title: "Цікаве про птахів"

text:
Цікаве про птахів
Птахи “жують” шлунком. Більшість птахів не мають зубів. Зазвичай вони ковтають гальку або гравій, які енергійно переміщуються в шлунку і сприяють перемелюванню їжі.
Пташеняті може знадобитися два дні, щоб вибратися зі шкаралупи.
У світі на одну людину припадає приблизно по одній курці.
90% всіх зниклих видів – птахи.
У Каліфорнії індичок вирощують більше, ніж у будь-якому іншому штаті США.
У 1956 році на фермі в Вайнеленде, штат Нью-Джерсі, біла курка леггорн знесла яйце вагою понад 1 фунт (450г). Це найбільше куряче яйце, зафіксоване на сьогодні.
На Північному полюсі немає пінгвінів. Їх взагалі немає в північній півкулі. Всі сімнадцять видів пінгвінів проживають нижче екватора, переважно в Антарктиці.

Чарівний соловейко
Площа гніздової ділянки соловейка може становити від 1200 до 2000 м2. Чим більше корму і багатші угіддя, тим менша площа . Дорослі досвідчені самці зазвичай займають найкращі ділянки, а молодим частіше лишаються території на околицях гніздування, через що вони часто не можуть знайти собі подругу.

Мартин Звичайний
У пошуках їжі мартин звичайний іноді відлітає на відстань до 15 км від місця ночівлі та патрулює територію площею 800 км2.

Цікавинки про кулика-сороку
Позашлюбне оперення кулика-сороки майже нічим не відрізняється від шлюбного вбрання, воно лише забарвлення втрачає колишню яскравість, стаючи більш тьмяним. На шиї птаха добре помітний білий комірець. Самці і самки забарвлені однаково.

Цікавинки про білу плиску
Відшукуючи поживу, плиски прямують за стадами на пасовиськах, обстежує купи гною, узбіччя польових доріг і автомобільних траси з інтенсивним рухом. По землі плиски пересуваються, характерно присідаючи й похитуючи хвостом вгору-вниз.

Цікаві факти про шуліку рудого
Ще в XVIII століття руді шуліки були чисельними в великих містах, старанно очищаючи їх від падла.

Дивовижна сойка

П'ятеро пташенят сойки можуть за день з'їсти близько 1100 комах, що за 20 днів перебування в гнізді становить понад 20 тисяч. Батьки, не шкодуючи сил, доставляють своїм малюкам всіляких шкідників лісів і полів, і за сезон загальна маса з'їденого памолоддю корму досягає близько 4,5 кг.

Цікавинки про сіру гуску
Знайшовши собі пару, сірі гуси виявляють сильну взаємну прив’язаність. У разі загибелі партнера інший учасник подружжя довго тужить і тримається осібно від решти гусей. Часом овдовілі птахи не шукають нового партнера і до кінця днів залишаються на самоті.
Дивовижний польовий жайворонок
Жайворонок починає свою пісню, злетівши на висоту 50-100 м, повільно літаючи колами, з широко розкритим хвостом. Дзвінкі трелі під небесами зазвичай лунають від 2 до 6, а деколи до 15 хвилин. Потім птах повертається на землю, щоб трохи згодом знову здійнятись в повітря.

Крижень - знайомий незнайомець
Крижень - найбільша і найпоширеніша дика качка, є предком домашніх качок.

Цікавинки про крячка

Темне забарвлення верху голови річкового крячка у вигляді чорної шапочки є елементом шлюбного вбрання самців і самок. У позашлюбний період тім'я крячка позбавлене франтуватого «головного убору», а дзьоб стає чорним
Викона учень 8 ФМ/ХБ класу :
                                                           Верхола О.


title: Царство – Тварини Тип – Кільчасті черви Клас – Пояскові черви Підклас – П’явки

text:
Царство – ТвариниТип – Кільчасті червиКлас – Пояскові червиПідклас – П’явки
П'явки - підклас кільчастих черв'яків з класу пояскових. Більшість представників мешкають в прісних водоймах. Деякі види освоїли наземні і морські середовища. У світі відомо близько 500 видів п'явок.
Характерні особливості
Тіло п'явки, як і тіло дощового черв'яка, має кільчасту будову, воно більш сплющене, а кільцеві сегменти на ньому проявляються значно менше.    Шлунок п'явки є видозміненою середньою кишкою. Кровоносна система замкнутого типу. Центральна нервова система представлена крупними нервовими вузлами, а також передніми і задніми вузлами черевного нервового ланцюжка. Під шкірою розташовуються кільцеві і подовжні м'язи, завдяки яким п'явка може повзати і згортатися в клубок. Більшість п'явок мають очі. На кінцях тіла п'явки знаходяться дві присоски - навколоротова і задня, за допомогою яких п'явка прикріплюється до тіла жертви. Присоски також використовуються для прикріплення до каменів, водних рослин і іншого субстрату - з їхньою допомогою п'явка пересувається: спочатку вона закріплюється переднім кінцем, потім згинається і підтягає задній кінець тіла вперед, присмоктується ним і звільняє навколоротову присоску. Потім рухи повторюються.    Багато видів п'явок можуть недовго плавати в товщі води. Більшість п'явок мешкають у воді або, принаймні, у вологому середовищі. Існують морські п'явки, проте більшість видів віддають перевагу прісним водоймищам.
Будова
Передній і задній кінці тіла п'явок мають присоски. Передня утворена зрощенням 4-5 сегментів, ззаду - 7 і тому задня частина сильніша, анальний отвір знаходиться над задньою присоскою. У порожнині тіла переважає паренхіма. У ній утворюються канальці - залишки целома ( вторинної порожнини тіла) - лакуни . Кровоносна система в основному редукована, її роль виконує лакунарна система целомічних канальців. Шкіра утворює кутикулу, позбавлена параподій і взагалі щетинок. Нервова система схожа на нервову систему малощетинкових черв'яків. На передній частині тіла розташовується ротовий отвір, що веде в глотку. У щелепних п'явок (наприклад, медичної п'явки ) ротова порожнина озброєна трьома рухомими хітиновими щелепами , які слугують для прорізання шкіри.
Харчування
П'явки харчуються кров'ю хребетних, молюсків, черв'яків і т.д., зустрічаються також види-хижаки, які харчуються не кров'ю, а заковтують здобич цілком (наприклад, личинку комара або дощового черв'яка). У кишечнику п'явки кров перетравлюється повільно, і тому, наситившись, п'явка може довго залишатися без їжі - близько півтора років.
Пересування
Цікавий спосіб пересування п'явок: на обох кінцях черв'яка є присоски, якими вона може прикріплятися до підводних предметів. П'явка присмоктується до них переднім кінцем, згинається в дугу, переміщується.

Розмноження
П'явки - гермафродити. У розмноженні беруть участь дві особини, одночасно виділяючи насіннєвий матеріал. Перед відкладанням яєць спеціалізована частина покривів хробака - пасок - відокремлює слизовий кокон, що містить білок альбумін. У ході скидання з тіла черв'яка в кокон з жіночого статевого отвори надходять запліднені яйцеклітини. Надалі слизова трубка замикається і утворює оболонку, що захищає ембріони і згодом молодих черв'яків. Альбумін виступає як джерело їжі.
Гірудотерапія
Гірудотерапія - лікування п'явками. Присмоктування п'явки викликає місцеву капілярну кровотечу, що може ліквідувати венозний застій, підсилити кровопостачання ділянки тіла, ліквідувати дрібні тромби в кровяному русі, крім цього, в кров потрапляють речовини, які надають знеболюючий і протизапальний ефект . У результаті поліпшується мікроциркуляція крові , зменшується ймовірність тромбозів , спадають набряки . Передбачається рефлексогенні вплив.
   У медичній практиці п'явку після використання знімають,    прикладаючи спиртовой тампон до її головного кінця. Звільнитися від небажаної п'явки досить просто - потрібно насипати на присоску трохи солі.
  Також треба відзначити, що п'явки, нападаючи на людину, викликають гірудіноз(підвищений вміст гірудину у крові).
П’явки поділяються на три основні групи:
1) Щелепні п'явки або безхоботні п'явки - тип кільчасті черви,  з класу п'явок. У них немає хобота, але є щелепи,недорозвинені або взагалі рудиментарні
(у хижаків).
2) Хоботні п'явки - тип кільчастих черв'яків з класу п'явок. Назва пов'язана з використанням  подовженої глотки, позбавленої щелепного озброєння. Довжина тіла більшості видів не перевищує 2-3 см.
3) Щетинконосні - передньої присоски немає, тіло складається з 30 сегментів, з яких 5 сегментів (від 2 до 6) несуть по 2 пари щетинок з кожного боку. Целом наявний і розділений на метамерні відрізки.


title: "Будова жіночої статевої системи"

text:
Будова жіночої статевої системи
Жіноча статева система представлена внутрішніми та зовнішніми статевими органами.
Яєчники
Яєчники - парні статеві органи мигдалеподібної форми. Вони утворені з численних фолікулів, кожен з яких містить незрілу яйцеклітину, та секреторних клітин, що виділяють статеві гормони (зокрема естрадіол і прогестерон).
 До кожного яєчника підходить маткова труба - парний м'язовий орган завдовжки до 12 см, за допомогою якого кожен яєчник зв'язаний з маткою. Частина маткової труби має розширення (лійку) з отвором, оточеним миготливими війками. Завдяки рухам цих війок яйцеклітина потрапляє до маткової труби, де, зазвичай відбувається запліднення.
Матка
Матка - товстостінний грушоподібний порожнистий м'язовий орган, який виконує менструальну, секреторну функції; а під час вагітності в ній розвивається зародок і плід. У матці розрізняють опуклішу верхню частину, або тіло матки, до якого підходять маткові труби, та вужчу циліндричну нижню частину матки - шийку. Це вузький канал, який під час пологів розширюється, щоб ним могла пройти дитина. Матка переходить у піхву - м'язову трубку, через яку сперматозоїди потрапляють у жіночий організм.
Зовнішні статеві органи
Лобок
Великі статеві
Промежина
 Малі статеві губи (розміщені глибше, за великими статевими губами).
    Клітор – орган статевого чуття.


Царство Віруси


title: Діагностування вад розвитку людини

text:
ДІАГНОСТУВАННЯ ВАД РОЗВИТКУ ЛЮДИНИ ТА ЇХ КОРЕГУВАННЯ
Вади розвитку
Вади розвитку — це природжені відхилення за межі нормальних варіантів у анатомічній будові тканин та органів людини, які здебільшого супроводжуються порушеннями їх функцій чи навіть загрожують життєздатності організму.

Тератологія
Вивчення походження та патології вад складає окрему дисципліну медичної науки — тератологію (з грецьк. teratos — чудовисько, logos — поняття, вчення).
Класифікація
Класифікація відповідно до анатомофізіологічного поділу організму :
вади ЦНС;
вади шкіри;
вади органів травного каналу;
вади обличчя;
вади сечовидільної системи;
Класифікація
Вади за локалізацією в організмі:
зовнішні;
внутрішні;
комбіновані;
Діагностування
Для діагностування вад розвитку використовують практично всі методи, відомі сучасній медицині. Це і класичне візуальне обстеження, і рентген, і ультразвукова діагностика, і ядерно-магнітний резонанс.
Причини виникнення вад розвитку
Усі численні чинники вад розвитку можна розділити на дві групи — ендогенні й екзогенні. До групи ендогенних чинників належать мутації спадкових структур. Групу екзогенних чинників складають фізичні, хімічні та біологічні.
Екзогенні чинники вад розвитку людини

Крім того, до вад розвитку можуть призвести неіфекційні захворювання матері, які супроводжуються розвитком у неї гіпоксемії, зумовлюючи гіпоксію плода.
Підготувалаучениця 11-Б класуСілецька Аліна
Дякую за увагу


"Целюлоза"


Будова та функції шкіри


title: Будова та життєдіяльність рослин. Органи рослин

text:
10.
9.
8.
7.
6.
5.
4.
3.
2.
1.


Чехов Антон Павлович


title: Будова та розвиток тюльпана

text:
Презентаціяна тему:
“БУДОВА І РОЗВИТОК ТЮЛЬПАНА”
Тюльпан – рід багаторічних рослин родини лілійних. Численні види походять із Центральної Азії, Кавказу, Криму, Малої Азії, півдня Афганістану, Кашміру, Ірану, Іраку, Сирії, Палестини. У Західній Європі у дикому вигляді тюльпани зростають на Балканах, Піренеях, в Італії, на півдні Франції.
На території України тюльпани зустрічаються у степовій зоні та серед скель Кримських гір, більшсть з них є вразливими та зникаючими рослинами. Зокрема до Червоної книги України занесені такі види: тюльпан змієлистий, Шренка, скіфський, двоквітковий  бузький, дібровний, гранітний. Більшість культурних сортів походить від центральноазійських видів.

