title: "Морські химери"

text:
Морські химери
Тема: Морські химери
Підготувала учениця 8-А класу:
Кухарук Вікторія
При вивченні класу Хрящові риби, ми не розглядали представників ряду Химероподібні, які поширені в Атлантичному, Індійському і Тихому океанах та океанічних водах Південної півкулі.
На жаль, підручник про цих тварин не багатослівний, тому дана презентація надасть додаткову інформацію про них.
Химероподібні риби
Химероподібні - ряд морських хрящових риб, що мають досить видовжене тіло. Мешкають в основному на глибині понад 500 м.
Ряд складають 3 сучасних родини:
звичайні химери;
довгорилі химери;
гачкорилі химери.
Викопні химери відомі                                 починаючи з пізнього                                 девону.
Химероподібні риби
Характерні ознаки химероподібних риб:
5 зябрових щілин, 4 з яких вкриті згортками шкіри;
зуби у вигляді жуйних                               пластинок;
хорда вкрита численними                     вапняковими кільцями.
у деяких видів біля основи                           спинного шипа є отруйна                                 залоза.
Довжина дорослих особин                                      від переднього кінця до                                     кінчика хвоста варіює від 0,6 до 1,5 метрів.
Характерні ознаки
Зовнішня будова
спинний плавець
у деяких представників
 Химероподібні
 попереду спинного
 плавця є отруйні шип

очі
найбільші очі у
 тупоносої химери
Рило
Плугоподібне
 рило химери- чудовий засіб
 для дослідження
 піску
 і мулу,де можна
 знайти закопану там здобич.

Зуби
Представляють собою
 пластинку якою химера
 може сильно вкусити чи
розламати товсту
раковину
 здобичі
Зяброві кришки
зябра цієї риби захищені
кришками як і в інших
кісткових риб
Хвіст
Хвіст у химери
З носом схожий на
 хвіст акули
 У інших представників
 цьогго ряду хвіст більш
 довгий і вузький
Тіло химер звужується до заднього кінця і закінчується довгим (до половини довжини тіла) бичовидним хвостом.
Характерного вигляду химерам надають великі крилоподібні грудні плавці.
На боці голови і тулуба розташовується відкрита борозенка бічної лінії.
Тіло химер
Вважається, що химери харчуються дуже твердою їжею (молюсками чи голкошкірими). Можливо, ці уявлення пов'язані з будовою щелепного апарату, який здатний стискати об'єкти з силою, що перевищує 100 ньютонів.
Прямі дослідження доводять, що раціон химер також включає поліхет, ракоподібних і навіть дрібних придонних риб.
Крім того, деякі химери здатні поїдати як дорослих представників свого виду, так і яйця.
Харчування
Химери роздільностатеві. Як і в інших хрящових риб, осіменіння проходить у формі копуляції. Відкладаючи на дно веретеноподібні яйцеві капсули, вони прикріплюють їх до субстрату спеціальними роговими нитками.
Для всіх видів характерне яйценародження.
Оскільки більшість видів живе на великих глибинах, дані про репродуктивну біологію цієї групи дуже обмежені.
Розмноження і розвиток
Глибоководні риби живуть у таких умовах, де життя, здавалося б, зовсім неможливе. Воно там є, але приймає найхимерніші форми, що, викликає не тільки подив, але й страх, і навіть жах. Більшість з цих істот мешкають на глибині від 500 до 6500 метрів.
Глибоководні риби

Глибоководні риби витримують величезний тиск води, і він такий, що риб, які мешкають у верхніх шарах води, розчавило б. Залишатися на постійній глибині і пристосовуватися до тиску води, їм допомагає насамперед плавальний міхур. Глибоководні риби постійно закачують в нього газ, щоб міхур не сплюснувся від зовнішнього тиску. Щоб спливти, газ з плавального міхура треба скинути, інакше при зниженні тиску води він сильно розтягнеться. Однак вивільняється газ з плавального міхура повільно.
Однією з особливостей справжніх глибоководних риб якраз і є його відсутність. При підйомі наверх вони гинуть, але без видимих змін.
Глибоководні риби

Глибоководний вудильник
У глибоководних западинах Атлантичного океану поблизу Ріо-де-Жанейро виявлений невідомий вид риби, яку можна вважати живою копалиною.
Названа бразильськими вченими Hydrolagus matallanasi, ця риба, яка відноситься до підвиду химер, практично не видозмінилася за останні 150 мільйонів років.
Різновиди химероподібних
Європейська химера - хрящова риба, найбільш відомий вид ряду химероподібних. Зустрічається  в Східній Атлантиці від Ісландії і Норвегії до Середземного моря і біля узбережжя Південної Африки, а також Баренцевому морі.
Має тупе рило,                                  циліндричний тулуб,                                                  довгий хвіст і великі                                     плавці.
Європейська химера

Химера эвропейська
Інші представники химероподібних, як правило, також мають досить обмежене поширення.
Будучи повільними і неповороткими, ці риби постійно тримаються біля дна. Вони погані плавці і пересуваються, використовуючи як весла, свої віялоподібні грудні плавці.
Інші представники

Водний кролик

Довгоноса химера

Каллоринх

Гідролаг американський
Промислового значення химери майже не мають:
- у торговій мережі мають товарну назву «морський кролик»;
- печінка використовується у медицині;
- яйця химер у Норвегії                             вважаються делікатесом.
Значення

Дякую за увагу!!!


title: "Крейдяний період"

text:
Крейдяний період
Від 144 до 65 млн. років тому.
Основні положення
Перша половина крейдового періоду характеризується великим поширенням в межах материків мілководних морів та заболочених низовин.На початку пізньокрейдової епохи відбулася одна з найбільших в історії Землі трансгресія моря, протягом якої відклалися потужні верстви мергелю та крейди. Гороутворюючі рухи крейдового періоду пов'язані з альпійською складчатістю. Для флори цього періоду характерні папоротеподібні й голонасінні, з'явились перші покритонасінні, а в пізньокрейдову епоху — багато сучасних їх родів (дуб, бук, береза, верба, виноград та інші). Великого розвитку набули черевоногі молюски, губки, мохуватки, деякі види кісткових риб, у фауні наземних хребетних переважали плазуни, хижаки та інші, вимерлі морські й наземні ящери.
Від 144 до 65 млн. років тому.
Протягом крейдового періоду на нашій планеті продовжувався "великий розкол" материків. Величезні масиви суші, що утворювали Лавразію і Гондвану, поступово розпадалися на частини. Південна Америка й Африка віддалялися один від одного, і Атлантичний океан ставав все ширшим і ширшим. Африка, Індія й Австралія також почали розходитися в різні сторони, і на півдні від екватора в підсумку утворилися гігантські острови. Велика частина території сучасної Європи знаходилася тоді під водою.
Аж до початку крейдового періоду поширення спор і пилку рослин було пов'язане з чималим ризиком. Багато примітивних рослин покладалися лише на волю вітру. Що ще гірше, були рослини, що зовсім не мали якого-небудь механізму розпилення своїх спор. Вони розкидали спори на землю в тому місці, де росли самі. Однак у крейдовому періоді деякі рослини виробили нові, куди більш ефективні методи поширення пилка. Так, квіткові (покритонасінні) рослини зв'язали відтепер свою долю з комахами.
Між ними став налагоджуватися особливий вид партнерства, що проіснував до сьогоднішнього дня. Це партнерство відразу ж різко підвищило шанси рослин на успішне запилення. Комахи взяли на себе "зобов'язання" по зборі пилка і його доставці до місця призначення. У свою чергу, квітковим рослинам приходилося "розраховуватися" за послуги і пропонувати партнерам привабливу для них винагороду. Принадою для комах стали яскраво пофарбовані пелюстки і чудовий аромат квітів, а солодкий цукристий нектар та й сам пилок забезпечували комах усіма необхідними їм живильними речовинами. В результаті квіткові рослини почали бурхливо поширюватися по всій земній суші. У наші дні на Землі живе понад 250 000 різних видів квіткових рослин, у той час як всіх інших зелених рослин, разом узятих, — 50000 видів.
 Колосальні сили, сховані в надрах Землі, продовжували формувати рельєф її поверхні. У ті часи великі райони земної поверхні займали теплі дрібні моря. На початку періоду там з'явилося безліч нових, надзвичайно різноманітних груп молюсків, у тому числі двостулкові молюски типу мідій і черевоногі молюски типу равликів. Величезні молюски амоніти зустрічалися рідше, ніж колись, зате белемнітів було дуже багато. На мілководді, поблизу узбережжя, також з'явилися нові мешканці — нові види хижих ракоподібних, таких, як дрібні креветки, краби й омари.
Далі від берегів, у відкритому морі, починалися володіння швидкохідних хижих рептилій. Серед них усе ще зустрічалися деякі види юрських плезіозаврів і іхтіозаврів. Однак на передній план вийшли люті морські плезіозаври крейдового періоду, начебто еласмозаврів, а також ящероподібні мезозаври. Вони полювали на нові різновиди кісткових риб і на хрящових риб біля всіляких схилів. У ті часи у Світовому океані плавали гігантські морські черепахи архелони, неспішно розгрібаючи ластами теплу воду в пошуках їжі. У довжину архелони досягали майже 4 м.
Змії, птахи і бджоли. Тим часом на суші також відбувалося багато найцікавіших подій. Від ящероподібних предків розвилися справжні змії. З'явилися і деякі нові види морських птахів. Гесперорніси були схожі на великих гагар.
 А от іхтіпіорініс, маленька пташка, схожа на качку, перша з усіх птахів обзавелася дійсною грудиною. Усюди пурхали бджоли, метелики та інші комахи, а серед листя ховалися численні павуки, підстерігаючи здобич.
Іноді у викопних рештках зберігаються навіть м'які тканини живих істот, наприклад квітки. Перед вами викопний квітковий бутон. Його знайшли в скам'янілому крейдовому мулі у Швеції. При житті він мав усього лише 2 мм у довжину і 1 мм у поперек.
Нові рослини — нові динозаври.
Поступово заселяючи сушу, нові групи рослин стали утворювати великі ліси. Там до послуг наземним тваринам було саме різноманітне листя й інша їстівна рослинність. Динозаври продовжували бурхливо еволюціонувати, і їхні нові види виникали протягом всього крейдового періоду. Чільною групою рослиноїдних динозаврів стали качконосі гадрозаври. Вони жили чередами, подібно сучасним антилопам. Щелепи качконосих гадрозаврів були буквально утикані зубами — іноді в одному черепі їх виявлялося до 2000.
Ідеальне "устаткування" для відкушування і перетирання твердої рослинної їжі!Більш широко поширилися й інші травоїдні динозаври. З'явилися нові стегозаври й анкилозаври. Ближче до кінця крейдового періоду по Північно-америкапскому материку почали розгулювати масивні трицератопси — найбільші з усіх цератопсів і одні з останніх динозаврів, що жили на Землі.
Товсті черепи, гребені і коміри.
У крейдовому періоді всілякі гребені і коміри динозаврів стали ще вигадливішими, ніж вони були в юрському. Різноманітні "шоломи" красувалися на головах гадрозаврів. Учені довгий час думали, що ці динозаври вели водний спосіб життя і що їхні греони відігравали роль якихось аквалангів. Однак одна з новітніх теорій стверджує, що подібні "шоломи" служили чимось начебто пізнавальних знаків, свого роду "кокардою", по якій самці і самки того самого виду розпізнавали один одного в шлюбний період.
Інші динозаври, цератопси, мали дуже дивні роги і величезні шийні коміри, нахилені назад. Вони захищали тварину і від лобової атаки, і від нападу позаду. Можливо, роги і коміри охороняли цератопсів і від перегріву — як тепло- і світловідбивачі. А от анкілозаври своєю будовою були схожі на невеликий танк і до того ж були від голови до хвоста покриті твердими кістковими пластинами. Навіть очні віка в них були з кісткової речовини. Хвіст анкілозавра закінчувався великою кістковою шишкою, яку, він, як видно, використовував як булаву. Подібна надміцна "броня", можливо, дозволяла анкілозавру успішно протистояти навіть самим лютим хижакам.
Пахіцефалозавр.

