утворень і низькотемпературних гідротермальних жил.

Перли народжується, коли всередині мушлі вмирає маленький паразит, що пробрався туди крізь стулки, щоб поїсти м'яса мідії. Ізолюючи загрозу, мідія починає покривати його шарами перламутру, і так до кінця життя.

Якщо відкрити раковину і спробувати її на смак, то виявиться, що вона - слабосоленая: молюск фільтрує її і трохи опріснювати.
Найчастіше в раковині знаходиться лише від однієї до трьох перлин, але відомі рідкісні випадки, коли перлин в одній раковині виростало безліч. Одного разу біля узбережжя Індії нирці витягли велику раковину.
Коли її розкрили, то в ній виявили відразу 87 перлин.

Цікавий факт
Раковину прісноводної унії виловлювали, злегка відкривали її стулки і вводили за допомогою бамбукової палички в простір між мантією і раковиною будь-який сторонній предмет (частіше це був глиняну кульку, шматочок дерева, кістки або металу). Після цього раковину повертали у водойму і починали чекати: від декількох місяців до декількох років.

За цей час поміщений всередину раковини предмет обростав перламутром, утворюючи перлину. Іноді в раковину поміщалося дуже маленьке олов'яне або свинцеве зображення Будди.
10 цікавих фактів про перли
#1: Перли – це єдиний дорогоцінний мінерал, що не потребує обробки. #2: На думку багатьох археологів саме перли стали першою цінністю, яка привернула напівдику людину не стільки своєю практичною користю, але естетичною досконалістю. #3: Першими почали використовувати перли — китайці. Ще 42 століття тому. В 2206 рік до н. е, імператор з простим, але звучним ім'ям Юй починає отримувати данину з підконтрольних територій перлами. Китайські перли були не тільки прикрасою, але і еквівалентом великих грошових одиниць, а так само знаком соціального положення. У придворних чиновників з Китаю великі перли на головному уборі були символом керуючої влади, а деякі дорогі покупки оплачувалися перлинами. #4: В давні часи, багаті люди клали перли у вино, вірячи, що вони врятують їх від отрути. #5: Іслам і християнська релігії вважають перли символом досконалості та чистоти.
#6: У Китаї вважають, ніби перлини — застиглий початок Інь, та що перли здатні продовжувати молодість та життя. #7: Згідно з легендою, цариця Семіраміда дуже любила прикраси з перлів та одягала на свята намисто з яскраво-рожевих перлів. #8: Клеопатра, пообіцявши Марку Антонію приготувати найдорожчу вечерю, розчинила у вині величезну грушовидну перлину та випила його на очах у Цезаря. Клеопатра виграла суперечку. Щоправда, фахівці стверджують, що таку велику перлину можна розчинити лише в оцтовій кислоті, та й то не швидше, ніж за дві доби. #9: У природі існує 8 видів перлів: крапля, коло, півколо, кнопка, овал, груша, сфера та неправильна форма. #10: Греки вважали, що перли підтримує сімейне щастя, запобігають сварки


title: Кровоносна система

text:
Haga clic para cambiar el estilo de título
Haga clic para modificar el estilo de texto del patrón
Segundo nivel
Tercer nivel
Cuarto nivel
Quinto nivel


Урок з теми: Клас Павукоподібні. Загальна характеристика класу.
(8клас)
Вчителя біології
спеціалізованої школи№196
Задорожної Олени Анатоліївни
              Він мисливець хоч куди –
               Сітки ставляє завжди.
               А тоді сидить та слуха –
              Чи не попадеться муха?
               Вириватися не слід!
               З’їсть він муху на обід.

Які основні особливості організації, що забезпечили пристосування павукоподібних до життя на суходолі?
      Мета уроку:Сформувати знання про основні особливостями організації і процесів життєдіяльності павукоподібних. Розвивати навички відрізняти павукоподібних від інших представників  членистоногих . Виховувати дбайливе ставлення до природи.
Класифікація:
Домен:	Ядерні (Eukaryota)
Царство:	Тварини (Animalia)
Тип:	Членистоногі (Arthropoda)
Підтип:	Хеліцерові (Chelicerata)
Клас:	Павукоподібні (Arachnida)
Ряди:Павуки
Кліщі
Скорпіони
Псевдоскорпіони
Сольпуги
Косарики
АРАХНА (греч. arachne — павук)
    У старогрецьких міфах це ім'я дівчини яка, за переказами, досягла такого високого ткацького мистецтва, що викликала на змагання саму богиню Афіну.
    Арахна виткала тканину краще за Афіну. Але Афіна не визнала переваг Арахни і перетворила її на павука, що вічно тче свою павутину.

Середовища існування.
Павукоподібні (Arachnida)
    70 000 видів ( в Україні- понад 4 тис.)
    Довжина тіла від 0,1 мм до 17 см
Більшість мають отруйні залози
Поширені по всьому світу.
Арахноло́гія (грец. αραχνη — павук і λογος — слово, вчення) — галузь зоології, що вивчає павукоподібних.
Зовнішня будова.
Ходильні ноги
( 4 пари)
 Черевце
Головогруди
 Хеліцери
очі
Хеліцери- перша пара головних кінцівок у хеліцерових, використовується як щелепи для захоплення та розривання здобичі.
Етапи будівництва павутини.
Використання павутини як засобу пересування.
Ловильна сітка.
Властивості павутини.
Павутинна нитка в 50—70 разів легше за людську волосину, але  тієї ж довжини.
Підвісна нитка, якою можна було б охопити земну кулю по екватору, важила б всього 340 грамів.

Павук хрестовик – хижак. За допомогою своєї ловильної сітки-павутини-він полює на дрібних літаючих комах.
Чому  павук не заплутується в власній павутині?(стор.77)

Внутрішня будова.
Користуючись текстом підручника ( стор. 78 ) складіть логічний ланцюг будови травної системи павука.

Користуючись текстом підручника ( стор. 78 ) складіть логічний ланцюг будови травної системи павука.
рот

глотка
Стра
вохід
шлунок
кишечник
Аналь
ний отвір

Слинні залози
печінка
Травна система.
    Травлення в павука розпочинається поза його організмом і тому називається  - зовнішнім.
шлунок
рот
Страво-хід
Кишка
печінка
глотка
Аналь-
ний отвір
Дихальна система.
В черевці легеневі мішки ( одна пара), трахеї.
Легеневий мішок
трахеї
      Користуючись текстом підручника стор.79 і розглянувши мал.49. Позначте на німому малюнку кровоносну систему  павука.
Кровоносна система.
Незамкнена ( серце – судини - порожнина тіла).
Порожнина тіла
серце
судини
Видільна система.
 Представлена однією парою розгалужених мальпігієвих судин які  одним кінцем відкриваються у кишку , а іншим, сліпо замкненим,занурені у гемолімфу.
Мальпігієві судини
Нервова система.
Гологрудний ганглій ( злиття нервових вузлів)
Головогрудний  ганглій
Органи чуття.
Органами дотику є волоски та ногощупальця. Є органи хімічного чуття( нюхові та смакові). Органи зору вісім простих очей.
За допомогою тексту підручника ( стор.79) складіть схему.

Ограни чуття

дотику
очі
смаку
нюху
Розмноження і розвиток.
Роздільностатеві , розвиток прямий без перетворення.
яєчники
Статеві протоки
Турбота про потомство.

Порівняльна характеристика ракоподібних і павукоподібних.
     Основні особливості організації, що забезпечили пристосування павукоподібних до життя на суходолі:
поява «легенів» і трахей — органів дихання атмосферним киснем;
воскові виділення кутикули, які перешкоджають випаровуванню води;
зменшення розмірів тіла для обмеження числа линьок;
розвиток копулятивних органів і внутрішнього запліднення.
Домашнє завдання.
    Підготувати повідомлення про різних представників павукоподібних . Параграф 21.


title: Характеристика

text:
Б А К Т Е Р І Ї

	Важко знайти місце на Землі, де б не було  бактерій.  Вони зустрічаються в таких місцях:                                   - в атмосфері,                                                              - на дні океанів,                                                                                - у вічній мерзлоті;                                                    - в парному молоці;                                                    - в ядерних реакторах;                                              - в кратерах вулканів;                                               - в швидкоплинних річках;                                        - в живих організмах, але найбільше їх в грунті.
Поширення бактерій

У верхньому шарі грунту містяться мільйони бактерій на 1 г, тобто приблизно 2 тонни на гектар.
Поширення бактерій

Бактерії – найдавніші з усіх відомих організмів. Сліди їх життєдіяльності  відносяться до Архею і датуються віком 3,5 млрд. років.
Із історії бактерій

Бактерії – найдрібніші з організмів, що мають клітинну будову. Їхні разміри складають від 0,1 до 10 мкм. На одній типографській крапочці можна размістити сотні тисяч бактерій середнього разміру. Побачити бактерії можна  тільки в мікроскоп, тому їх називають мікроорганізмами. Наука, що їх вивчає  називається мікробіологією. Галузь мікробіології, що вивчає бактерії, називають бактеріологією. Започаткував її  Антоні ван Левенгук у XVII ст.
Із історії бактерій
Із історії бактерій
Антоні ван Левенгук та його мікроскоп
Із історії бактерій
У мікробіологічній
лабораторії
В бактеріальній клітині відсутнє ядро, хромосоми не відокремлені від цитоплазми оболонкою ядра, а вільно розміщуються в ній. Крім того, в клітині бактерій відсутні ряд органоїдів. Зовні клітинна мембрана оточена клітинною стінкою.
Будова бактерій

Будова бактерій
Будова бактерій

      В лабораторіях бактерій вирощують на спеціальному поживному середовищі.
      Мільйони бактерій утворюють колонії різного кольору та форми.
Дослідження бактерій
Дослідження бактерій
     Поживним середовищем може бути агар-агар.
     Посудини, в яких проводять дослідження, називають чашки Петрі.

Коки -округлої форми
Форми бактеріальних клітин

Форми бактеріальних клітин
Бацили -палочковидної форми

Форми бактеріальних клітин
Спірили - форма спіралі

Форми бактеріальних клітин
Вібріони - форма зігнутої палички, вигляд коми

Форми бактеріальних клітин

Форми бактеріальних клітин
Стрептококи – вигляд ланцюжка

Форми бактеріальних клітин
Стафілококи – вигляд грона

     Більшість бактерій рухаються пасивно, за допомогою водних або повітряних течій.
    Але деякі з них мають джгутики. Вони неначе вгвинчуютсья в середовище, рухаючи клітину вперед.
  Рух бактерій

 Бактерії зі джгутиками
Монотрихи – мають один джгутик

 Бактерії зі джгутиками
Лофотрихи – мають віяло джгутиків

 Бактерії зі джгутиками
Перитрихи – мають джгутики                      по всій поверхні тіла

Кишкова паличка
 Бактерії під мікроскопом

Зубний наліт

Паличка сибірської виразки
Туберкульозна паличка
Сальмонелла
 Паличка правця
 Бактерії під мікроскопом

Кисломолочні бактерії

 Бактерії під мікроскопом
 Бактерії під мікроскопом

Ентеробактерії
Бульбочкові бактерії
Pilori бактерія
 Бактерії під мікроскопом

Бактерії в нафті
Бактерії в крові
Бактерії в льоду
За способом живлення бактерії поділяться на автотрофи та гетеротрофи.

 Автотрофи – бактерії, що не потребують речовин, які виробляються іншими організмами. До них належать пурпурові бактерії, ціанобактерії, залізобактерії, сіркобактерії, азотфіксуючі бактерії.
  Гетеротрофи – бактерії, що потребують готових органічних речовин. До них належать паразити (збудники хвороб) і сапрофіти ( бактерії гниття чи   бродіння).
Живлення бактерій
Бактерії размножуються шляхом поділу навпіл, приблизно кожні 20 хв. у сприятливих умовах.
     Размноженню перешкоджають сонячні промені та продукти власної життєдіяльності бактерій. Багато з них  реагують на зміни температури або зміни освітленності.
 Розмноження бактерій

   Якщо клітина подвоюється кожні півгодини, то за добу вона здатна дати 281474976710656 нащадків.
Розмноження бактерій
    При несприятливих умовах бактерія вкривається щільною оболонкою, її вміст  стає більш густим, життєдіяльність майже припиняється.
     В такому стані вони можуть годинами знаходитись в глибокому вакуумі і, навіть, переносити температуру від   –240 °С до +100 °С.
Розмноження бактерій

Дві найважливіші екологічні функції бактерій:
- фіксація азоту;                                                         - мінералізація органічних залишків.
Функції бактерій

Бактерії широко використовуються в харчовій промисловості:    - для виробництва сирів та кисломолочної продукції, (творог, простокваша, масло, сметана);                                                           - квашення плодів та овочів;

- в сільскому господарстві  при силосуванні кормів;
- оцтовокислі бактерії  бродіння                                використовуються для одержання                                         винного оцту та приготування маринадів.
Використання бактерій

Використання бактерій

             Бактерії використовуються:
- в шкіряній та текстильній промисловості                           при вимочуванні льону та конопель,                                               при обробці шовку та шкіри;
- в мікробіологічній промисловості;
- в медицині для приготування сироваток, вакцин, антибіотиків, для виробництва інтерферонів;
- в генній інженерії та в біотехнології.
Використання бактерій

Використання бактерій
Бактерії використовують для:          - вищолочування мідних та уранових руд;
- очищення стічних вод від органічних залишків;
- боротьби із
сільськогосподарськими шкідниками.