Коренева система
Складається із щорічно відмираючого додаткового коріння, розташованого на підковоподібній нижній частині донця. У молодих цибулин (до першого цвітіння) формуються столони — порожнисті структури, на дні яких розташована дочірня цибулина. Зазвичай столони ростуть вертикально вниз, рідше вбік.
Стебло
Представлене трьома формами: денце, столон і генеративний пагін, що несе квітки і листя. Стебло прямостояче, циліндричне, заввишки від 5-20 до 85-100 см.
Листя
Подовжено - ланцетове, зелене або сизувате, з гладкими або хвилястими краями і легким восковим нальотом. Жилкування дугове. Нижній лист найбільший, верхній, так званий прапор-лист — найменший.  У дорослої квітучої рослини зазвичай 2-4(5) листів, які розташовані в нижній частині стебла. У молодих рослин (до першого цвітіння) єдиний лист розвивається до кінця вегетації. Зачатки листя закладаються в заміщуваній цибулині дорослої рослини в період вегетації, а зростання триває в наступному сезоні.

Квітка
Зазвичай одна, але є багатоквіткові види і сорти від них, на квітконосі яких 3-5 квіток і більше. Квітка правильна, двостатева, оцвітина з шести вільних листочків, тичинок шість, з подовженими пильовиками; товкачик з верхньою тригнізною зав'яззю, коротким стовпчиком і трилопатевим рильцем.
Квітки видових тюльпанів частіше червоні, жовті, рідше білі. Забарвлення сортових тюльпанів найрізноманітніше: від чисто-білої, жовтої, червоної, пурпурової, фіолетової і майже чорної до поєднання двох, трьох або декількох барв. Часто основа пелюсток забарвлена в інший колір, що відрізняється від основного, що утворює так зване «дно» квітки.
Форма квітки теж різноманітна: келихоподібна, чашовидна, овальна, лілієвидна, махрова (піоновидна), бахромова, зірчаста. Квітки великі, завдовжки до 12 см, діаметром від 3 до 10 см, а в повному розкритті у видових тюльпанів до 20 см. Квітки тюльпанів широко розкриваються на сонці і закриваються вночі і в похмуру погоду. Лише деякі декоративні рослини можуть змагатися з тюльпанами за різноманітністю форм квітки.
Плід
Багатосім'яна коробочка тригранної форми. Насіння плоске, трикутне, коричнево-жовте, розташоване горизонтально у два ряди в кожному гнізді коробочки.
Біологічні особливості
За ритмом сезонного розвитку тюльпани відносяться до весняних ефемероїдів. Їх зростання і розвиток триває 80-120 днів: з початку квітня і до кінця червня, коли засихає наземна частина. Вегетація тюльпанів починається з відростанням листя у квітні, відразу після танення снігу. Цвітіння настає в середньому через 20-30 днів після початку вегетації. Тюльпани, що є типовими ефемероїдами, дуже чутливі до температури, менше до вологи і майже невибагливі до інших чинників, що впливають на зростання і розвиток рослин. Їх зростання і розвиток триває 80-120 днів: з початку квітня і до кінця червня, коли засихає наземна частина.
Стебло, квітка, листя і коріння — однорічні, тобто живуть одну вегетацію. Цибулина, на відміну від них, — 2,5 року, протягом цього часу формується її зміна — замінна, дочірня цибулина, а також дещо дрібніших цибулинок — діток. Розмножується тюльпан, окрім насіння, ще цибулинками — дітками, що розвиваються при основі стебел у землі.

Посадка
Посадку цибулин тюльпанів потрібно здійснювати восени. Час, відповідний для цього, з середини вересня до заморозків.     Добре вкорінена рослина з самого березня набере силу і піде рости.
 Чому не варто цього
робити раніше?
Та тому що при тривалому
 перебуванні цибулини в
грунті, відбувається
накопичення грибкових
захворювань. Тому не
потрібно висаджувати їх
влітку.

Дякую за увагу


title: "CОЦІАЛЬНА СКЛАДОВА ЗДОРОВ`Я"

text:
CОЦІАЛЬНАСКЛАДОВА ЗДОРОВ`Я

Тема уроку:

 Звички і здоров'я.
 Формування корисних і шкідливих звичок    у підлітків. Залежність здоров'я від корисних і шкідливих звичок. Вплив на здоров'я підлітків тютюнового диму, алкоголю, наркотичних речовин.

Знати:
різницю між корисними та шкідливими звичками;
вплив корисних звичок на здоров'я;
Уміти  наводити приклади впливу шкідливих звичок підлітків на здоров'я;
Розуміти:
необхідність формування корисних звичок;
наслідки корисних та шкідливих звичок;
можливості людини без шкідливих звичок.

“ Здоров’я настільки переважає всі блага життя, що воістину здоровий злидар
щасливіший за хворого короля”
ЗВИЧКА - це поведінка,
образ дій, схильність,
 що стали   для людини звичайними, постійними
КОРИСНІ  ЗВИЧКИ –
це риси поведінки, які допомагають людині бути здоровою і успішною
ШКІДЛИВІ  ЗВИЧКИ –
   це риси поведінки, які стали вашою потребою та які заважають людині    зберігати  здоров'я  й бути успішною в житті

ВИСТАВА:
“ ЗГУБНІ   ЗВИЧКИ”

ПОДУМАЙТЕ
Чи  легко позбавитися  поганої  звички, яка тебе не відпускає?
                    Зміст анкети
Які алкогольні напої тобі відомі?
Які з цих напоїв ти вживав?
Кого із знайомих людей ти міг би назвати як тих, хто часто вживає алкоголь?
Що тобі відомо про людей, які стали алкоголіками?
Де і коли вперше довідався про алкоголізм?
Чи розповідали тобі про небезпеку алкоголізму батьки, вчителі?
Чи маєш ти друзів, які вживають алкоголь?
Якщо так, то чи спробував ти допомогти їм позбутися алкогольної залежності? Як ти діяв?
Твій вік?
 Стать?


title: Центральна і периферична нервова система. Спинний мозок

text:
Нервова регуляція
функцій організму
Особливості нервової регуляції
Загальний план будови НС
Особливості будови нервової тканини
Будова, властивості, різноманітність нейронів
Принцип дії НС
Будова рефлекторної дуги
Передача інформації в НС
Щ
О

Ц
Е
?
Довгий нерозгалуджений відросток нервової клітини
Місце контакту двох нейронів
Скупчення тіл та дендритів нейронів
Дія подразника
Відповідь організму на подразнення
аксон
синапс
сіра речовина
подразнення
рефлекс
В
И
П
Р
А
В

П
О
М
И
Л
К
У
Рефлекс – будь-яка реакція організму
Нервова клітина нефрон
Аксон – короткий відросток
Сіра речовина – скупчення аксонів
Мієлінова оболонка вкриває дендрити
Рухові нейрони - доцентрові
Подразливість – це дія подразника
З
Н
А
Й
Д
И

В
І
Д
П
О
В
І
Д
Ь
До центральної НС відносяться:
А)  головний мозок		В) спино-мозкові нерви
Б) черепно-мозкові нерви	Г) спинний мозок
До переферичної НС відносяться:
А)  головний мозок		В) спино-мозкові нерви
Б) черепно-мозкові нерви	Г) спинний мозок
Шлях збудження по чутливому нейрону:
А)  до ЦНС		В) до органу
Б) від ЦНС		Г) від органу
Шлях збудження по руховому нейрону:
А)  до ЦНС		В) до органу
Б) від ЦНС		Г) від органу

Д
А
Й
Т
Е

В
І
Д
П
О
В
Д
Ь
Яку будову має нейрон?
Які властивості має нейрон?
2
1
3
Д
А
Й
Т
Е

В
І
Д
П
О
В
Д
Ь
Що таке рефлекторна дуга?
Яку будову вона має?
Назвіть функції складових частин рефлекторної дуги.
Д
А
Й
Т
Е

В
І
Д
П
О
В
Д
Ь
Яку будову має нервова система?
Які функції вона виконує?
І (1,2)
ІІ
Будова нервової системи.
Будова та функції
спинного мозку
МЕТА
Поглибити знання про будову НС
Вивчити будову та функції спинного мозку
Урок №2
Поняття
ЦНС, ПНС
Нервові центри
Провідні шляхи
Біла та сіра речовина
Спино-мозкові нерви
НС
Сіра речовина
Мікроскопічна будова НС
Біла речовина
тіла + дендрити
аксони
Зовнішня будова спинного мозку
розташування
форма
L
Ø
8-14 см
канал хребта
тонкостінна трубка
41-45 см
31 х 2
31 х 2
сегменти
Оболонки спинного мозку
м'яка
павутинна
тверда
Внутрішня будова спинного мозку
Центральний канал (ліквор)
Сіра речовина
Біла речовина
Задній корінець (ЧН)
Передній корінець (РН)
Ганглій
1
2
3
4
5
6
?
Сіра речовина складається з 3% тіл рухових нейронів та 97% вставних нейронів
Функції спинного мозку
провідникова
рефлекторна
Рефлекси:
підтримання постави
ходіння
регуляція функцій внутрішніх органів
Функції спинного мозку
шийний
грудний
поперековий
крижовий
куприковий
Вставте пропущені слова
СМ має вигляд трубки  діаметром    8 – 14см
та довжиною 41 – 45 см.
СМ розташований у каналі хребта   .
СМ захищений оболонками: твердою, павутинною та м'якою.
В центрі СМ розташований центральний канал   , заповнений рідиною – ліквором.
У СМ сіра речовина розташована в центрі   .
Біла речовина утворена аксонами   нервових клітин.
СМ складається з 31    сегменту.
Від СМ відходить 31х2   спинномозкових нервів.
Кожен нерв починається двома корінцями: переднім та заднім .
У задніх корінцях розташовані чутливі   нейрони.
У передніх – рухові нейрони   .
СМ виконує провідну та рефлекторну   функції.
трубки
8 – 14
каналі хребта
41 – 45
твердою, павутинною та м'якою
центрі
центральний канал
аксонами
31
31х2
переднім та заднім
чутливі
рухові нейрони
провідну та рефлекторну
Домашнє завдання
Опрацювати § 54
Вивчити ОК-2, терміни
Дати відповіді на ?1-7, 8*
Повторити § 52, 53


title: Червона книга

text:
Тварини та рослини Червоної Книги України
План
Розкрити суть поняття «Червона Книга України».
Правове значення Червоної Книги України.
 Рослини Червоної Книги.
Тварини занесені до Червоної Книги.
 Птахи занесені до Червоної Книги.
 Висновки.
 Список використаних джерел.

Правове значення Червоної книги полягає в тому, що занесені до неї тварини набувають особливого правового статусу, який виявляється в такому:
1. Не можуть передаватись у недержавну власність тварини, занесені до Червоної книги України (крім випадків, коли ці тварини одержані шляхом розведення в неволі чи придбані у власність за межами України). У свою чергу розведення в неволі таких тварин потребує спеціального дозволу Мінприроди України.
2. Перебування на певній території тварин, занесених до Червоної книги, є підставою для проголошення цієї території об'єктом природно-заповідного фонду загальнодержавного значення.
3. Добування таких тварин здійснюється лише у виняткових випадках тільки для наукових і селекційних цілей. Його можуть здійснювати лише наукові установи за іменними дозволами Мінекоресурсів на підставі рішень означеної Національної комисії.
4. Законодавством установлена підвищена кримінальна, адміністративні та майнова відповідальність за знищення чи пошкодження видів тварин, занесених до Червоної книги України.

