title: Саламандра

text:
САЛАМАНДРА ПЛЯМИСТА
Клас – земноводні
Ряд – хвостаті
Родина – справжні саламандри

СПОСІБ ЖИТТЯ Звички: одиночні тварини; часто зимують у групах. Їжа: личинки - водяні блохи, дрібні черв'яки і водні комахи; дорослі особини - черв'яки, равлики, комахи.
 Тінисті місця під деревами, вологий грунт і густий рослинний покрив - такими є ідеальні умови для життя вогненної саламандри. Вона віддає перевагу листяним лісам, особливо розташованим на височинах - у таких місцях її можна зустріти на висоті до 1 000 м над рівнем моря. Дорослі саламандри рідко трапляються у воді, проте для розмноження їм потрібні дощові калюжі або інші дрібні водоймища зі стоячою водою. На чисельність саламандр в Європі негативно впливає вирубка листяних лісів і переважання хвойних. Зникнення природних місць існування стає однією з головних причин, що загрожують існуванню саламандр.
         Місце проживання
Вогненна саламандра найчастіше полює вночі. Зазвичай вона вирушає на пошуки їжі в сутінках і дуже любить полювати після дощу. Саламандра повільно пересувається по лісовому покриву і шукає черв'яків, равликів, рівноногих ракоподібних, шерстокрилів, багатоніжок або павуків. Побачивши здобич, якийсь час йде слідом за нею, а потім раптово атакує. Якщо здобич велика, вона приголомшує її і тільки тоді з'їдає. У вологу ніч саламандра знаходить особливо багато їжі. Ще до світанку вона повертається в своє укриття, розташоване під корінням дерев, у трухлявих пнях або під землею.
    ЇЖА
Розмноження
 Більшість саламандр час від початку зими до весни проводить у стані заціпеніння, сховавшись під пеньками дерев. З підвищенням температури напровесні саламандри прокидаються від зимової сплячки. В цей час у них розпочинається період спаровування, який може тривати з весни до осені.    Самець переслідує вподобану самку і час від часу штовхає її головою. Хоча самка чинить опір, самцеві вдається потрапити під неї. Тоді він обхоплює її передніми лапами і випускає маленьку капсулу із сперматозоїдами. Самка приймає сперматофор і задніми ногами проштовхує його в клоаку. Потім у тілі самки відбувається запліднення яйцеклітин і подальший їхній розвиток, аж поки на світ не появляться маленькі личинки. Зазвичай це трапляється вже наступної весни.    Навесні самка саламандри знаходить підхоже водоймище і випускає 25-40 личинок завдовжки близько 2,5 см. Личинки коричневі, з чорними плямами, мають по 4 мініатюрних кінцівки і 3 пари зовнішніх перистих зябер, які дають можливість дихати під водою. Через 3 місяці після цього у них розвиваються легені і зменшуються зябра.
Саламандра має могутню зброю для боротьби зі своїми ворогами. По всій спині і особливо на верхній частині голови в неї знаходяться маленькі пори, які в разі небезпеки виділяють спеціальну білувату липку рідин. Ця І речовина є отруйною настільки, що може вбити невеликого ссавця, який зважився напасти на саламандру. Людина після такого контакту має напади блювання.
Спостереження за саламандрами
Морфологічні ознаки
Тіло інтенсивно-чорне з жовтими плямами, черево однотонно-чорне або коричнюватих тонів. Позаду великих і опуклих очей є привушні залози - паротиди. Тулуб широкий, хвіст коротший від тіла, у січенні круглий. На передніх кінцівках по 4 пальці, на задніх - по 5. Плавальних перетинок бракує. Тіло і хвіст сегментоване 10-12 костальними борознами. Піднебінні зуби у вигляді двох S-подібно вигнутих рядів. Клоака самців більш опукла. Довжина тулуба з хвостом —140-180 мм.


title: Рослини, занесені до Червоної книги

text:
Рослини, занесені до Червоної книги України.
Червона книга України -
 офіційний державний документ, який містить перелік рідкісних, вразливих і зникаючих видів тваринного і рослинного світу у межах України, а також узагальнені відомості про сучасний стан цих видів і заходи щодо їх збереження.
2
 Всі рослини, які занесені до Червоної книги охороняються законом нашої держави і їх знищувати заборонено.
 Перш ніж зірвати квітку, не слід забувати, що ви можете нанести збитку нашій природі, так як серед представників рослинного світу це можуть бути рослини, які занесені до Червоної книги.
Нехай краще квітуча рослина залишиться рости та радувати зір оточуючих.
3