Грунтові бактерії беруть участь в утворенні кам’яного вугілля, нафти, торфу …                  Бактерії гниття разкладають органічні речовини на неорганічні, та роблять їх  доступними для рослин.
В результаті діяльності бактерій гниття, земля очищається від трупів тварин та рослин, що забезпечує родючість грунтів. Нітрифікуючі та азотофіксуючі бактерії беруть участь в колообігу азоту.

Значення бактерій

     Деякі бактерії поселяються в травному тракті травоїдних ссавців, що забезпечує краще перетравлення їжі, особливо клітковини.
Значення бактерій

     Бактерії приносять не лише користь, але і завдають шкоди:
 вони розмножуються в харчових  продуктах, викликаючи цим їхнє псування.
 з життєдіяльністю деяких бактерій пов’язане біологічне розрушення багатьох  промислових матеріалів - дерево, папір, картон…
Значення бактерій

    Бактерії викликають  тяжкі захворювання у:    людини -  туберкульоз, сибірську виразку, ангіну, дифтерію, харчові  отруєння, сифіліс, гонорею… тварин  - сказ, бруцельоз…                                                          рослин - опік яблунь,                                       бактеріоз…

    Хвороботворні бактерії проникають в організм повітряно-крапельним шляхом, через рани на шкірі та слизових  оболонках, через травний канал.
Хвороботворні бактерії

    Симптоми хвороб, які викликаються бактеріями, пояснюються дією отрут – токсинів, які виробляються цими мікроорганізмами або отрутами, що утворюються при їх руйнуванні. Ліки, що використовуються проти бактерій руйнують клітинну оболонку самої бактерії, як пеніцилін або блокують роботу рибосом, як стрептоміцин.
Хвороботворні бактерії

- пастеризація - спосіб консервування молока та інших продуктів шляхом однократного нагрівання до 60-70°С на протязі 15-30 хв.;
- стерилізація - дія пари з температурою більше 100°С протягом 20 хв. або з допомогою  вогню;
- охолодження, заморожування, що                призупиняє життєдіяльність бактерій;                                                                              - дезінфекція для знищення хвороботворних бактерій.  - ультрафіолетове опромінення;
- висушування;                                                                                - консервування;
Засоби боротьби з бактеріями


title: "Химерні організми"

text:
Химерні організми
Підготувала
учениця 11-Б класу
Іщенко Інна
Розвиток експериментальних методів останнім часом зробив можливим отримувати абсолютно незвичайних тварин, які несуть гени не тільки від однієї матері і одного батька, але й  більшої кількості предків.

Химерні організми
Химерні організми - тварини або рослини, різні клітини яких містять генетично різнорідний матеріал, на відміну від звичайних організмів, у яких кожна клітина містить один і той же набір генів.
Уперше цей термін застосував німецький ботанік Г. Вінклер (1907) для форм рослин, отриманих у результаті зрощення пасльону й томату.  Надалі (1909) Е. Баур, вивчаючи пеларгонію ряболисту, з’ясував природу химер

Види химер
Розрізняють кілька типів химерних організмів:
химери мозаїчні (гіперхимери) — у них генетично різні тканини утворюють тонку мозаїку;
химери векторіальні — у них різнорідні тканини розташовані великими ділянками;
 химери периклінальні — тканини з різними генотипами лежать шарами один над одним;
 химери мериклінальні — їх тканини складаються із суміші секторіальних і периклінальних ділянок.

Виникнення химер
Химерні організми можуть виникати в результаті мутацій, рекомбінацій, порушення клітинного поділу, пересадки генів або ядер.
Для отримання "химер" культуральні клітини двох різних тварин обробляють спеціальними вірусними препаратами, домагаючись злиття їх ядер. Отримання таких ембріонів здійснюється в багатьох лабораторіях.
Химерні тварини
Химерні тварини – це генетичні мозаїки,що утворюються в результаті об'єднання бластомерів  від ембріонів із різними генотипами.

За допомогою химерних мишей було розв’язане питання про спосіб виникнення в ході розвитку багатоядерних клітин поперечносмугастих м’язів.
Вивчення химерних тварин дозволило розв’язати чимало проблем, і в майбутньому завдяки застосуванню цього методу з’явиться можливість розв’язувати складні питання генетики й ембріології.

Химерність рослин
Химерність рослин виникає легко і просто - як результат порушень (мутацій) в поділених молодих клітинах. І стебло, і корінь наростатимуть своїми верхівками. Будуть поступово утворюватися нові стебла, листя, квіти, коріння, адже рослини, ростуть все життя.
диффенбахія
колеус
химерні фіалки
Дякую за увагу!


Клас Дводольні. Розові, Капустяні й Бобові. Основні представники та їх значення для людини


Класс Однодольні


title: класифікація

text:
Трофічна класифікація живих організмів
Різноманіття способів живлення є характерним для прокаріотичних організмів.
Натомність всі рослини -  фотолітоавтотрофи,   всі тварини і гриби - хемоорганогетеротрофи
Рослини – основне джерело біологічної речовини
 В процесі ф/с наземні рослини утворюють 100-170 млрд. т, а рослини океанів — 60-70 млр. т біомаси в рік (у перерахунку на суху речовину). Загальна маса рослин на Землі дорівнює 2 400 млр. т (90%-це целюлоза). Загальна маса тварин і м/о - 23 млрд. т, що становить коло 1% від рослинної біомаси.
Фотосинтез
(від грец. φωτο- — світло та грец. σύνθεσις — синтез, сукупність) — процес синтезу органічних сполук з неорганічних (вуглекислого газу та води) з використанням енергії світла:
 відбувається за участю фотосинтетичних пігментів: (хлорофіл у рослин, хлорофіл, бактеріохлорофіл і бактеріородопсин у бактерій), часто з виділенням кисню (оксигеннний фотосинтез) як побічного продукту.
включає довгу послідовність координованих хімічних реакцій.
Фази (стадії) фотосинтезу

світлова (світлозалежна) стадія – фотофізичні (поглинання сввітлових квантів пігментами, їх перехід в збуджений стан і передача енергії до інших молекул фотосистеми) та фотохімічні (розділення зарядів в реакційному центрі, перенесення електронів по фотосинтетичному електронотранспортному ланцюзі, що закінчується синтезом АТФ і НАДФН) реакції
темнова стадія – зв’язування СО2 та синтез органічних речовин з використанням енергії, накопиченої на світлозалежній стадії (цикл Кальвіна).
Загальне рівняння фотосинтезу

6СО2 + 6Н2О  С6Н12О6 + 6О2
світло
Хеміосмотична теорія Мітчела

Енергія, що вивільнюється внаслідок роботи електрон-транспортного ланцюга, спочатку накопичується у формі трансмембранного електрохімічного градієнта іонів водню (DmН+)
озрядка накопиченого DmН+  відбувається за участю локалізованого в тій самійц мембрані АТФ-синтазного комплексу, Н+ повертається по градієнту через Н+-АТФ-синтазу, при цьому без утворення будь-яких високоенергетичних інтермедіантів з АДФ та неорганічного фосфата утворюється АТФ.
Спрягаючі мембрани в інтактному стані непроникні для будь-яких іонів

Локалізація фотосинтетичних процесів

процеси світлової стадії фотосинтезу відбуваються на мембранах тилакоїдів, які є складовою частиною хлоропластів
процеси темнової стадії відбуваються в стромі хлоропластів

Світлозбираючи комплекси

містять набір пігментів – хлорофіли, каротиноїди та фікобіліни

Світлозбираючи комплекси

містять набір пігментів – хлорофіли, каротиноїди та фікобіліни

Спектри поглинання деяких фотосинтетичних пігментів
ХЛОРОФІЛИ
Хлорофіл

Хлорофилл является хорошим сенсибилизатором — легко возбуждается при поглощении света и обладает способностью передавать энергию (служить донором энергии) другим молекулам (акцепторам энергии). Передача энергии возможна лишь при условии, что спектр флуоресценции пигмента-донора перекрывается со спектром поглощения пигмента-акцептора. Таким путем происходит резонансный перенос энергии возбуждения пигментами в хлоропластах от молекулы донора к молекуле акцептора.

Каротиноїди
Фікобіліни
енергетичні стани молекули хлорофіла
молекула хлорофіла здатна знаходитись в тріплетному збудженому стані протягом часу, достатнього для здійснення хімчної роботи

Z-схема фотосинтеза
Z-схема фотосинтеза

Никотинамидадениндинуклеотидфосфат (НАДФ, NADP) — широко распространённый в природе кофермент некоторых дегидрогеназ — ферментов, катализирующих окислительно-восстановительные реакции в живых клетках. NADP принимает на себя водород и электроны окисляемого соединения и передает их на другие вещества. В хлоропластах растительных клеток NADP восстанавливается при световых реакциях фотосинтеза и затем обеспечивает водородом синтез углеводов при темновых реакциях. NADP, — кофермент, отличающийся от NAD содержанием ещё одного остатка фосфорной кислоты, присоединённого к гидроксилу одного из остатков D-рибозы, обнаружен во всех типах клеток.
Фотосистеми

Фотосистема ІІ

Фотосистема — сукупність СЗК, фотохімічного реакційного центру і переносників електрона. Світлозбиральний комплекс II може містити до 200 молекул хлорофілу а, 100 молекул хлорофілу b, 50 молекул каротиноїдів і 2 молекули феофітину. Реакційний центр фотосистеми II є пігмент-білковим комплексом, розташованим в тилакоїдних мембранах і оточеним СЗК. У ньому знаходиться димер хлорофілу а з максимумом поглинання при 680 нм (П680). На нього кінець-кінцем передається енергія кванта світла з СЗК, внаслідок чого один з електронів переходить у вищий енергетичний стан, зв'язок його з ядром ослаблюється, і збуджена молекула П680 стає сильним відновником (E0=-0,7 В).

Фотосистема ІІ

П680 відновлює феофітин, надалі електрон переноситься на хинони, що входять до складу ФС II, і далі на пластохинони, транспортується у відновленій формі до b6f комплексу. Одна молекула пластохинона переносить 2 електрони і 2 протони, які беруться зі строми. Заповнення електронної вакансії в молекулі П680 відбувається за рахунок води. До складу ФС II входить водоокислюючий комплекс, що містить в активному центрі іони марганцю в кількості 4 штук. Для утворення однієї молекули кисню потрібно дві молекули води, що дають 4 електрони. Тому процес проводиться в 4 такти, і для його повного здійснення потрібно 4 кванти світла. Комплекс знаходиться з боку внутрішньотилакоїдного простору, і отримані 4 протони викидаються в нього.
Таким чином, сумарний результат роботи ФС II — це окислення 2 молекул води за допомогою 4 квантів світла з утворенням 4 протонів у внутрішньотилакоїдному просторі і 2 відновлених пластохинонів в мембрані.

Будова кисеньвиділяючого центру фотосистеми ІІ

b6f або b/f-комплекс

b6f комплекс є насосом, що перекачує протони із строми у внутрішньотилакоїдний простір і створює градієнт їхньої концентрації за рахунок енергії, що виділяється в окисно-відновних реакціях електронно-транспортного ланцюжка. 2 пластохинони забезпечують перекачування 4 протонів. Надалі трансмембранний протонний градієнт (pH строми, близький до 8, внутрішньотилакоїдного простору — 5) використовується для синтезу АТФ трансмембранним ферментом АТФ-синтазою.
Фотосистема І

Світлозбиральний комплекс I містить приблизно 200 молекул хлорофілу.
У реакційному центрі першої фотосистеми знаходиться димер хлорофілу а з максимумом поглинання при 700 нм (П700). Після збудження квантом світла він відновлює первинний акцептор — хлорофіл а, той — вторинний (вітамін K1), після чого електрон передається на філохінон, від нього на феридоксин, який і відновлює НАДФ за допомогою ферменту феридоксин-НАДФ-редуктази. Білок пластоціанін, окислений в b6f комплексі, транспортується до реакційного центру першої фотосистеми з боку внутрішньотилакоїдного простору й відновлює окислений П700.