Висновки
Основний документ, у якому узагальнено матеріали про сучасний стан рідкісних і таких, що знаходяться під загрозою зникнення, видів тварин і рослин, на підставі якого розробляються наукові і практичні заходи, спрямовані на їх охорону, відтворення і раціональне використання.
Список використаних джерел
https://uk.wikipedia.org/wiki
http://ua.textreferat.com/referat-5088-1.html
http://www.ebk.net.ua/Book/law/getman_ekopu/part14/1406.htm
http://old.menr.gov.ua/redbook


title: Бурштин

text:
 Біологія
про бурштин

Буршти́н, янта́р, амбер, боденштейн - природна органічна сполука, щільна і в'язка (скам'яніла) викопна смола хвойних дерев.
Тьмяні, прозорі й напівпрозорі камінці.
Блиск смоляний.
 Біологія про бурштин
Бурштин зустрічається у вигляді зерен, жовен і пластин розміром від декількох мм до 50 см.
 Біологія про бурштин

Колір бурштину може бути:
жовтий (сукциніт);
оранжевий до вишнево-червоного (руменіт, бірміт),
восковий (бастард);
молочно-білий (кістяний).
Температура плавлення 250-300 °C, легко згоряє.
 Біологія про бурштин

Бурштин має рослинне походження: смоли хвойних дерев в процесі фосилізації зазнавали окиснення і полімеризації з утворенням абієтинової та інших органічних кислот, частково сукцинітової. На стадії катагенезу бурштин ущільнюється і набуває темнішого забарвлення (руменіт, бірміт).
 Біологія про бурштин

Вже за доби бронзи бурштин уміли фарбувати і виготовляти з нього різної форми прикраси.
На території України знайдені                         декоративні вироби з бурштину                                                               в скіфських курганах.
Найдавнішу згадку про бурштин зафіксовано на клинописній табличці - пам'ятці писемності            Х ст. до н.е.
 Біологія про бурштин

Відомості про "електрон" (так елліни називали бурштин) є у творах античних авторів: Гомера, Софокла, Есхіла, Арістотеля, Фалеса.
У всі часи люди описували красу та властивості «сонячного каменю», «горючого каменю», або «сліз Геліад».
 Біологія про бурштин

У давнину бурштином торгували фінікійці, що поступав із Скитії, де добували його вздовж берегів річок. Був поширеним серед єгиптян, римлян та греків.
У 13 ст. територія Прусії підлягала лицарям-меченосцям, які мали монополію на бурштин. Хрестоносці, а згодом і пруські герцоги ввели «янтарну реґалію», згідно з якою весь видобутий бурштин належало віддавати владі. У Прусії діяли спеціальні «бурштинові суди», які судили тих, хто дозволяв собі привласнити шматок бурштину.
 Біологія про бурштин

Першу майстерню з виготовлення бурштину в Кеніґсберґу заснували наприкінці 15 ст. Тут виточували прегарні броші, скриньки, кульчики, найрізноманітніші намиста. Найвищого рівня техніка обробки сягнула у 17-18 ст.ст.
Від 1870-х рр. бурштин почали добувати промисловим способом.
 Біологія про бурштин

Бурштин використовується як виробне каміння, кращі зразки - як дорогоцінне каміння, бурштинова крихта - для картин з бурштину.
Виготовлення бурштинових виробів не потребує складних у технологічному плані прийомів.
Крім того, він хороший електроізоляційний матеріал.

 Біологія про бурштин

Бурштин-сукциніт - викопна смола з сосни «пінус сукциніфера». У геологічному плані найбільше поширення має балтійський сукциніт. Такий самий за складом самоцвіт знайдено і на території України (поблизу Києва, Харкова, на Волині).
Велике Клесовське родовище (на Волині) почали розробляти відносно недавно, бо cукциніт тут залягає досить глибоко.
 Біологія про бурштин

Породи, які містять бурштин, залягають на різній глибині: чим далі від Балтійського моря, тим вона більша. Тому саме на узбережжі Балтійського моря - від острова Рюгена до Західної Двіни - здавна видобували бурштин.
 Біологія про бурштин

В Україні бурштин є у відкладах палеогену та неогену в:
Рівненській (Сарненський,                             Володимирецький і Дубровицький р-ни);
Київській (Київський бурштин – продукт випадкового вимивання викопної смоли);
Житомирській, Львівській та Харківській областях.
 Біологія про бурштин

За кордоном відомі родовища в Примор'ї (Росія), Італії, Польщі, М'янмі, Канаді, США, Домініканській Республіці, Мексиці, але 90% світового запасу бурштину видобуваються в Росії, в Калінінградській області.

 Біологія про бурштин

Таким чином бурштин є:
	апеннінський, істрійський, канадський, моравський, мексиканський, сицилійський, швейцарський, японський та інші.
 Біологія про бурштин


Цікаві статистичні факти
 зі світу  флори і фауни
Довжина дорослого кита може перевищувати 30 метрів, а вага досягає 125 тонн і навіть більше.

СИНІЙ КИТ
На суші, як нам відомо, рекордсмен у важкій вазі - це слон ( при     	довжині до 6 метрів він важить більше 5 тонн).

СЛОН
А серед птахів найбільшої вважається страус. Він дуже високий - до 2,5 метрів, а його вага становить більше 130 кілограмів.

СТРАУС
Найменшим морським савцем є дельфін Коммерсона, вага якого складає 23-32 кг, довжина якого 1,3-1,7 м.
ДЕЛЬФІН КОММЕРСОНА
Найменшим савцем, який живе на суші є листоніс Кітті. Його розмір складає 29-33 мм в довжину, і важить він приблизно 2 г.
ЛИСТОНІС КІТТІ
Найменшим птахом є колібрі. Ця пташка має довжину до 5,5 см і важить до 20 г.

КОЛІБРІ
Найвище дерево на планеті це секвоя вона виростає до 110 м
СЕКВОЯ
Найменшим деревом є карликова береза висота якої складаї до 1м.
КАРЛІКОВА БЕРЕЗА
рафлезія Аріольда
Найбільшою квіткою є рафлезія Аріольда діаметр якої 1м, а вага 7 кг
Орхідея лу джоста
Найменшою квіткою у світі є орхідея. Її діаметр не більш 2,1 мм


title: біохімія печінки - проба

text:
Ùåë÷îê ïðàâèò îáðàçåö çàãîëîâêà
Ùåë÷îê ïðàâèò îáðàçåö ïîäçàãîëîâêà

Ùåë÷îê ïðàâèò îáðàçåö çàãîëîâêà
Ùåë÷îê ïðàâèò îáðàçåö ïîäçàãîëîâêà


title: Будова мітотичних хромосом

text:
?
?
12
?
?
46
6
4
D
6
6
F
4
G


title: Cdks

text:
Click to edit Master title style
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level
Click to edit Master title style
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level
Click to edit Master title style
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level
Click to edit Master title style
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level
Click to edit Master title style
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level
Click to edit Master title style
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level
Click to edit Master title style
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level

Cdk-4,6
cD
Cdk-2
cE
Cdk-2
cA
Cdk-2
cB
Cdk-1
cB
G0
G1    S

M    G2
MPF
EGF
GRB
SOS
Ras
PAK
MEKK
Jnk
Fos
Jun
Raf
MEKK
Erk
cD
Cdk4
cD
Cdk4
EGFR


Інтернет Шахрайство


Біосфера та еволюція


"Декоративні та вічнозелені кущі та дерева"


Десять самих отруйних змій у світі


clon1


title: ціанобактерії

text:
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level
Click to edit Master title style
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level
Click to edit Master title style
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level
Click to edit Master title style
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level
Click to edit Master title style
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level
Click to edit Master title style
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level
Click to edit Master title style
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level
Click to edit Master title style
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level
Click to edit Master title style
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level
Click to edit Master title style


Членистоногі


title: Дослідження біологічних об'єктів

text:
Дослідження біологічних об'єктів
Вступ
Усі організми складаються з клітин. Здебільшого розміри клітин настільки дрібні (від десятих до тисячних часток міліметра), що побачити їх неозброєним оком, а тим паче вивчати, неможливо.
Вивчення клітин
Як вивчають клітини? Для вивчення клітин і тканин застосовують збільшувальні прилади: лупу і мікроскоп. Честь відкриття клітини належить англійському дослідникові XVII сторіччя Робертові Гуку

Роберт Гук
Дослід Гука
Вивчаючи під мікроскопом власної конструкції зріз корка (покривна тканина рослин, що складається з оболонок відмерлих клітин), він помітив, що той складається з окремих комірок, які він назвав клітинами. Хоча Р. Гук розглядав не живі клітини, а лише їхні оболонки, назва, яку він запропонував, залишилася і дотепер.
Мікроскоп Р. Гука (1) і клітини корка (2)
Будова
Яка будова збільшувальних приладів? Лупа - це просте збільшувальне скло, яке для зручності користування вставлено в оправу з ручкою. Лупа здатна збільшувати предмети у кілька разів (від 2 до 30). Правила роботи з лупою досить прості - її треба піднести на таку відстань до предмета, за якої його зображення стає чітким.
Світловий мікроскоп
Основний прилад, за допомогою якого вивчають клітини, - це світловий мікроскоп Головний принцип його роботи полягає в тому, що через прозорий чи напівпрозорий предмет (об'єкт дослідження), розміщений на спеціальному предметному столику, проходять промені світла (тому такі мікроскопи називають світловими). Сонячні промені спрямовуються на об'єкт дослідження за допомогою особливого дзеркальця.
Світловий мікроскоп
Для кращого освітлення об'єкта дзеркальце повертають таким чином, щоб світлові промені відбивалися від нього й проходили крізь отвір предметного столика на об'єкт дослідження. Сучасні мікроскопи здебільшого замість дзеркальця мають штучне джерело світла та діафрагму, що дає змогу регулювати ступінь освітлення об'єкта.
Дзеркальце
Зверніть увагу на дзеркальце. Часто воно має дві поверхні: пласку та увігнуту. Пласку поверхню використовують за яскравого світла, вона сприяє рівномірному освітленню поля зору. Увігнутий бік застосовують тоді, коли світло слабке або коли потрібно працювати за великого збільшення. До того ж увігнута поверхня дзеркальця дає змогу краще концентрувати промені світла.
Збільшувальні прилади: лупа (1) і світловий мікроскоп (2)
Принцип роботи
Після того як промені світла пройшли крізь об'єкт дослідження, вони потрапляють на систему лінз об'єктива, які збільшують зображення. Таку саму функцію виконують і лінзи, вставлені у корпус окуляра, через який дослідник спостерігає предмет вивчення.
Принцип роботи
Сучасні світлові мікроскопи здатні збільшувати зображення до 3000 разів. Кратність збільшення є добутком збільшень, які забезпечують лінзи окуляра та об'єктива (ці кратності вказані на окулярі та об'єктиві). Наприклад, якщо на окулярі є позначка «х8», а на об'єктиві «х20», то загальна кратність збільшення становитиме 8 х 20 = 160.
Принцип роботи
Досягти чіткого зображення можна за допомогою особливих гвинтів, розташованих збоку корпуса мікроскопа. Вони змінюють відстань від лінз до об'єкта. У деяких мікроскопів замість лінз переміщують платформу предметного столика разом із об'єктом.
Мікроскоп
Мікроскоп - дорогий прилад, що потребує ретельного догляду. Тому слід дотримуватися кількох правил роботи з мікроскопом:-    переносячи мікроскоп, треба упевнитись, що всі деталі мікроскопа добре закріплені; мікроскоп переносьте лише обома руками: одну руку підкладіть під його основу, іншою тримайте штатив;-    працюючи з мікроскопом, звільніть стіл від усього зайвого;-    бережіть лінзи, після роботи протирайте їх м'якою серветкою;-    мікроскоп не можна розбирати.
Електронний мікроскоп
Що таке електронний мікроскоп? На певному етапі розвитку науки те збільшення, яке забезпечували світлові мікроскопи, перестало задовольняти вчених. Потрібно було вивчати певні деталі будови клітини, які погано помітні або взагалі невидимі під світловим мікроскопом.
Електронний мікроскоп
 У 30-х роках XX сторіччя був винайдений електронний мікроскоп. Його здатність збільшувати об'єкти дослідження вражає -це сотні тисяч разів! Від світлового електронний мікроскоп відрізняється тим, що крізь тоненький об'єкт дослідження проходять не промені, а потоки електронів, які рухаються у магнітному полі.
Електронний мікроскоп
Висновок
Клітини вивчають за допомогою збільшувальних приладів - лупи та мікроскопа. За допомогою світлового мікроскопа досягають збільшення до 3 тис. разів, а електронного - до кількох сотень тисяч.
Джерела
http://school.xvatit.com
http://teachua.com


title: Біохімія крові ІІІ Гемостаз

text:
Ùåë÷îê ïðàâèò îáðàçåö çàãîëîâêà
Ùåë÷îê ïðàâèò îáðàçåö ïîäçàãîëîâêà


title: будова органів дихання

text:
Коли згорять дрова, що залишається? Куди діваються речовини? Зникають?
Проблема
Що відбувається з хімічними речовинами під час хімічних реакцій?

Чи змінюються маси речовин у хімічних реакціях?

Тема уроку : «Закон збереження маси речовини.»
 Епіграф
«Доводи, до яких людина додумалась сама,
зазвичай переконують її більше, ніж ті, які прийшли в голову іншим»

Цілепокладання:
1.Історія відкриття закону збереження      маси речовин.
 2.Закон збереження маси речовин.
 3.Суть хімічної реакції на підставі                 закону.
Хімічні рівняння.
Правила складання хімічних рівнянь.
 4.Яке значення закону збереження маси?
   Відкриття закону збереження       маси речовини

         1789г.
Роберт Бойль
1673г.
1748г.
М. В. Ломоносов

Антуан  Лавуазье

.
Бойль проробив безліч дослідів по прожарюванню металів в запаяних ретортах, і щоразу маса окалини виявлялася більше маси прожарюємого металу.