Багато росли, занесених до Червоної книги України ростуть в Карпатах. На Закарпатті можна зустріти нарцис вузьколистий. Цю дивовижну квітку з ніжними пелюстками та тонким ароматом можна побачити, відвідавши знамениту долину нарцисів. Ця червонокнижна рослина починає бурхливо цвісти наприкінці травня.
4
Нарцис вузьколистий

Потребує нашої уваги і охорони така болотяна рослина, як латаття біле. Ця лікарська рослина поширена вздовж Дніпра в його західних та південно-західній частинах України, а також в плавнях Інгульця, Південного Бугу та інших річках. Через втручання в природу людського фактору та осушення водоймі, латаття біле було занесене до Червоної книги.
5
Латаття біле

На вершинах карпатських гір можна зустріти і таку червонокнижну рослину, як білотка альпійська, в народі називають Шовкова косиця або квітка едельвейсу. Суцвіття цієї квітки нагадує лапу лева. Едельвейс росте на вершинах гір та вапняних скелях. Період цвітіння можна спостерігати починаючи з червня і аж до середини серпня.
6
 Квітка едельвейсу

Ще одним рідкісним представником рослинного світу, який занесений до Червоної книги, є лісова лілія. Ця дивовижна рослина росте в листяних та мішаних лісах України. Але шкода, що лісова лілія в наших ліса останнім часом стала рідкістю. Ця квітуча рослина крім яскравого вигляду має цілющі лікарські властивості та широко використовується в медицині.

7
 Лісова лілія

 Таку рослину, як конвалія травнева, поки що можна зустріти майже по всій Україні, за винятком її степової зони. Ці білосніжні пахучі квіти ростуть в лісах, лісових галявинах, узліссях та заплавах річок. Конвалія також потребує нашого захисту, так як являється цінною лікарською рослиною та широко використовується при виготовлені парфумів. А щоб з насіння конвалії виростити дорослу та квітучу рослину, потрібно щоб пройшло не менше, ніж сім чи вісім років.

8
 Конвалія травнева
  На своєму подвір’ї я теж знайшла рослину, що занесена до Червоної книги.
Це магонія падуболиста.
У зеленому будівництві магонію  використовують для посадки на газонах, партерах, для оформлення узлісь масивів і груп дерев, може рости під наметом у рідких куртинах завдяки тіневитривалості.
9
10
Thanks!


title: "Рослинні тканини"

text:
Презентація
на тему:
«Рослинні тканини»
Рослинні організми можуть бути одноклітинними і багатоклітинними, а також колоніальними.
Тіло одноклітинної рослини складається лише з однієї клітини, яка здійснює всі життєві функції і процеси організму.
Тканина — це сукупність клітин, що мають спільне походження, подібну будову і виконують властиві їм функції.
Тіло багатоклітинної рослини складається із сукупностей багатьох клітин, групи яких спеціалізуються на виконанні певних функцій.
Покривна тканина — це шар клітин, які вкривають орган.
Покривна тканина захищає рослину від випаровування, висихання, несприятливих умов, забезпечує газообмін і водопостачання.
Покривна тканина  — це епідерма (епідерміс), корок та кірка.
Епідерма вкриває молоді частини рослини. Найчастіше має один шар живих, без хлоропластів, тісно притиснених одна до одної клітин. Стінки клітин звивисті і мають різну товщину.
Звернені до зовнішнього середовища стінки клітин епідерми товщі і часто вкриті товстим шаром кутикули (плівка з жироподібних речовин).

Захисні властивості епідерми можуть підсилюватися різними виростами — волосками.