Транспорт електронів і протонів в мембрані тилакоїдів
Циклічний і псевдоциклічний транспорт електрона

Крім повного нециклічного шляху електрона, описаного вище, виявлено циклічний і псевдоциклічний.
Суть циклічного шляху полягає в тому, що феридоксин замість НАДФ відновлює пластохинон, який переносить його назад на b6f комплекс. В результаті утворюється більший протонний градієнт і більше АТФ, але не виникає НАДФН.
При псевдоциклічному шляху феридоксин відновлює кисень, який надалі перетворюється на воду і може бути використаний у фотосистемі II. При цьому також не утворюється НАДФН.
Модель будови АТФ-синтази

ЦИКЛ КАЛЬВІНА
Основні стадії циклу Кальвіна
Карбоксилирование
Карбоксилирование рибулозо-1,5-бисфосфата (5-углеродное соединение) осуществляется рубиско в несколько стадий. На первой кетонная группа рибулозы восстанавливается до спиртовой, между 2 и 3 атомами углерода устанавливается двойная связь. Полученное соединение нестабильно и именно оно карбоксилируется с образованием 2-карбокси-3-кето-D-арабитол-1,5-бисфосфата. Его структурный аналог 2-карбокси-D-арабитол-1,5-бисфосфат ингибирует весь процесс. Новое, уже 6-углеродное соединение, также нестабильно и распадается на две молекулы 3-фосфоглицериновой кислоты (3-фосфоглицерат, 3-ФГА).
Основні стадії циклу Кальвіна
Восстановление
Восстановление 3-фосфоглицериновой кислоты (3-ФГА) происходит в две реакции.
Сначала каждая 3-ФГА с помощью 3-фосфоглицераткиназы и с затратой одной АТФ фосфорилируется, образуя 1,3-бисфосфоглицериновая кислота (глицерат-1,3-бисфосфат).
Затем под действием глицеральдегид-1,3-фосфатдегидрогеназы бисфосфоглицериновая кислота восстанавливается НАД(Ф)·H (у растений и цианобактерий; у пурпурных и зелёных бактерий восстановителем является НАД·H) параллельно с отщеплением одного остатка фосфорной кислоты. Образуется глицеральдегид-3-фосфат (фосфоглицеральдегид, ФГА, триозофосфат). Обе реакции обратимы.
Основні стадії циклу Кальвіна
Регенерация
На последней стадии 5 молекул глицеральдегид-3-фосфатов превращаются в три молекулы рибулозо-1,5-бисфосфата.
Вначале под действием трифосфат-изомеразы глицеральдегид-3-фосфат изомеризуется в дигидроксиацетон-фосфат. Фруктозабисфосфат-альдолаза объединяет их в фруктозо-6-фосфат с отщеплением остатка фосфорной кислоты. Затем следует ряд реакций перестройки углеродных скелетов и образуется рибулозо-5-фосфат. Он фосфорилируется фосфорибулокиназой и рибулозо-1,5-бисфосфат регенерируется.
ЦИКЛ КАЛЬВІНА
Принципова подібність процесів хеміосмотичного спряження


title: "Клітинна інженерія"

text:
1.
2.
4.
3.
1.
2.
4.
3.
1.
2.


title: Літаючі сідниці

text:
Пугапорцінус –
літаючі сідниці

Пугапорцінус- глибоководний черв'як, який у конкурсі на звання «Найбільш дивний хробак» легко обійде всіх своїх суперників. І не тільки завдяки химерному зовнішньому вигляду. Цей дивовижний мешканець океанських глибин у вузьких колах відомий як «літаючі сідниці».

Про його існування світ дізнався зовсім недавно, в 2007 році, коли вчені з науково-дослідного інституту Aquarium Monterey Bay в Каліфорнії знайшли і описали близько десяти екземплярів, що живуть у водах затоки Монтерей.
Тіло у них складається
з окремих сегментів,
внутрішні сегменти
наповнені газом, що
і надає тваринам
округлої форми.

Своєю округлою формою пугапорцінус, розміром не більше лісового горіха, дуже нагадує безтілесну пару сідниць. Із-за цього факту вчені не придумали нічого більш відповідного, як дати йому латинську назву Chaetopterus pugaporcinus, яке приблизно перекладається як               "нагадує свинячий зад".
У плаваючого в пошуках здобичі хробака можна помітити хмару слизу, яка щільно оточує рот. Дослідники вважають, що таким способом пугапорцінус захоплює частки їжі, яка пропливає  поруч, і морського снігу (продуктів розпаду органічних речовин).

До цих пір залишається не з'ясованим, є знайдені зразки дорослими чи це їхні личинкові форми: їх незвичайний розмір, в п'ять - десять разів перевищує розмір личинки будь-якого іншого виду хробаків, вказує на дорослу форму, проте дорослі особини всіх відомих глибоководних черв'яків живуть в пергаментоподібних трубках на морському дні.


конституція с-г тварин


title: Клас Ссавці (звірі)

text:
Біологія 8 клас
Клас  Ссавці (звірі)
Зовнішня будова тіла “Ссавців”(звірів)
Будова тіла “Ссавців”
Будова тіла собаки.
Тіло собаки, як і в більшості ссавців, складається з шести відділів: Голови шиї тулуба хвоста  і двох пар кінцівок. Шия в нього  гнучка, тож і голова  собаки  достатньо рухлива. Проте її рухливість значно менша ніж в птахів. Як і інші ссавці собаки можуть згинати і повертати тулуб. Зверніть увагу: чотири пари кінцівок розташовані не так як в плазунів не по боках а з низу.
Таке розташування ніг(лап) дає змогу утримувати тулуб підведеним над землею. Через це і загальна рухливість  ссавців є вищою. Собака ходить, швидко бігає, стрибає, спираючись на пальці з кігтями.
Роль хвоста в домашнього собак обмежується  переважно повідомляє про свій настрій і наміри. Іншим ссавцям хвіст допомагає лазити по деревах(білки, мавпи) плавати (дельфіни)
Будова “Голови”
На голові у собаки мозковий і лицьовий відділи. На лицьовому відділі ніс із ніздрями, очі , вушні роковини. Кінчик носа і ніздрі вкриті шкірою, яка немає волосся. Очі захищені рухомими повіками, по зовнішнім краях яких ростуть вії. Третя повіка в ссавців, на відміну  від плазунів, недорозвинута. У ссавців добре сформована слізна залоза – її секрет, що  має антимікробну дію, “змащує” поверхню очей, зволожує і захищає їх. Вушна раковина (зовнішнє вухо) є в більшості ссавців, вона уловлює звукові хвилі  і спрямовує їх до середнього і внутрішнього вуха. До цієї функції вушна раковина собаки пристосована якнайкраще адже вона не тільки складно влаштована, але ще й рухома.
Органи “чуття”
У собаки добре розвинуті і зір, і нюх, і дотик, і слух, і смак. Органом зору є очі. Вони направлені вперед, бачать предмети об'ємно і дають смогу точно визначити відстань до об'єкта. Але собаки  як і більшість ссавців, не сприймають кольори, вони  бачать світ  чорно більм.
Яскравість і різноманітність навколишнього середовища для собак  постає в різних запах.  У ссавців органом що уловлює є ніс. Собаки мають гострий слух.  На морді собаки добре помітні  довгі  шорсткі волоски – вібриси, вони є органом дотику.  Органи дотику окрім вибриса є шкіра і язик.
“Покриви” у “ссавців”
Покриви майже всіх ссавців представлені шкірою, вкритою шерстю. У собак шерстяний покрив розвинутий добре.
Якщо уважно розглянути шерсть собаки, можна помітити, що волосся, яке її утворює, неоднакове.
Довгі і шорсткі шерстинки - це остюки, коротші і м'якші волоски – підшерстя. Грубий і міцний  остюк захищає шкіру від пошкоджень, надає формі тіла обтічності. У підшерсті, як і в пташиному пухові, добре  утримується тепло. Двічі на рік собака, як і більшість ссавців  линяє.  В різних тварин різна шкіра це залежить від їхнього способу життя.
Шкіра  в ссавців міцна та еластична,з великою кількістю шкірних залоз. Характерні для ссавців є потові, сальні, та молочні залози. У різних тварин вони розвинуті неоднаково.  Собака на відміну від коня ніколи не потіє.

Будова шкіри ссавця:  1- волосина, 2- сальна залоза, 3- потова залоза, 4- кровоносні судини, 5- жирові тканини.
Будова “Скелета” ссавців
Розглянемо скелет собаки. Ви знайдете в ньому всі відділи характерні для скелета більшості хребетних тварин: череп, хребет, грудна клітка, пояс передніх і задніх кінцівок, скелет передніх і задніх кінцівок.
Череп собаки великий. Більшість кісток зрослися ще до народження.  Кількість хребців на шийному відділі однакова їх сім. Але є такі тварини що мають і більше хребців в шийному відділі.

Скелет ссавця(собаки): 1- череп, 2- шийні хребці, 3- грудні хребці, 4- поперекові хребці, 5- таз, 6- хвостові хребці, 7- лопатки, 8- ребра, 9- передні кінцівки, 10- задні кінцівки.
М'язи у “Ссавців”
У собаки, як і в більшості ссавців, краще за інших розвинуті  м'язи, які  забезпечують рух нижньої щелепи. Завдяки їх роботі собака утримує зубами і розжовує  великі шматки м'яса   та розгризає кістки. У корови  нижня щелепа може рухатись вбік, уперед і назад, що допомагає їй  ретельно розжовувати їжу .
У порожнині тіла ссавців є м'язиста перегородка – діафрагма. Вона відокремлює грудну порожнину, захищену  грудою  кліткою, від черевної  порожнини.  Діаграма має форму купола, верхня  частина якого прилягає до легенів. Скорочують і розслабляючи, діафрагму  бере участь у дихальному русі.
Травна система “Ссавців”
У ротовій порожнині  ссавців на щелепах розташовані зуби. Вони різні за будовою і функцією  й розвинуті залежно від способу живлення  ссавців. У собаки різні зуби служать для різних функцій. Наприклад:
Ікла – для захоплення і утримування здобичі.
Корінні зуби – мають гострі  краї і призначенні для розривання та  подрібнення їжі. Набор зубів дають змогу ссавцям впоратися з великими тваринами.
За допомогою язика ссавців визначають смак їжі, перемішують їх в ротовій порожнині, при тому  їжа змочується слиною.
Розмочена і розжована їжа потрапляє до глотку і стравохід  пізніше потрапляє в шлунок.  Тут  триває подальше перетравлення їжі.  Перетравлення їжі закінчується в кишечнику де поживні речовини через стінки  кровоносних судин надходять в кров.  Неперетравлені залишки виходять на зовні через анальний отвір.  У собаки як і в більшості ссавців шлунок однокамерний. А в корови і в багатьох інших рослиноїдних шлунок чотироьхкамирний.
Травна дихальна та віддільна система:  1- ротова порожнина, 2- трахеї, 3- бронхи, 4- легені, 5- діафрагма, 6- стравохід,  7- шлунок, 8-  печінка, 9- підшлункова залоза,  10- кишечник, 11- нирки, 12- сечовий міхур, 13- анальний отвір.
Будова шлунка:  1- рубець, 2- сітка, 3- книжка, 4- сичуг.
Дихальна система у “Ссавців”
Ссавців дихальні шляхи носова порожнина, гортань, трахея, бронхи і легені  у яких відбувається газообмін.  Легені ссавців мають складнішу будову ніж плазунів. У ссавці дихальна система утвори на без лічу комірок і мають велику поверхню газообміну. У собак поверхня легенів у 100 раз більша за поверхню тіла.
Як дихає собака? Міжреберні м'язи і м'язи діафрагми у неї скорочуються, об'єм грудної порожнини збільшується, і повітря надходить  у легені. Так відбувається вдих.  Під час видиху ці м'язи розслаблюються, об'єм грудної порожнини  зменшується, і повітря виштовхується з легенів назовні.
Кровоносна система у “Ссавців”
Кровоносна система у ссавців  подібна до кровоносної системи птахів – по великому і малому колу кровообігу рухається, не змішуючись кров завдяки  скороченню чотирикамерного серця.
Кровоносна система: 1- серце, 2- судини малого кола кровообігу, 3- судини великого кола кровообігу, 4- ліве передсердя, 5- праве передсердя, 6- лівий шлуночок, 7- правий шлуночок, 8- артерії, 9- вени.
Нервова система “Ссавців”
Нервова система у ссавців утворена такими ж відділам, які мають інші хребетні тварини.  Проте головний мозок у ссавців розвинений набагато краще. Його верхній шар який утворені численні складки називається корою.   Так будова кори дає змогу  розмістити  в невеликому черепі  мозок з дуже великою площею поверхні. Складчаста кора відповідає за аналіз інформації, що надходить  від органів чуття, за формування набутих форм поведінки, заснованих на навчанні і запам'ятовуванні тощо.