Російський учений М.В. Ломоносов припустив, що чуттєвий досвід обманює нас. 5 липня 1748 він написав у листі Леонарда Ейлера:
Михайло Васильович Ломоносов (1711-1765)
Усі зміни в натурі,
які трапляються
такого суть стану,
що скільки в одного
тіла забирається,
стільки додається
до іншого; так, коли
де убуде трохи
матерії, то
збільшиться в
іншому місці...
                        (1748р.)
«Маса речовин, що вступили в реакцію, дорівнює масі речовин,що утворилися в результаті реакції» - сучасне формулювання закону збереження маси речовин.

Закон збереження маси речовини (1789 р.)
Маса ніколи не
створюється й
не знищується,
а тільки
переходить від
однієї речовини
до іншої.
Антуан Лоран Лавуазьє(1743-1794)
Дайте, будь ласка, відповідь:
Чи  можна  експериментально  перевірити  цей  закон?
Яку  ознаку  хімічної  реакції  ми  спостерігаємо?( у даному досліді)
Символи хімічних елементів — це літери хімічної мови
Формули сполук — це слова
Рівняння реакцій —   ?

Проблемне питання.
Отже ,хімічні рівняння ,це запис хімічної реакції за допомогою хімічних формул.

Як ви вважаєте?
Чи є закон збереження маси речовин основою для складання рівнянь хімічних реакцій?
залізо + сірка → сульфід жаліза (II )

Fe + S → FeS

Al + O2 → Al O

Al + O2 → Al+3 O-2

Al + O2 → Al2O3

Al + 3O2 → 2Al2O3

4Al + 3O2 → 2Al2O3

4Al + 3O2 → 2Al2O3

Fe(OH)3→ Fe2O3 + H2O

2Fe(OH)3 → Fe2O3 + H2O

2Fe(OH)3 → Fe2O3 + 3H2O

2Fe(OH)3 = Fe2O3 +3 H2O

Підрахувати кількість атомів кожного елементу в правій і лівій частині рівняння хімічної реакції.
 Визначити, у якого елементу кількість атомів змінюється, знайти НСК.
 Розділити НСК на індекси - отримати коефіцієнти. Поставити їх перед формулами.
 Перерахувати кількість атомів, при необхідності дію повторити.
 Останнім перевірити кількість атомів кисню
Алгоритмом розстановки коефіцієнтів у рівняннях хімічних реакцій?

Тож дайте відповідь на проблемне питання:    Чи є закон збереження маси речовин основою для складання рівнянь хімічних реакцій?
Чи згодні ви,
 що:

1.В реакції
Ca + Cl2→ CaCl2
коефіцієнти
Не потрібні.

2. В реакції
Zn + HCl → ZnCl2 + H2
коефіцієнт у
цинка 2.
3.В реакції
Ca + O2 → CaO
коефіцієнт у
оксиду кальцію 2.

 4.В реакції
CH4 → C + H2
Коефіцієнти
не потрібні.

5. В реакції
CuO + H2 → Cu + H2O
коефіцієнт
у міді 2.
6. В реакції
 C + O2 → CO
кефіцієнт 2 треба
поставити біля
оксиду карбону (II) ,
та біля карбону.

7. В реакції
CuCl2 + Fe → Cu + FeCl2
коефіцієнти
не потрібні.

так
ні
ні
ні
так
так
так
Розставляючи коефіцієнти, слід пам'ятати такі правила:
1. коефіцієнт показує число молекул або окремих атомів у рівнян¬ні реакції;
2. коефіцієнт ставиться тільки перед хімічною формулою;
3. коефіцієнт стосується всіх атомів, із яких складається молеку¬ла, перед якою він стоїть:
4.   індекс показує число атомів елемента (або груп атомів) у складі
молекули;
5. коефіцієнт 1, як і індекс 1, не записується.

Пам’ятка №1

У написаннi хімічних рівнянь не можна:
а) ставити коефiцiєнти в середину формули:
Н2 + О2 = Н22О;
б) мiняти iндекси у формулi :
Н2 + О2 = Н2О2;
в) ставити коефiцiєнти в декiлька раз бiльше:
4Н2 + 2О2 = 4Н2О.

Пам’ятка №2
Розставте коефіцієнти в схемах хімічних  рівнянь

        1)   Fe + Cl2 → FеСІ2
       2)   Na + Сl2 →NaСl
       3)   Аg + S →Аg2 S
       4)   Аl + О2→Аl2О3
       5)   НgО → Нg + О2
       6)   Na + О2→ Nа2О
Значення закону

Використовуючи  закон  збереження  маси  речовин,  можна :
написати рівняння хімічних реакцій;
розв’язати  хімічні  задачі,  навіть  виробничого  характеру.

Підбиття підсумків уроку.
Закінчити речення:
На уроці я :
дізнався…
зрозумів...
навчився…
Найбільше труднощів я відчув…
Не вмів, а тепер умію…
На наступному уроці я хочу...

Рефлексія:Продовжіть ланцюжок:
        Я  знаю …..
 	Я вмію …..
 	Я використовую ……
 	Мені це буде необхідно для …..
 	Я навчився ……
 	Я набув вміння …….

Домашнє завдання:
Прочитати § 21,поміркуй над завданнями після параграфа.
Таблиця настрою

. Мені було на уроці комфортно, я отримав відповідь на всі цікаві для мене питання

На уроці я досяг цілі наполовину.

Мені на уроці було не цікаво, я нічого не взнав нового.

F
F
F

Дякую за увагу


Будова й функції тваринних тканин. Гістотехнології


Доместикація тварин


Цікаві факти про бджіл


Будова й функції рослинних тканин


Центри різноманітності та походження культурних рослин

                М.І. Вавилов
      Тривалий час М.І.Вавилов був президентом ВАСГНІЛ.
     Організатор і керівник численних експедицій, організованих з метою вивчення флори колишнього СРСР та багатьох країн світу.

Видатний ботанік, генетик, географ, основоположник сучасної наукової селекції.
Відкрив сім центрів походження та різноманітності, рослин. Його дослідження дали змогу встановити:
1. Дія різних видів культурних рослин є свої центри різноманітності, де виявлено найбільшу рідкість їх сортів і форм.
2. Центри різноманітності є водночас і районами їх походження.
3. Виявлення центрів походження та різноманітності культурних рослин підказало вченим, де саме можна шукати різноманітний вихідний матеріал для селекційної роботи.
Завдяки експедиціям М.Вавилова була створена унікальна колекція зразків насіння близько 1600 видів культурних рослин.
Сім основних центрів різноманітності та походження культурних рослин

                     Центри
1. Південноазіатський тропічний центр (близько 33% від загального числа видів культурних рослин). Батьківщина рису, цукрової тростини, бананів, кокосової пальми, безлічі тропічних і овочевих культур.
 2. Східноазіатський центр (20% культурних рослин). Батьківщина сої, різних видів проса, гречки, груші, яблуні, сливи, овочевих і плодових культур, деяких цитрусових
 3. Юго-Западноазіатський центр (4% культурних рослин). Найважливіша область походження видів оброблюваних в Європі культур — хлібних злаків, м'якої пшениці, бобових, гороху, сочевиці, бавовнику, плодових культур і винограду.
4. Середземноморський центр (приблизно 11% видів культурних рослин). Батьківщина маслини, ріжкового дерева, безлічі кормових і овочевих культур- буряків, капусти
  5. Ефіопський центр (близько 4% культурних рослин). Характеризується рядом ендемічних видів і навіть пологів — хлібний злак тефф, олійна рослина нуг, особливий вигляд банана, кавове дерево і ін. Характерна наявність оригінальних культурних ендемічних видів і підвидів твердої пшениці і ячменю.
6. Центральноамериканський центр.(центральний) Звідси беруть початок близько 90 харчових, технічних і ліків. видів рослин, у тому числі кукурудза, довговолокнисті види бавовника, ряд видів квасолі, перцю, гарбузи, какао, багато видів плодових.
7. Андійський центр.(центральний) Батьківщина багатьох видів бульбоносних рослин. Перш за все культурних видів картоплі, тютюну, арахісу, ананасу, а також хінного дерева, кокаїнового куща і ін.
    Південноазіатський тропічний центр
                  Східноазіатський центр
            Юго-Западноазіатський центр
          Середземноморський центр
                   Ефіопський центр
         Центральноамериканський центр
                   Андійський центр
      Вплив на культурні рослини


title: Центри походження

text:
Центри різноманітності й походження культурних рослин   за М.І.Вавіловим
Історична довідка
У 20-30 роках ХХ ст. під керівництвом М.І.Вавілова були здійснені численні експедиції в різні куточки планети, які встановили центри різноманітності для різних видів культурних рослин.
Були зроблені висновки, що центри                                                    різноманітності культурних рослин                                               є одночасно і районами їхнього                                                 походження.
Він виділив 7 таких центрів.

Історична довідка
Виявлення таких центрів підказало вченим, де потрібно шукати різноманітний вихідний матеріал для селекційної роботи.
Завдяки експедиціям М.І.Вавілова створено унікальну колекцію насіння близько                                                         1600 видів культурних рослин,                                                            яку з успіхом використовують                                                                                і сьогодні у селекційній роботі.
Південноазіатський  тропічний  центр
Тропічна Індія, Індокитай, Південний Китай, острови Південно-Східної Азії.

Південноазіатський  тропічний  центр
Даний центр є батьківщиною:
рису;
огірків;
бананів;
цукрової тростини;
деяких цитрусових;
інших плодових та овочевих культур.
Східноазіатський  центр
Центральний і Східний Китай, Японія, Корея, Тайвань.

Східноазіатський  центр
Даний центр є батьківщиною:
яблуні, груші;
сливи, шовковиці;
гречки, проса;
редьки;
сої;
деяких цитрусових.

Південно-Західноазіатський  центр
Мала і Середня Азія, Кавказ, Афганістан, Іран, Південно-Західна Індія.

Південно-Західноазіатський  центр
Даний центр є батьківщиною:
пшениці, жита, ячменю, вівса;
гороху, сочевиці;
цибулі, моркви;
бавовнику, льону;
винограду, абрикосу;
мигдалю, волоського горіха.

Середземноморський  центр
Країни, розташовані по узбережжю Середземного моря.

Середземноморський  центр
Даний центр є батьківщиною:
цукрового буряка;
капусти;
конюшини;
люпину;
маслин.

Абіссінський  центр
Абіссінське нагір’я, частина Аравійського півострова.

Абіссінський  центр
Даний центр є батьківщиною:
твердої пшениці;
особливої форми ячменю;
зернового сорго;
одного виду бананів.

Центральноамериканський  центр
Південна Мексика і острови Карибського моря.

Центральноамериканський  центр
Даний центр є батьківщиною:
кукурудзи;
квасолі;
гарбуза;
тютюну;
какао;
червоного перцю;
довговолокнистого бавовнику.

Південноамериканський  центр
Частина Анд уздовж узбережжя Південної Америки. Тому його називають ще Андійський.

Південноамериканський  центр
Даний центр є батьківщиною:
картоплі;
помідорів;
арахісу;
ананасу;
хінного дерева.

Висновок
Землеробство на Україні розвивається понад п’ять тисячоліть. Майже всі культурні рослини, які вирощують у нас, походять з інших країн. Але завдяки селекційній роботі вчених, багато сортів культурних рослин створено саме в нашій країні.
Шляхи експедицій М.І.Вавілова