Корок — багатошарова мертва тканина.
Оболонки клітин корка потовщені і просочені речовиною, за складом близькою до жирів, майже непроникною для води й повітря. Ці клітини щільно зімкнені між собою (міжклітинників немає) і виконують основні захисні функції.
Клітини корка мертві, наповнені повітрям або смолистими чи дубильними речовинами.
Кірка – багатошарова мертва тканина, утворюється на зміну корку. Типова кірка спостерігається у деревних рослин.
Основна тканина — тканина рослин, що складається з живих клітин різної форми, виконує різноманітні функції: асиміляційну, газообмінну, запасаючу, видільну тощо.
Основну тканину зазвичай називають паренхімою, оскільки вона створює ніби основу органів і заповнює простір між частинами органів.
 Розрізняють три групи основних тканин: асиміляційну, запасливу і повітроносну (аеренхіму).
епідерма
епідерма
паренхіма
Основна асиміляційна тканина розміщена в усіх зелених частинах рослин. Її клітини містять хлоропласти, в яких здійснюється процес фотосинтезу.
Основна запаслива тканина заповнює м'які частини листків, плодів, серцевину стебел та коренів. У її клітинах відкладаються на запас поживні речовини.
Основна повітроносна тканина багата, як правило, на міжклітинні проміжки, заповнені повітрям. Міжклітинники, сполучаючись у загальну сітку, забезпечують газообмін рослин.
асиміляційна паренхіма
повітроносна паренхіма
Провідні тканини пристосовані для руху води та розчинених у ній речовин як у напрямку від кореня до пагона, так і в зворотному напрямі — від листків до коренів.
До  складу провідних тканин входять судини (трахеї), трахеїди і ситоподібні трубки.
Судини (трахеї) — це довгі трубки, що формуються з багатьох розміщених одна над одною клітин, поперечні стінки яких руйнуються. Поздовжні стінки судин нерівномірно потовщені (здерев'янілі), цитоплазма відмирає.
Трахеїди — це видовжені клітини з косими поперечними перетинками, якими вони сполучаються одна з одною, утворюючи суцільний ланцюг. Як і трахеї, це мертві клітини з нерівномірно здерев'янілими стінками. Завдяки потовщенням трахеї і трахеїди протистоять стискуванню і розтягуванню.
Судини (трахеї)
трахеїди
Судини (трахеї)
трахеїди
По судинам і трахеїдам вода і розчинені в ній мінеральні солі рухаються від коренів до надземних частин рослини.

Судини і трахеїди, крім провідної, забезпечують ще й опорну функцію.
клітини паренхіми
судини
продих
клітина продиху
повітряні проміжки
клітинна стінка судини
прилипання
зв’язок
Клітина судини
молекула води
Ситоподібні трубки — видовжені, живі клітини, що сполучаються між собою за допомогою поперечних перетинок з великою кількістю пор і нагадують сито (ситоподібна пластинка).
Поздовжні стінки ситоподібних трубок потовщуються, але не дерев'яніють. Цитоплазма клітин зберігається, а ядро руйнується на самому початку формування трубок. Поряд із ситоподібними трубками розміщені супровідні клітини — клітини-супутники.
Механічні тканини надають рослині міцності, завдяки якій вона витримує значну масу, протистоїть вітру, дощу, снігу.
Механічні тканини складаються з товстостінних клітин з надзвичайно міцною і пружною оболонкою.
Клітина паренхіми
Клітина механічної тканини
пори
Коленхіма — жива механічна тканина у рослин, яка розташовується безпосередньо під епідермісом.
Клітини коленхіми характеризуються нерівномірним потовщенням стінок, за рахунок чого вони можуть виконувати опорну функцію.
Склеренхіма – рослинна тканина, що складається переважно з мертвих клітин з дуже потовщеними стінками; розрізняють два типи клітин склеренхіми: волокна і склереїди, або кам'янисті клітини; виконує механічні функції (надає жорсткості органам рослини, утворює зовнішні покриви).
Склереїди — клітини рослин з дуже потовщеними здерев'янілими оболонками, часто просякнутими солями кальцію або кремнеземом.
В оболонках кам'янистих клітин помітні радіальні канали — пори.
З кам'янистих клітин побудовані тверді оболонки плодів і насіння (кісточки вишень, слив, абрикосів і т. д.).
Твірна тканина (меристема) — це тканина, клітини якої здатні ділитися, завдяки чому ростуть органи, що дає початок всім іншим тканинам.
Твірні тканини складаються з дрібних клітин, що густо заповнені цитоплазмою, всередині кожної клітини є велике ядро. Клітини твірних тканин міцно пов'язані між собою.
Твірні тканини розміщуються на верхівці стебла рослини або кореня. За рахунок поділу клітин верхівкової твірної тканини рослина росте у висоту та довжину.
Всередині стебла і кореня також міститься твірна тканина (бічна). За її рахунок стебло і корінь ростуть у товщину. Твірні тканини можуть бути й в інших частинах рослини.
Кінець
Виконала
учениця 10-го А класу
Якимів Анжеліка


title: "Вода"