Головний мозок ссавця: 1- великі півкулі переднього мозку, 2- складки кори, 3- мозочок.
Органи розмноження “Ссавців”
Ссавці – різностатеві тварини. У самця  сперматозоїди утворюються в парних сім'янках.
Яйцеклітини певний термін  дозрівають у парних  яєчниках, розташованих черевній порожнині самки. Від кожного яєчника відходять по одному яйцепроводу.   Яйцепроводи зливаються у нижній частині  утворюють матку.


title: "Класифікація рослин по відношенню до світла "

text:
Класифікація рослин по відношенню до світла
Виконала:
Качура Катерина
По відношенню до світла всі рослини, в тому числі і лісові дерева поділяються такі екологічні групи: світлолюбні;тіньолюбні;тіньовитривалі.
Геліофітів (світлолюбні), що потребують багато світла і здатні переносити лише незначне затінення (до світлолюбні ставляться майже всі кактуси і інші сукуленти, багато представників тропічного походження, деякі субтропічні чагарники);
Подорожник
Лотос
Модрина Карпатська
Кактуси
Сціофіти (тіньолюбні) - задовольняються навпаки незначним освітленням і що можуть існувати в тіні (до тіньовитривалим відносяться різні хвойні рослини, багато папороті, деякі декоративно-листяні рослини);
Крокус
Гіацинт
Лобулярія морська
Гравілат
 Тіньовитривалі (факультативні геліофітів).
Копитняк
Граб
Липа
Зубниця


Класифікація лишайників та їх угрупувань на біоценотичній основі
Лишайники — це особливі організми, утворені в результаті симбіозу водорості й гриба, з новими морфологічними, фізіологічними та екологічними властивостями.
Ціанобактерії
Зелені водорості
Жовто-зелені водорості
Сумчасті гриби
Базидіальні гриби

Накипні
Листуваті
Кущисті
Ризокарпон

За характером грибного компонента їх поділяють на два класи:

        сумчасті

       базидіальні.
Клас сумчасті лишайники (Аscolichenes)
За будовою плодових тіл цей клас поділяють на два підкласи:
піренокарпні
– з плодовим тілом типу перетецій;
гіменокарпні
– з відкритим плодовим тілом апотецієм.
Єрикарія
Леканора різнобарвна
Клас базидіальні лишайники (Ваsydiolichenes)


Цитозоль


title: Характер людини. Свідомість (урок для 9 класу)

text:
Характер людини. Свідомість

Базові поняття й терміни:
характер,
почуття,
риси характеру,
увага,
емоції,
формування характеру,
свідомість, несвідоме, підсвідомість.
Характер — це сукупність стійких індивідуальних особливостей особистості, які формуються й виявляються в діяльності та спілкуванні, зумовлюючи типові для індивіда способи поведінки.

Індивідуальні особливості, які утворюють характер людини, стосуються в першу чергу її волі, розуму, почуттів. Ці риси, або сторони, характеру не існують ізольовано, а знаходяться в закономірних залежностях, що визначає структурність характеру.
Одні риси характеру виступають як основні й забезпечують загальну спрямованість проявів усього комплексу, інші — як другорядні.

Система відносин, в яких проявляється характер
Система відносин
Риси характеру
Увага та її роль у сприйнятті інформації
Увага — це стан активної бадьорості, який характеризується готовністю виділити з багатьох подій найважливіше й відповісти на нього активною діяльністю.
Види уваги:
1) Мимовільна — пов’язана з безумовним рефлексом, не залежить від волі та свідомості, виникає без будь-яких зусиль з боку людини. Важливим джерелом мимовільної уваги є інтерес людини до певних предметів або явищ — читання цікавої книги, перегляд фільму.
2) Довільна — це нервовий процес направленої свідомості, який є продуктом соціального розвитку особистості. Залежить від нашої волі. Довільна увага цілеспрямована, виникає внаслідок свідомо поставленої мети й потребує певних вольових зусиль. Вона здійснюється на фоні загальної бадьорості й полягає у відбиранні інформації через усвідомлення її значення.
Властивості уваги:
1) концентрація уваги — це стан свідомості, необхідний для того, щоб включитися в діяльність, зосередитися на завданні;
2) стійкість уваги — це здатність певний час зосереджуватися на сприйнятті об’єкта або завдання;
3) розподіл уваги — здатність людини одночасно концентрувати увагу на кількох об’єктах, що дає можливість виконувати одразу декілька дій;
4) переключення уваги — це зворотний бік розподілу уваги. Воно вимірюється швидкістю переходу від одного виду діяльності до іншого;
5) обсяг уваги — це кількість об’єктів або їх елементів, які людина може одночасно сприйняти з однаковим рівнем якості й чіткості.

Емоції — психічні стани і процеси в людини та вищих тварин; це відповідні реакції на зовнішні та внутрішні подразники, що проявляються у формі задоволення або незадоволення, радості, страху, гніву тощо. В емоціях виявляється позитивне або негативне ставлення людини до навколишнього світу. Якщо предмети чи явища задовольняють потреби людини або полегшують їх задоволення, то в неї виникають позитивні емоції, якщо ні — негативні.

Свідомість — це відображення у психіці людини ідеальних образів дійсності, своєї діяльності, самої себе.
Отже, свідомість — не просто образ дійсності, а особлива форма психічної діяльності, орієнтована на відображення й перетворення дійсності.

Рівні психіки

Дякую за увагу!
Підготовлено за матеріалами «Усі уроки біології. 9 клас. К. М. Задорожний»

http://pidruchniki.com/15980223/psihologiya/fiziologichni_osnovi_harakteru


title: Химерні організми

text:
Pennsylvania

“The Keystone State”
Signing of the United States Declaration of Independence.
Unites States Constitution
The state capital of Pennsylvania is Harrisburg.
The largest city is Philadelphia.
State bird: Ruffed Grouse.
State bird: White-Tailed Deer.
State bird: Brook Trout;
State flower: The Mountain Laurel;
University of Pennsylvania
Pennsylvania Academy of the Fine Arts

The first electronic computer

Benjamin Franklin

Independence National Park
Hershey

The Gettysburg National Military Park

Fallingwater

Strasburg


Клас Комахи


Листяні рослини


title: контрацепція

text:
                 Контрацепція

                       КОНТРАЦЕПЦІЯ –
                              запобігання настанню
                              незапланованої вагітності,
                              одна зі складових системи
                              планування сім′ї.

Контрацептивний метод повинен бути:
Ефективним

Індекс Перля – кількість жінок, які завагітніли,
    з – поміж 100, що застосовували цей метод протягом року.

                0

Контрацептивний метод повинен бути:
Зручним у застосуванні.
Контрацептивний метод повинен бути (продовження)
Можливий ризик ускладнень зведений до мінімуму.
Контрацептивний метод повинен бути (продовження)
За бажанням користувача – тимчасовим або постійним.
Контрацептивний метод повинен (продовження)
Не порушувати фізіологію статевого акту.
Контрацептивний метод повинен бути (продовження)
Доступним
Контрацептивний метод повинен бути (продовження)
Може неконтрацептивно впливати на здоров′я користувача (нормалізація гормональних порушень, запобігання ІПСШ та ін.).

За механізмом і місцем дії контрацептиви можна розділити на 3 групи

I група - Чоловічі методи контрацепції: презервативи, перерваний статевий акт, періодичне статеве утримуння (абстиненція  -ритм-метод);

II група - Жіночі внутрішньопіхвові методи контрацепції: діафрагми, шийкові ковпачки, жіночі презервативи, сперміцидні засоби у вигляді паст, мазей, кульок тощо;

 III група - Сучасні засоби контрацепції: гормональна контрацепція, що виключає процес запліднення за рахунок відсутності овуляції; внутрішньоматкова контрацепція, що запобігає процесу імплантації заплідненої яйцеклітини; добровільна хірургічна стерилізація.

Контрацептивні методи I і II груп практично не мають протипоказань для застосування і є абсолютно безпечними. Контрацептивні методи, що належать до III групи, пов'язані з гормональним або хірургічним втручанням, яке може супроводжуватися певними змінами в організмі.
Що цекавіть клієнтів
Єфективність
Механізм дії
Спосіб застосування
Тривалість дії
Повернення фертилності
Побічні дії
Доступність

Дякуємо за увагу!


title: "Інсульт"

text:
Підготувала: Атаман Юлія
404 група
Інсульт
ПЛАН:
Визначення
Симптоми інсульту
Перша медична допомога
Причини інсульту
Фактори ризику
Ускладнення
Лікування інсульту
Попередження інсульту
Профілактичне лікування

Визначення
Інсульт виникає тоді, коли припиняється або значно послаблюється надходження крові до частини мозку. В результаті цього мозок не отримує в достатній кількості кисень та необхідні йому поживні речовини. Через кілька хвилин клітини мозку починають помирати.
Інсульт - це стан, що потребує невідкладної медичної допомоги, оскільки своєчасне надання медичної допомоги може звести до мінімуму пошкодження головного мозку і можливі ускладнення.
Доброю новиною є те, що інсульт можна лікувати і попереджати. Основним для попередження інсульту є суворий контроль за основними факторами ризику інсульту. До них належать: високий кров'яний тиск, куріння та високий рівень холестерину.

Симптоми інсульту
Порушення ходи.
Порушення мови і розуміння слів.
Параліч або оніміння на одній стороні обличчя або всього тіла. Ви можете відчути раптове оніміння, слабкість або параліч на одній стороні тіла. Спробуйте підняти обидві руки над головою. Якщо одна рука починає падати, у Вас може бути інсульт. Аналогічним чином, з одного боку рот може спадати вниз при намаганні усміхнутися.
Порушення зору з одного або обох боків.
Головний біль. Раптовий сильний "грім серед ясного неба" головний біль, який може супроводжуватися блювотою, запамороченням або порушенням свідомості.

Перша медична допомога
Почніть штучне дихання рот у рот, якщо у людини зупинилося дихання
При виникненні блювоти поверніть голову хворого на бік, щоб запобігти потраплянню блювотних мас в легені
Не давайте хворому їсти і пити

Причини інсульту
При інсульті порушується потік крові через мозок і відбувається пошкодження мозкової тканини. Є два основних типи інсульту. Найпоширеніший тип - ішемічний інсульт - результат блокади току крові по артерії. Інший тип - геморагічний інсульт – відбувається в результаті крововиливу із судини мозку. Транзиторна ішемічна атака (ТІА) - іноді називають мікроінсультом – виникає в результаті тимчасового порушення кровотоку через мозок.
1. Ішемічний інсульт
Майже 90 відсотків інсультів - ішемічні інсульти. Вони відбуваються, коли артерії вашого мозку звужуються або заблоковані, в результаті чого різко скорочується кровотік в мозку (ішемія). Відсутність кровотоку позбавляє клітини мозку кисню і поживних речовин, клітини можуть почати вмирати протягом декількох хвилин. Найбільш поширеними ішемічними інсультами є:
Тромботичний інсульт. Цей тип інсульту виникає, коли згусток крові (тромб) формується в одній з артерій, що постачає кров'ю мозок. Згусток зазвичай формується в ділянках, вражених атеросклерозом - хворобою, при якій артерії забиті жировими відкладеннями (бляшками). Процес може відбуватися в одній з двох сонних артерій, що проходять по шиї і несуть кров до мозку, а також в інших артеріях шиї або мозку.
Емболічний інсульт. Емболічний інсульт виникає, коли згусток крові формується у кровоносних судинах поза мозком - зазвичай у вашому серці - і з током крові потрапляє у більш вузькі артерії мозку. Цей вид кров'яного згустку називається емболом. Причиною часто є нерегулярне серцебиття (миготлива аритмія). Це порушення серцевого ритму може призвести до формування кров'яних згустків у камерах серця, які звідси подорожують в інші частини тіла.
2. Геморагічний інсульт
Крововилив - це медичний термін для кровотечі. Геморагічний інсульт відбувається, коли кровоносна судина в мозку протікає або розривається. Крововиливи в мозок можуть виникнути в результаті ряду причин, які впливають на кровоносні судини, в тому числі неконтрольовано високий кров'яний тиск (гіпертонія) і слабкі місця у стінках судин (аневризми). Менш поширеною причиною крововиливу є розрив артеріовенозної мальформації (АВМ), що представляє собою клубок тонкостінних кровоносних судин і є вродженою патологією. Є два типи геморагічного інсульту:
Внутрішньомозковий крововилив. При цьому типі інсульту відбувається вилив крові із кровоносної судини мозку в навколишні тканини з пошкодженням клітин. Клітини мозку пошкоджуються також внаслідок порушення кровопостачання. Високий кров'яний тиск є найчастішою причиною цього типу геморагічного інсульту. При тривалій гіпертонії високий кров'яний тиск може стати причиною тріщин і руйнування дрібних артерій всередині мозку, що приводить до крововиливу.
Субарахноїдальний крововилив. При цьому типі інсульту кровотеча розвивається в артеріях поблизу поверхні мозку і крововилив відбувається в простір між поверхнею мозку та черепом. Про кровотечу часто сигналізує раптовий сильний головний біль. Цей тип інсульту зазвичай пов'язаний з розривом аневризми, яка може бути вродженою або розвивається з віком. Після крововиливу кровоносні судини мозку можуть хаотично розширюватися або звужуватися(спазм судин), викликаючи пошкодження клітин мозку, подальше обмеження притоку крові до частин мозку.
3. Транзиторна ішемічна атака (ТІА)
Транзиторна ішемічна атака (ТІА) - іноді називають мікроінсультом - це короткочасний епізод появи симптомів, аналогічних тим, які виникають при інсульті. Причиною транзиторної ішемічної атаки є тимчасове зниження притоку крові до частини мозку. У більшості випадків ТІА триває менше п'яти хвилин.
Як і при ішемічному інсульті, TIA відбувається, коли тромб порушує притік крові до частини мозку. Але на відміну від інсульту, для якого характерна більш тривала відсутність кровопостачання і часто незворотні пошкодження тканин, TIA не викликає значних пошкоджень, оскільки блокування судини є тимчасовим.
Викликайте невідкладну медичну допомогу, навіть якщо симптоми хвороби починають зникати. Якщо у вас спостерігався епізод TIA, це означає, що судини, які йдуть до мозку, частково заблоковані або звужені і ви маєте великий ризик розвитку інсульту зі значними пошкодженнями. Важко диференціювати інсульт та ТІА, керуючись тільки наявністю симптомів хвороби. Частина симптомів проходить навіть при наявності інсульту з пошкодженням головного мозку.