Якщо тиранозавр був одним з найбільших в історії Землі хижаків, то дейнозух, безсумнівно, найбільший крокодил усіх часів. Це 12-метрове чудовисько з масивними щелепами жило в ріках і підстерігало тварин, що приходили на водопій.
Самці пахіцефалозаврів, імовірно, були серед динозаврів абсолютними чемпіонами з бодання. Їхні черепи складалися з масивних кісток товщиною до 25 см і при сутичках за володіння територією або через самок могли виконувати подвійну функцію: бойового тарана і захисного шолома. Якщо подібні дуелі дійсно відбувалися, то настільки могутній захист повинен був заважати забіякам вибивати один одному мозки. Адже суперники, імовірно, зіштовхувалися з такою силою, що навантаження на кожну голову могло бути двадцятиразовим. Це більш ніж удвічі перевищує перевантаження, випробовувані пілотом винищувача F-16 під час крутого віражу.
Тиранозавриди.

 Тиранозавриди належали до самих великих м'ясоїдних тварин, що, коли-небудь, проживали на планеті. Їхні викопні рештки знайшли в Північній Америці і Центральній Азії. Усі тиранозавриди мали масивний череп, а їхні величезні тіла спочивали на великих і мускулистих задніх кінцівках із трьома пальцями  кожна.
 Довгий і могутній хвіст, імовірно,
служив їм
     противагою при ходьбі у випрямленому положенні.

Для настільки великих істот у тиранозавридів були на подив маленькі передні кінцівки. Відповідно одній з гіпотез, тварини спиралися на них, коли їм потрібно було піднятися з землі, тому що відпочивали вони, як видно, лежачи на животі.

Люті мисливці? У фахівців є розбіжності з приводу деяких сторін способу життя тиранозаврид. Ким вони були: лютими хижаками, що переслідували свою здобич або пересічними трупоїдними, що пожирали рештки динозаврів, що вмерли без їхньої допомоги? Все-таки будова кістяка, при якому могутній торс врівноважується довгим і сильним хвостом, скоріше говорить про те, що ці тварини були здатні починати швидкі ривки на короткі відстані.
 Можливо, тиранозавриди не ганялися за своїми жертвами, а підстерігали їх у засідці і наздоганяли одним гігантським стрибком. Ця гіпотеза підтверджується формою і розмірами голови хижаків. Черепи тиранозаврид складаються з важких і міцних кісток. Це дозволяє припустити, що подібна конструкція була розрахована на удар страшної сили в той момент, коли тварина врізалася у свою жертву із широкою роззявленою пащею.Утім, деякі вчені наполягають на тому, що тиранозавриди були занадто великі для активного полювання і більше покладалися на свій загострений нюх, відшукуючи трупи, що розкладаються, якими вони і харчувалися. Ці вчені також думають, що довгі зуби тиранозаврида попросту обломилися б, якби тварина із силою встромила їх у тіло іншого великого динозавра. Відповідно до цієї теорії, такими зубами зручно було перетирати великі шматки м'яса з кісток уже мертвої тварини — на зразок обробних ножів.
Зуб тиранозавраЦей зуб тиранозавра зображений у натуральну величину. Тепер ви бачите, чому деякі вчені вважають цього м'ясоїдного динозавра трупоїдним. Зазубрені крайки уздовж "леза" роблять кожний зуб ідеальним знаряддям для розрізування м'яса.
Факт
Тиранозавр — один з найбільших хижаків, що, коли-небудь, жили на Землі. Перший практично повний кістяк тиранозавра знайдений у штаті Монтана, США, у 1902 р.
Тираноящер.

Тираноящер, можливо, відомий краще інших динозаврів. До того ж цілком імовірно, що це один з останніх динозаврів, що,коли-небудь, жили на Землі. Він був масивний: довжиною до 12 см і висотою з двоповерховий будинок. Гігантський череп у довжину перевищував метр, а щелепи прикрашали ряди зубів, кожен величиною близько 16 см.
У 1990 р. група палеонтологів під керівництвом доктора Джека Хорнера відкопала майже повний кістяк тиранозавра рекса. Знахідка змусила вчених переглянути деякі колишні уявлення про цього самого знамениттого з динозаврів. Приміром, вони рахували, що колись розміри тиранозавра рекса завищувались: тепер його оголосили "усього лише" четирьохтонним чудовиськом з інтелектом на рівні страуса эму (не дуже утішне порівняння!). Вивчивши копроліти (скам'янілий кал) і хімічний склад знайденого тиранозавра, фахівці прийшли до висновку, що він, як видно, був і мисливцем, і трупоїдом.
 ДНК динозаврів. У 1993 р. американським вченим вдалося добути небагато скам'янілої крові тиранозавра рекса. На відміну від крові ссавців, кров рептилій містить червоні кров'яні клітини, що володіють ядрами. Тепер перед вченими відкрилася можливість вивчити генетичну структуру тиранозавра і навіть будову деяких його генів. Коли фахівці завершать цю роботу, ми зможемо набагато більше довідатися про еволюцію тиранозавра, про хімічні процеси, що протікали в його організмі, а також про його спосіб життя і звички.
Кетцалькоатль, або "пернатий змій" — довгошиїй птерозавр, що парив на потоках гарячого повітря, що піднімалося від землі, і, велично змахуючи крилами, пролітав над Техасом і Альбертою, США, наприкінці крейдового періоду. Важив він понад 100 кг, а розмах його витягнутих крил досягав 12 м- приблизно як розмах крил літака "Спітфайр".
Від зміщених дисків до метеоризму.

Наприкінці крейдового періоду відбулося щось досить дивне і загадкове. У морях і океанах відразу зникли белемніти, амоніти, пліозаври, плезіозаври, іхтіозаври і мозазаври. На суші раптово вимерли всі динозаври, а в небесах після закінчення крейдового періоду не залишилося ні єдиного птерозавра. Вчені вже не одне десятиліття ламають голову над розгадкою таємниці цього масового вимирання. Особливо їх цікавлять причини настільки раптового зникнення динозаврів.
АСТЕРОІДНАЯ ТЕОРІЯ

Гірські породи, що сформувалися наприкінці крейдового періоду, можуть служити непрямим підтвердженням "астероїдної" теорії загибелі динозаврів. У них утримується тонкий шар іридію, хімічного елемента, досить рідкого на Землі, але при цьому типового для астероїдів. Подібний астероїд повинний був бути величезним — щонайменше 10 км у діаметрі — і важити не менш 4 млн. т. Однак будь-яке тіло таких величезних розмірів, урізавшись у Землю, залишило б на її поверхні кратер мінімум 100 км в діаметрі. До самого недавнього часу нічого схожого на цей горезвісний кратер на нашій планеті не було виявлено. І от тепер "відсутню ланку", схоже, знайдено. У 1992 р. доктор Девід Крілл і доктор Вільям Бойнтон з університету в штаті Арізона, США, відкрили на п-ві Юкатан у Мексиці гігантський підземний кратер. Його діаметр 180 км, і, що саме цікаве, утворився він у той час, коли вимерли динозаври, тобто 65 млн. років тому. За аналогією з детективним романом, це якщо і не "знаряддя убивства", що учені розшукували останні 10 років, то, у всякому разі, "кульовий отвір". Цей величезний кратер може виявитися вирішальною ланкою, що дозволить вченим остаточно розкрити хвилюючу таємницю зникнення динозаврів.
Зліт ссавців.
Перші твариноподібні з'явилися ще в тріасовий період, не набагато більше 200 млн. років тому. Це були маленькі боязкі звірки, що проводили велику частину часу в пошуках комах, якими вони харчувалися. З погляду еволюції вони дуже мало просунулися вперед за наступні майже 100 млн. років. Потім, у першій половині крейдового періоду, у середовищі цих непомітних ссавців стали відбуватися серйозні еволюційні процеси. У підсумку процеси ці вилилися в появу однопрохідних сумчастих і плацентарних ссавців. Саме цим групам тварин призначено було стати спадкоємцями динозаврів у самому кінці крейдового періоду, 65 млн. років тому. З тих пір вони - пануюча форма життя на Землі.
Посібник з динозаврів. Уявіть собі, що хтось винайшов машину часу, що дозволяє подорожувати в давно минулі епохи. Припустимо, вас цікавлять динозаври і ви вирішили скористатися цією машиною, щоб перенестися в пізній крейдовий період. Природно, що вам захочеться за час перебування там сфотографувати й ідентифікувати — порівняти з тими, що відомо науці, — якнайбільше динозаврів. Ви упевнені, що розпізнаєте найбільш вивчені види динозаврів, однак вам можуть зустрітися і багато інших тварин, визначити яких ви не зможете. Щоб справитися з цією задачею, вам доведеться звернутися по допомогу до експерта по динозаврах.
Експерт складе для вас спеціальний визначник видів. Запам'ятайте, що визначник видів призначений допомогти вченим розпізнавати тварини і рослини, назви яких вони не знають або ніколи не бачили. Працює визначник по тім же принципу, що і система підказок, яка вказує дорогу до захованих скарбів. Він складається з ряду навідних запитань, розбитих попарно. Відповідаючи на кожну пару питань по черзі (починаючи з найпершої), ви крок за кроком просуваєтеся до все нових і нових питань (причому необов'язково підряд), поки нарешті не підберете підходящу назву тварини, яку намагаєтеся ідентифікувати.
Тут приводиться фрагмент базового визначника видів, використовуваного фахівцями. Він трохи спрощений, щоб вам було легше в ньому розібратися, але наочно ілюструє принцип роботи визначника.

Динозавр чотириногий, у динозавра є кістковий шийний щит.
Трицератопс - у динозавра немає кісткового шийного щита.
–М.Білоус
М.Потапенко
О.Фесюк
«Дякуємо за увагу!».


"Отруєння метиловим спиртом"


title: Морські ссавці!

text:
Click to edit Master title style
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level


Кругообіг речовин та потік енергії в екосистемах


title: Основи раціонального харчування. Харчування і здоров'я

text:
Харчування і здоров'я
Харчування відіграє життєво важливу роль у нашому повсякденному існуванні, в тому, наскільки ми енергійні, бадьорі, і яка наша сила опору хворобам.
Здоров'я людини багато в чому залежить від того, чим і як він харчується. При правильному харчуванні людина одержує всі необхідні для організму речовини.
До складу їжі повинні входити продукти рослинного та тваринного походження
Доброму відділенню травних  соків сприяють  фруктові соки,  овочеві  салати  та  вживання  перших страв
Піраміда правильного  харчування
Баланс між потребами та вживанням іжі
Потреба в  їжі  відчувається  періодично. Коли вміст  поживних  речовин  в шлунку, кишечнику, крові  опускається нижче  норми, то збуджуються центри голоду в головному мозку, і людина починає шукати їжу.
Регуляція травлення
Регуляція травлення здійснюється за допомогою нервових та гуморальних механізмів

         Досліди  Івана Петровича Павлова
Дослідження процесів травлення проводив І.П.Павлов, який розробив багато експериментально-хірургічних прийомів для їхнього вивчення. Це були фістульний метод, метод перерізання та формування “малого шлунка”.
Рефлекс слюдновиділення
Унаслідок досліджень було встановлено, що вигляд і запах їжі призводять до виділення певної кількості слини. Коли їжа потрапляє у ротову порожнину, слиновиділення підсилюється.

Пам'ятник собаці  Павлова
Був поставлений у 1935 році за кошти академіка  Павлова у Санкт-Петербурзі
Режим харчування
Для нормальної роботи травної системи важливо харчуватися в одні і ті ж години - дотримуватися режиму харчування.
Дотримання режиму харчування забезпечує більш швидке переварювання і краще засвоєння їжі. Чому?
Краще 7 разів поїсти, ніж один раз наїстися
Золоті правила
харчування
 «Їж стільки, щоб будівля тіла не загинула від переїдання» (А. Джами)
Золоті правила
харчування
 «Хто довго жує, той довго живе»
Золоті правила
 харчування
При при чотириразовому харчуванні споживання їжі розподіляють так:сніданок - 25%обід - 40%полуденок - 15%вечеря - 20%
Харчуватися  краще 4 рази в день
Дорослі люди можуть  їсти 3 рази на день
Пропустити сніданок або перекусити вранці незбалансованої їжею - все одно, що відправитися в шлях на машині з напівпорожнім баком.
Правила прийому їжі
Давайте обґрунтуємо!
1. Довготривалі проміжки часу між прийомами їжі призводять до захворювань травної системи.
2. Вечеряти треба за 2 години до сну.
3. Їжа не повина бути дуже гарячою та дуже хлодною. Не треба зловживати гострою їжею.
4. Після їжі треба сполоснути рот водою та очистити від залишків їжі
5. Їжа з приємним запахом та виглядом сприяють кращому травленню
6. Спочатку вживають блюда, які сприяють соковиделенню: салат, суп
7. Пам'ятайте! Солодощі знижують апетит!