text:
Вода
Підготувала
Учениця 10-Б класу
Брикова Ганна
Вода — рідина без кольору, запаху, смаку і з нульовою калорійністю — абсолютно необхідна для всіх видів життя на Землі. Без води не зможуть прожити ні люди, ні тварини, ні рослини.
На Землі водою покрито 70,9 % поверхні. Вода здійснює у природі постійний кругообіг, випаровуючись з поверхні й повертаючись на неї у вигляді опадів.
Типи води
1. Природна негазована вода класифікується за категоріями. Категорій дві: перша і вища. Перша категорія природного негазованої води - дуже добре очищена водопровідна вода. Природна негазована вода вищої категорії видобувається з підземних джерел і вважається корисною для здоров'я. Однак навіть така вода може бути неякісною, якщо вона не пройшла фільтрації.
2. Природна газована вода збагачується двоокисом вуглецю для збільшення термінів її зберігання. У такій воді немає мікробів, але через вплив двоокису вуглецю на кислотно-лужний баланс шлунка вона не рекомендується людям, що страждають захворюваннями шлунково-кишкового тракту.
3. Питна вода з збагаченим складом - вода, додатково насичена сріблом, селеном, киснем, йодом і фтором, що надає їй антибактеріальні тонізуючі властивості. Вживання такої води протипоказано людям з алергічними реакціями на ці елементи.
4. Мінеральна столова вода буває двох видів: природна і штучна. Природна містить у своєму складі кальцій, магній, натрій, хлориди і гідрокарбонати не більше 1 г на 1 л. Штучна виготовляється з прісною: після процедури очищення і знезараження вона насичується мінералами.

5. Мінеральна лікувально-столова вода характеризується вмістом в ній 1-10 г солей на 1 л. Така вода нормалізує обмін речовин і нерідко рекомендується лікарями хворим з відповідними проблемами. При цьому зловживання такою водою може призвести до скупчення солей в організмі і негативному їх впливу на різні органи, тому лікування мінеральною водою проводиться курсами.
6. Мінеральна лікувальна вода відрізняється високою мінералізацією понад 10 г на 1 л. У такій воді може бути як один, так і багато активних елементів. Мінеральна лікувальна вода є завжди газована. Вживати її також рекомендується за рекомендацією лікаря.

7. Артезіанська вода - вважається найкориснішою і чистою. Вона дуже часто продається і в магазинах.
Роль води в природі і житті
У природі вода відіграє надзвичайно важливу роль. Випаровуючись, вода переноситься на величезні віддалі і там випадає у вигляді дощу і снігу. Вологість повітря і кількість атмосферних опадів є найважливішими факторами, що регулюють клімат і погоду.

Шкідливість води
наслідки повені, що призвели до затоплення і підтоплення земель та населених пунктів;
руйнування берегів, захисних дамб та інших споруд;
заболочення, підтоплення і засолення земель, спричинені підвищенням рівня ґрунтових вод внаслідок ненормованої подачі води під час зрошення, витікання води з водопровідно-каналізаційних систем та перекриття потоків підземних вод при розміщенні великих промислових та інших споруд;
осушення земель, зумовлене забором підземних вод в кількості, що перевищує встановлені обсяги відбору води;
забруднення земель в районах видобування корисних копалин, а також після закінчення експлуатації родовищ та їх консервації;
ерозія ґрунтів, утворення ярів, зсувів і селей.
Вода у техніці
Вода має численні технічні застосування. Енергія падіння води широко використовується на гідроелектростанціях для одержання дешевої електричної енергії. Воду використовують у будівельній, текстильній, шкіряній, металургійній і багатьох інших галузях промисловості. Особливо широко застосовують воду у хімічній промисловості для процесів розчинення, фільтрування, промивання і як сировину для одержання різних хімічних продуктів.
Людина вийшла з води?
У гірських печерах Перу збереглися малюнки про явище з океану першої людини – загадкової істоти з хвостом і ластами. Нарешті, є схожий варіант – таємничий острів Пасхи, загублений в Тихому океані, – там теж в глибокій старовині побудовані мощені дороги, які вирушають далеко під воду. Отже що все це могло означати?
Суть гіпотези про земноводне походження наших предків полягає в тому, що приблизно 25 мільйонів років назад одна з гілок еволюції приматів освоїла як середовище проживання мілководдя морів - естуарії, мілководні затоки. Саме у цьому середовищі  і сформувалася людська подоба: прямоходіння, уміння плавати і пірнати, затримуючи дихання до 8-10 хвилин, всеїдність, втрата волосяного покриву.
Життя одночасно в двох середовищах вимагало розвитку мозку. Ймовірно, самці частіше виходили на сушу, чим самки. Зміна клімату на Землі, скорочення площі мелководій, якісь інші причини змусили людей все більше часу проводити на суші. Ось і згодився розвинений мозок: рятуючись від холоду, люди навчилися будувати собі житло, виготовляти одяг, змогли об'єднатися в групи і налагодили комунікацію за допомогою жестів і звуків.
З цієї гіпотези можна зробити декілька практичних висновків:

Жінки повинні народжувати у воді.
Щодня людина повинна проводити у воді хоч би   2-3 години.