Фактори ризику
Багато факторів можуть збільшити ризик розвитку інсульту. Деякі з цих факторів також збільшують ризик розвитку захворювань серця.
Фактори ризику інсульту включають:
Наявність особистого або сімейного анамнезу інсульту, інфаркту або ТІА
Вік 55 років і старше.
Високий кров'яний тиск. Ризик інсульту починає рости з ростом артеріального тиску вище 115/75 мм рт.ст.
Високий рівень холестерину - загальний рівень холестерину вище 5,2 ммоль / л.
Куріння сигарет або пасивне куріння.
Діабет.
Надмірна вага (індекс маси тіла від 25 до 29) або ожиріння (індекс маси тіла від 30 і вище).
Відсутність фізичної активності.
Серцево-судинні захворювання, у тому числі серцева недостатність, вада серця, серцеві інфекції або порушення серцевого ритму.
Використання протизаплідних таблеток або гормональної терапії, які включають естроген.
Вживання алкоголю.
Використання наркотиків.
У зв'язку з тим, що ризик інсульту зростає з віком, і жінки, як правило, живуть довше, ніж чоловіки, інсультом частіше хворіють і вмирають від нього жінки.

Ускладнення
Інсульт може викликати тимчасову або постійну інвалідність, в залежності від часу, на протязі якого мозок страждає від відсутності кровотоку і від того, яка частина мозку постраждала. Ускладнення можуть включати:
Параліч або втрата м'язових рухів. Іноді відсутність кровотоку мозку може викликати параліч однієї сторони тіла або втрату контролю над певними м'язами, наприклад, на одній стороні обличчя людини. Фізіотерапія може привести до покращення рухів м'язів або зменшення паралічу.
Порушення мови або ковтання. Інсульт може призвести до порушення контролю над м'язами в горлі та роті, що затруднює мовлення, ковтання та процес їжі в цілому. Для людини наявність афазії може бути важким станом, при якому вона відчуває труднощі вираження думок за допомогою мови. Заняття з логопедом та психотерапевтом може поліпшити цей стан.
Втрата пам'яті або проблеми з розумінням. Як правило, люди, які перенесли інсульт, мають певні порушення пам'яті. Інші можуть відчувати труднощі при прийнятті рішень, міркувань і розуміння концепцій. Покращення може бути зв'язане з реабілітаційною терапією.
Біль. Деякі люди, які перенесли інсульт, можуть скаржитись на біль, оніміння або інші дивні відчуття в тих частинах тіла, які постраждали від інсульту. Наприклад, якщо інсульт викликав втрату відчуття в лівій руці, ви можете відчувати поколювання в цій руці. Ви також можете стати чутливим до змін температури. Це називається центральний біль при інсульті або центральний больовий синдром. Зазвичай ускладнення розвивається через кілька тижнів після інсульту і з часом може проходити. Іноді потребує лікування.
Зміни в поведінці і самодопомога. Люди, які перенесли інсульт, можуть стати більш замкнутими і менш соціально активними. Вони можуть втратити здатність піклуватися про себе і часто потребують стороннього догляду і повсякденної турботи.
Як і при будь-якій черепно-мозковій травмі, успіх лікування цих ускладнень буде варіювати від людини до людини.

Лікування інсульту
Невідкладна терапія інсульту залежить від його типу - ішемічний чи геморагічний інсульт.
1. Ішемічний інсульт
Для лікування ішемічного інсульту лікарі повинні швидко відновити притік крові до мозку.
Лікування за допомогою препаратів. Терапія з використанням препаратів для розрідження крові повинна розпочатися протягом 4,5 години - і чим швидше, тим краще. Це покращує шанси на виживання, а також зменшує ускладнення інсульту. Для цього використовують:
Аспірин. Аспірин є найбільш доведено ефективним препаратом для негайного лікування ішемічного інсульту, зменшення ймовірності повторного. Доза препарату може варіювати.
Інші препарати, що розріджують кров, такі як варфарин, гепарин та клопідогрель також можуть використовуватись, але не для екстреного лікування.

Внутрішньовенне введення тканинного активатора плазміногену (ТАП). Деяким пацієнтам з ішемічним інсультом буде ефективним введення тканинного активатора плазміногену (ТАП) в межах 4,5-години, який приводить до розчинення тромба і відновлення току крові в блокованій артерії. Протипоказане введення препарату при геморагічному інсульті.
При лікуванні ішемічних інсультів часто необхідне проведення процедур, які повинні бути виконані як можна швидше. Це наступні процедури:
Використання тканинного активатора плазміногену (ТАП) з доставкою прямо до мозку. Лікарі можуть використовувати катетери для введення препарату до мозку.
Механічне видалення згустку. Лікарі також можуть використовувати катетер для маневрів у мозку з механічним видаленням тромбу.

Інші процедури. Щоб зменшити ризик повторного інсульту або ТІА, лікар може рекомендувати процедури для відкриття звужених бляшками артерій. Вони можуть включати:
Ендартеректомія сонних артерій. При цій процедурі хірург видаляє бляшки, що блокують сонні артерії в ділянці шиї. Заблоковану артерію відкривають, бляшки видаляють. Процедура може знизити ризик ішемічного інсульту. Однак, каротидна ендартеректомія сама по собі може також викликати інсульт або серцевий напад, сприяючи утворенню згустка крові. Для зменшення ризику інсульту використовують спеціальні фільтри у стратегічних точках току крові.
Ангіопластика і стентування. Ангіопластика - інший метод розширення артерій, що ведуть до мозку, як правило, сонних артерій. У цій процедурі використовують балон-катетер, що надуваючись, приводить до стискання бляшок і розширення артерій. Частіше використовують стентування з постановкою у звужених ділянках артерій спеціальних металевих трубок (стентів), які залишаються в артерії, щоб запобігти її звуженню. Установка стента в артерії мозку (внутрішньочерепне стентування) аналогічне стентуванню сонних артерій.

2. Геморагічний інсульт
При невідкладній терапії геморагічного інсульту основну увагу відводять контролю кровотечі і зниженню тиску в мозку.
Надзвичайні заходи. Якщо ви приймаєте варфарин або антитромбоцитарні препарати для запобігання утворення згустків, такі як клопідогрель (Plavix), вам можуть перелити кров або призначити препарати для протидії наслідків варфарину чи клопідогрелю. Може виникнути потреба в препаратах для зниження кров'яного тиску. Використання аспірину та тканинного активатора плазміногену заборонене, бо може погіршити кровотечу.
Лікування крововиливу зазвичай включає в себе постільний режим. Якщо ділянка кровотечі велика, може виникнути потреба в операції для видалення крові і послаблення тиску на мозок.

Хірургічна реконструкція кровоносних судин. Хірургія може бути використана для відновлення певних порушень кровоносних судин, пов'язаних з геморагічним інсультом. Лікар може рекомендувати одну з цих процедур після інсульту або при високому ризику спонтанного розриву аневризм або артеріовенозної мальформації (АВМ):
Кліпування аневризми. Крихітні затискачі розміщуються в основі аневризми, ізолюючи її від кровотоку в артерії. Це може уберегти аневризму від розриву або запобігти повторній кровотечі з аневризми. Кліп залишається на місці постійно.
Емболізація аневризми. Ця процедура є альтернативою кліпування аневризм. Хірурги використовують катетер для маневрів в середині аневризми.
Хірургічне видалення АВМ. Хірургічне видалення невеликих АВМ в доступних частинах мозку може усунути ризик розриву та знизити загальний ризик геморагічного інсульту. Це не стосується занадто великих АВМ та таких, що знаходяться глибоко всередині мозку.
Попередження інсульту
Основне значення для попередження інсульту мають виявлення своїх факторів ризику, виконання рекомендацій лікаря та прийняття здорового способу життя. Якщо у вас був інсульт або ТІА, ці заходи також допоможуть уникнути повторного. Загалом, здоровий спосіб життя означає:
Контроль високого кров'яного тиску (гіпертонії). Якщо у вас був інсульт, зниження артеріального тиску допоможе запобігти подальшим транзиторним ішемічним атакам або інсульту. Управління стресом, підтримка нормальної ваги, обмеження вживання солі і алкоголю дозволять тримати кров'яний тиск під контролем. Додавання більшої кількості калію в свій раціон також може допомогти. На додаток до рекомендацій щодо зміни способу життя, ваш лікар може призначити ліки для лікування високого кров'яного тиску, такі як діуретики, антагоністи кальцію, інгібітори ангіотензин-перетворюючого ферменту (АПФ) та блокатори рецепторів ангіотензину.
Зниження рівня холестерину і насичених жирів у вашому раціоні. Коригування свого раціону та вживання статинів необхідні для зниження рівня холестерину.
Відмова від куріння. Куріння підвищує ризик інсульту для курців і некурців, що піддаються пасивному курінню. Припинення паління знижує ризик - через кілька років після відмови від куріння.
Контроль діабету. Ви можете керувати діабетом за допомогою дієти, фізичних вправ, контролю ваги і лікування.
Підтримка здорової ваги. Надмірна вага сприяє іншим факторам ризику розвитку інсульту, таким як високий кров'яний тиск, серцево-судинні захворювання і діабет. Втрата ваги може знизити кров'яний тиск і поліпшити рівень холестерину в крові.
Дотримання дієти, багатої фруктами і овочами. Дієта, яка містить п'ять і більше порцій фруктів чи овочів, може зменшити ризик інсульту.
Фізична активність. Аеробні вправи знижують ризик інсульту по-різному. Вправа може знизити кров'яний тиск, підвищити рівень ліпопротеїнів високої щільності ("хорошого" холестерину), а також покращити загальний стан здоров'я кровоносних судин і серця. Це також допомагає втратити вагу, контролювати діабет і знизити рівень стресу. 30 хвилин діяльності - ходьба, біг, плавання або їзда на велосипеді – дають хороший результат.

Профілактичне лікування
Якщо у вас був ішемічний інсульт або ТІА, лікар може рекомендувати ліки для зменшення ризику повторних проблем. До них відносяться:
Aнтитромбоцитарні препарати. Найчастіше використовують лікування аспірином. Лікар допоможе визначити правильну дозу аспірину.

Лікар може також розглянути питання призначення Aгреноксу, препарату, що поєднує низькі дози аспірину і дипіридамолу, щоб зменшити здатність згущуватися крові. Можливе призначення клопідогрелю (Plavix) або тиклопідину (Ticlid).
Антикоагулянти. Ці препарати включають гепарин і варфарин. Вони впливають на механізм згортання поіншому, ніж антитромбоцитарні препарати. Гепарин діє швидко і використовується в короткостроковій перспективі в лікарні. Повільно діючий варфарин використовується на більш тривалий термін. Варфарин є потужним препаратом для розрідження крові.