title: Червона книга України Рослини

text:
Червона книга УкраїниРослинний світ
Підготувала вчитель початкових класів
Переяслав-Хмельницької ЗОШ І-ІІІ ступенів №3
Репа Тетяна Миколаївна
Червона книга України - основний документ, в якому узагальнено матеріали про сучасний стан рідкісних і таких, що знаходяться під загрозою зникнення, видів тварин і рослин, на підставі якого розробляються наукові і практичні заходи, спрямовані на їх охорону, відтворення і раціональне використання.
До Червоної книги України заносяться види тварин і рослин, які постійно або тимчасово перебувають чи зростають у природних умовах на території України.
Росичка середня
Як виглядає
Рослини-хижаки — не така вже й дивина на планеті, їх більше ста видів. Це зовсім невеличка, 3-15 см заввишки, багаторічна трав'яниста комахоїдна рослина.
Де зустрічається
Росичка середня трапляється на торф'яних болотах у північній частині лісостепу, Поліссі.
КОНВАЛІЯ
Де зустрічається
Конвалія травнева трапляється майже по всій Україні, але в степовій зоні — рідко. Вона росте на родючих ґрунтах у широколистяних та мішаних лісах, по чагарникових заростях, на лісових галявинах та схилах, узліссях, заплавах річок, вибалках.
 Чому потребує охорони
Для того щоб з насіння конвалії виросла доросла квітуча рослина, необхідно 7-8 років. Вона дуже цінна лікарська рослина, яку з давніх-давен застосовували проти недугів. Квітки конвалій знаходять також широке застосування в парфумерній промисловості. Ароматна ефірна олія квіток входить до складу найкращих парфумів.
Потрібно відзначити, що конвалія належить до отруйних рослин. Бувають випадки отруєння худоби. Тому слід бути обережними і уважними з букетиками цих чарівних квітів. Звичайно, від цього конвалії не стають менш прекрасними й завжди радуватимуть нас своєю неповторною красою.
Чому потребує охорони
Латаття біле використовується в народній медицині.
Слід зазначити, що в останні роки ці чудові квіти все більше винищуються. Любителі наживи заготовляють величезні оберемки квітів латаття для продажу їх у місцях масового літнього відпочинку. Тому ця чудова водяна рослина потребує охорони.
Латаття біле
Із народної скарбнички
У давніх греків ця квітка була символом краси і красномовства. А ще з нею пов'язувалися різні міфи й легенди, зокрема про німф, котрі провадять безтурботне й веселе життя: співають пісень, водять хороводи, бавляться з фавнами та селенами. За одним із міфів, на чудову білу квітку латаття перетворилась одна з прекрасних юних німф, щоб урятуватись від загибелі з вини Геракла. За іншою легендою, квітка латаття виросла із серця однієї з водяних німф — нереїди, яка померла від нещасливого, нерозділеного кохання.
ЛІЛІЯ ЛІСОВА
Чому потребує охорони
Останнім часом чисельність лілії лісової помітно зменшується. Це результат не лише зривання рослини на букети. Значної шкоди завдає виду випасання в лісах худоби, витоптування під час відпочинку. У народі значно перебільшують лікарські властивості цієї рослини. Це призводить до масового викопування цибулин. Препарати лілії лісової використовують у народній медицині лише для лікування опіків і гнійних ран.
Де охороняється
Охороняється у Карпатському біосферному заповіднику, у природних заповідниках: Розточчя, Горгани і Медобори; у національних природних парках: Карпатський, Шацький, Ужанський, Синевир та Сколівські Бескиди; у Надсянському регіональному природному парку.
Де зустрічається
Ця рідкісна гірська рослина поширена лише в кількох місцях у Закарпатті, зокрема на Свидовецькому хребті. Росте вона на гірських та вогких перед гірських луках, рідше серед заростей чагарників. Особливо великі зарості нарциса вузьколистого є на Хустщині біля села Кіреш. Це так звана Долина Нарцисів загальною площею близько 15 гектарів. Ця долина оголошена пам'яткою природи
НАРЦИС ВУЗЬКОЛИСТИЙ
ЗОЗУЛИНІ ЧЕРЕВИЧКИ СПРАВЖНІ
Чому потребує охорони
Чисельність скорочується через вирубування лісів, господарську діяльність людини, збирання на букети і викопування рослин, витоптування худобою.
Треба пам'ятати, що зацвітає ця чарівна орхідея лише на 16-17й рік, і як буває прикро, коли її квітку зриває байдужа рука.
Із народної скарбнички
Вважалось, що золотаві черевички, які нагадують квітку цієї орхідеї, носила богиня весни, кохання і краси Венера. Одного разу вона загубила черевичок. Там, де він упав на землю, виросла ця квітка, саме тому її ще називають «Венерин черевичок».
ВОВЧІ ЯГОДИ ПАХУЧІ
Де зустрічається
Росте цей кущ у світлих соснових лісах, на трав'янистих схилах з близьким заляганням крейди. Зрідка трапляється на правобережному Поліссі, північному Поділлі та в лісостеповій зоні. Рослина реліктова, відома з дольодовикового періоду.
Красиві червоні ягоди дуже гіркі на смак, неїстівні й, до того ж, отруйні. Відомо чимало випадків отруєння плодами вовчих ягід. Кілька червоних плодів-кістянок можуть викликати смерть людини. Дітям слід бути особливо обережними, не спокушатися покуштувати ці дуже привабливі за своїм зовнішнім виглядом ягоди.
Чому потребує охорони
Чисельність вовчих ягід пахучих скорочується через надмірну кількість відпочиваючих, вирубування лісів, зривання на букети для продажу.
ЯЛІВЕЦЬ ВИСОКИЙ
Де зустрічається
В Україні він зустрічається на південному березі Криму, на приморських крутих схилах, переважно південних. Ялівець тут почуває себе добре тому, що не витримує тіні, а на схилах у нього майже немає сусідів.
Чому потребує охорони
У ялівцевих ягодах цукру стільки ж, скільки у винограді, тобто майже половина. І так само, як з винограду, з нього виробляють вино, пиво, коньяк, англійський джин. Після випарювання ялівцевого соку одержують дуже солодкий сироп, з якого роблять желе, кисіль. Його додають до тіста, коли печуть пряники. Шишками ялівцю заміняють прянощі при консервуванні, солінні м'яса та риби. Адже речовини, що містяться в них, убивають мікроби та надають продуктам приємного пряного запаху. Також у народі давно відомі їхні лікувальні властивості.
Міцна смолиста деревина цієї шляхетної рослини стійка проти загнивання, її не псують жучки. Тому з неї споруджували будинки, робили кораблі та меблі.
З кори стовбура та гілок добували смолу, з якої одержували білий лак для деревини. Вона також використовувалася для вичинювання шкір, бо містить дубильні речовини.
Але тепер майже всі ялівники вирубані. Чисельність ялівцю високого, скорочується через надмірну кількість відпочиваючих та вирубування.


Біологічний вплив радіоактивного випромінювання
Вступ
Організм людини, рослинний і тваринний світ постійно зазнають дії іонізуючого випромінювання, яке складається з природної (космічне випромінювання, випромінювання радіоактивних газів з верхніх шарів земної кори) і штучної (рентгенівські апарати, телевізійні прилади, радіоізотопи, атомоходи, атомні електростанції, ядерні випробування) радіоактивності.
Кожного дня ми піддаємо свій організм до негативного впливу радіоактивного випромінювання, і тому саме через це я хочу розповісти вам про радіацію та захист від неї.
Вплив радіоактивного випромінювання на організм людини можна уявити в дуже спрощеному вигляді таким чином. Припустімо, що в організмі людини відбувається нормальний процес травлення, їжа, що надходить, розкладається на більш прості сполуки, які потім надходять через мембрану усередину кожної клітини. Під час потрапляння випромінювання на мембрану відразу ж порушуються молекулярні зв'язки, атоми перетворюються в іони. Крізь зруйновану мембрану в клітину починають надходити сторонні (токсичні) речовини, робота її порушується.
Вплив радіації на організм людини
Наслідки радіації
Наслідки радіації
Основним джерелом опромінювання людини є радіоактивні речовини, які потрапляють з їжею. Ступінь небезпеки забруднення радіонуклідами залежить від частоти вживання забруднених радіоактивними речовинами продуктів, а також від швидкості виведення їх з організму. Якщо радіонукліди, які потрапили в організм, однотипні з елементами, що споживає людина з їжею, то вони швидко виводяться з організму разом з ними.
Вплив радіації на організм людини
Свинець – радіоактивна речовина
Радіоактивна речовина
Радіоактивне опромінення призводить до значного пошкодження живої тканини. Пошкодження радіацією ДНК викликає мутації. Робота з радіоактивними речовинами вимагає ретельного дотримання правил техніки безпеки. Радіоактивні речовини позначаються спеціальним символом, наведеним з правого боку сторінки.
Радіоактивні речовини зберігаються в спеціальних контейнерах.
Біологічна дія радіоактивних речовин
Контейнери для зберігання радіоактивних речовин
Позначення радіоактивних речовин
Одним з видів радіації є сонячна радіація. Сонячна радіація - випромінювання Сонця, яке поширюється у вигляді електромагнітних хвиль зі швидкістю 300 000 км/с.
Сонячна радіація — головне джерело енергії для всіх фізико-географічних процесів, що відбуваються на земній поверхні і в атмосфері. Кількість сонячної радіації залежить від висоти сонця, географічної широти місцевості, пори року та прозорості атмосфери.
Сонячна радіація буває трьох видів: пряма, розсіяна та сумарна.

Сонячна радіація
Земля під впливом сонячної радіації
Люди, котрі потрапили під дію сонячної радіації
Пряма радіація — сонячна радіація, що доходить до земної поверхні у виді пучка паралельних променів, що виходять безпосередньо від сонячного диска.
Розсіяна радіація — сонячна радіація, що була розсіяна в атмосфері, надходить на земну поверхню з усього небесного зводу. У похмурі дні вона є єдиним джерелом енергії в приземних шарах атмосфери.
Сумарна радіація — сукупність прямої і розсіяної сонячної радіації, що надходить у природних умовах на земну поверхню.
Види сонячної радіації
5 способів захисту, якщо ж стався викид радіації

Що це означає? При виході на вулицю одягайтеся в максимально світлий одяг, причому такий, котрий при поверненні додому можна буде швидко випрати. Обов'язково носіть будь-який головний убір.
Після повернення додому негайно відправляйте в прання весь одяг і ретельно мийтеся в душі. І так після кожного виходу на вулицю.
До речі - у подібній ситуації взуття краще залишати за порогом квартири.

Захищатися і митися
Що це означає? Ніяких віників і пилососів: тільки миття простою чистою водою. Для захисту від радіації мити підлогу і всі поверхні в будинку треба часто і досконало - не менше одного вологого прибирання в день.
При цьому пам'ятайте: відкривати вікна або включати кондиціонери неможна!!!

Особливий стиль прибирання
Відомо, що деякі продукти накопичують радіацію дуже інтенсивно, а деякі - майже немає.
Під час радіоактивної загрози потрібно виключити з раціону такі продукти: гриби, м'ясо з кістками (чисте м'ясо можна використовувати), всі види листової капусти, морква, буряки, редиску, ріпу, річкову та ставкову рибу. З інших овочів і фруктів необхідно зрізати шкірочку.
Обов'язково пийте більше води (виключно артезіанської з джерел, що залягають на глибині понад 180 метрів). Можна включити в раціон червоне вино, близько 250 - 300 мл на добу. Також потрібно вживати зелений чай.

Меню для захисту від радіації
Загальновідомо, що при загрозі опромінення лікарі призначають препарати йоду. Гарний варіант: полівітаміни, що містять йод, а також два продукти харчування, багаті цим мікроелементом: морська капуста і варення з волоських горіхів (йод міститься саме в зелених оболонках горіха, в ядрах його майже немає).

Ліки від радіації
Незайвими для захисту від радіації стануть додаткові гігієнічні процедури, які варто проводити два рази на добу: промивання очей і носоглотки. В очі можна просто закапувати зволожуючий розчин, а носоглотку промивати слабким розчином солі або соди.
Особиста гігієна
Отже, радіація – це потоки електромагнітних хвиль або частинок речовини, що здатні при взаємодії з речовиною утворювати в ній іони.
Усі джерела радіоактивного випромінювання становлять так званий природний радіаційний фон, під яким розуміють дозу іонізуючого випромінювання, що складається з космічного випромінювання та випромінювання природних радіонуклідів.
Радіоактивні речовини потрапляють в організм людини при вдиханні зараженого повітря, із зараженою їжею чи водою, крізь шкіру та відкриті рани.
Пам’ятайте впливу радіації на організм можна уникнути, дотримуючись 5 основних правил, сказаних мною.
Висновки
Дякую за увагу!


title: Біотичні фактори середовища

text:
Біотичні фактори середовища
Біотичні фактори - сукупність впливів життєдіяльності одних організмів на життєдіяльність інших, а також на неживу компоненту середовища проживання.
Типи комбінацій міжвидових
  взаємин:
 сприятливі ()
 несприятливі (-)
 нейтральні (0)

Обидва види незалежні і не роблять ніякого дії один на одного.
Бабочка и лось
Один вид дістає користь, а інший не отримує ні шкоди, ні вигоди.
Акула и рыба прилипала

Один вид випробовує від іншого пригнічення росту і розмноження.
Светолюбивые травы и ели

Взаємовигідні відносини.
 мутуализм
 протокооперация
Мутуалізм -види не можуть існувати одне без одного.

Протокооперація - спільне існування вигідно обом видам, але не є обов'язковою умовою життя..

Кожен з видів робить на другий несприятливий вплив.

 Хижий вид харчується своєю жертвою.

Паразит гальмує ріст і розвиток свого господаря і може викликати його загибель.
Дякую за увагу!


title: Чому ми бачимо світ різно забарвленим ?

text:
Чому ми бачимо світ різно забарвленим ?

ЧОМУ У ТРОЯНДИ ЛИСТЯ ЗЕЛЕНЕ, А КВІТКА ЧЕРВОНА?
Чому предмети, освітлені білим світлом, ми бачимо забарвленими в різні кольори: наприклад, листя зелене, а троянда червона?
Біле світло є складеним, тобто є сумішшю всіх кольорів веселки. Якщо вилучити з цього набору деякі кольори, то залишена частина спектра сприйматиметься оком як така, що має деякий колір.
Нехай біле (наприклад, сонячне) світло падає на предмет, що поглинає «червоні» промені, а всі інші — відбиває (рис. 23.3). Якого ж кольору буде світло, відбите від цього предмета?
У ньому не вистачатиме червоної частини спектра, і тому він сприйматиметься оком як зеленуватий.
Зеленого кольору листю рослин надає хлорофіл — хімічна сполука, що «відповідає» за фотосинтез (перетворення сонячної енергії в хімічну енергію органічних речовин).
Хлорофіл поглинає переважно червоні й сині промені. У результаті відбитий від листу рослини «залишок» сонячного спектра набуває зеленого забарвлення.