Водне середовище покращує кровообіг, зміцнює нервову систему, розвиває дихання і удосконалює навички та рефлекси.
  Такі програми, розвиваючі немовлят, дуже важливі для їх майбутнього життя.
Вода - основа життя
Добре відомо, що люди можуть прожити без їжі 20 і більше днів, а без питної води лише тиждень. Це відбувається тому, що вода вирішує відразу безліч важливих задач.
Вода є універсальним розчинником, завдяки чому засвоюються живильні речовини, що надходять з їжею, і потім доставляються по кровоносній системі до всіх тканин і кліток організму.
 Питна вода забезпечує організм мінеральними елементами: кальцієм, магнієм, натрієм, йодом, залізом, фтором, міддю і так далі.
 За допомогою води відбуваються міжклітинний обмін речовин і всі необхідні біохімічні процеси.
 З водою через нирки, кишечник, шкіру і легені виводяться з організму продукти обміну.
 Завдяки водному обміну регулюється температура тіла.
Вода формує середовища-мастила, за допомогою яких, наприклад, вільно рухаються частини суглобів, що труться між собою.
Дисбаланс на обличчя
Порушення водного обміну приводить до того, що рідина починає скупчуватися в міжклітинному просторі, при цьому самі клітини зневоднюються.  В результаті усередині кліток скупчуються продукти обміну, які насилу виводяться. Така «зашлакованность» організму часто супроводжується нездужанням, загальною слабкістю,надбавкою ваги.
Поради щодо вживання води
Скільки пити питної води
Потреба в рідині - величина індивідуальна. В молодому віці, коли м'язи найбільш розвинені, процентний вміст рідини в організмі вище, а значить, і потреба в ній більше.
 З тієї ж причини в жіночому тілі води завжди менше, ніж у чоловічому. В середньому за нормальних умов дорослій людині необхідно в добу близько 40 мл води на кілограм ваги. А от дітям грудного віку - 120-150 мл.
8 склянок води необхідно пити щодня.
Навіть коли у вас заболіла голова, перш ніж узяти  пігулку спробуйте випити склянку води. І тільки потім, у крайньому випадку, якщо не пройшов головний біль можна випити пігулку.
Яку воду пити?
Відомо, що кип'ячена вода - мертва. Вона лише заповнює баланс рідини в організмі, але не несе енергетичної цінності.
Ідеальна питна вода - це вода з природних джерел - джерельна, ключова, кринична, тала і т.д.
У місті пити воду потрібно обов'язково профильтрованну!Вода, що тече  з-під крана, хлорується на муніципальних станціях водоочищення. Хлор вбиває бактерії практично миттєво, завдяки чому ми не хворіємо на тиф, холеру і дизентерію. Але, з'єднуючись з органічними речовинами, які неможливо повністю видалити з води, він утворює тригалометани - канцерогенні сполуки, здатні викликати рак.
Жорстка вода зовсім непридатна для гігієнічних цілей, особливо для миття волосся. Миття жорсткою водою не тільки не очищає, але і псує волосся. Мило в ній недостатньо добре обмилюється і волосся погано промивається.
Волосся склеюються, а при висиханні стають жорсткими, сухими і легко обламуються. Розчісування ускладнюється або робиться зовсім неможливим.
          Пам'ять води
Дослідження знаменитого японського вченого й цілителя Масару Емото показують, що вода здатна вбирати, зберігати і передавати людські думки і емоції. Форма кристалів льоду, що утворюються при замерзанні води, не лише залежить від її чистоти, але і змінюється в залежності від того, яку над цією водою виконують музику, які їй показують зображення та вимовляють слова, і навіть від того, думають люди про неї або не звертають на неї уваги.
Для води можна виконувати музику
Ці знімки кристалів були зроблені після того, як скляні пляшки з водою поміщали між двох стереоколонок.
Бетховен, Симфонія № 5
Бетховен, Симфонія № 6
Моцарт, Симфонія №40
Бах, Арія на струне соль
Чайковский, Лебединне озеро
Бітлз, Yesterday
Елвіс Преслі, Готель розбитих серце
Весна
Осінь
Літо
Зима
Воді можна показувати слова
Любов і вдячність
Спасибі
(по-англійськи)
Ти мені противний. Я вб'ю тебе! (по-японськи)
Давай це зробимо (по-японськи)
Озерна вода до і після буддійської молитви
Цікавинка
Цікаві факти про воду
За даними ЮНЕСКО, найчистіша вода знаходиться у Фінляндії. Всього в дослідженні свіжої природної води брало участь 122 країни. При цьому 1 млрд людей по всьому світу взагалі не має доступу до безпечної води.
Найчистіша вода у Фінляндії
У води більше 3 станів
Ще зі школи всі знають, що у води є 3 агрегатних стани: рідке, тверде й газоподібне. Проте вчені виділяють 5 різних станів води в рідкому вигляді і 14 станів в замерзлому вигляді.
Вода - переносник хвороб
Вода не тільки дарує життя, але може і віднімати її. 85% всіх захворювань в світі передається за допомогою води. Щорічно 25 млн. чоловік помирає від цих захворювань.
Вода як дієта
За допомогою води можна боротися із зайвою вагою. Вживаючи з напоїв тільки воду, можна різко знизити загальну калорійність раціону. По-перше, тому, що людина припиняє пити калорійні солодкі газованої води і соки, по-друге, тому, що після води менше тягне взяти солодощів, як у випадку з чаєм або кавою.
Найдорожча вода
Вода може бути безкоштовною, а може бути і дуже дорогою. Найдорожча у світі вода продається в Лос-Анджелесі. Виробники упаковують дорогоцінну рідину зі збалансованим смаком і значенням ph в пляшки зі стразами "Swarovski". Коштує така вода 90 $ за 1 л.
Існує і небезпечна вода. Так, наприклад, в Азербайджані є вода, в якій багато метану, тому вона може загорітися, якщо піднести до неї сірник. А в Сицилії в одному з озер є підводні джерела кислоти, які отруюють усю воду в цій водоймі.
Є вода, яка горить
Прикмети
Відро з водою в будинку на підлогу не ставлять, тільки на піднесення.
 З тріснутої чашки воду не п'ють.
 Пусте відро в будинку - до сварки.
 Святу воду, налиту в скляний посуд, ставлять у кімнаті нагорі.
 Не можна перегороджувати греблею природний плин води.
Купатися до сходу сонця у водоймах недобре - втрачається сила.
Краплі дощу, зібрані губами з вербових листків, лікують серце.
Після втоми холодною водою слід вимити вуха, обличчя, шию, за вухами.
Перед сном вимити ноги. Вода змиває не тільки бруд, втому, але і вирівнює потік енергії в стопах.
 Перш ніж купатися в річці, повапни себе глиною на березі кілька разів. Тіло стане білим і гнучким.
Поради
Якщо на етикетці води вказано, що вона йодована, то це не більше, ніж маркетинговий хід. Насправді вчені ще не виявили, яким чином можна насичувати воду йодом.
При виборі бутильованої води краще всього віддати перевагу вітчизняному виробнику, оскільки зарубіжні виробники очищають воду за допомогою технології зворотного осмосу, що не є ефективним.
При покупці уважно огляньте пляшку. Вона повинна бути новою, пружною без пошкоджень і дефектів. Пробка повинна бути герметично закрита, а етикетка акуратно приклеєна.
 Злегка збовтайте пляшку і подивіться, чи з'явиться на дні осад. Воду з осадом краще не брати.
 Здавна існує думка, що срібло здатне очищати воду, робити її корисною і навіть лікувальною. Тим не менш, не дивлячись на широку славу, наукових даних, що підтверджують теорію корисності «срібної» води, немає.
 Не варто  куховарити на мінеральній воді. Справжню мінеральну воду можна нагрівати, розбавляти, змішувати або звільняти від газу - додаткова обробка її руйнує.