Клас Однодольні. Представники родини Лілійні. Практична робота № 3. Визначення рослин класу Однодольні


"Луї Пастер"


Інтерєр с.-г. тварин


Лімфатичні судини і вузли голови і шиї


Лосось


Клас Земноводні ( Амфібії)


title: "Колообіг речовин у природі"

text:
Колообіг речовин у природі
Підготувала:учениця 11 класу
Дубенського НВК
“школа-гімназія”
Штогрин Ірина
Зміст роботи:
	1. Біогеохімічний кругообіг.  2. Кругообіг речовин в біосфері. 3. Кругообіг вуглецю. 4. Кругообіг кисню.  5. Кругообіг азоту.  6. Кругообіг фосфору.  7. Кругообіг сірки.  8. Кругообіг води.  9. Антропогенні впливи на навколишнє         середовище. 10. Висновок.
Біогеохімічний кругообіг
На відміну від енергії, котра використовувалася організмом,перетворюється в тепло і втрачається для екосистеми, речовини циркулюють у біосфері, що і називається біогеохімічними круговоротами. З 90 з елементів, що зустрічаються в природі, близько 40 потрібні живим організмам. Найбільш важливі для них і потрібні у великих кількостях: вуглець,водень, кисень, азот. Кругообіг елементів і речовин здійснюються за рахунок саморегулюючихся процесів, в яких беруть участь всі складові екосистем. Ці процеси є безвідходними.

Кругообіг речовин в біосфері
 Кругообіг вуглецю.
Самий інтенсивний біогеохімічний цикл - кругообіг вуглецю. Уприроді вуглець існує в двох основних формах - в карбонатах (вапняках) та вуглекислому газі. Вміст останнього в 50 разів більше, ніж в атмосфері. Вуглець бере участь в утворенні вуглеводів, жирів, білків і нуклеїнових кислот.
Основна маса акумульована в карбонатах на дні океану,у кристалічних породах кам'яному вугіллі та нафті  ібере участь в великому циклі кругообігу.
Основна ланка великого кругообігу вуглецю - взаємозв'язок процесівфотосинтезу і аеробного дихання.
У малому циклі кругообігу бере участь вуглець, що міститься в рослинних тканинах та тканинах тварин.
 Кругообіг кисню.
У кількісному відношенні головною складовою живої матерії є кисень, кругообіг якого ускладнений його здатністю вступати в різні хімічні реакції, головним чином реакції окислення. У результаті виникає безліч локальних циклів, що відбуваються між атмосферою, гідросферою і літосферою. Певною міроюкругообіг кисню нагадує зворотний кругообіг вуглекислого газу. У основному він відбувається між атмосферою та живими організмами.
Кисень, що міститься в атмосфері і в поверхневих мінералах (осадові кальцити, залізні руди), має биогенное походження і повинно розглядатися як продукт фотосинтезу. Цей процес протилежний процесу споживання кисню при диханні, який супроводжується руйнуванням органічних молекул, взаємодією кисню з воднем (відщепленим від субстрата) та утворенням води.
Кругообіг азоту.
Кругообіг азоту - один із самих складних, але водночас самих ідеальних кругообігів. Незважаючи на те, що азот складає близько 80% атмосферного повітря, в більшості випадків він не може бути безпосередньо використаний рослинами, так вони не засвоюють газоподібний азот. Втручання живих істот у кругообіг азоту підпорядковане суворій ієрархії: лише певні категорії організмів можуть виявляти впливна окремі фази цього циклу. Найбільш активні споживачі азоту - бактерії на кореневій системір ослин сімейства бобових. Кожному виду цих рослин притаманні свої особливі бактерії, які перетворюють азот в нітрати.
 Кругообіг фосфору
        Кругообіг фосфора, як і інших біогенних елементів, відбувається по великому і малому циклах.
        Запаси фосфору, доступні живим істотам, повністю сконцентровані в літосфері. Основні джерела неорганічного фосфора - виверження вулканів або осадові породи. У земній корі вміст фосфору не перевищує 1%, що лімітує продуктивність екосистем. З пород земної кори неорганічний фосфор залучається в циркуляцію континентальними водами. Він поглинається рослинами, котрі при його участі синтезують різні органічні сполуки і таким чином включаються в трофічні ланцюги. Потім органічні фосфати разом з трупами, відходами та виділеннями живих істот повертаються в землю, де знову піддаються впливу мікроорганізмів і перетворюються в мінеральні форми, які використовуються зеленими рослинами.

Кругообіг сірки
З природних джерел сірка потрапляє до атмосфери у вигляді сірководню,діоксиду сірки і часток сульфатних солей.
Біля однієї третини сполук сірки і 99% діоксиду сірки – антропогенного походження. В атмосфері протікають реакції, що призводять до кислотних опадів:
2SO2 + O2 2SO3
SO3 + H2O H2SO4

Кругообіг води

	Випаровування з водних просторів створює атмосферну вологу. Волога конденсується у формі хмар, охолоджування хмар викликає опади у вигляді дощу і снігу, які поглинаються ґрунтом або стікають в моря і океани.
 На колообіг води на поверхні Землі витрачається близько третини всієї сонячної енергії, що поступає до Землі.
Антропогенні впливи на навколишнє середовище
В результаті антропогенної діяльності ступінь замкненості біогеохімічних кругообігів зменшується. Хоча вона досить висока, але тим не менше неабсолютна, що і показує приклад виникнення кисневої атмосфери. Інакше неможлива була б еволюція (найвища ступінь замкненості біогеохімічних кругообігів спостерігається в тропічних екосистемах --найбільш давніх і консервативних). Таким чином, слід говорити не про зміну людиною того, що неповинно змінюватися, а скоріше про вплив людини на швидкість і напрямок змін та на поширення їх границь, що порушує правило міри перетворення природи. Останнє формулюється таким чином: в ході експлуатації природних систем не можна перевищувати деякі межі, що дозволять цим системам зберігати властивості самопідтримки. Порушення міри як в сторону збільшення, так і в сторону зменшення призводить до негативних результатами. Наприклад, надлишок внесених добрив настільки ж шкідливий, як і недолік. Це почуття міри загублене сучасною людиною, яка вважає, що в біосфері їй все дозволено.

Висновок
Кругообіг— основна властивість, характерна риса біосфери.
Повторюваний процес взаємопов'язаного перетворення, переміщення речовин у природі, який має циклічний характер, відбувається за обов'язкової участі живих організмів і часто порушується людською діяльністю. Тому для того, щоб не порушити кругообіг речовин, баланс у природі людина повинна зменшити свій вплив на навколишнє середовище, таким чином забезпечивши щасливе існування всього живого на Землі.


title: Колір - частина нашого життя

text:
Колір – невід'ємна частина нашого життя

Наше життя досить яскраве і кольорове. Нас оточують різнобарвні предмети. А навіщо? Як це впливає на організм, на здоров’я, на спийняття інформації?
Наш мозок, вважають вчені, сприймає колір точно так само, як шлунок їжу. І так само, як нам іноді хочеться якоїсь конкретної їжі, так і наше тіло часом потребує конкретного кольору.
Мені забажалося розібратися у значенні кольорів для процесів життя людини.
Актуальність теми
Історія вивчення впливу         кольорів на людину
В далекій давнині люди помітили, що колір має потужну дію на людину. Кольором лікували в Єгипті, Китаї, Індії, Персії.                                 Індійські цілителі вважали,                                         що 7 основних кольорів                                          веселки безпосередньо                                           пов'язані з певними органами людини.
У Римі використовували кольоротерапію. У посуду з водою клали дорогоцінні й напівкоштовні камені, а потім прописували пити цю воду. Після багатьох експериментів були обрані кольори, які найбільш яскраво впливають на фізіологію і психологію людини.
Більшість людей мають свій улюблений колір. Одним подобається небесно-блакитний, бо він підкреслює їхні очі, а іншим зелений, бо він має заспокійливу дію. У будь-якому випадку, колір може багато що сказати про людей з якими ми спілкуємося, вчимося, дружимо.
 Вчені за багато років практики з’ясували,  що вибір кольору кожним із нас відображає нерідко спрямованість на певну діяльність, настрій, функціональний стан і найбільш стійкі риси особистості. Причому, на думку психологів мова кольорів універсальна, вона діє незалежно від релігії та національності.
Історія вивчення впливу         кольорів на людину
Зараз кольоротерапія стала                                      вельми популярним методом                           оздоровлення. З її допомогою                                     можна скорегувати розлади і                                         душі, і тіла. Дія кольоротерапії                               заснована на тому, що кожна з                               біологічно активних зон організму реагує на один з кольорів.
На сучасному етапі життя багато відхилень функцій організму лікують нетрадиційними методами, кольоротерапія належить до цього списку.
Кольоротерапія сьогодні
Кольоротерапія сьогодні
Вченими експериментально було підтверджено, що колір здатний гармонізувати всі основні системи людського організму. Наприклад, після тригодинного перебування в червоній кімнаті хворий, що страждав мовчазним психозом, повеселішав, став посміхатися і попросив їсти.
Зелене та синє опромінення призводило до зниження тиску, зниження частоти серцевих скорочень.

Кольорова вода
Кольорові ванни
Кольорова їжа
Кольоровий одяг
Кольоропунктура - це вплив забарвлених променів на меридіани людського тіла.
Методи Кольоротерапії

Червоний колір
Червоний колір володіє енергією і натиском, підштовхуючи до великих справ. Червоний – колір сильних людей, він уособлює наполегливість і волю, бадьорість і веселощі. Якщо ви збуджені або, навпаки, швидко втомлюєтеся, постійно хочете спати, спробуйте прикрасити кімнату, в якій працюєте, чимсь червоним. Болить голова, покладіть холодний намочений водою червоний рушник.
Болить горло, рекомендується надіти             червоний шарф. А при висипаннях на                     тілі (кір, скарлатина, вітрянка) червоний використовується для того, щоб збільшити швидкість цих висипань, полегшивши і прискоривши тим самим перебіг інфекції.
Жовтий колір – це колір душевного розвитку, він додає бадьорості, стимулює розумові процеси. Він найбільш сприятливий для більшої швидкості зорового сприйняття, стійкості та гостроти зору.
Хочете встигати в школі - вирішуйте задачки з жовтими ручками і лінійками, а вірші вчіть на жовтому                     листку паперу.
ЖОВТий колір
Для тих, хто багато спілкується з людьми, синій колір може з'явитися чудовою ширмою. Синій колір заспокоює, розслаблює і відкриває дорогу творчим думкам, вільним від впливу ззовні. Синій викликає відчуття комфорту і спокою, знімає напругу, знижує артеріальний тиск, заспокоює дихання.
СИНІй КОЛІР

Колір та характер
Психологи на підставі ставлення людини до певного кольору можуть багато сказати про її характер, уподобання, склад розуму, психіки і навіть стан здоров'я. Рожевим кольорам віддають перевагу люди, які все життя перебувають у світі мрій, казок і чудес, в основному близький жінкам.
Блакитний колір полюбляють мандрівники, вчені, релігійні діячі. Темно-блакитний – колір артистів.
Коричневий – колір продуманих рішень. Отже, характер людини можна визначити не тільки з її поведінки, а й за улюбленими кольорами.
Ось їхні уподобання:
- Машина Маша полюбляє сині кольори.
- Сперкач Ліза надає перевагу фіолетовим.
- Йожиков Макс, як і властиво багатьом чоловікам, полюбляє сірі відтінки.
- Яковлеву Віталіку подобається білий (хоча у білому я його бачу рідко).
- Шенцева Лера по можливості одягається в оранжеві кольори.
- Савчук Коля - мій «коричневий» друг.
- Ющенко Деніз має улюблений червоний колір.
- Ремська Даша має у шафі багато зеленого кольору.
- Чешко Артем – наш чорний «хлопчик-мізинчик».
- Постоловський Ярик надає перевагу сірим «мишиним» відтінкам.
Я, Самсонюк Женя (автор роботи) не розумію, як можна жити без жовтого?
Кольори моїх друзів
Існує ряд нескладних способів оздоровлення кольором, які кожен з нас може використовувати в повсякденному житті. Які ж є способи "насичення свого організму" певним кольором?
- По-перше, носити одяг улюбленого кольору.
- По-друге, використовувати певну колірну гаму в інтер'єрі, підібрати колір стін, шпалер, штор, абажурів настільних ламп і торшерів, килимів, покривал, підлоги.
- По-третє, носити прикраси або використовувати цілющі властивості мінералів і дорогоцінних каменів з урахуванням їх кольору.
- По-четверте, вживати в їжу продукти певного кольору.
- По-п’яте, подумки насичувати себе необхідним кольором за допомогою медитації або просто довго і пильно розглядати "носій" необхідного кольору.