8. Не треба їсти перед та після важких фізичних навантажень!

9.  Пити треба  мінімум - за півгодини  до їжі и не раніше години - після їжі.

10. Відразу після їжі не приймайтеся за роботу, а трошки відпочинте. Але не можна спати, достатньо прогулятися на свіжому повітрі.
11. Мінімум – смаженої їжі!
12. Їжа  на ніч веде до збільшення маси тіла
Ми їмо, для  життя,
                                  а не живемо, щоб їсти !
Слідкуйте за власною вагою!
ІМТ – індекс маси тіла
ІМТ = маса тіла (кг) : ріст2(м)
Норма: 18,5-24,9
Надлишок:  25,0 - 29,9
Більш  30 – необхіно знижувати вагу
Показник ІМТ


title: "Клонування людини"

text:
Клонування людини
Етична і наукова проблема кінця ХХ і початку ХХІ століття, що полягає у можливості формування і вирощування принципово нових людських істот, які б не тільки ззовні, але й на генетичному рівні відтворювали того чи іншого індивіда, сьогодні чи раніше існуючого.  Говорячи про клонування людей, у більшості випадків мають на увазі не випадок однояйцевих близнюків при вагітності, а власне штампування людей, хоча однояйцеві близнюки є клонами один одного.
Клонування — це метод розмноження статевороздільних істот (тварин і людей), за допомогою якого в нестатевий спосіб можна отримати новий організм, який буде генетично ідентичним до організму, що передбачається клонувати.
Існують два різні шляхи, з допомогою яких можна досягнути клонування:

Перенесення ядра клітини суб’єкта, якого хочуть клонувати  (дублювати).

Розщеплення ембріонів, тобто штучне проведення природного процесу формування ідентичних близнюків (або монозигот), який полягає в мікрохірургічному поділі ембріональних клітин на перших стадіях їхнього розвитку (до 14 днів після запліднення) на два або більше ідентичних ембріонів.

Технологія клонування в наш час ще  не повністю відшліфована: постає                                            немало теоретичних і суто практичних питань. Проте вже сьогодні є методи, які дозволяють сказати, що питання  вирішене. Одним із найефективніших методів клонування виявився метод "переносу ядра". Саме він і був застосований при клонуванні вівці Доллі у Великобританії - організму, який прожив достатню кількість років. На думку вчених, така методика є поки що найкращою серед тих, які ми маємо, щоби приступити безпосередньо до розробки методики клонування людей.
 Іншим, обмеженішим і проблематичнішим є так звана технологія "розщеплення ембріона", хоч і повинна давати генетично ідентичних між собою організмів, проте не може забезпечити їх ідентичності із батьківським організмом.
Репродуктивне клонування людини  передбачає, що індивід, який народився у результаті клонування повинен отримати ім'я, громадянські права, освіту, виховання, тобто все те, що отримують інші повнозначні громадяни держави.   Репродуктивне клонування людей зустрілося із великою кількістю етичних, релігійних, юридичних проблем, що на сьогоднішній                                         день не мають конкретного вирішення.    В більшості країн світу репродуктивне клонування заборонено законом.
Терапевтичне клонування людини  передбачає, що розвиток ембріона закінчується через 14 днів. Це використовується для отримання стовбурних клітин з ембріону.   Законодавці багатьох країн бояться, що  легалізація терапевтичного клонування може призвести до переходу його у                                         репродуктивне. Проте  у деяких державах воно є дозволеним, для прикладу  - Великобританія.
 Всупереч поширеній думці, клон не є завжди точною копією людини, на основі якої був склонований, оскільки при клонуванні копіюється лише генотип, а фенотип може бути відмінним, у залежності від навколишнього середовища та обставин.  Наприклад, якщо взяти різних клонів і вирощувати їх у різних умовах:
 клон при поганому харчуванні виросте низьким і худим, але якщо його  постійно перегодовувати і обмежувати у фізичних навантаженнях, буде страждати ожирінням;

клон, який харчувався висококалорійною, але недостатньою на вітаміни та мінерали їжею, виросте товстим, але невисоким;

клон, забезпечений нормальним харчуванням і серйозними  фізичними навантаженнями, виросте сильним і мускулястим;

клон, якому довелося в період росту носити важкі речі, виросте невисоким, але мускулястим;

клон, якому в ембріональному періоді вводили тератогенні речовини, буде мати вроджені відхилення від розвитку.
Перше клонування миші і клонування першого ссавця було у СРСР 1987 р. Першість в клонуванні першого ссавця за радянськими вченими не визнано досі. У 1979 року Стін Вилландсен виростив окремі дорослі клітини з восьмикліточних ембріонів вівці і великої рогатої худоби. Експерименти із пересадки ядер великої рогатої худоби виявилися ефективними, ніж мишей. Результатом наступних експериментів з'явилися клони восьми телят, отриманих з ембріона одного донора. На жаль, всі телята розвивалися з відхиленнями і мали явні ознаки патології. Вже у лютому 1997 року з'явилася повідомлення у тому, що у лабораторії Яна Вільмута в шотландському місті Единбурзі в Рослинському інституті зуміли клонувати вівцю. Як стало відомо пізніше, лише один дослід з 236 був вдалим. Прийняти клонування людини важко не тільки з погляду етики, хоча це основна проблема. Є серйозне занепокоєння і з технічної точки зору. При клонуванні тварин (пацюків, овець, свиней) було виявлено, що в них часто розвиваються фізичні дефекти або їх спіткає передчасна смерть.Професор Ян Вілмут, «батько» клонованої ягнички Доллі, попереджає, що при клонуванні людини «існує ризик, що на пізній стадії вагітності в багатьох випадках станеться викидень, або діти народяться з фізичними вадами, або мертвими, перш ніж вийде вдалий клон».Він підрахував, що 50% клонів помирає ще в утробі, ще 20% народжених помирають в ранньому дитинстві. З огляду на все це, клонування людей слід вважати злочином. На сьогоднішній день так думає більшість прогресивних вчених усього світу.Більше того, діти, породжені шляхом цих технологій, після народження можуть зіткнутися з багатьма страхіттями, такими як інформаційні перешкоди, різного роду деформації, та нестерпним психологічним тиском суспільства.Штовхнути людство до такого ризику буде найбільш неетичною справою в історії медицини.
ВІВЦЯ ДОЛЛІ (27 ЛЮТОГО 1997 Р.)
Питання про клонування людини викликало низку протестів, як зі сторони церкви, так і на законодавчому рівні. В 1997 році ЮНЕСКО прийняла Загальну декларацію, яка забороняє клонування людини та передбачає суворий контроль держави над усіма дослідженнями в цьому напрямі. Ті або інші форми заборони клонування застосовують Німеччина, Іспанія, Данія, Великобританія, Італія, Франція, Швеція, Нідерланди, Бельгія, а також Японія, Австралія та інші країни.
Закон і клонування

Близько 27 країн Європи підписали „Додатковий протокол про заборону клонування людини до Конвенції Ради Європи „Про права людини та біомедицину” 1997 р. У преамбулі Додаткового протоколу відзначається, що “інструменталізація людських істот                                              шляхом навмисного створення                                                        генетично ідентичних людських                                                            істот є несумісною із гідністю                                             людини і, таким чином, становить                                               зловживання біологією та                                              медициною”.
За повну заборону усіх досліджень, пов'язаних з можливістю клонування людини, висловилася наукова рада при Міністерстві освіти Японії. Аналогічною є позиція офіційного Вашингтона. Найкатегоричнішою є церква. Наприклад, Ватикан не раз наголошував на                      цілковитій неможливості втручання в акт божественного творіння. Папа Римський                                      прийняв 7 нових смертних гріхів, (які ведуть до загибелі душі), серед яких є «маніпуляції                                  на генному рівні».
Отже, клонування - це добре чи погано? У кожної людини своя думка на цей рахунок. Але все ж я хотіла б виразити свою думку. Я вважаю, що наука, звичайно, повинна розвиватися, але біоетичні принципи повинні бути обов'язково дотримані. Всі досягнення науки повинні бути використані на благо людини.
Висновок


Особливості харчування людей


title: Кругообіг речовин і потік енергії в екосистемах. Продуктивність екосистем

text:
25
50
75
100
43
30
21
12
45
32
19
18
47
28
20
15


title: "Отруєння наркотичними речовинами "

text:
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level
Click to edit Master title style
Click to edit Master subtitle
style
Click to edit Master title style
LOGO


"Мікобактерія туберкульозу"


Мьязова система


title: Організм

text:
трансгенный организм

Содержание:

Что такое трансгенный организм?
Цель создания?
Использование трансгенных организмов.
Трансгенные бактерии.
Транс генные растения.
Трансгенные животные.
Трансгенные мыши.
Связь между трансгенными организмами и ГМО.
Чья продукция содержит трансгенные организмы.
Шутки про трансгенные организмы.

Трансге́нный органи́зм — живой организм, в геном которого искусственно введен ген другого                                       организма.
Что такое трансгенный организм?
Целью создания трансгенных организмов является получение организма с новыми свойствами. Клетки трансгенного организма производят белок, ген которого был внедрен в геном. Новый белок могут производить все клетки организма (неспецифическая экспрессия нового гена), либо определенные клеточные типы (специфическая экспрессия нового гена).
Цель создания?
Создание трансгенных организмов используют:

в научном эксперименте для развития технологии создания трансгенных организмов, для изучения роли определенных генов и белков, для изучения многих биологических процессов; огромное значение в научном эксперименте получили трансгенные организмы с маркерными генами (продукты этих генов с легкостью определяются приборами, например зелёный флуоресцентный белок, визуализируют с помощью микроскопа, так легко можно определить происхождение клеток, их судьбу в организме и т. д.);
в сельском хозяйстве для получения новых сортов растений и пород животных;
в биотехнологическом производстве плазмид и белков.
В различных отраслях хозяйственной деятельности человека используются трансгенные бактерии. Кроме того, что бактерии используются для клонирования генов и производства белка, они реконструируются и для других целей.
Разрабатываются трансгенные растения, способные продуцировать в интересах человека химические вещества и лекарства. Реконструирован картофель для продукции альбумина человека. Предполагается, что в будущем растения смогут образовывать в своих семенах такие белки, как гормоны человека. Быстрыми темпами развивается биоинженерия животных.
Трансгенные животные созданы для производства продуктов медицинского значения. Цепным инструментом для генетических исследований стали трансгенные мыши. Они дают важную информацию при планировании генной терапии у человека. Ученые, изучающие мышечную дистрофию Дюшена, выделили ген и его продукт – нормальный белок дистрофин, что отсутствует у больных. Предложено способ обеспечения больных детей дистрофином.
Трансгенные мыши оказались крайне необходимыми при изучении моногенных болезней, злокачественных опухолей и даже мультифакториальных болезней человека. Однако трансгенная технология является неточной, так что введение ДНК не направлено в определенный ло- кус хромосомы. Ген, который переносится, может нарушить функцию другого гена или попасть под контроль других генов.
Близко по значению к термину «трансгенный организм» стоит термин «Генетически модифицированный организм», но это понятие шире и включает в себя не только трансгенные организмы, но и организмы с любыми иными изменениями генома.
Спасибо за внимание!!!


title: "Особиста гігієна школяра"

text:
Особиста гігієна школяра
Розмаїтий Дмитро, 9-Б клас
Під особистою гігієною розуміють сукупність гігієнічних правил, які сприяють зміцненню та збереженню здоров’я людини, збільшенню тривалості її активного життя. Вона включає правила гігієнічного утримання тіла, порожнини рота, статевих органів, а також користування взуттям, білизною, одягом, житлом, тощо. Підвищенню стійкості організму до різних несприятливих факторів, пристосуванню людини до навколишнього середовища також сприяють правильне харчування, гартування, фізкультура, регулярні заняття зарядкою та інші гігієнічні заходи.
Догляд за шкірою обличчя
Шкіра різних частин тіла потребує різного догляду. Водночас слід враховувати, що є шкіра нормального, сухого та жирного типу.
Якщо шкіра нормальна,                          краще користуватися водою                                                      кімнатної температури, бо                 холодна вода, звужуючи                       кровоносні судини,                                    погіршує її живлення, перешкоджає виділенню секрету сальних залоз, а гаряча – робить шкіру в’ялою і нестійкою проти холоду, знижує її еластичність. Умиваються вранці та ввечері (з милом).
При сухій шкірі з милом умиваються раз на тиждень. Уранці умиваються водою кімнатної температури. Вона на якийсь час звужує судини, потім розширює, посилюючи приплив крові до шкіри і поліпшуючи її живлення. На ніч можна вмитися теплою водою, що заспокоює.