З великим трепетом перед тим, хто її створив. Давайте вчитися любити воду, берегти її, вчити цьому своїх дітей та онуків. І тоді наша блакитна від води планета буде в надійних руках.
Використана література
http://aleksandra-avanesjan.blogspot.com/2011/07/5.html
http://uk.wikipedia.org/wiki/Вода
http://jupiters.narod.ru/human1.htm
http://www.gazeta.lv/story/2335.html
http://jupiters.narod.ru/human1.htm
http://cellulitu-boi.blogspot.com/p/blog-page_02.html
http://gerbl.ru/voda.htm
http://www.peredelka.tv/articles/flat/systems-constructions/communications/filtry-dlya-vody/
http://delfinenok.ru/grudnihkovoe_plavanie.html
http://kachestvo.ru/interesno/gde-kupit-vodu.html
http://subscribe.ru/catalog/science.health.vseovode?pos=7
http://www.bibliotekar.ru/voda/index.htm
http://eco.ria.ru/info/20100322/215773125.html
http://ledenev.tv/news/detail/94/
http://subscribe.ru/archive/science.health.vseovode/200803/13101613.html


Роль кінази фокальної адгезії у інтегрин-опосередкованій сигналізації

Найбільш відомими рецепторами клітинної адгезії є інтегрини, представники великої родини гетеродимерних трансмембранних білків, α- і β-субодиниці яких у різних поєднаннях формують більше 20 рецепторів до різних білків позаклітинного матриксу.
У людини описано 18 α- і 8 β-субодиниць, що можуть утворювати 24 варіанти димерів.
Лігандами інтегрованих рецепторів є білки позаклітинного матриксу, такі як коллаген, ламінін, фібронектин та інші.
Деякі інтегрини впізнають лише короткі послідовності великих білків, наприклад RGD (Arg-Gly-Asp).