висновки
Дякую за увагу!


ІНТЕЛЕКТУАЛЬНА ГРА


title: Л. Толстой

text:
Л.М.Толстой“Анна Кареніна”
Оберіг російської духовності
Ясна поляна
Л.Толстой – нащадок славетногодворянського роду
Графський герб Толстих
Л.Толстой в робочому кабінеті
Історія створення роману
В 1873 – 1877 рр. Толстой працював над романом “Анна Кареніна”. Поштовхом до роботи послужила творчість Пушкіна. “Я как - то после работы взял.. Том Пушкина… Ничем я,  кажется, никогда так не восхищался.”
Сторінка рукопису роману
М. О. Гартунг (дочка О.С. Пушкіна) – прообраз Анни Кареніної
“Думка сімейна”
В романі Лев Толстой розкрив “думку сімейну”: змалював проблеми родини, подружнього життя, становище жінки, інститут шлюбу
Героїня бореться за право на життя за порухами власної душі, за повагу до себе як особистості, за велике, всеохоплююче кохання. Заради цього Анна готова знехтувати соціальними умовностями, обов’язком перед чоловіком.
Трагедія матері
«Сколько потом она придумывала слов, которые она могла сказать ему! Но Сережа понял все что она хотела сказать ему. Он понял, что  она несчастлива и любила его»

Л.Толстой  «Анна Каренина»
Авторське вирішення “думки сімейної” у творі
Всю провину за трагедію Анни Л.Толстой поклав на”добропорядне суспільство”. Ситуація героїні стала зручною нагодою для перевірки справжніх цінностей суспільства, їх відповідності природній нормі
Морально-філософські проблеми роману
У сюжетній лінії історія К. Левіна (персонажа близького авторові духовно), порушено морально-філософські проблеми: добрий господар і освічений цивілізований поміщик левін прагне “для душі жити, бога пам’ятати”. В романі “Анна Кареніна”  Л. Толстой розглядає інтимно-психологічний аспект людського буття в широкому  соціально-історичному контексті


title: Клас Однодольні

text:
Клас Однодольні
Назва однодольних  вказує на те, що більшість членів цієї групи мають одну сім'ядолю в насінині. Ця ознака відрізняє їх від решти насінних рослин

Квітки    тримерні (число частин квітки кратно трьом).    Пилок має одну борозну або пору, тоді як у дводольних воно має три.
Насіння має одну сім'ядолю .

 Листки прості.  Мають дугове або паралельне жилкування

Коренева система:   мичкувата

Лілійні
У рослин, які належать до родини Лілійні з класу Однодольні, квітки поодинокі або зібрані в суцвіття китицю. Оцвітина складається із шести листочків. Тичинок шість, розташовуються по три у двох колах. Маточка утворена трьома плодолистками, зав'язь верхня. Плід — коробочка. Для лілійних властива наявність підземної видозміни пагона — цибулина.
П6Т6М1

Цибулеві
Квітки дрібні, правильні, двостатеві, з простою оцвітиною, що складається з 6 зрослих при основі пелюсток, розташованих у два кола. Зазвичай у квітці є 6 тичинок і 1 маточка з 3 плодолистків. Плід — трикутна коробочка. Листки прості, трубчасті чи лінійні.
Злакові
Злакові мають порожнє всередині стебло — соломину, на якому чітко видно вузли та міжвузля. Листки лінійні, з паралельним жилкуванням, сидячі; у місці переходу листкової пластинки в піхву є язичок (плівчастий виріст). Щоб його роздивитися, треба листок відтягнути від стебла. Квітки мають тільки тичинки, яких звичайно гри. Маточка — з двома гілочками перистої приймочки. Квітки зібрані в суцвіття колоски, які утворюють або складні колоси, або волоті. Плід — зернівка.
Осокові
Осокові мають переважно тригранні стебла без потовщень у вузлах, з лінійними, ланцетними або шиловидними листками, в яких піхви замкнуті і відсутній язичок. Листорозміщення чергове по трьох боках стебла. Краї листків гостро-шорсткі. Квітки в них або одностатеві, або двостатеві, зібрані в колоски, які в свою чергу сидять у волотистих, колосовидних або зонтиковидних суцвіттях. Квітки дрібні, непоказні, вітрозапильні. Оцвітина у квіток шестилиста, але частіше відсутня, а замість неї є одна або дві луски. Внутрішня луска, яка містить в собі зав'язь, у осок називається мішечком. Справжня; оцвітина іноді перетворюється в щетинки і волоски. Тичинок три, рідко дві. Маточка одна з трьома або двома нитковидними приймочками, що зрослися при основі. Запилення відбувається вітром перехресно, бо пиляки звичайно розкриваються лише І після того, як відсохнуть приймочки. Плід — горішок або сім'янкка
Орхідні
Орхідеї — багаторічні трав'янисті рослини з кореневими бульбами або з кореневищами (бульби використовують як лікарську сировину). Орхідеї епіфітні, ростуть у тропіках на деревах та інших рослинах. До них належать незелені сапрофіти, які ростуть на лісовому гумусі. Одні мають приємний запах кокоса, малини чи ванілі, інші ж — неприємний запах м'яса, яке псується.


КОРА ГОЛОВНОГО МОЗКУ. СТРУКТУРА Й ФУНКЦІЇ

Кінцевий мозок складається з:

Двох великих півкуль
Мозолистого тіла (з'єднує півкулі)
Базальних ядер

Кора великих півкуль
Кора великих півкуль (КВП) головного мозку (ГМ) — це поверхневий шар сірої речовини
Її утворюють тіла нервових клітин, проміжки між якими заповнені клітинами нейроглії та містять нервові волокна і кровоносні судини.
Наявність численних борозен і закруток значно збільшує площу сірої речовини.
Товщина кори в різних ділянках неоднакова й коливається від 1,3 до 4,5 мм. У ній міститься 14-15 млрд різноманітних за формою, розмірами та функціями нейронів
Починаючи з поверхні кори в глибину клітини утворюють декілька шарів, розміщених у певній послідовності.
 Залежно від походження окремі ділянки кори містять різну кількість шарів, які відрізняються будовою, формою, розмірами та розташуванням нервових клітин.
 У кожному клітинному шарі, окрім нервових клітин, є ще й нервові волокна.
Між нервовими клітинами шарів кори в процесі їхньої діяльності існують як постійні, так і тимчасові зв'язки
Найбільші борозни анатомічно розмежовують кору кожної півкулі на долі. Розрізняють:
Лобову
Скроневу
Потиличну
Тім'яну долі

Кожна доля виконує свою функцію

Отже, КВП неоднорідна і за функціями
Функціонально виділяють:

- чутливі (сенсорні зони) – отримують інформацію від рецепторів
- асоціативні зони – відповідають за розпізнання і обробку інформації
- рухові  зони – відповідають за реакцію на подразники
Функції КВП
1. Розподілення  всіх життєвих функцій.
2. Аналіз і синтез всіх подразників, які надходять від рецепторів органів чуття і внутрішніх органів.
3. Утворення нових рефлексів, що вдосконалює індивідуальне пристосування організму.
4. Завдяки пам’яті в корі нагромаджується великий об’єм інформації.
5. З корою пов’язані свідомість, мислення, мова.

Ліва і права півкулі нерівнозначні за своїм функціональним значенням. Права відповідає за образне мислення, ліва — за абстрактне.
Ретикулярна  формація і лімбічна система

РЕТИКУЛЯРНА ФОРМАЦІЯ (РФ)
Ретикулярна формація (РФ)— сукупність нервових структур, які розташовані в довгастому й середньому мозку, а також у спинному мозку й утворюють єдиний функціональний комплекс
Нейрони РФ мають дуже високу чутливість до дії різних гуморальних і фармакологічних чинників.
РЕТИКУЛЯРНА ФОРМАЦІЯ (РФ)
РФ є найдавнішою системою рухового контролю хребетних, вона бере участь у роботі соматичної нервової системи, регулюючи різні види рухів
РФ виконує складні функції з координації та інтеграції роботи інших частин головного мозку
Лімбічна система
Лімбічна система — сукупність ряду структур головного мозку (вони входять до складу кінцевого, проміжного й середнього мозку), які об'єднуються за анатомічними й функціональними ознаками. Разом вони утворюють єдину кільцеву структуру.
Лімбічна система
Лімбічна система бере участь у регуляції вегетативних функцій організму (іноді її називають вегетативним мозком
Крім того, вона відповідає за психічну активність (мотивації та емоції), процеси збереження пам'яті, регуляцію неспання і сну

Соматична і вегетативна нервова система
Анатомічне розділення нервової системи
Функціональне розділення нервової системи
Вегетативна (автономна) НС
Автономна (вегетативна) нервова система забезпечує іннервацію внутрішніх органів, судинної системи, залоз, гладеньких м'язів. Вона регулює діяльність внутрішніх органів і судин, секрецію залоз, роботу серця. Процеси обміну речовин також регулюються вегетативною нервовою системою.
Діяльність вегетативної нервової системи не підпорядковується волі та свідомості людини.
Вегетативна (автономна) НС

Домашнє завдання
Червоний підручник (Базанова) -§§56-57

Зелений підручник (Степанюк) -§§64-65


title: "Кімнатна рослина китайська троянда"

text:
Кімнатна рослинакитайська троянда
Підготувала учениця 3(7)-Б класу
Паспорт кімнатної рослини

Батьківщина: Південно-Східна Азія та острови Тихого океану.
Опис рослини:  це невеликий чагарник, більше схожий на маленьке деревце. Кущ китайської троянди з прямостоячими гілками і розкидистою пишною кроною. Листя темно-зелене, блискуче, подовжено-овальне і подовжено-яйцеподібне, гофроване, зубчасте по краю. Квітки одиночні, дуже гарні, вузькі бутони перетворюються в широкі чашечки 8-14 см у діаметрі, прості або махрові, з 5 пелюстками, тонкими як папір. Тичинки зібрані в довгу трубочку. Вони бувають білі, різних відтінків рожевого, бузкові, лососеві, жовті, помаранчеві, кармінно-червоні, пурпурові. На жаль, кожна квітка живе всього 1-2 дня, але при правильному догляді нові квітки будуть з'являтися з ранньої весни до глибокої осені.

Гібіскус або Китайська троянда
Освітлення: Гібіскус любить яскраве освітлення. У спекотні літні місяці рослину можна виносити на вулицю. Однак пекуче полуденне сонце може її нашкодити, тому, визначаючи місце для гібіскуса, подбайте про те, щоб він знаходився під навісом, хоча б у найспекотніші години. В квартирі для цієї рослини варто вибрати самий світлий куточок.

Догляд
Температурний режим: Влітку середня температура повітря в приміщенні, де знаходиться гібіскус, повинна бути в межах 18-22 градусів. Якщо постійно забезпечувати рослині прохолодну зимівлю (14-16 градусів), то гібіскус зможе регулярно цвісти протягом 2
Полив: ґрунт у горщику з гібіскусом у весняні та літні місяці повинен бути постійно вологим, щоб повністю забезпечувати харчування квіток і бутонів. Але не варто занадто перезволожувати ґрунт, заболоченість тут ні до чого. Незважаючи на прохолодну зимівлю і тривалий період спокою, в осінньо-зимовий період  гібіскус не припиняють поливати, а просто дещо скорочують інтенсивність поливу і частоту, дозволяючи ґрунту повністю просихати.

Вологість повітря: Гібіскус любить підвищену вологість повітря, тому рослину слід якомога частіше обприскувати. Не варто забувати проводити дану процедуру і в зимові місяці, коли повітря в приміщеннях ще більш сухе.