А ось пелюстки червоної троянди, навпаки, дуже «охоче» відбивають саме «червоні» промені, а промені решти спектра поглинають (рис. 23.4). Саме тому троянда й червона!

Ви, мабуть, помічали, що, коли настають сутінки, яскраві кольори «тьмяніють» і світ стає «чорно-біло-сірим». Так що не випадково народилося прислів’я «уночі всі коти сірі»!
Але як тільки зійде сонце, ранок знову радує нас яскравими барвами. Чому ж так відбувається?
Річ у тім, що вже знайомі вам палички, які відрізняють темне від світлого, дуже чутливі до світла, а колбочки, що розрізнюють колір, набагато менш чутливі. Тому за слабкого освітлення «працюють» переважно палички. Унаслідок цього ми й бачимо (у буквальному сенсі цього слова!) результат їхньої роботи — чорно-біло-сірий світ.

ЧОМУ  ВВЕЧЕРІ  КОЛЬОРИ  ТЬМЯНІЮТЬ?
Сприйняття світла оком
Із людських органів чуття найбільше інформації про довкілля дає нам зір. Однак бачити навколишній світ ми можемо тільки тому, що існує світло.
Людина бачить електромагнітні хвилі у видимому діапазоні тому, що має відповідні рецептори, які поглинають світло таких частот, викликаючи при цьому відповідні імпульси в нервовій системі.
Відповідність між характеристиками монохроматичного світла й кольорами подана в наступній таблиці. Однак, сприйняття людиною кольору не є простою функцією частоти. Так, суміш жовтого й синього кольорів сприймається оком як зелений колір, хоча світла відповідного частотного діапазону в цій суміші немає.

Дослід Ньютона

Сучасні погляди на природу кольорів базуються на відкриттях великого англійського вченого Ісаака Ньютона.  У  1672 р.  Ісаак Ньютон провів досліди над світлом. Він направив вузький пучок світла від щілини у вікні затемненого приміщення на тригранну скляну призму, і на екрані (стіні) отримав усі кольори веселки – від червоного до фіолетового.
      Цим дослідом Ньютон довів, що світло Сонця складається з багатьох різних кольорів, які, змішуючись, утворюють біле світло. За допомогою другої призми Ньютон зібрав кольорові промені та отримав біле світло на екрані.    Сукупність багатьох кольорів назвали спектром.   Насправді в  спектрі безліч кольорів,але умовно у ньому виділяють сім основних кольорів: червоний, оранжевий, жовтий, зелений, блакитний, синій, фіолетовий, які плавно переходять один в одного.

Колір і швидкість світла в середовищі
  Чому  кольори розділяються після проходження через призму? Пояснення просте: ми знаємо, що світло двічі заломлюється і в результаті відхиляється від початкового напряму. Різні «складові» білого світла заломлюються по-різному і тому відхиляються на різні кути.Найбільше заломлюється фіолетове світло. Це означає, що показник заломлення у нього найбільший, а швидкість поширення – найменша.    У вакуумі світло всіх кольорів має однакову швидкість. У середовищі найменша швидкість у фіолетового світла, найбільша – у червоного. Тому, маючи різні показники заломлення, фіолетове світло відхиляється більше, а червоне – менше.
Дисперсія світла
    Явище залежності показника заломлення від кольору світла називають дисперсією світла.    Якщо світло всіх кольорів спектра направити на одну ділянку екрана, то можна знову отримати біле світло.
  Чорне тіло поглинає майже всі кольори, а біле, навпаки, всі відбиває. Як ми вже говорили, листок має зелене забарвлення, оскільки відбиває зелене світло, а всі інші кольори поглинає.
         Природа попіклувалася про деяких тварини. Маючи багате забарвлення, вони маскуються під кольори довкілля, а інші навпаки, завдяки дисперсії різко відрізняються, щоб попередити кожного:  «Не підходь! Це небезпечно!»
Веселка – це явище, яке пояснюється законами
відбивання, заломлення і дисперсії світла
     Перша спроба пояснити веселку як оптичне явище була зроблена у 1611 році архієпископом Антоніо Домініком. За це він був відлучений від церкви. Наукове пояснення райдузі дав Рене Декарт у 1637 році. Через 30 років гіпотеза Декарта була доповнена Ньютоном на основі дисперсії світла.
    Утворюється веселка таким чином:   сонячний промінь входить у кожну краплину, заломлюється у ній, а на протилежному внутрішньому боці краплини промінь відбивається від межі краплина-повітря всередину неї. Дійшовши до нової точки на внутрішній поверхні краплі, промінь виходить назовні, знову заломлюючись. Але виходить уже як пучок різнокольорових променів.
      Веселка спостерігається на фоні дощу або дощових хмар, проти Сонця. Чим ближче буде Сонце до горизонту, тим повніша веселка.


Будова статевих органів. Розвиток статевих клітин

Онтогенез - індивідуальний розвиток організму з моменту зародження до природної смерті

Карти хромосом

Чоловічі статеві органи
Зовнішні

Статевий член
Мошонка
Внутрішні:

 - яєчки (сім'яники)
Придаткові статеві залози
сім'яні міхурці
Передміхурова залоза
Статеві канали
Сім'явиносні протоки
Сечівник

Жіночі статеві органи
Зовнішні

Великі соромітні губи
Малі соромітні губи
Клітор

Внутрішні

Яєчники
Маткові труби
Матка
Піхва

Розвиток статевих клітин
Гаметогенез – процес утворення статевих клітин (гамет)
Сперматогенез — це процес розвитку сперматозоїдів у людини.

Стадії сперматогенезу:
Розмноження
Розвиток
Дозрівання
Формування

Розвиток статевих клітин
Розвиток статевих клітин
Овогенез — це процес розвитку яйцеклітин у людини.

Стадії овогенезу:
Розмноження
Розвиток
Дозрівання


Будова і функції головного мозку. Загальна характеристика.

Питання для бесіди
1. На яки частини поділяють нервову систему?
2. Що входить до складу центральної нервової системи?
3. Які функції виконують оболонки спинного мозку?
4. Чому співвідношення білої та сірої речовини у різних відділах спинного мозку різне?
Мета
дати загальні топографічні відомості про стан головного мозку в черепі, його будову і функції,
розкрити роль всіх відділів головного мозку у здійсненні  рефлексів і з'ясувати їхнє значення.
«Хай кінь думає, у нього  голова більше!»
Чим більше мозок, тим розумніше його щасливий володар?
1 грам
400 грам
1400 грам
30 грам
100 грам
Ну, а далі-то починаються повні непорозуміння.
Слон - вага мозку більше 5 кг, а у кашалотів, взагалі 7кг з гаком!

Загалом, наші єдині і найближчі «по розуму» родичі - це дельфіни, вага мозку деяких видів досягає 1700 гр.
А ось цікаво, чи існує різниця у вазі мозку, так би мовити, всередині роду людського?
                        Виявляється , існує!
Так, в середньому мозок чоловіка на 130 гр. більше мозку жінки.
Крім того, існують так само расові та національні відмінності. Наприклад, щасливими власниками найлегшого мозку -1185 гр. – є австралійці , а самого важкого - 1375 гр. - європейці.
При цьому в англійців мозок важить - у середньому -1346 гр., а у французів -1280 гр. Лідери - німці, їхній мозок важить цілих 1425 гр. Не турбуйтеся, ми з вами теж в лідерах! Наш мозок менше німецького всього лише на якихось 26 грамів! Не набагато відстають від нас корейці -1376 гр. і японці -1313 гр.
А ось у афроамериканців середня вага мозку складає 1223 гр., Що на 100 гр. менше ніж у білошкірого населення Америки.
 Ось така статистика, шановні.

Але, повірте, вага мозку не найголовніше!
    РІВЕНЬ ИНТЕЛЕКТУ НЕ ЗАЛЕЖИТЬ ВІД РОЗМІРІВ І ВЕЛИЧИНИ МОЗКУ, А  ЗАЛЕЖИТЬ ВІД ОКРЕМИХ ЙОГО ДІЛЯНОК ,–А САМЕ СІРОЇ РЕЧОВИНИ, ДЕ ОСОБЛИВО ГУСТО ЗОСЕРЕДЖЕНІ НЕЙРОНИ, ТА, ВІД КІЛЬКОСТІ ЗВ'ЯЗКІВ МІЖ ЦИМИ НЕЙРОНАМИ.

Самий  великий мозок, вагою в 2850 гр., належав пацієнту психіатричної лікарні  ідіотові-епілептику.
Не вірите?
Хімік Ю. Лібіх -1362 гр.
Мозок «дідуся» Леніна 1340 гр.
Письменник
А. Франс -  1017 г
І.С. Тургенєв – вага мозку  2012 г.
«Відпочиваючи» мозок споживає 9% всієї енергії організму і 20% кисню, а «працюючий», тобто думаючий мозок, витрачає близько 25% від усіх що надходять в організм поживних речовин і приблизно 33% так необхідного організму кисню. Загалом, виходить, що думати то і не дуже то й вигідно!

 І навіть, виникає питання: а навіщо нам тоді такий великий і «ненажерливий» мозок?
Виявляється що, як у тваринному світі, так і в людському, для виживання, крім економії енергії, дуже важливий ще один фактор - час реакції. І ось тут то наш великий мозок дуже навіть до речі! Людина використовує його по суті як великий і потужний комп'ютер, який включається тоді, коли необхідно різко прискорити вирішення складних завдань, що вимагають величезної напруги і швидкої реакції. Тому, хоч наш мозок і шалено ненажерливий, але дуже потрібний і незамінний.

Звичайно ж, як і будь-який комп'ютер, наш мозок складається з безлічі блоків, деталей і  запчастинок.
То як же влаштований цей  «комп'ютер»?
Мозочок розміщений в потиличної частини голови під переднім мозком Він регулює координацію і баланс.
Передній мозок - заповнює більшу частину черепної коробки. З ним пов'язана пам'ять, вирішення проблем, мислення і почуття. Він також регулює рух.
Стовбур мозку розташований внизу під півкулями і попереду мозочка. Він з'єднує мозок з хребтом і регулює автоматичні функції - дихання, травлення, серцебиття і кров'яний тиск.
БУДОВА МОЗКУ.
Передній мозок
Мозочок
Проміжний мозок
Стовбур головного мозку
Середній мозок
Міст
Довгастий мозок
Гіпоталамус
Епіфіз
Таламус
  Головний мозок
Гіпофіз

Великі півкулі головного мозку

Ретикулярна формація

Нервові центри життєзабезпечення:  дихальний, серцево-судинний, травний.
 Центри регуляції м’язового тонусу, рефлексу утримання й відновлення пози, орієнтовного рефлексу на зорові й слухові подразники.

Стовбур головного мозку:довгастий мозок, міст і середній мозок.
Пошкодження довгастого мозку закінчується смертю. : (
Довгастий мозок
Захисні рефлекси: кашель, чхання, миготіння, сльозовиділення, блювота.

Харчові рефлекси: ссання, ковтання, сокоотденіе (тобто секреція) травних залоз.

Серцево-судинні рефлекси, що регулюють діяльність серця і кровоносних судин.
Так само в довгастому мозку розташовані вестибулярні ядра.

А ще в довгастому мозку знаходиться автоматично працює дихальний центр, що забезпечує вентиляцію легенів.

В цьому місці основні нервові шляхи, що виходять із спинного мозку, перехрещуються, в   результаті:  ліва сторона мозку виявляється пов'язаною - з правою стороною тіла ,  а права сторона мозку - з лівою стороною тіла.
У більшості людей ліва півкуля відповідає за лінгвістичні дані людини.

Міст - провідник
Зв'язує довгастий і середній мозок з іншими відділами головного мозку,

через нього проходять сигнали від слухових рецепторів і від органів рівноваги,

Функції середнього мозку

1. Рухові функції.

2. Сенсорні функції (наприклад зір).