Міцне прикріплення клітин до позаклітинної матриксу здійснюється в невеликих дискретних ділянках клітинної поверхні - фокальних контактах.
Внутрішньоклітинний домен інтегринових рецепторів через ланцюг різних пов'язаних між собою цитоплазматичних білків (таліна, альфа-актініна, вінкуліна та ін) зв'язується з актиновими мікрофіламентами цитоскелету. Таким чином здійснюється структурний зв'язок між позаклітинним матриксом і цитоскелетом прикріпленої клітини.

Як з'ясувалося, цей зв'язок не тільки структурний, але і функціональний: адгезія клітини до різних компонентів позаклітинного матриксу запускає передачу сигналів від фокальних контактів всередину клітини.

Структура FAK є унікальною серед родин тирозинових протеїнкіназ. Її  можна розділити на три домени (N-термінальний, кіназний і С-кінцевий), кожен домен складається приблизно з 400 амінокислот. Кіназний домен FAK оточений великими некаталітичними N-і С-кінцевими доменами, які не мають значної гомології з іншими білками, за винятком тирозинкінази Pyk2/CAKβ/RAFTK.
Порівняння амінокислотних послідовностей з кДНК що кодують FAK, від птахів, мишей та людини показує надзвичайно високий ступінь ідентичності (близько 90%), припускаючи, що клітинні функції FAK висококонсервативні.

Інтегриновий рецептор, зв'язавшись зі своїм лігандом, зазнає конформаційних змін та індукує в цитоплазмі підвищення рівня Са2+ і рН, а також фосфорилювання по тирозину ряду білків, пов'язаних з фокальним контактом.
Серед цих білків ключовими учасниками передачі сигналів є тирозинова протеїнкіназа фокальних контактів - FAK (pp125FAK), безпосередньо пов'язана з цитоплазматичним доменом бета-субодиниці інтегринів, а також білки фокальних контактів - паксилін (пов'язаний з FAK і з вінкуліном) і тензин (пов'язаний з вінкуліном і з актиновими мікрофіламентами).
Фосфорилювання по тирозину цих білків робить їх здатними активувати і залучати до послідовної передачі сигналів інші молекули: субмембранні тирозинкінази сімейства SRC, ГТФ-зв'язуючі білки (G-білки), цитоплазматичні протеїнкінази і на кінцевому етапі-транскрипційні фактори клітинного ядра, результатом чого є модифікація експресії специфічних генів, що виявляється в ростових, морфогенетичних і локомоторних реакціях прикріпленої клітини.

Взаємодія між Src і FAK досить складна. FAK аутофосфорилюється під дією інтегринів, в результаті чого тирозин в положенні 397 стає доступний для SН2-домену Src. Відповідно стимулюється кіназна активність Src і відбувається зворотнє фосфорилювання FAK по чотирьом тирозиновим залишкам, що призводить до індукції її повноцінної активності.

Інші потенційні субстрати Src в зоні фокальних контактів можуть бути також і субстратами для FAK. Це питання залишається відкритим, оскільки дискримінувати субстратнуспецифічність двох кіназ, що знаходяться в комплексі, важко.

Наприклад, паксилін, асоціюючись з С-кінцевим фрагментом FAK, може взаємодіяти з Src за рахунок SH3-домену. Є докази, що FAK не єдиний фермент, здатний фосфорилювати паксилін, вінкулін, таллін і тензин, так як було продемонстровано, що в дефектних за FAK клітинах мишей зазначені білки залишаються в фосфорильованому стані.

При зв'язуванні з позаклітинним матриксом менша (β) субодиниця інтегринів активує нерецепторну тирозинкіназу FAK .
Активована FAK, в свою чергу, через послідовність адапторних сигнальних білків (Grb2, Src, Shc) активує МАР-кіназний проліферативний каскад .
Крім цього, FAK може прямо або опосередковано фосфорилювати свої власні мішені, зокрема білок р130Cas
Таким чином, інтегрин-індуковані FAK-опосередковані сигнальні шляхи приводять не тільки до посилення клітинної проліферації, але і до підвищення міграційної та інвазивної клітинної активності.