Якщо шкіра обличчя жирна, вранці умиваються прохолодною водою, а ввечері поперемінно теплою і прохолодною з милом.
У підлітків внаслідок підвищення активності                                   статевих гормонів стимулюється функція сальних залоз шкіри, розташованих на обличчі, верхній частині грудей і спини. Одночасно ускладнюється вихід секрету, внаслідок чого у вихідних протоках утворюються сальні пробки – комедони. Вони можуть запалюватися, збільшуватися в розмірах, набирати рожевого кольору, нагноюватись.
Не слід видавлювати вугри, бо після цього запалення посилюється, з’являються синюшні плями та рубці. Появі вугрів сприяє недостатня фізична активність на свіжому повітрі, перевтома, недосипання, вживання таких харчових продуктів як хрін, гірчиця, оцет, перець, кава, какао, міцний чай, а також надлишок жирів і вуглеводів.
Незважаючи на велику кількість засобів для боротьби із вугровими висипами, які пропонує реклама, самим правильним буде не займатися самолікуванням, а звернутися до лікаря-дерматолога й дослухатися до його порад.

У підлітковому віці актуальним для дівчат стає використання декоративної косметики. Важливо розуміти, що функція декоративної косметики – підкреслити найкращі індивідуальні риси, тому не слід нею зловживати. Крім того, надмір косметики може поглибити проблеми зі шкірою чи викликати                              алергічні реакції.
Тіло та руки
Дуже важливо привчити дітей під час умивання мити обличчя до лінії волосся, шию та вуха, чистити ніс, спочатку одну, потім другу ніздрю.
Купатися потрібно не рідше одного разу на тиждень. Температура води повинна сягати 37–38 oС, тривалість                                         купання 10–15 хв. Якщо є                                        можливість, душ варто                                               приймати щоденно, але                                               не завжди з милом, щоб                                          не пересушити шкіру.
Особливо важливо стежити за чистотою рук. Змалечку дитині потрібно пояснювати, що руками людина бере різні предмети: олівці, ручки, книги, зошити, м’ячі, іграшки, гладить тварин, береться за ручки дверей, торкається різних предметів у туалетних кімнатах. На всіх цих предметах є бруд, часто невидимий для ока, який залишається на шкірі пальців. Якщо брати немитими руками продукти харчування (хліб, яблука, цукерки тощо), торкатися обличчя, то цей бруд через рот може потрапити в організм. З брудом різні хвороби передаються від хворої людини здоровій.
І дорослі, і діти повинні мити руки з милом перед кожним прийомом їжі, після повернення з громадських місць, перед початком і після закінчення навчальних занять, після ігор, гімнастичних вправ, роботи (прибирання кімнати, робота на городі), після кожного відвідування туалету і перед сном.
Якщо під час роботи потрібно користуватися гострими або забрудненими предметами, можна надягнути гумові або брезентові рукавиці. Під час прання, прибирання житла можна скористатися захисними кремами.
Щоб попередити пересушування шкіри, руки після миття добре витирають.

Ноги
Постійного догляду потребують також ноги. Їх миють щоденно перед сном прохолодною водою з милом, тому що на ногах особливо сильно потіє шкіра й накопичується бруд. Після миття ноги потрібно ретельно витирати спеціальним рушником, особливо між пальцями.
Нерегулярне миття ніг, носіння брудних шкарпеток, панчіх сприяє появі зопрілостей та натертостей, а також призводить до виникнення грибкових захворювань. Аби запобігти неприємним наслідкам, не рекомендується одягати і міряти чуже взуття. У лазні, басейні, на пляжі потрібно надягати спеціальні капці. Панчохи й шкарпетки слід міняти не рідше ніж через день. Вдома – перевдягатися у домашні черевики або капці.
Якщо на шкірі ніг є потертості або дрібні тріщинки, то корисно робити ванну з календулою (на 1 літр води 1 столова ложка календули).
Для профілактики грибкових захворювань рекомендують 2–3 рази на тиждень протирати шкіру ніг столовим оцтом або спеціальним лосьйоном. У окремих випадках доцільно застосовувати пом’якшувальні гелі та креми для ніг.

З метою загартовування організму підлітка перед сном корисно мити ноги з милом, поступово знижуючи температуру води. Якщо ноги потіють, то після миття їх добре висушують і обтирають 5% розчином формаліну. Можна припудрювати ноги порошком з борної кислоти (10 г) і тальку            (90 г); при сильному потінні ніг до суміші додають 3 г саліцилової кислоти.
Нігті
Догляду вимагають нігті на пальцях рук і ніг. Брудні нігті – це ознака неакуратної, неохайної людини, яка не дотримується правил особистої гігієни.
Нігті необхідно акуратно підстригати, тому що під довгими нігтями                                             зазвичай накопичується                                                    бруд, видалити який важко.                                            Крім того, довгими нігтями                                                      можна подряпати шкіру                                                   собі та оточуючим.
Швидкість росту нігтів на руках становить приблизно 1 мм на тиждень, на ногах вони ростуть у 3–4 рази повільніше. Тому нігті на руках потрібно стригти раз на тиждень, роблячи напівкруглий край, на ногах – раз на 3–4 тижні, роблячи прямий зріз, щоб не сталося вростання в шкіру.

У жодному разі не можна гризти нігтів!
Краще стригти нігті після купання, коли вони м’якші.
Діти, а тим більше підлітки, в усьому хочуть бути схожими на дорослих, тому їх дуже рано починає цікавити манікюр. Сьогодні вважається, що грамотно зроблений гігієнічний манікюр навіть корисний, оскільки допомагає позбавитися шкідливої звички гризти нігті та кутикули. Спеціалісти радять хоча б одного разу звернутися до професіоналів, які навчать батьків та дітей правильно робити манікюр. Завжди слід пам’ятати, що інструменти мають бути продезінфікованими, а лаки не вміщувати шкідливих речовин. Дітям не рекомендується зрізати кутикули та користуватися пилочкою.
Волосся
На голові людини росте 80–100 тис. волосин. Кожна з них може жити 2–4 роки. Нормально, коли за добу випадає кілька десятків волосин. Найбільш інтенсивно зміна волосся відбувається навесні та влітку.

До передчасного посивіння і випадіння волосся призводять нераціональне харчування, емоційні та розумові перевантаження, загальна перевтома. Негативно позначаються на його стані інфекційні, хронічні захворювання, фізіологічна перебудова, зв’язана зі статевим дозріванням,                                             вагітністю, старінням: за                                                       цих умов волосся тьмяніє,                                         погано лежить, починає                                       випадати.
Для кращого росту волосся треба час від часу змінювати зачіску.
Якщо кінчики волосся розщеплюються, їх зрізають.

?

Шкідливими для волосся є гаряча завивка, начісування і часте змочування водою. Від високої температури при гарячій завивці руйнується структура волосини і її механічні властивості, начіс сплутує волосся, ускладнює догляд за ним, а часте змочування водою сприяє затриманню на волоссі пилу, солей води, внаслідок чого воно втрачає еластичність, стає ламким. Так само шкідливим є фарбування волосся, особливо                                        улюбленими підлітками фарбами                                        ядучих кольорів.


Основи_заг_біології


Обмін речовин і енергії в клітині


title: "Метод фистул И.П.Павлова"

text:
Архангельская область, п.Березник, МОУ «Общеобразовательная Березниковская средняя школа»

Го
Сергеевна

Выполнила  учитель  биологии
первой  квалификационной
категории
Голикова Л.С
Метод фистул И.П.Павлова
Павлов  Иван  Петрович(26 сентября 1849г - 27 февраля 1936г)

Конец 19- начало 20 столетия ознаменовались крупнейшими достижениями в области физиологии пищеварения.  Русским физиологом И.П.Павловым и его школой был разработан и широко внедрен в практику лабораторного эксперимента новый метод исследования пищеварительных процессов- метод хронических фистул.

Группа первых практикантов Института экспериментальной медицины.В центре И.П. Павлов. Май 1893

Павлов оперирует вместе со Сперанским. 1931 год.

И.П.Павлов изыскивал способы операции, которые позволили бы после выздоровления животного сохранить нормальные условия деятельности как изучаемого органа, так и всего организма в целом.

Проводя хирургическое вмешательство, И.П.  Павлов образовывал постоянные фистулы, с тем чтобы можно было длительно вести наблюдения за деятельностью той или иной пищеварительной железы.
Собака Павлова, Музей Павлова, 2005
В опытах на здоровых собаках И.П Павлов изучил основные закономерности деятельности различных отделов пищеварительного канала.

В 1904 г. И.П. Павлову за его работы в области физиологии пищеварения была присуждена Нобелевская премия.


Обмороженя


Клопи


Метод дерматогліфіки


title: М'язова система

text:
13
17


Одноклітинні організми. Явище колоніальності


Особливості будови, процеси життєдіяльності та розмаїтість лишайників


title: Основні закономірності незалежного та зчепленого успадкування

text:
Rhrh
rh
RhRh, Rhrh
Rh
MN
M, N
MN
NN
N
NN
MM
M
MM
IAIB
AB(IV)
IA
i0i0
i0
0(I)
Aabb
Aabb, aaBb
0
aabb
aaBb
Aabb
AaBb
ab
aaBb
aaBB
AaBb
AaBb
aB
Aabb
AaBb
AAbb
AABb
Ab
AaBb
AaBB
AABb
AABB
AB
ab
aB
Ab


Основи загальної біології


"Органічні речовини і здоров'я людини"


title: "Очищення помешкання від бактерій"

text:
Очищення помешкання від бактерій

Для здоров'я людині необхідно дихати чистим повітрям. Однак повітря забруднене не тільки на вулиці, але і в приміщенні.По-перше, самі будівлі, в яких ми живемо, виділяють велику кількість шкідливих хімічних речовин. У житло забруднене повітря потрапляє з вулиці через кватирку. У повітрі наших квартир присутні різні бактерії, віруси, спори грибків і цвілі

Кімнатні рослини
Безперечно, кімнатні рослини найпопулярніші і найтрадиційніші для нас метод очищення повітря. Рослини мають природно закладену фільтраційну систему, яка вбирає шкідливі частинки і нейтралізує їх. Кімнати, в яких є рослини, мають наполовину менше мікробів в повітрі, ніж ті, в яких рослин немає.

Учені радять: у приміщенні, де люди проводять багато часу, треба мати не менш як три кімнатні рослини!!!

Вибирати домашні квіти варто не тільки за красою, але й за корисністю. У міських квартирах потрібні рослини, які очищають повітря від пилу, мікробів і токсичних речовин, збагачують його киснем, насичують корисними ароматами і фітонцидами.
Ось п`ять найбільш корисних кімнатних рослин:
1 Хлорофітум                         4. Алое
2 Фікус                                    5.Герань.
3 Лавр.
Хлорофітум
Це чемпіон серед квітів по оздоровленню приміщень. Такі рослини корисні для поглинання формальдегіду, що виділяється теплоізоляцією з синтетичних матеріалів в квартирі середньої величини. А якщо в квіткові горщики покласти активоване вугілля, очисні властивості хлорофітума збільшуються у декілька разів. Цей "санітар" вбиває також шкідливі бактерії. Якщо поставити хлорофітум на кухні, він діятиме ефективніше за дорогі очисники повітря - очистить приміщення від шкідливих окисів газу і запахів за декілька годин.