3. Регулювання актів жування і ковтання (тривалость)

4. Забезпечення точних рухів рук (наприклад при письмі).
Середній мозок

У стовбурі розташована система ядер, у яких нейрони з безліччю відростків утворюють мережі. Цю систему називають ретикулярною формацією (РФ). РФ постійно взаємодіє з усіма структурами ЦНС. Кожен її нейрон збирає інформацію одночасно від багатьох нейронів різної чутливості, підсумовує її і, залежно від отриманого  результату, впливає на структури ЦНС. Вплив РФ зазвичай активуєструктури головного мозку, але може спричиняти й гальмівний  ефект. РФ відіграє важливу роль у формуванні уваги. Деякі нейрони РФ спонтанно генерують імпульси, завдяки цьому РФ підтримує тонус м’язів, дихального і серцево-судинного центрів.
Ви реагуєте на несподіваний звук, що вас лякає . Ви мимоволі повертаєте голову в його напрямі — цей рух є проявом орієнтовного рефлексу, тобто реакції на новизну. Одночасно дещо збільшується частота серцевих скорочень, частота і глибина дихання, підвищується приплив крові до мозку й серця. У цьому рефлексі беруть участь центри стовбура, а РФ вибірково змінює їх активність, підтримуючи одні й гальмуючи інші.

Мозочок
Мозочок: 1 — кора (сіра речовина); 2 — провідні шляхи (біла речовина)
Мозочок виконує три основні функції
координація рухів регуляція рівноваги
регуляція м'язового тонусу
Загалом, всі відомі спортсмени, музиканти і танцюристи зобов'язані своїми кращими рухами своєму мозочку.
Звичайно ж, певні рухи можуть ініціюватися і на більш високих рівнях, але ось їхня тонка настройка і координація цілком залежить від мозочка. Пошкодження мозочка призводить до поривчастим, нескоординованих рухам і називається атаксія.
Ще недавно вважалося, що мозочок тільки цим і займається, але нові дані вказують на існування прямих нервових зв'язків між мозочком і передніми відділами головного мозку, що відповідають за мову, планування і мислення. Ці дані дозволяють припустити, що мозочок може брати участь у контролі та координації вищих психічних функцій нітрохи не менше, ніж у забезпеченні спритності рухів тіла.

Проміжний мозок: таламус, епіфіз і гіпоталамус, до якого приєднаний гіпофіз.
Проміжний мозок:
1 — таламус; 2 — епіфіз; 3 — гіпофіз; 4 — гіпоталамус
Розташований між стовбуром головного мозку і великими півкулями.
Функції проміжного мозку
Рух, у тому числі і міміка.
Обмін речовин.

Таламус- збирач інформації про всі види чутливості.

Фільтрує, сортує і направляє в головний мозок інформацію, що надходить від больових, тактильних, температурних, м'язово-суглобових, вібраційних, зорових, смакових, нюхових і слухових рецепторів і шляхів. В таламусі відбувається формування відчуттів і їх подальша передача.
Епіфіз
До цих пір функціональна значимість епіфіза для людини не достатньо вивчена.
Секреторні клітини епіфіза виділяють у кров гормон мелатонін, який бере участь в синхронізації циркадних ритмів (біоритми «сон - неспання») і, можливо, впливає на всі гіпоталамо-гіпофізарно гормони, а також імунну систему.

До відомих  функцій епіфіза відносять:
гальмування виділення гормонів росту;
гальмування статевого розвитку і статевої поведінки;
гальмування розвитку пухлин.
впливає на статевий розвиток і сексуальну поведінку.
У дітей епіфіз має  більші розміри, ніж у дорослих; після досягнення статевої зрілості вироблення мелатоніну зменшується.

Гіпоталамус є вищим центром регуляції роботи внутрішніх органів, який узгоджує їх діяльність зі станом активності організму.
продукує низку гормонів і разом з гіпофізом утворює  гіпоталамо-гіпофізарну систему
здійснює гормональну і нервову регуляцію роботи внутрішніх органів
формуює центри голоду — насичення, спраги — питного задоволення, терморегуляції, регуляції сну — неспання тощо, відповідальний за сексуальну поведінку.

Гіпофіз
Гіпофіз складається з двох великих різних за походженням і структурою частин: передньої - аденогіпофіза (становить 70-80% маси органу) і задньої - нейрогіпофіза. Разом з гіпоталамусом гіпофіз утворює гіпоталамо-гіпофізарну систему, що контролює діяльність периферичних ендокринних залоз

Великі півкулі головного мозку -вищий відділ головного мозку
Передній мозок розділений на дві півкулі : ліву і праву. Кожна  півкуля  має чотири функціональних долі.

Назвіть   чотири функціональних долі.
Користуючись підказками пригадайте  функції  названих долей.
Функції долей
Лобна – мислення,річ, емоції.
Тім'яна- всі види чутливісті.
Потилична – зір.
Скронева – слух , пам’ять

Півкулі  з’єднані  між собою щільним пучком  нервових волокон  -  т. з.  “ мозолистим тілом ”. Через цей зв’язок здійснюється  координація роботи   лівої і правої півкуль.
Лімбічна система - сукупність ряду структур головного мозку
Бере участь у регуляції функцій внутрішніх органів, нюху, інстинктивного поведінки, емоцій, пам'яті, сну, неспання та регулює рівень уваги , сприйняття, відтворення емоційно значущої інформації.

Кора півкуль

Головний мозок є складним органом ,  хоча це однорідна маса але вона складається
 з двох видів речовин: білої та сірої.
Біла речовина

Сіра речовина
Самостійна робота
1. Головний мозок людини складається з:
А) стовбура і півкуль великого мозку;
Б) мозочка і півкуль великого мозку;
В) стовбура, мозочка, півкуль великого мозку.

2. Довгастий мозок є продовженням:
А) середнього мозку;
Б) спинного мозку;
В) проміжного мозку.

3. Які відділи головного мозку відносяться до стовбура мозку:
А) середній мозок;
Б) довгастий мозок;
В) мозочок;
Г) проміжний мозок;
Д) міст

4.Який відділ головного мозку є ніби продовженням спинного мозку в порожнині черепа:
А) середній мозок;
Б) довгастий мозок;
В) проміжний мозок

5. Який відділ головного мозку відповідає за координацію рухів ,регуляцію рівноваги,регуляцію м'язового тонусу:
А)  проміжний мозок
Б)  мозочок
В)  стовбур головного мозку

6. Який відділ  проміжного мозку виконує функцію збирача інформації про всі види чутливості:
А) епіфіз
Б) таламус
В) гіпоталамус
Г) гіпофіз

Домашнє завдання
Вивчити § 55,56.
Підготувати повідомлення  про наслідки ушкодження різних відділів головного мозку.


title: Чи властивий тваринам альтруїзм

text:
Company  Logo
www.themegallery.com
LOGO
PowerPoint Template
www.themegallery.com
Company  Logo
www.themegallery.com
Company  Logo
www.themegallery.com


Цікаво знати про слух


title: Доклад С-реактивный белок

text:
The biological role of C-reactive Protein

C-reactive protein (CRP) – an acute phase serum protein, rising rapidly in response to inflammation. CRP binds to phosphocholine and related molecules on microorganisms and damaged membranes, prevents
autoimmunity and plays
an important role in
host defence.
CRP was first detected in 1930 by Tillet and Frances, who detected a substance in the sera of patients with Streptococcus pneumoniae infection that formed a precipitate when combined with polysaccharide C of the cell wall of the pneumococcus and they called it C-reactive substance, which was later changed to C-reactive protein.
Structure of the CRP gene and protein
The CRP gene is located on the first chromosome (1q21-q23). CRP is a 224-residue protein with a monomer molar mass of 25106 Da. The protein is an annular pentameric disc in shape and a member of the small pentraxins family.
Ligands
Regulation of complement activation by C-reactive protein

                                                                                MBL – mannan-
                                                                                b                    binding lectin;
                                                                                MAC – membrane                                                                                attack complex;                                                                                attack complex;
                                                                                PnC - phosphocholine

CRP inhibits the alternative pathway activation and lectin pathway lysis. CRP regulation of complement is mediated by recruitment of factor H
Binding to receptors
The binding of CRP to receptor is expected to have similar effects as the binding of IgG.
The complex activates several cascades of events:
               – Activation of the PI-3K pathway
               – Activation of the ERK1/2 cascade (IL-8
                  synthesis, MMP-1 secretion)
               – Inducing of the phospholipase D activity
Possible mechanism of CPR modulating inflammation
CRP value in clinical medicine
Since its discovery, CRP has been studied as a screening device for inflammation, a marker for disease activity, and as a diagnostic adjunct.
Normal human serum – 10 mg/L
Viral infections – 10-40 mg/L
Bacterial infections – 40-200 mg/L
Severe bacterial infections and burns – over 200 mg/L
A positive CRP may be an indicator of several conditions, including:
 - Appendicitis                                      - rheumatoid arthritis
 - Cholecystitis                                     - rheumatic fever
 - Pancreatitis                                        - cancer
 - Pelvic inflammatory                          - tuberculosis
   disease                                                - heart attack
 - Pneumonia                                         - lupus
 - Urinary tract infection
 - Meningitis
 - Neonatal sepsis and pediatric
   infections

C-reactive protein adds little to diagnosis of pneumonia, urinary tract infections, and pancreatitis. False negative CRP results in the setting of meningitis, neonatal sepsis, and bacteremia are common and therefore unhelpful. A single CRP value should not factor into the decision to treat these patients.

B.Clyne and J.Olshaker, 1999
Summary
CRP can be both pro-inflammatory and anti-inflammatory and the primary role of CPR is likely to be the regulation of acute inflammation. Unfortunately, the nonspecific nature of the acute phase response prevents CRP from being a useful discriminatory diagnostic test.


Черви


title: деградація грунтів та землі

text:
Презентація на тему:“ Деградація грунтів та землі”
Виконали:
учениці 11-А класу
Обертович Оксана
Васількова Тетяна
Деградація
Деграда́ція ґрунті́в — погіршення корисних властивостей та родючості ґрунту внаслідок впливу природних чи антропогенних факторів
Деградація земель — природне або антропогенне спрощення ландшафту, погіршення стану, складу, корисних властивостей і функцій земель та інших органічно пов'язаних із землею природних компонентів

Значенння
«Деградація земель» означає зниження чи втрату біологічної і економічної продуктивності і складної структури орних земель, що зволожуються дощем, зрошуваних орних земель чи пасовищ, лісів і лісистих ділянок у посушливих, напівзасушливих і сухих субгумідних районах у результаті землекористування чи дії одного чи кількох процесів, у тому числі пов'язаних з діяльністю людини і                   структурами розселення,
таких, як:
1.вітрова чи водна ерозія ґрунтів;
2.погіршення фізичних, хімічних і біологічних чи економічних властивостей ґрунтів;
3.довготермінова втрата природного рослинного покриву.
До деградованих земель відносяться:
земельні ділянки, поверхня яких порушена внаслідок землетрусу, зсувів, карстоутворення, повеней, добування корисних копалин тощо;
земельні ділянки з еродованими, перезволоженими, з підвищеною кислотністю або засоленістю, забрудненими хімічними речовинами ґрунтами та інші
Види деградацій грунтів
При всіх способах землекористування найбільшої шкоди сільському господарству завдає ерозія ґрунтів. Неправильне землекористування посилює дію еродувальних факторів. Ерозія ґрунтів відбувається на всіх континентах світу.
Геологічна ерозія ─ це природний процес, який відбувається протягом геологічних епох і завдяки якому сформувався сучасний характер земної поверхні. Головні фактори, що зумовлюють геологічну ерозію і опади, вітер, крутизна схилу, температурні коливання, фізичні властивості порід, часткове підняття земної кори і землетруси. В наших широтах ця ерозія не є небезпечною для сільського чи лісового господарства, бо швидкість процесу руйнування ґрунту дорівнює швидкості процесуґрунтоутворення. Небезпечніший цей вид ерозії в пустелях, де відсутній рослинний покрив, і ніщо не може перешкодити вітру, який зносить верхні шари ґрунту.
Шкоди народному господарству завдає водна та вітрова ерозія.

Водна ерозія буває внаслідок змивання й вимивання частин ґрунту опадами, талими та проточними водами. Вона залежить від кількості й інтенсивності опадів, рельєфу, властивостей ґрунту, рослинного покриву.
 Небезпека водної ерозії полягає не лише в зниженні родючості орного горизонту, а й замулюванні річок, ставків, водойм, заплавних земель. Цей вид ерозії поширений на схилах, переважно розораних, і найнебезпечніший у гірських ландшафтах, в яких знищений лісовий покрив.

Вітрова ерозія поширена там, де немає перешкод сильним вітрам, і де відсутній природний рослинний покрив, що захищає поверхневі шари ґрунту, розораного на великих площах. Локальна вітрова ерозія спостерігається і на безструктурних піщаних ґрунтах. Особливо небезпечні піски біля озер та на узбережжях морів, де часто дмуть сильні вітри.
Причиною вітрової ерозії, крім несприятливих кліматичних умов, є руйнування зернистої структури ґрунту внаслідок неправильного обробітку та відсутності надійного його захисту. Надмірне випасання худоби в посушливих степах, яке призводить до знищення дернини, теж може спричинити вітрову ерозію.