Розмноження: розмножувати гібіскус можна навесні і влітку верхівковими черешками. Черешки при укоріненні необхідно накривати скляною банкою.


title: Харчові добавки

text:
Харчові добавки
Виконав:
Учень 11 класу
Авраменко Гліб

Брилівська загальноосвітня школа  І-ІІІ ступенів

2015р.
План
 Харчові добавки визначення
 Причини використання харчових добавок
 Види харчових добавок
 E-числа
 Класифікація за числовим рядом
 Біологічно активні добавки
 Види БАДів
 Харчові добавки і людина
 Продукти навколо нас
 Громадська думка
 Рекомендації щодо вживання продуктів харчування
 Висновки та пропозиції
 Література
Харчові добавки
Харчові добавки —речовини,в нормальних умовах не використовуються як їжа або як типові харчові інгредієнти(незалежно від їх поживної цінності), які в технологічних цілях додаються в харчові продуктив процесі виробництва, упаковки,транспортування або зберігання для додання їм бажаних властивостей,наприклад,певного аромату (ароматизатори),кольору (барвники),тривалості зберігання (консерванти), смаку,консистенції і т. п.
Причини використання харчових добавок:
необхідність збільшення термінів зберігання, тому що сучасні методи торгівлі припускають перевіз продуктів харчування на великі відстані;
відмінності в індивідуальних вимогах сучасного споживача до продуктів харчування, включаючи їх смак, привабливий зовнішній вигляд, не високу вартість;
посилення тенденцій розвитку здорового харчування (зростання виробництва низькокалорійних продуктів зі зниженим вмістом цукру, жиру, дієтичного і лікувального призначення, але володіють тими ж смакови ми якостями, що й традиційні).
Види харчових добавок
Види харчових добавок
E-числа
Е-номери (E-числа[1]) є кодами харчових додатків, які були засновані для використання в Європейському Союзі («E» позначає приставку «Європа»).[2] Е-числа — це найпоширеніші харчові додатки.[1] Вони зазвичай знаходяться на етикетках харчових продуктів в країнах Європейського Союзу.[3] Оцінка безпеки та затвердження є обов'язком Європейського органу з безпеки харчових продуктів.[4]
Класифікація за числовим рядом
Біологічно активні добавки
Біологі́чно акти́вна харчова́ доба́вка — спеціальний харчовий продукт, призначений для вживання або введення в межах фізіологічних норм до раціонів харчування чи харчових продуктів з метою надання їм дієтичних, оздоровчих, лікувально-профілактичних властивостей для забезпечення нормальних та відновлення порушених функцій організму людини. Біологічно активні добавки з'явилися в Україні близько 10 років тому. Сьогодні населенню України пропонують свою продукцію понад 200 фірм-виробників біологічно активних добавок. Володіючи таким арсеналом БАД, лікар може вводити їх у раціон дієтичного чи раціонального харчування для оптимізації обмінних процесів та функцій організму людини з урахуванням стану її здоров'я.
Види БАДів
Харчові добавки і людина
У наш час без харчових добавок їжу практично не виробляють.Нешкідливість харчових добавок контролюється  Обєднаним комітетом експертів з харчових добавок (JECFA) ФАО-ВОЗ.Без схвалення цього комітету використання харчових добавок у харчовій промисловості не допускається. З 1991 р. ВООЗ затвердила спеціальну систему експертизи харчових добавок.
З медико-санітарної точки зору,багато харчовихдобавок (особливо штучні)розглядаються як джерело неминучого підвищення ризику несприятливого впливу на людину.
Продукти навколо нас
E150d, E290, E330 -вважаються нешкідливими
E211 - канцероген, викликає алергію, астму
E950 - порушення роботи серцево- судинної системи
E951 - небезпечний, викликає сліпоту, мігрень
E952-канцероген
E954 - в малих дозах нешкідливий
Продукти навколо нас
E316 - вважається нешкідливим
E339, E508 - викликає розлад шлунку
E407 - канцероген, викликає розлад кишечника
E415 - напади астми, алергії
E452 - погіршення засвоєння кальцію, інтоксикація
E621- розлад нервової, травної системи
E331-нешкідливий в малихдозах
E338 -викликає розлад шлунку, карієс, остеопороз,подразнення шкірнихпокривів
Продукти навколо нас
•Е1442 - загусник, стабілізатор вязкості в молочних продуктах. Заборонено додавання цієї речовини в дитячі продукти (до 3-х років).Дуже небезпечний для підшлункової залози.

•Е330(Лимонна кислота) антиоксидант. У великих дозах має концерогенний ефект.

•Ароматизатори,ідентичні натуральним зазвичай не вказується які саме Е-добавки.Добавки можуть бути небезпечними.
Продукти навколо нас
•E459 (Мальтодекстрин, циклодекстрин) - стабілізатор смаку. Генетично модифікована харчова добавка.
•Е576 (Глюконат Натрію, Натрій глюконат) - підсилювач смаку. Небезпечний для здоровя. Велике вживання може призвести до хвороби «синдром китайського ресторану» (головний біль, почервоніння обличчя, потовиділення, відчуття тяжкості в області рота і ін.) Речовина входить в список харчових добавок, які не мають дозволу для застосування в харчовій промисловості України.
•Е621 (Глутамат натрію) - алерген, погіршує зір,небезпечний для дітей звиканням.
•Е627 (гуанілат натрію двозаміщений) - порушує артеріальний тиск, веде до розладів шлунку.
•Е631 (інозінат натрію двозаміщений) - порушує нормальний артеріальний тиск.Небезпечнийдля дітей

Чи вважаєте ви, що вживання харчових добавок негативно впливають на здоров’я?
Думка споживачів щодо впливу харчових добавок на здоров’я людини
При покупці продуктів харчування ви звертаєте увагу на інформацію про їх склад?
Увага покупців до складу продуктів харчування
Рекомендації щодо вживання продуктів харчування
Уважно читайте надписи на етикетці продукту;
Не купуйте продукти з надто довгим терміном зберігання;
Не купуйте продукти з неприродно яскравим забарвленням;
Не купуйте подфарбовану газовану воду, робіть соки самі;
Не купуйте перероблених або законсервованих м’ясних продуктів (ковбаса, сосиски, тушонка);
Не купуйте супи і каші швидкого приготування, готуйте їх власноруч;
Не перекушуйте чіпсами, сухариками, замініть їх горіхами, ізюмом;
В харчуванні все повинно бути в міру, безпечно і поможливості різноманітно.
Висновки та пропозиції
Більшу частину сучасних споживачів турбує питання якості та безпеки продуктів харчування. Покупці стали частіше звертати увагу на маркування продукту, втому числі на наявність в ньому харчових добавок. Їх наявність в продукті викликає побоювання з боку споживача. Ця тенденція впливає на збільшення виробниками випуску інгредієнтів натурального походження.
Висновки та пропозиції
З метою підвищення безпеки продуктів харчування, що містять окремі харчові добавки, можна ввести до складу маркування наступні написи:«Не рекомендується людям з порушеннями роботи травної системи, а також з порушеннями функцій печінки та нирок(містить діоксид сірки Е220)». «Не рекомендується людям з порушенням артеріального тиску (містить нітрит натрію Е250)»
Для продукції, що містить найбільш небезпечні харчові добавки, рекомендується вказувати безпечний добовий рівень споживання з урахуванням фактичного змісту речовини.Наприклад, вино виноградне напівсолодке червоне з М.Д. загальної сірчистої кислоти 92 мг/дм3 має додатково мати маркування:«Рекомендований добовий рівень споживання -220 мл».
Література
 http://www.slideshare.net/damasta/ss-11817337
http://gdz4you.com/prezentacii/prezentacii-biologija/1373-prezentacya-na-temu-harchov-dobavki-yih-vpliv-na-organzm-lyudini.html
http://school-313.at.ua/blog/kharchovi_dobavki_v_produktakh_kharchuvannja/2013-03-24-28
http://joywoman.ru/page/vpliv-na-organizm-harchovih-dobavok
http://uk.wikipedia.org/wiki/%D0%91%D1%96%D0%BE%D0%BB%D0%BE%D0%B3%D1%96%D1%87%D0%BD%D0%BE_%D0%B0%D0%BA%D1%82%D0%B8%D0%B2%D0%BD%D1%96_%D0%B4%D0%BE%D0%B1%D0%B0%D0%B2%D0%BA%D0%B8
http://uk.wikipedia.org/wiki/E-%D0%BD%D0%BE%D0%BC%D0%B5%D1%80


клас Крокодилові


Комахи з повним перетворенням


title: комбінативна мінливість

text:
Пригадайте
Генетика ?
Спадковість ?
Ген ?
Хромосоми?
Закономірності мінливості.
Тема: Комбінативна мінливість.
Чи не є дивом те, що кожний із нас не схожий на іншого?
Є лише два способи прожити своє життя. Перший — так, нібито ніяких див не існує. Другий — так, нібито все на світі є дивом.
 Альберт Ейнштейн

Мінливість – здатність організмів набувати нових ознак.
Види мінливості
Мінливість
Спадкова
Неспадкова (модифікаційна)
Комбінативна
Мутаційна

   Комбінативна мінливість — випадкова комбінація генів у генотипі

Причини комбінативної мінливості:
1. Незалежне розходження хромосом під час мейозу.

Причини комбінативної мінливості:
2. Випадкове сполучення хромосом під час запліднення

3. Кросинговер - явище обміну ділянками гомологічних хромосом після кон’югації
Причини комбінативної мінливості:
Процес формування кросоверних хромосом називають рекомбінацією
Гетерозис, або гібридна сила,— явище, коли перше покоління гібридів, одержаних у результаті неспорідненого схрещування, має підвищені життєздатність, продуктивність, ріст, стійкість проти шкідників, хвороб тощо.

Дайте визначення термінам
Мінливість
Комбінативна мінливість
Кон´югація
Кросинговер
Рекомбінація
Гетерозис

Взаємоперевірка біологічного диктанту
1) спадковість;
2) гетерозису;
3) мінливість;
4) кросинговер;
5) спадкова;
6) рекомбінація;
 7) мутаційну;
8) комбінативна мінливість;
9) хромосом;
10) статеве;
11) кон'югація.
Домашнє завдання
1. Вивчити записи конспекту.
2. Індивідуальне завдання.
    Наведіть приклади мутацій живих організмів і підготуйте презентацію «Прояви мутаційної мінливості».


title: Комахи

text:
1
2
4
6
5
5
6
4
3
2
1
5
3


Кровоносні судини


Колообіг речовин у природі


Комар відомий і невідомий


title: "Контрольна робота"

text:
Контрольна робота
1.Ділянка цитоплазми, в якій розташований спадковий матеріал прокаріотів, має назву:а)гіалоплазма б)пелікулав)нуклеоїд2.Механізм транспорту речовин через мембрани:а)піноцитозб)цитозв)фагоцитоз3.Основна структурна одиниця комплексу Гольджі:а)диктіосомаб)акросомав)лізосома
1.Ділянка цитоплазми, в якій розташований спадковий матеріал прокаріотів, має назву:
а)гіалоплазма
б)пелікула
в)нуклеоїд

2.Механізм транспорту речовин через мембрани називається:
а)піноцитоз
б)цитоз
в)фагоцитоз

3. Щільні структури, які складаються з комплексів РНК з білками, хроматину і гранул, мають назву:
    а) ядерця
    б) хроматин
    в) рибосоми

4. Речовина, що заповнює внутрішній простір хлоропласта називається:
     а) пластида
     б) матрикс
     в) строма
5.Основна структурна одиниця комплексу Гольджі:
а)диктіосома
б)акросома
в)лізосома

6. Зовнішня мембрана мітохондрії гладенька, а внутрішня утворює…
а) хлоропласти
б) трипаносоми
в) кристи

Виберіть декілька правильних відповідей:

 7. До функцій плазматичної мембрани належать:

        а) Забезпечення обміну речовин з навколишнім середовищем;
        б) збереження спадкової інформації;
        в) утворення рибосом;
        г) захисна функція.
8. Внутрішнє середовище ядра складається з:
     а) ядерних пор;
     б) мікрониток і мікротрубочок;
     в) ядерного соку і ядерецьж
     г) ниток хроматину;
     д) хромосом.
 9. На мембранах незернистої ендоплазматичної сітки синтезуються:
     а) білки;
     б) ліпіди;
     в) рибосоми;
     г) гормони;
     д) вуглеводи.

10. У внутрішньому просторі мітохондрій (матриксі) містяться молекули:
    а) ДНК
    б) води
    в) іРНК
    г) тРНК
    д) гідроген пероксиду.
Доповніть речення:
11. Внутрішній вміст клітини, крім ядра, називається…
12. Усі клітини сформовані системою біологічних….
13. Основна  функція клітинної стінки -…
14. Ниткоподібні структури  ядра -….
15. Тривалість існування однієї пероксисоми ….

16. Установіть відповідність між складовими ядра та їх властивостями:

А)Щільні структури,які складаються з комплексів РНК;    1)ядерний матрикс

 Б)Внутрішнє середовище ядра                                                 2)хроматин

В)За будовою та властивостями нагадує цитоплазму           3)ядерний сік

Г)Ниткоподібні структури                                                         4)ядерця

Д)Порожнисті циліндричні структури

Дайте розгорнуту відповідь на питання:
1 варіант:
Охарактеризуйте лізосоми та мітохондрії.

2 варіант:
 Охарактеризуйте пероксисоми та пластиди.


title: Конкурс "Колосок"

text:
2010
2011
2012
2013
2014
2015
2016
2017
2018
2019


title: Медична біологія

text:
Pneumocystis carinii
Histoplasma capsulatum
Candidiasis
Cryptosporidium (intestinal epithelium)
Cryptococcus neoformans (nervous system)
gp 160,  gp 120, p 17


Лінзи


Луї Пастер


гриби