Фікус
Має фітонцидні властивості, очищає повітря від токсинів, тому саме місце для нього - кухня або кімнати, вікна яких виходять, наприклад, на завантажену автостраду або промзону. Ідеально підходить для кухні глянсове листя фікуса: воно затримує велику кількість пилу, але його зручно мити і протирати. Фікус допоможе також зволожити повітря і наситити його киснем. Тільки важливо знати, що фікуси виділяють кисень вдень при сонячному світлі, а ось вночі поглинають його. Тому їх не варто ставити в спальні, а тим більше в дитячій.
Герань
Рекомендується тримати в спальні. Корисні сполуки, що виробляються пеларгонією (така наукова назва герані), мають заспокійливу дію, що дуже важливо при стресах і безсонні. Також виділяє біологічно активні речовини, вбиваючи стафілококи і стрептококи, дезинфікує приміщення і відгонить мух, так що і на кухні вона буде цілком доречна. Тим більше, що герань має властивість як би всмоктувати вогкість і чад, очищати і освіжати приміщення із запахом, що застоявся, "кислим".
Лавр
Корисно вирощувати в спальні. Цей невеликий вічнозелений чагарник вбиває мікроби і робить благотворний вплив на людей, страждаючих серцево-судинними захворюваннями, спазмами кишечника і жовчних шляхів.Лавр світлолюбний, добре росте тільки в сонячному місці.
Алое
Вночі виділяє кисень і поглинає вуглекислий газ, тому йому саме місце в спальні. А ще він знімає наелектризованість в квартирі. Плюс алое - справжня швидка допомога вдома. Промиті листки можна прикласти до рани, що кровоточить або інфікована. Сік алое допомагає при головних болях і застуді.


Корінь. 	Кореневі системи.		 Видозміни кореня.
Матеріали до уроків у 7 кл.
Мета уроку
Ознайомити учнів із будовою та функціями кореня рослини.
Дати поняття коренева система.
Розкрити біологічне значення              видозмін коренів у природі.
З’ясувати вірність народного                  прислів’я:
	“Який корінець, такий пагінець”.
Що таке корінь?
Корінь – це осьовий підземний орган, що виник у рослин як пристосування до життя на суходолі. Він необхідний для прикріплення та утримання рослини                                             в грунті, всмоктування                                   води та накопичення                                  поживних речовин.
Різноманітність коренів.
У залежності від походження коренів, вони є:
головний корінь, що розвивається із зародкового корінця (він завжди один);
додаткові та бічні корені утворюються на головному (їхня кількість численна).
Різноманітність коренів визначається походженням та умовами існування    рослини.
Що таке коренева система?
Сукупність усіх коренів рослини утворює кореневу систему.
Розрізняють кореневі системи:
 а) стрижневу ;
  б) мичкувату .
а)
б)
Стрижнева коренева система
Стрижнева коренева система має добре розвинений головний                                      корінь, який виконує                                   функцію стрижня. Він                               галузиться завдяки                                   утворенню бічних                                          коренів.

Мичкувата коренева система
Мичкувата коренева система формується додатковими коренями, які галузяться за рахунок утворення бічних коренів. Стрижень відсутній і тому система нагадує мичку.
Будова кореня
Верхівка кореня прикрита            кореневим чохликом. Він захищає клітини кореня і сприяє просуван-             ню вглиб грунту. Під чохликом знаходяться клітини, які постійно діляться – це зона поділу. Клітини,          що поділилися весь час розтягують-       ся – це зона розтягування.
Зона поділу і зона розтягування утворюють зону росту.

За зоною росту розміщена всисна зона. У ній клітини мають вирости – кореневі волоски. За допомогою їх рослини всмоктують               воду із розчиненими у ній поживними              речовинами.
Довжина одного кореневого волоска  декілька міліметрів, але їх дуже багато.         На 1 кв.мм їх розміщується кілька сотень. Живуть кореневі волоски 10-20 днів, потім відмирають, а нові постійно утворюються.
Будова кореня (Поздовжній розріз)
Вище всисної зони розміщена провідна зона. У цій зоні корінь галузиться,                            тому її називають зоною                                 бічних коренів. Ця зона                               становить більшу частину                              будь-якого                                                     кореня. Її                                                                 довжина                                                     вимірюється                                                      від сентиметрів до метрів.
Будова кореня (Поздовжній розріз)
Видозміни кореня.
У деяких рослин корені набувають нових рис – видозмінюються. Бувають такі видозміни:
   коренеплоди,                                     бульбокорені,                                         повітряні корені,                                     дихальні корені,                                       ходульні корені,                                   грибокорені,                                                корені-причіпки, корені-присоски…

коренеплоди
Коренеплоди - видозмінене потовщення головного кореня, що виконує функції запасання поживних речовин. Коренеплоди зустрічаються у буряків, моркви, петрушки, ріпи, редиски.

бульбокорені
Бульбокорені - кореневі бульби або шишки - видозмінені потовщені бічні та додаткові корені, що як і коренеплоди запасають поживні речовини. Вони зустрічаються у жоржин, орхідей, хвощів.

Повітряні корені
Повітряні корені - це корені, які утворюються у рослин, що пристосувалися рости на корі інших рослин. Вони мають здатність звисати вниз і поглинати вологу з повітря.

Дихальні корені
Дихальні корені - пневматофори, які утворюються у рослин, що ростуть на грунтах, де не вистачає кисню. Вони піднімаються над поверхнею грунту або води,                       якщо місце заболочене, і                          ростуть вгору. В цих коренях                накопичується повітря, що              потім поступає в звичайні корені,                            які знаходяться в товщі грунту. Такі корені характерні для рослин боліт та мангрових дерев у тропіках.

Ходульні корені
Ходульні корені - вирости, що утворюються на пагонах і виконують функцію опори, тому їх називають ще опорними. Такі корені наявні у кукурудзи, пальм, баньяна.

Ходульні корені
Завдяки ходульним кореням баньян називають дерево-ліс.

Корені - причіпки
Корені-причіпки - видозмінені                                корені, які з’являються у витких                    рослин. Вони здатні чіплятися                           за опору чи кору дерева, по                             якій в’ється рослина. Такі чіпкі                  корені наявні у плющів, фікусів.

Корені - присоски
Корені–присоски - гаусторії  - зустрічаються у рослин-паразитів, таких як повитиця, омела.

грибокорінь
Грибокорінь - мікориза – корінь, який утворюється у тому випадку коли корені дерева та грибниця грибів щільно переплітаються між собою і утворюється корисне співжиття, при якому відбувається обмін поживними речовинами.

Корінь з бульбочковими бактеріями
Корінь із бульбочковими бактеріями - це звичайні корені рослин, у яких поселяються бактерії, утворюючи бульбочки, що допомагають рослині накопичувати в собі певні поживні речовини. Наприклад, бобові рослини завдяки бульбочковим        бактеріям, акумулюють в собі азот                   з грунту. Крім бобових рослин                       такі корені мають береза, крушина.

Зробити підписи
1…………........
2……………….
3……………….
4……………….
1
2
3
4
Що це може бути?
Дати характеристику
(згідно вивченої теми)
Значення видозмін кореня.
Видозмінені корені виникли у рослин як пристосування до певних умов існування.      У багатьох випадках вони мають корисне значення не лише для самої рослини, але і в житті та практичній                                  діяльності людини.
Чи вірне народне прислів’я:  	“Який корінець, такий пагінець”.

	Успіхів
		у вивченні
			наступних тем!


Особливості будови, процеси життєдіяльності та розмаїтість грибів: дріжджі й паразитичні гриби. Лабораторна робота № 17. Особливості будови нижчих грибів


Особливості будови й життєдіяльності хребетних

Клас Головохордові

Клас Хрящові риби

Клас Кісткові риби

Клас Земноводні

Клас Плазуни

Клас Птахи

Клас Ссавці, або Звірі


title: "Організація раціонального харчування"

text:
Організація раціонального харчування

Правила здорового харчування
1. Вживати якомога більше фруктів і овочів. На сайтах з приготування їжі можна знайти величезну кількість рецептів. Вашій увазі пропонуються різні блюда з овочів свіжих, а також приготованих на пару, варених, смажених, і навіть печених.

2. Повна або хоча б часткова відмова від легкозасвоюваних вуглеводів. Сюди відносяться різні булочки і кекси, тістечка і взагалі все солодке. Якщо ви ласун, зупиніть свій вибір на меді або гіркому чорному шоколаді, адже це єдині корисні солодощі.

3. Харчуйтеся дрібно, 5–6 разів на день. Обов’язково готуйте на сніданок щось ситне (кращий варіант — каша), і ні в якому разі не пропускайте сніданок. Інакше на обід ви з’їсте у два рази більше.

4. Пийте більше води. Вона не тільки збагатить ваш організм необхідними мікроелементами, але також позбавить вас від почуття голоду, додасть нових сил, наповнить енергією, поліпшить роботу травної системи.

5. Включіть в свій раціон ці 15 продуктів, які допоможуть вам завжди залишатися гарними й здоровими. 1. Томати — містять величезну кількість антиоксидантів — лікопенів і вітаміну С. 2. Апельсини — багаті вітаміном С і пектином. 3. Ківі — джерело вітамінів, А, С, Е і Омега-3. 4. Брокколі — вітаміни С, РР, К, U і бета-каротин. 5. Часник — стабілізує кров’яний тиск. 6. Авокадо — вітаміни, А, В2, Д, Е, РР. 7. Морква — покращує зір. 8. Яблука — виводять токсини з організму. 9. Оливкова олія — живить шкіру, волосся, нігті. 10. Гарбуз — багатий калієм, магнієм, залізом. 11. Зелень — джерело клітковини. 12. Яйця — джерело білка. 13. Сир — багатий кальцієм, зміцнює зуби, нігті, кістки. 14. Гречка — джерело кальцію і заліза. 15. Горіхи — джерело вітамінів, білка і кальцію. Допомагають роботі мозку, а також необхідні для нормального функціонування щитовидної залози.
Раціональне харчування
	Раціона́льне харчува́ння — достатнє в кількісному й повноцінне в якісному відношенні харчування; фізіологічно повноцінне харчування здорових людей із врахуванням їх віку, статі, характеру праці та інших факторів.
	Раціональне харчування сприяє збереженню здоров'я, опірності шкідливим факторам навколишнього середовища, високій фізичній й розумовій працездатності, а також активному довголіттю.
	Вимоги до раціонального харчування складаються із вимог до:

    харчового раціону;
    режиму харчування;
    умов прийому їжі.

Що їсти, скільки та як?

	У першій половині дня рекомендуються продукти, багаті білком і жирами, оскільки вони поліпшують обмін речовин, довше затримуються в шлунку, довше підтримують відчуття ситості, збуджують нервову систему (м’ясо, риба, яйця, сир, каші, страви з бобових).

	Вечеря повинна включати молочні та овочеві страви, які не викликають перезбудження нервової системи перед сном. На ніч не можна переїдати, але й не можна лягати спати голодним. Рекомендується випивати склянку кефіру. Порушення режиму харчування - одна з поширених причин розладу шлунка і дванадцяти палої кишки, хронічних гастритів та інших захворювань органів травлення.

	Уникайте шкідливих звичок у харчуванні. Не зловживайте солодощами. Зайва кількість цукру веде до посиленого виділення інсуліну - гормону підшлункової залози, що збільшує ризик виникнення цукрового діабету, може призвести до порушення ліпідного (жирового) обмін, а потім і до ожиріння.

	Не нехтуйте нормою солі, не випивайте багато рідини, кави. В добовому раціоні повинно міститися не більше 6 -10 г солі, до 2,5л рідини (вільної і в складі різних продуктів і страв).
Роздільне харчування
	Роздільне харчування останнім часом увійшло в моду. Багато зірок та знаменитостей притримуються цієї системи.
	 Насправді ця система харчування не лише модна і актуальна, але й може бути корисною. 	Якщо ви хочете спробувати роздільно харчуватися, потрібно як слід розібратися в системі.

	В основі роздільного харчування полягає сумісність та несумісність продуктів різних категорій.
	 Перша група об’єднує білкові продукти, які перетравлюються в основному із застосуванням кислоти.
Сюди належать: риба, м’ясо, яйця, гриби, баклажани, бобові, горіхи, насіння соняшника.

	Друга група – це рослинні продукти, які містять в собі одночасно і поживні речовини, і ферменти для їх розщеплення.
Сюди входять: фрукти, сухофрукти, овочі (окрім картоплі), зелень, свіжі соки, ягоди, масла, жири.