В залежності від інтенсивності руйнування ґрунтів ерозію поділяють :

-слабку,
-середню,
-сильну
-надмірну.
Інтенсивність ерозій
-при слабкій ерозії з одного га змивається чи видувається до 12 тонн верхніх шарів ґрунту;
-при середній ерозії — 12 — 25 т;
-при сильній ерозії — 25 — 50 т;
-при надмірній ерозії — більше 50 тонн.
Аналіз динаміки земельного фонду України дає можливість простежити такі тенденції. Йде процес скорочення частки орних земель за рахунок переведення їх частини в інші категорії сільськогосподарських угідь. Все більше продуктивних земель вилучається для потреб промислового, транспортного і житлового будівництва. На еродованих та рекультивованих землях йде процес лісопосадок та лісовідновлення.

Головну шкоду ґрунтам наносить багаторазова механічна обробка: оранка, культивація, боронування. Тепер на зміну традиційним методам обробки ґрунтів пропонується застосовувати систему з помітно меншим механічним обсягом впливу — безплужну систему землеробства. Головна ідея — відмовитись від глибокої оранки землі.
Діагностичні критерії деградації ґрунтів

Безплужна обробка запобігає появі курних бур, у значній мірі знижує потенційну засміченість орного шару насіннями бур'янистих рослин, очищає ґрунт від бур'янів, що, у свою чергу, дозволяє зменшити пестицидне навантаження

Оранка з оборотом шару, що сторіччями культивується в усьому світі, порушує природні закони ґрунтоутворення й усередині ґрунтові взаємозв'язки.
Безплужний обробіток ґрунту — високоефективний агро-меліоративний прийом. Річний вологонагромаджувальний ефект її дорівнює 30—50 мм, що стабілізує землеробство, особливо під час сильних посух.
Таким чином, безплужна система землеробства, що захищає ґрунт — альтернатива загрозливої екологічної ситуації, що створилася в сільськогосподарському виробництві.


title: "Цитологічні методи дослідження"

text:
Цитологічні методи дослідження
Виконала:
 студентка 1-го курсу
102-б групи
Нечипорук Олександра
Цитологічне дослідження вивчає структуру клітин для виявлення злоякісних, доброякісних пухлин і поразок непухлевої природи.
Методи цитологічного дослідження засновані на вивченні під мікроскопом будови клітин, клітинного складу рідин і тканин.
Світлова мікроскопія
Електронна мікроскопія
Метод мічених атомів (авторадіографія)
Мічені атоми широко застосовуються в цитології для вивчення різноманітних хімічних процесів, що протікають в клітині, наприклад для вивчення синтезу білків і нуклеїнових кислот, проникності клітинної оболонки, локалізації речовин в клітині і т. д. Для цих цілей застосовуються з'єднання, в які введені радіоактивна мітка.
 Методи прижиттєвого забарвлення
Прижиттєві барвники - це органічні сполуки ароматичного ряду, що мають відносно невелику токсичність для живих клітин.
Розрізняються основні і кислі барвники. Проникаючи в клітину, вони з'єднуються головним чином з білками, і спочатку уся цитоплазма придбаває дифузну забарвлення, після чого деякі барвники відкладаються в цитоплазмі у виді гранул.Забарвлення живих клітин дає можливість виявляти зміни, що відбуваються у клітинах і тканинах при різних зовнішніх діях.
Методи мікрургії (мікрохірургія)
Експериментальні методи, і різноманітні операції на клітинах (мікрооперації), стали застосовуватися цитологами вже в другій половині минулого століття. Перші мікрооперації проводилися на порівняно великих об'єктах, наприклад, на клітинах різних тварин, без використання яких-небудь спеціальних пристосувань і при невеликих збільшеннях лупи або препаровального мікроскопа. Мікрооперації на великих клітинах і досі проводяться вручну без яких-небудь складних приладів.


title: Догляд за хворими, перша допомога

text:
Догляд за хворими, перша допомога
Підготувала учениця 11-Б класу Оренбургська Марина

Відомо, що лікування є комплексом заходів, здійснюваних з метою усунення страждань хворого і відновлення порушених функцій його організму. Перша допомога хворим - найпростіші доцільні заходи для полегшення їх самопочуття і перебігу захворювання. Вчасно призначене лікування, правильно організований догляд за хворими сприяють їх швидкому одужанню і поверненню до активної діяльності.

Догляд за хворими - це сукупність заходів, спрямованих на полегшення стану хворого і забезпечення успіху його лікування; це створення гігієнічного й охоронного режиму, виконання всіх призначень лікаря, а також нагляд за хворим, особливо при погіршенні його стану. Головним завданням догляду за хворим є підтримка захисних сил його організму в боротьбі з хворобою. Догляд за хворими слід розглядати як істотну частину лікування, що має велике значення у відновленні здоров'я.

Під час догляду за хворими потрібно виявляти велику витримку й терпіння. Стримане і спокійне звертання діє на хворих заспокійливо. Сумлінне і турботливе ставлення до хворих забезпечує їхню довіру до догляду за ними та лікування. Усі розпорядження лікаря треба виконувати свідомо, розуміючи, на що вони спрямовані.

Доглядаючи за хворими, виконують такі дії: здійснюють найпростіші лікувальні процедури, видають ліки і забезпечують правильний їх прийом, вимірюють температуру тіла, міняють постільну й натільну білизну, годують, напувають й обмивають важкохворих, ставлять компреси, банки і гірчичники, прибирають і провітрюють кімнати, стежать за своєчасністю сечовиділення і випорожнення кишечнику хворого тощо. Під час прибирання і провітрювання притінення хворих треба добре вкривати, щоб уникнути їх переохолодження. Улітку вікна, закривши їх сіткою від комах, можна тримати цілодобово відкритими, проте необхідно уникати протягів. Повітря бути свіжим, а температура постійною, у межах плюс 20-22 °С.

Велике значення при догляді за хворими має дотримання правил особистої гігієни. Всі, хто доглядає хворих, повинні стежити за чистотою свого тіла, коротко підстригати нігті на руках, бо під ними накопичується бруд, мити руки теплою водою з милом до і після кожної процедури.
Догляд за післяопераційними хворими
Треба вміти голити хворого, ставити йому очисну клізму, вимити його, підстригти нігті на руках і ногах, перемінити постільну і натільну білизну, вкласти в ліжко з низьким узголів'ям, повернути голову набік, щоб у випадку блювоти блювотні маси не потрапили в трахею. При блювоті підставити ниркоподібний лоток, а потім очистити хворому порожнину рота серветкою.

У післяопераційний період необхідно спостерігати за частотою пульсу, серцевих скорочень, вимірювати температуру тіла, а також стежити за своєчасним сечовипусканням і випорожненням кишечнику хворого. Без призначення лікаря хворому не можна пити, тільки змочувати губи або полоскати порожнину рота.

У післяопераційний період можлива зовнішня або внутрішня кровотеча. Ознаками зовнішньої кровотечі є промокання кров'ю пов'язки або білизни хворого, внутрішньої - наростаюча блідість, падіння артеріального тиску, поява частого пульсу, дьогтеподібні фекалії, криваве блювання. У випадку незначної зовнішньої кровотечі кожна підбинтувати пов'язку, не знімаючи раніше накладену, поправити положення хворого в ліжку, а при сильній зовнішній та ознаках внутрішньої кровотечі - повідомити чергового лікаря.
Догляд за опіковими хворими
Такі хворі через опікову поверхню втрачають велику кількість білка і рідини, тому їх необхідно поповнювати. Для утамування спраги дають мінеральну воду і солоно-лужну суміш: на 1 л води 5 г кухонної солі і 2 г гідрокарбонату натрію. Після кожного прийому їжі, щоб уникнути розвитку запалення слизової оболонки порожнини рота і привушної слинної залози, рекомендується полоскати або зрошувати порожнину рота дезинфікуючими рідинами: слабким розчином перманганату калію, 2% -м розчином гідрокарбонату натрію, 3% -м розчином перекису водню та ін.

Ліжко застеляють стерильною білизною, бо обпечені дуже сприйнятливі до інфекцій. Якщо білизна не стерильна обов'язково потрібно попрасувати її гарячою праскою з обох боків. Обпечені дуже чутливі до охолодження, тому при провітрюванні кімнати не можна допускати їхнього переохолодження.

Крім того, треба стежити за пульсом, диханням, температурою тіла і своєчасністю фізіологічних випорожнень хворих. Особливо увалено і дбайливо треба ставитися до асептичної пов'язки, накладеної на опікову поверхню. Перед зміною пов'язки її зрошують слабким розчином фурациліну (1: 5000), перманганату калію або риванолу і залишають на тілі хворого на 10-15 хв, щоб вона сама відділилась від шкіри. Не можна зривати пов'язку, оскільки при ньому ушкоджуються грануляції, що сприяють загоєнню опікової поверхні.
Догляд за хворими дітьми
Важкохворим дітям уранці та на ніч слід протирати обличчя, шию, складки шкіри ватною або марлевою кулькою, змоченою в теплій кип'яченій воді. Грудних дітей підмивають кілька разів на день, після чого ретельно висушують тіло дитини м'якою пелюшкою, а складки шкіри змазують стерильною (прокип'яченою) олією або вазеліном.

Таблетки (пігулки), що даються маленьким дітям, необхідно подрібнювати і змішувати з цукровим сиропом. Якщо дитина не відкриває рот, то треба обережно великим пальцем руки надавити на підборіддя або здавити крила носа двома пальцями, при цьому дитина відкриває рот для вдиху - у цей час їй вливають потрібні ліки.

У випадку блювоти дитину треба посадити або покласти на бік. Після блювоти слід прополоскати порожнину рота дитини з гумової груші струменем кип'яченої охолодженої води, спрямованим на тверде піднебіння, і дати випити кілька ковтків води. Слід пам’ятати про те, що діти погано переносять переохолодження тіла і втрату крові, що їхня психіка дуже ранима.

Враховуючи знижену опірність дітей до інфекції, всім, хто доглядає за ними, необхідно особливо ретельно дотримуватися правил особистої гігієни, ізоляції, дезінфекції: мити дітям руки перед їжею і після користування ними туалетом, кипятити посуд, дезінфікуватл виділення, залишки їжі і предмети догляду за хворими дітьми, давати пити їм кипєячену воду і тільки з перевірених водних джерел.

У приміщеннях у яких перебувають діти, дотримують ретельний гігієнічний режим: провітрювання, вологе прибирання, контроль за температурою, чистотою і своєчасною зміною постільної білизни.

Харчування хворих дітей повинне бути раціональним, їх потрібно годувати якісними продуктами, їжу давати в той самий час, невеликими порціями. Маленьких дітей варто годувати з ложки, а напувати зі спеціальних дитячих поїльників.

При годуванні треба надати дитині найбільш зручного для прийому їжі положення, краще сидячи або напівсидячи: годувати в момент поліпшення її стану. Не слід будити дитину для прийому їжі, якщо вона заснула після кількох неспокійно проведених ночей або після кризи. При зниженні апетиту краще пропонувати їжу в невеликій кількості, тому що іноді вигляд великої порції позбавляє дитину бажання їсти. Якщо дитиня погано їсть через болі, то їжу їй слід давати частіше і невеликими порціями, не торкаючись хворого місця ложкою чи соскою.

Медична деонтологія - це сукупність етичних норм і правил поведінки медичного персоналу, спрямованих на максимальне підвищення ефективності лікування пацієнтів. Медична деонтологія заснована на повазі до хворого, культурі медичного персоналу, дотриманні моральних і правових норм. Відповідно до вимог деонтології стосунки між медичними працівниками і пацієнтом повинні будуватися на принципі партнерства, адже без бажання і намагання самого хворого видужати його важко вшикувати.


title: Цікаві факти про дихання

text:
Цікаві факти на тему «Дихання»
Факт 1

Чи знаєте ви, скільки людина «експлуатує» легені щодня? 23000 раз ми робимо вдих-видих (за рік 9 мільйонів!), а це близько 10 000 літрів повітря потрапляє всередину нашого організму…
Факт 2
Чи знаєте ви, що на тканині легень немає ніяких рецепторів? Саме тому ви не можете відчувати там ні болю, ні яких-небудь інших відчуттів. Якщо ж ви помічаєте поколювання в місці, де розташоване легеня — щось не так і варто негайно звернутися до лікаря....
Факт 3
Чи знаєте ви, що вдих легенями зробити людині простіше, ніж видих? Пов’язано це з тим, що видихаючи, ми виштовхуємо з організму не тільки перероблене повітря, але і вуглекислий газ. А це вимагає м’язових напруг...
Факт 4
У людському організмі існує близько 150 мл кисню, який «залежується» і не бере участі ні в яких процесах. Для того, щоб їх періодично «оновлювати», ми позіхаємо і глибоко дихаємо...
Факт 5
Легені мають поверхню приблизно в 100 квадратних метрів.