	Третя група - це вуглеводи, різні види цукру і крохмалю, які перетравлюються переважно лугами, які виділяються слинними залозами.
Сюди відносяться: вироби з борошна, хліб, цукор, цукерки, вареня, чай, крупи, картопля, мед.
Приблизний денний раціон
Сніданок. Вибирайте легкі продукти, щоб організму не довелося  витрачати найціннішу ранкову енергію на переробку і засвоєння їжі. Сир твердий чи кисломолочний, сметана, бутерброд з вершковим маслом, фруктовий салат, несолодкі фрукти.

Обід. Повинен бути збагачений білками. Вживаючи м’ясні страви, не варто їх змішувати з макаронами або картоплею.  На перше їжте овочеві супи і бульйони, на десерт фрукти, бажано несолодкі. Запивайте соками з натуральних фруктів.

Вечеря. На ніч краще харчуватися продуктами, багатими вуглеводами, адже вони досить швидко засвоюються організмом.  Макарони з сиром, морквяна або картопляна запіканка, солодкі фрукти. В якості напоїв підійдуть натуральні соки.
Дякую за увагу!


title: М'язова система людини

text:
Click to edit Master title style
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level
Click to edit Master title style
Click to edit Master subtitle style
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level


Основні закономірності функціонування генів у про- й еукаріотів


Основні групи інфекційних захворювань


"Основи загальної біології"


title: "Основні напрями сучасної біотехнології"

text:
Основні напрями сучасної біотехнології.
Трансгенні та химерні організми.
Вперше термін біотехнологія був запропонований у 1917 році угорським інженером Карлом Ерекі , коли він описував процес виробництва свинини.
Біотехнологія – це сукупність промислових методів , що застосовують для виробництва різних речовин із використанням живих організмів, біологічних процесів чи явищ.
Методи біотехнології.
Синтез генів поза огранізмом.
Виділення генів з клітини та перебудова окремих генів або іх частин.
Копіювання та розмноження виділених та синтезованих генів.
Введення генів та їхніх груп у геном інших організмів.
Поєднання різних геномів в одній клітині.
Генна інженерія.
Генна інженерія – прикладна галузь молекулярної генетики та біохімії. Її завдання – це розробка методів перебудови геномів організмів.

Спочатку вчені під керівництвом доктора Еріка Сасакі за допомогою вірусних векторів ввели у 91 ембріон мавп гени зеленого флуоресцентного білка, після чого 80 із цих ембріонів було введено в утробу сурогатних матерів. У п'яти мавп, що з'явилися на світ, деякі ділянки тіла світилися під впливом ультрафіолетового випромінювання.

Генна терапія.
Генна терапія (генотерапія) – це сукупність методів генної інженерії і медицини, спрямованих на лікування паталогій генетичного аппарату.
Клітина інженерія.
Клітинна інженерія – галузь біотехнології, у якій застосовуються методи виділення клітин з організму і перенесення на штучні поживні середовища, де продовжується їх життєдіяльність. Її завданнями є: отримання соматичних клітин різних видів, створення культурних клітин (тканин) для отримання цінних речовин.

Трансгенні організми.
ТРАНСГЕННІ ОРГАНІЗМИ – це рослини і тварини, що містять у своїх клітинах ген чужого організму, включений у хромосоми;
Химерні організми.
Химерні організми - це генетичні мозаїки, що утворяться в результаті об'єднання бластомерів від ембріонів з різними генотипами.


Особливості організації та життєдіяльності одноклітинних еукаріотів. Колоніальні організми


"Основи еволюційного вчення"


Павуки


Особливості будови, процеси життєдіяльності й розмаїтість грибів. Лабораторна робота № 16. Будова шапкових грибів


title: Основные закономерности

text:
-10
0
10
20
30
40
50
60


Основні напрямки сучасної біотехнології.


title: "Основні ароморфози в еволюції"

text:
Основні ароморфози в еволюції
Ароморфоз - це
Ароморфоз - один з напрямів еволюції організмів, який характеризується:
ускладненням загальної будови і                                функцій організмів;
розвитком пристосувань
широкого значення;
розширенням ареалу – сере-
довища проживання виду.
	У процесі еволюції виникала                             численна кількість ароморфозів.

За поглядами вчених
 А.Н.Сєверцов: ароморфоз – пристосувальні зміни за яких підвищується загальна енергія життєдіяльності.
І.І.Шмальгаузен:                                                  ароморфози дають                                             можливість викорис-                                              товувати нові ресурси                                        середовища.

Архейська ера
Перші залишки живих організмів належать до Архейської ери, яка розпочалась приблизно 4,5 млрд., а закінчилась – 2,5 млрд. років тому.

Ароморфози  Архейської  ери
Сформувались прокаріотичні екосистеми.

Поява фотосинтезу, в результаті виникли автотрофні організми та аероби, які використовували кисень, що утворювався в його результаті.
Поява багатоклітинних організмів.
Поява статевого процесу.

Протерозойська  ера
Розпочалась 2,5 млрд., закінчилась 0,6 млрд. років тому. Прокаріотичні екосистеми освоїли весь Світовий океан. У цей час виникли первісні одноклітинні еукарі-
  оти - джгутикові, які
  швидко   дивергували
  на водорості, найпрос-
  тіші тварини та гриби.

Ароморфози  Протерозойської  ери
Поява еукаріотичних клітин, які вже                      мали оформлене ядро.
Диференціація тіла організмів - розчленування тіла забезпечувало                                         більшу поверхню всмоктування                      необхідних речовин.
Поява двобічної симетрії тіла - з нею пов’язана диференціація тіла на передній та задній кінці,  на спинний та черевний боки.
Поява безчерепних - перших хордових тварин (на сьогоднішній день з них залишились лише ланцетники).

Палеозойська  ера
Розпочалась близько 600 млн., а закінчилась 240 млн. років тому.
Поділяється на такі періоди:
Кембрійський;
Ордовіцький;
Силурійський;
Девонський;
Кам’яновугільний;
Пермський.

Ароморфози  Палеозойської  ери
Вихід рослин на суходіл - поява псилофітів та утворення у них тканин, які забезпечували їм життя на суші: покривної, провідної, механічної.
Поява кам’яновугільних лісів:                           рослини вже мали добре                                       сформовані та диференційовані                                 вегетативні органи: кореневу                                        систему, стебла та листки.
Поява перших насінних рослин (голонасінних) та органу розмноження насіння.
Поява примітивних хордових – круглоротих, у яких з’явились череп та хребет.

Ароморфози  Палеозойської  ери
Поява щелепноротих, що стало                    важливим етапом у загальній                        організації хребетних.
Поява двох способів дихання.
Вихід тварин на суходіл.
Поява внутрішнього запліднення: у яйці був великий запас поживних речовин, вкрите воно було щільною оболонкою, що захищала від висихання; таке запліднення забезпечувало розмноження на суходолі.
Поява рогового покриву тіла, який захищав від висихання.

 Мезозойська  ера
Розпочалась близько 240 млн., а закінчилась 65 млн. років тому. За цей час виникли покритонасінні, птахи та ссавці.
Поділяється на періоди:
Тріасовий;
Юрський;
Крейдяний
Ароморфози  Мезозойської  ери
Запліднення у внутрішніх тканинах у рослин.
Поява покритонасінних рослин,   утворення однодольних і              дводольних.
Поява квітки.
Поява птахів - археоптерикс –  першоптах.

Ароморфози  Мезозойської  ери
Поява теплокровності, що забезпечило розселення по всіх географічних широтах.
Поява перших ссавців,                                         предками яких були                                        звірозубі плазуни; в                                                 тріасовому періоді були                                              поширені однопрохідні та сумчасті.
Поява живородіння та вигодовування малят молоком.
Прогресивний розвиток дихальної та кровоносної систем.

Кайнозойська  ера
Розпочалась близько 65 млн. років тому і триває донині.
Поділяється на періоди:
Палеогеновий;
Неогеновий;
Антропогеновий.

Ароморфози  Кайнозойської  ери
Поява трахейної системи у комах.
Виникнення членистих кінцівок у комах.
Виникнення поперечно-посмугованої мускулатури у тварин.
Розвиток хітинового покриву.
Ароморфози  Кайнозойської  ери
Удосконалення багатьох систем органів.
Утворення умовних рефлексів, що дало можливість пристосовуватись до різноманітних умов існування.
Поява приматів.
Поява людини.

Еволюційне значення ароморфозів
Ароморфози – це еволюційні зміни, що
протягом історичного розвитку призводили до
підвищення організації організмів. Вони завжди
мали значні переваги у боротьбі
за існування і робили можливим
перехід у нові середовища
існування та сприяли виживанню
видів у природі.


Мішані ліси


Основні етапи розвитку генетики


Особливості зимівлі бджіл


title: Нук-кис

text:
G
C


title: ОПОРНО-РУХОВА СИСТЕМА

text:
1
4
3
6
5
2
1
1
2
2
3
3


Минливисть


Мошкутело


Пасльонові й Айстрові. Практична робота № 2. Визначення рослин класу Дводольні


Особливості навчання дорослих


title: Особливості росту і розвитку сіянців та саджанців зізіфуса в північній частині Лісостепу

text:
_______

.
15
14
93
15
13
87
15
13
87
15
15
100
15
12
80
.
25,0
12,9
0,25
13,2
1,05
328,0
32,4
17,1
0,00
17,1
1,80
250,8
27,7
12,9
0,00
12,9
1,05
467,8
34,7
21,5
0,00
21,5
0,68
316,8
38,7
18,8
9,2
28,1
0,64
488,6
8,9
9,7
10,3
10,2
12,7
14836
16170
17170
17005
21171
28
29,2
29,6
29,4
31,2
1,88
1,80
1,72
1,73
1,47
222,5
242,5
257,5
255,1
317,5
194,5
213,3
227,9
225,7
286,3
694
730
769
767
917


title: Паркова культура

text:
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level
© Duarte Design, Inc. 2009
© Duarte Design, Inc. 2009


"Листок"


Плазуни


title: ПАТОФІЗІОЛОГІЯ. ПАТОЛОГІЯ ІМУННОЇ СИСТЕМИ

text:
Click to edit Master title style
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level
Porphyromonas gingivalis
Salmonella enterica
Herpes simplex
Trypanosoma cruzi
Enterococcus faecalis
Neisseria gonorrhoeae
Campylobacter jejuni
Streptococcus pyogenes
GelE
Lst, SOAT
Prot M
SpeB
PgtE
gC1, gC2
Streptococcus
Schistosoma mansoni
Borrelia burgdorferi
SIC
Yersinia pestis
Klebsiella pneumoniae
Streptococcus
 SlyCEP
Listeria monocytogenes
Coxiella burnetii
Legionella pneumophila
Mycobacterium tuberculosis
NET - Neutrophil Extracellular Trap
Saiton T, Misawa T, Kozaki T; 2012
SCID X-linked
William French Anderson
Ashanti De Silva
www.slideshare.net/Dosenko


Павукоподібні-18


"Особливості органічного світу Кордільєр"


"Перша допомога при утопленні"


Кофеїн


title: Перша допомога при утопленні

text:
j
j
j
j
j
1-
2-
3-
http://medterms.com.ua/blog/spoluchnotkaninnij_masazh/2014-05-30-2543
spoluchnotkaninniy-masazh-opis-metodi-ta-vdguki.html
spoluchnotkanynnyj-masazh
j
1-
2-
3-


title: Неклітинні форми життя. Одноклітинні організми

text:
1
2
3
4
1
2
3
4
1
2
3
4
1
2
3
4
1
2
3
4
1
2
3
4
1
2
3
4
1
2
3
4
1
2
3
4
1
2
3
4
1
2
3
4
1
2
3
4
1
2
3
4
1
2
3
4
1
2
3
4
1
2
3
4
1
2
3
4
1
2
3
4


Парниковий ефект


title: ПАТОФІЗІОЛОГІЯ НИРОК

text:
Click to edit Master title style
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level
Lysosomal proteins (N-acetyl-(D)-glucosaminidase (NAG), brush border enzymes (g-glutamyltransferse (GGT), alkaline phosphatase) cytosolic proteins (glutathione s-transferase (GST)).
Uromodulin
KLOTHO
Vitamin D receptor
Urokinase
Osteopontin
Vascular endothelial growth factor
Uromodulin
KLOTHO
Vitamin D receptor
Urokinase
Osteopontin
Matrix Gla protein
Vascular endothelial growth factor
Uromodulin
KLOTHO
Vitamin D receptor
Urokinase
Osteopontin
Matrix Gla protein


Нуклеїнові кислоти(ДНК та РНК)


ПАРНОКОПИТНІ


title: Pharmacogenetic_lecture2

text:
Pharmacogenetics/Pharmacogenomics
Outline
Introduction
Differential drug efficacy
People react differently to drugs
Why does drug response vary?
Potential causes of variability in drug effects
Genetic variation
Pharmacogenetics
What is Pharmacogenetics?
Pharmacogenetics VS. Pharmacogenomics
Genetic variation and drug response
Determinants of Drug Efficacy and Toxicity
Examples

Differential drug efficacy
Same symptoms,
Same findings,
Same disease?
Same drug
Same dose
Different patients
Lack of efficacy
Unexpected side-effects

Patient population with same disease phenotype
Patients with normal response to drug therapy
Patients with non-response to drug therapy
Patients with drug toxicity
Toxic responders
Non-responders
Responders
People react differently to drugs

Ethnicity
Age
Pregnancy
Genetic factors
Disease
Drug interactions
Genetic variation
Why does drug response vary?
Genetic variation
Primarily two types of genetic mutation events create all forms of variations:
Single base mutation which substitutes one nucleotide for another
--Single nucleotide polymorphisms (SNPs)
Insertion or deletion of one or more nucleotide(s)
     --Tandem Repeat Polymorphisms
      --Insertion/Deletion Polymorphisms

Polymorphism:  A genetic variation that is observed at a		frequency of >1% in a population
Single nucleotide polymorphisms (SNPs)
SNPs are single base pair positions in genomic DNA at which different sequence alternatives (alleles) exist wherein the least frequent allele has an abundance of 1% or greater.

 SNP
might change
the DNA sequence

SNPs are the most commonly occurring genetic differences.
Single nucleotide polymorphisms (SNPs)
Insertion or deletion of one or more nucleotide(s)

Tandem Repeat Polymorphisms
Tandem repeats or variable number of tandem repeats (VNTR) are a very common class of polymorphism, consisting of variable length of sequence motifs that are repeated in tandem in a variable copy number.
Can affect transcript amount
Based on the size of the tandem repeat units:
Microsatellites or Short Tandem Repeat (STR)
repeat unit: 1-6 (dinucleotide repeat: TATA- in UCIT1A1 (glucuronosil transferase) promoter)
Minisatellites
repeat unit: 14-100
Insertion or deletion of one or more nucleotide(s)

Insertion/Deletion Polymorphisms
Pharmacokinetics and Pharmacodynamics
Pharmacogenetics
Common variation in DNA sequence (i.e. in >1% of population)
Genetic Polymorphism:
SNPs; INDEL; VNTRs
Potential Target Genes are those that encode:
Drug-metabolizing enzymes
Transporters
Drug targets
Example
 A simple test, the urinary metabolic ratio, after administration of a probe
drug can identify the extensive metabolizer and the poor metabolizer
phenotype
CONSEQUENCES OF THE DEFICIENT CYP2D6Responsible for metabolism of 15-25% of all medicines in use
Poor-metabolizer
(7 variants of low-activity alleles)

Increased risk of toxicity of antidepressants or antipsychotics
 (catabolized by the enzyme  drugs)
2. Lack of analgesic effects of codeine (anabolized by the enzyme)
3. Exaggerated response to

Ultra-rapid-metabolizer
(stable gene duplication, up to 13 active genes)

3. Extremely rapid clearance and thus inefficacy of antidepressants
Pharmacogenetics in Clinical Practice
20-40% of patients benefit from an approved drug
70-80% of drug candidates fail in clinical trials
Many approved drugs removed from the market due to adverse drug effects

The use of DNA sequence information (genome-wide approach) to measure and predict the reaction of individuals to drugs.
Personalized drugs
Faster clinical trials
Less drug side effects
WWW.PHARMGKB.ORG(NIH Sponsored Research Network And Knowledge Database)
Pharmacogenetics and Pharmacogenomics Knoweledge Base (PharmGKB)
Genotype and phenotype data related to drug response


Мінливість рослин


"Патологічна анатомія туберкульозу"


title: печінковий сисун

text:
GCP / GMP

biomedicina.com.ua


Наркоманія


title: "Перегрівання організму"

text:
Перегрівання організму
Перегрівання організму – це хворобливий стан, що може виникнути внаслідок тривалої дії на організм підвищеної температури зовнішнього середовища (на виробництві, в умовах, які утруднюють тепловіддачу з поверхні тіла, в районах з гарячим кліматом).

Що сприяє перегріву:
 фізичні навантаження та інтенсивна робота м’язами;
 цупкий і теплий одяг;
підвищена вологість повітря;
 мала швидкість руху повітря;
 недостатнє вживання рідини;
Сонячний удар -
різновид теплового. Він виникає в тому випадку, коли людина з непокритою головою тривалий час знаходиться під прямим сонячним промінням. Його виникненню сприяє загальне перегрівання організму.
У важких випадках – галюцинації, кома, смерть.

Симптоми
Погіршення самопочуття, слабкість, розбитість.
Відчуття сильного жару.
Почервоніння шкіри.
Рясне виділення поту.
Посилене серцебиття, задишка, пульсація і важкість у скронях.
Запаморочення, головний біль, іноді блювота.
Температура тіла підвищується до 38-40 °С.
Частота пульсу досягає 100-120 ударів за хвилину.
При подальшому зростанні температури до 40-41°С пульс збільшується до 140-160 ударів за хвилину, зростає збудження, рухове занепокоєння, зменшується пітливість, що вказує на зрив пристосувальних реакцій.
 У важких випадках теплового удару можливі :
затьмарення свідомості, аж до повної втрати;
судоми різних груп м'язів;
порушення дихання і кровообігу;
галюцинації, марення;
шкіра суха, гаряча;
язик теж сухий;
пульс слабкий, аритмічний;
дихання стає поверхневим
 і нечастим.
Засоби профілактики та перша допомога
Щоб уникнути теплового і сонячного удару, не слід:
перегріватись;
не витрачати води і солей з організму;
влітку носити головний убір, переважно білого кольору;
у спекотну погоду слід збільшувати в
добовому раціоні кількість води і солі;
не рекомендується їсти жирну,
висококалорійну їжу.


title: ПАТОФІЗІОЛОГІЯ ЕНДОКРИННОЇ СИСТЕМИ

text:
Click to edit Master title style
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level
Click to edit Master title style
Click to edit Master subtitle style
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level
-
-
-
+
_
_
_
TNF
CYP21
CYP17
+
-
-
+
_
_
_


"Павукоподібні (Arachnida)"


"Пчела"


title: ОРГАНІЗМИ

text:
ОРГАНІЗМИ
Кресак Наталя Миколаївна
Природні
Рукотворні
Кресак Наталя Миколаївна
Живі
Не живі
Кресак Наталя Миколаївна
Тіла живої природи
називають організмами.
Кресак Наталя Миколаївна
Живляться
Дихають
Ростуть
Розмножуються
Відмирають
Кресак Наталя Миколаївна
Поміркуйте,
 чи рухаються рослини?
Кресак Наталя Миколаївна
Кресак Наталя Миколаївна
Кресак Наталя Миколаївна
Кресак Наталя Миколаївна

Кресак Наталя Миколаївна


title: особливості обміну речовин в автотрофних організмів

text:
Доброго дня!
                       Царство Тварини  Підцарство                                                           Підцарство Одноклітинні		                                           Багатоклітинні                                      Тип Губки           -  Тип Кишковопорожнинні                                                                         -  Тип Плоскі черви                                                                         -  Тип Круглі черви                                                                         -  Тип Кільчасті черви                                                                         -  Тип Молюски                                                                         -  Тип Членистоногі                                                                         -  Тип Хордові
2
Золота рибка
декоративний вид  ряду Коропоподібні
3
 Риби вражають своєю дивовижною різноманітністю
«Якби ви не бачили риб, чи могли б ви повірити, що такі істоти дійсно існують?»
4
Загальна характеристика хребетних тварин. Риби: будова, спосіб життя
5
Тип Хордові

Підтип Безчерепні	                       Підтип Черепні або Хребетні
  Клас Головохордові

	        Надклас Риби	       Надклас Чотириногі
	      -  Клас Хрящові Риби       -   Клас Земноводні (Амфібії)
              - Клас Кісткові  Риби      -   Клас Плазуни (Рептилії)
                                                          -   Клас Птахи
                                                          -   Клас Ссавці
Ланцетник
Ланцет
6
Основні ознаки хребетних тварин
- двобічна симетрія;
- тришарові організми;
- наявність хорди – внутрішній осьовий скелет (хребет складається з окремих сегментів – хребців; мають скелет голови – череп);
- нервова трубка (на зародковому етапі розміщена над хордою) → ЦНС (головний та спинний мозок);
- травна трубка (на зародковому етапі розміщена над хордою), починається ротовим отвором і закінчується анальним → диференційований кишечник ;
клоака – розширена частина заднього відділу кишечника, в яку відкриваються протоки видільної та статевої систем
- зяброві щілини у глотці (зародковий етап розвитку) → зябра, легені.
7
Зовнішня будова окуня річкового
8
«Робота в парах»Робота з підручником
Завдання:
використовуючи отримані знання, матеріал підручника §16 (с.67-68), заповнити опорні схеми до матеріалу уроку
9
Зовнішня будова окуня річкового
10
Домашнє завдання
- опрацювати §16;
- відповісти на запитання до §16 (1-5, с. 68) – усно;
- підготувати міні-плакат (формат А-4) про будь-який вид риб;
- Індивідуальне завдання рубрики «Слідство ведуть біологи»:
спираючись на ресурси Інтернету спробуйте відповісти, яких риб можна побачити на деревах. Що дозволяє їм залишати воду?*

11
«Лист самоконтролю»
Чи досяг я мети уроку?
	     Так			Ні

Я працював на уроці на ______% ,
	заслуговую на оцінку ____.

Чи потрібна допомога під час виконання домашнього завдання?
                Так			Ні
12
Дякую за плідну роботу!
13


title: Одномембранні органели цитоплазми

text:
Одномембранні органели
Матеріали до уроків у 10 кл.
Органели клітин
Органели (від грец. органон – орган, інструмент ) – постійні клітинні структури, обмежені однією або двома мембранами, а деякі взагалі не мають мембранної оболонки.
Кожна з органел                                                            забезпечує відповідні                                                       процеси життєдіяльності                                             клітини, тому особливості                                                             їхньої будови пов’язані з                                                   функціями, які вони                                               виконують.
До одномембранних органел належать:
ендоплазматична сітка - ЕПС;
комплекс Гольджі;
вакуолі;
лізосоми;
пероксисоми.
Одномембранні органели
ЕПС - ендоплазматична сітка або ендоплазматичний ретикулум становить собою систему порожнин у вигляді мікроскопічних канальців та їхніх потовщень – цистерн. Діаметр канальців – 50-100 нм, а цистерн – до 1000 нм. Обмежені вони однією мембраною та                                                       сполучаються між                                                                                собою, утворюючи                                                                 цілісну систему,                                                                   яку називають                                                                      вакуолярною                                                                      системою.
Ендоплазматична сітка
Розрізняють два різновиди ендоплазматичної сітки:
зернисту (гранулярну або шорстку);
незернисту (агранулярну або гладеньку).
	Обидва різновиди мають тісні просторові зв’язки, тобто їхні мембрани можуть безпосередньо переходити одна в одну.
Ендоплазматична сітка
На зернистій розташовуються рибосоми, тому саме зерниста бере участь у синтезі білків та забезпечує їхній транспорт по клітині. У її порожнинах білки набувають притаманної їм просторової конфігурації і до них можуть приєднуватись небілкові компоненти.
Ендоплазматична сітка
На мамбранах незернистої синтезуються ліпіди, вуглеводи, певні гормони. По ній пересуваються і розподіляються синтезовані органічні речовини.
Наприклад, у порожнинах                                                        ЕПС печінки накопичуються                                                      і знешкоджуються отрути.                                           Порожнини ЕПС у м’язових                                        клітинах, залозистому                                            епітелії та нейронах слугують як депо Кальцію.
Ендоплазматична сітка
Комплекс або апарат Гольджі названий на честь італійського вченого К.Гольджі, який відкрив цю органелу. Його називають ще пластинчастим комплексом. Це скупчення пласких цистерн або рулонів, укладених один на одного.
Комплекс Гольджі
У клітинах тварин комплекс Гольджі має вигляд скупчень лусочок, паличок і зерняток.
У рослинних клітинах та                                                                клітинах безхребетних                                                           тварин апарат Гольджі                                                  утворений невеликими                                                       тільцями – диктіосомами.
Комплекс Гольджі
До одного з полюсів кожної з цистерн постійно надходять пухирці, які відокремлюються від ендоплазматичної сітки і містять                                                                                речовини,                                                                                що в ній                                                                                утворилися.                                                                             З іншого                                                                                полюса                                                            цистерн відокремлю-                                                                             ються пухирці,                                                                                наповнені                                                                                різними речовинами.
Комплекс Гольджі
У комплексі Гольджі накопичуються і змінюються деякі сполуки. Речовини, які надійшли до його цистерн сортуються за хімічним складом і призначенням. Відсортовані молекули у вигляді пухирців, оточених мембраною, відокремлюються від цієї органели, транспортуються за допомогою мікротрубочок до різних частин клітини.
Комплекс Гольджі
У цистернах комплексу Гольджі синтезуються деякі полісахариди, які можуть сполучатися з білками, що надійшли із зернистої ЕПС.
У клітинах членистоногих у цій органелі утворюється хітиновмісна кутикула, що утворює їхній зовнішній скелет.
Комплекс Гольджі
Завдяки комплексу Гольджі в голівці сперматозоїда утворюється утвір – акросома, що містить спеціальні ферменти для розчинення оболонки яйцеклітини під час запліднення.
Комплекс Гольджі
Із комплексу Гольджі у одноклітинних організмів формуються скоротливі вакуолі.
Завдяки комплексу Гольджі у клітинах утворюються лізосоми – пухирці, які оточені власною мембраною, що поступово від нього відокремлюються.
Комплекс Гольджі
Лізосоми (від грец. lisis – розчинення,  soma – тіло) – кулясті пухирці діаметром 100-180 нм. Містять ферменти, що здатні руйнувати, розщеплювати білки,                                     нуклеїнові кислоти,                                                       ліпіди та вуглеводи.
У лізосомах перетравлю-                                                        ються мікроорганізми та                                                      віруси.
Лізосоми
Одні лізосоми можуть зливатися з піноцитарними чи фагоцитарними пухирцями і цим беруть участь у формуванні травних вакуоль.
Лізосоми іншого типу                                                          можуть перетравлювати                                                   окремі частини клітини,                                                  тобто знищують в основ-                                                         ному дефектні органели,                                                    ушкоджені або мертві                                            клітини.
Лізосоми
У клітині можуть бути різні види лізосом, які відрізняються особливостями будови та функціями. Виділяють три групи:
прелізосоми;
власне лізосоми;
постлізосоми.
Лізосоми
У прелізосомах знаходяться речовини, що підлягають перетравленню, але в них відсутні ферменти.
Власне лізосоми є первинні і вторинні. Первинні містять новосинтезовані ферменти, а вторинні утворюються від злиття первинних                                                      лізосом і прелізосом.
Постлізосоми містять                                                   залишки перетравлю-                                                       ваного субстрату.
Лізосоми
Втрата лізосомами своїх функцій спричиняє тяжкі патологічні стани і навіть хвороби. Їх називають хворобами нагромадження, тому що пов’язані із нагромадженням неповноцінних,неперетравлених речовин.  Ці хвороби проявляються у недостатності розвитку скелету, ЦНС, внутрішніх органів.    З цим пов’язаний розвиток атеросклерозу, ожиріння.
Лізосоми
Вакуолі (від лат. вакуус – порожній) – органели клітини, які мають вигляд порожнин, що заповнені рідиною.
Розрізняють різні види вакуоль:
травні вакуолі;
скоротливі вакуолі;
вакуолі рослинних                                                     клітин.
Вакуолі
У рослинних клітинах вакуолі утворюються із пухирців, які відокремлюються від ендоплазматичної сітки. Згодом дрібні зливаються у більші, що інколи одна вакуоля займає весь об’єм                                             цитоплазми.
Заповнені вакуолі                                                       клітинним соком –                                                          водним розчином                                                             органічних і                                                                  неорганічних сполук.
Вакуолі
Вакуолі підтримують певний рівень внутрішньоклітинного тиску – тургору, чим і забезпечують збереження форми клітин.
Вакуолі містять запасні поживні речовини, кінцеві продукти обміну, також пігменти. Різнобарвні  пігменти,                                                      розчинені у клітинному                                              соку, зумовлюють забар-                                               влення певних типів                                                         клітин і частин рослин –                                                    плодів, коренеплодів,                                           квіток.
Вакуолі
Травні та скоротливі вакуолі наявні у клітинах одноклітинних організмів:
травні мають функцію перетравлення речовин, які надійшли до клітини;
у скоротливих вакуолях                                           накопичується надлишок                                           рідини та продуктів обміну.                                        Вони  здатні змінювати свій                                      об’єм, виводячи свій вміст                                             назовні. Цим регулюється                                                 внутрішньоклітинний тиск.
Вакуолі
Пероксисоми (від грец. пери – навколо,     лат. окси – оксиген, грец. сома – тіло) – мікротільця - органели кулястої форми, діаметром 0,3-1,5 мкм. У них містяться ферменти, що забезпечують перетворення жирів на вуглеводи. Вони                                          також здатні розщеплювати                                        токсичний для клітин                                               гідроген пероксид водню                                                     до кисню та води.
Пероксисоми
Повторення і закріплення
Позначити одномембранні органели
Повторення і закріплення
Які одномембранні органели зображені?
Успіхів
 у вивченні
нових тем!


title: Особиста програма зміцнення здоров'я

text:
Особиста програма зміцнення здоров'я
Виконав Семенов Владислав 16-3

2
Здоров’я – сукупність фізичних, духовних, соціальних якостей людини, що є основною її довголіття і необхідною умовою здійснення творчих планів, умовою високої працездатності, створення міцної сім’ї, народження і виховання дітей.
Здоров 'я людини – цікаве й складне явище. Воно завжди привертало і буде привертати увагу не лише дослідників, але й кожної людини. Це поняття таке давнє, що на всіх мовах світу є слово «здоров’я».
Здоровий спосіб життя: основи та принципи
раціональне харчування
оптимальний руховий режим
загартування організму
відсутність шкідливих звичок
позитивні емоції
формування розвиток вольових якостей
моральний і духовний розвиток
інтелектуальний розвиток
3

В основі здорового способу життя лежать такі принципи:

Сім правил здорового способу життя
4

ПРАВИЛО № 1
Найважливіше при здоровому способі життя - це харчування.
5

Засвоєння їжі
створення приємної обстановки при прийомі їжі
Режим прийому Правильно організований режим прийому їжі
Якість їжі
правильне співвідношення жирів, білків, вуглеводів, вітамінів, мікроелементів, води відповідно до вікових періодів дитини
Кількість їжі
це стільки, щоб вона забезпечила добові енерговитрати організму
Раціональне харчування має чотири основні вимоги:
6

7
За даними, людина за 1 рік
Звідси бачимо, що в нашому раціоні переважає картопля і хліб. За своєї недбалості, недоїдаємо овочі і фрукти, які маємо вдома.
Чому нема щоденно на нашому столі моркви, капусти, горіхів, столового буряка, яблук, перцю, цибулі, часнику. Адже морква – це пам’ять, розум дітей. Вона покращує обмінні процес мозку. Сприяє підвищенню працездатності.

РАЦІОН
8

Покращує розумові здібності дітей капуста, чорниця, цибуля, горіхи, кмин. Горіхи впливають не тільки на розумові процеси, але і підвищують імунітет до захворювань.
Щоденно треба з’їдати 4-5 горіхів. Столовий буряк містить багато заліза, що входить до складу гемоглобіну крові.

ПРАВИЛО № 2
Активність, активність і ще раз активність!
9

Будьте активними, життєрадісними і відкритими до світу. В умовах постійної зайнятості важко знайти час на походи в спортзал, заняття спортом ... А даремно! І все-таки, навіть якщо на спорт часу немає, то піші прогулянки на свіжому повітрі, ранкову пробіжку, гімнастику ніхто не відміняв. Ходіть більше пішки, гуляйте у парках та лісах, будьте рухливими.
Від серцево-судинних та інших серйозних захворювань потрібно йти або навіть тікати. У прямому сенсі слова. Рухайтеся назустріч міцному здоров'ю і довголіттю! І завжди просіть на це благословення Господнього, адже наш Творець хоче, щоб ми співпрацювали з Ним.
Активність
10

ПРАВИЛО № 3
Здоровий спосіб життя жодним чином не сумісний зі шкідливими звичками
11

Куріння, вживання алкоголю і тим більше - наркоманія. Правда, дехто вважає, що невеличку дозу спиртного під час якоїсь святкової гостини можна собі дозволити, однак прихильники здорового способу життя не підтримують цієї думки.
Вони переконані, що і так званого поміркованого вживання алкоголю потрібно уникати, оскільки навіть невеликі дози негативно впливають на організм, нищать здорові клітини, особливо головного мозку. Щодо куріння і наркотиків, то про них не може бути й мови.
Уникання шкідливих звичок
12

ПРАВИЛО № 4
Основа здорового способу життя - правильний розпорядок дня
13

Правильне харчування, фізична активність і відсутність шкідливих звичок при здоровому способі життя - це вже, звичайно, чимало, але ще не все. При здоровому способі життя обов'язково повинен бути правильний розпорядок дня.
Що означає правильний розпорядок дня? Це, передусім нормальний (хоча б семи-годинний) здоровий сон. Потрібно привчити свій організм лягати і прокидатися в один і той же час, незалежно від того, який день тижня: будній чи вихідний. В ідеалі, звичайно, прокидатися треба без будильника - це означає, що виспалися. Чому важливо висипатися? Хоча б, тому що існує прямий зв'язок між недосипанням і появою якоїсь недуги, зокрема виснаження нервової системи, що призводить до інших захворювань.
Правильний розпорядок дня
14

ПРАВИЛО № 5
Одне з найважливіших правил здорового способу життя - це позитивний настрій
15

Не зациклюйтеся на невдачах і недоліках. Не переживайте і тоді, коли зробили щось чи сказали не так - усе можна поправити. Ніколи не впадайте у смуток, пригніченість і особливо – в розпуку, безнадію, адже це тяжкий гріх.
Не забувайте, що Господь завжди з вами, Він допоможе вийти зі скрутного становища, підкаже, як маєте діяти. В одній із пісень Малого Повечір’я є така молитва: «Радістю виповни серце моє, Діво, ти, що прийняла сповнення радості, руйнуючи печаль гріховну».
Позитивний настрій
16

ПРАВИЛО № 6
Здоровий спосіб життя - це дбайливе ставлення до себе
17

Себе треба любити, про себе потрібно піклуватися. Наприклад, під час занять спортом, на прогулянці чи навіть під час виконання якоїсь праці потрібно робити це зосереджено, із задоволенням, не думаючи про щось негативне. Завжди намагайтеся ходити прямо, з піднятою головою, дихайте глибоко, вдихаючи повітря через ніс і видихаючи ротом.
Спробуйте побачити і відчути красу навколишньої природи, бадьорість і свіжість ранкової прохолоди чи таємничість вечірньої пори. Пам’ятайте, що все це Бог створив для вас, аби ви споглядали, слухали, милувалися, дякували Творцеві за цю безмежну красу.
Дбайливе ставлення до себе
18

ПРАВИЛО № 7
Вести здоровий спосіб життя краще не самому, а в якомусь товаристві
19

Вести здоровий спосіб життя краще не самому, а в якомусь товаристві (сім’я, друзі, сусіди, співпрацівники). В ідеалі, звичайно, потрібно, щоб усі, хто оточує вас, дотримувалися такої ж життєвої позиції - разом веселіше і є дух суперництва.
Уявіть, що всі вони ведуть здоровий спосіб життя, всі в чудовому настрої, бажають один одному тільки добра. Турбота про своє здоров'я не має бути проблемою, це має бути способом життя! Здоровим способом життя. Краще вже бігати на свіжому повітрі, ніж по лікарях!
Спілкування
20