Активація FAK в процесі адгезії з субстратом призводить до фосфорилювання по тирозину паксиліну, тензину і Р130cas. Далі сигнал передається через адапторні білки і фактори обміну нуклеотидів на Ras, і далі через МАР кіназний каскад в ядро.
 У деяких трансформованих клітинах FAK конститутивно активована, що, мабуть, забезпечує незалежний від субстрату ріст цих клітин.

Крім центральної ролі в інтегриновій сигналізації, FAK також є супресором апоптозу в епітеліальних клітинах. Цікаво, що в цьому процесі не бере участь класичний каскад МАР кіназ . Була виділена нова серин / треонінова кіназа IGL ( integrin-linked kinase ), яка, можливо і здійснює цю функцію.

Дякую за увагу!


title: Сльози для зору. Сльози для життя

text:
Cльози для зору.      Сльози для життя.
Роботу виконали
 учениці 9-Б класу
СШ №273
Хромець Аліна та Ястремська Анна
Орган зору людини - око - унікальний і дуже складний витвір природи. У людини два ока, і тому зір бінокулярний або стереоскопічний.
Кожне око розташоване в очній ямці черепа (орбіті), має кулясту форму з опуклішою передньою частиною і тому ще називається очним яблуком. Така форма ока дає змогу йому рухатися в певних межах очної ямки.
Допоміжний апарат ока – це                             брови, повіки з віями, слізні                       залози та м'язи ока. Завдяки                  бровам піт, що стікає з лоба, не        потрапляє в очі. Повіки з віями захищають око від пилу, яскравих променів. Повіки мимовільно, періодично, рефлекторно змикаються та розмикаються, змочуючи поверхню ока слізною рідиною. Це має захисне значення.
Захисні реакції очей ґрунтуються і на мигальному рефлексі, який спрацьовує під час дії подразника (доторкання до вій, раптове різке освітлення). При цьому очі рефлекторно примружуються.
Слізний апарат складається зі слізної залози, розташованої у верхньому зовнішньому куті орбіти, слізного мішка і носослізного каналу. Слізна залоза виділяє секрет - сльози - рідину, яка має певний склад.
Сльози збираються в слізному мішку, а їхній надлишок постійно стікає із внутрішнього кута ока по носослізному каналу у носову порожнину.
Слізні залози виробляють сльози. Вони є парними (по парі на кожне око), мають мигдалевидну форму і виділяють слізний секрет.
Еволюційно слізні залози виникли з розвитком у тварин органів зору.
У людини розрізняють:
великі слізні залози, які містяться в слізній ямці лобної кістки черепа і протоки яких відкриваються у кон'юктивальний мішок (слізний мішок);
дрібні слізні залози кон'юктиви ока.
Сльозовий апарат складається із слізної точки, сльозової залози, сльозових канальців, слізного мішка та нососльозової протоки.
5-12 канальців відкриваються в щілину між кон'юнктивою і очним яблуком у зовнішній кут ока - слізну точку, де містяться слізний сосочок з отвором. Сльозовий мішок розміщений у внутрішньому куті ока.
Сльози – прозора рідина, що має слаболужну реакцію. Основну частину (до 99%) становить вода, решта - неорганічні речовини (хлорид натрію, карбонат натрію і магнію, а також сірчанокислий і фосфорнокислий кальцій).
Крім води в сльозах є білки і вуглеводи, а щоб не затримуватися на поверхні шкіри, вони покриті товстою жирною плівкою. Цю жирну плівку спеціально вивчали американські вчені, які виявили в ній ліпід олеамід (раніше його знаходили тільки в клітинах мозку і ЦНС). Крім того, в слізній рідині містяться ферменти, найбільш важливий з них - лізоцим, який атакує бактерії, розчиняючи їх клітинні стінки.
Хімічний склад сліз схожий до складу крові, але на відміну від крові в слізної рідини більша концентрація калію і хлору, а ось органічних кислот менше.
Сльози несуть в собі не менше інформації, ніж крапля крові: їх хімічний склад залежно від стану організму постійно змінюється.
Зволоживши поверхню очного яблука, сльози відтікають до внутрішнього кута ока (до носа). Руху слізної рідини у бік кута ока сприяють кліпальні рухи повік.
З мішка через нососльозову протоку сльози стікають у порожнину носа, під нижню раковину (тому іноді можна помітити, як під час плачу сльози течуть з носа).
При виділенні сліз відбувається змочування поверхні очного яблука. Сльози служать своєрідною змазкою очного яблука, очищаючи його від подразнюючих речовин і сторонніх предметів.
Синдром «сухих очей» - одна з ознак їх втоми або зниження гостроти зору.
В сльозах міститься кисень і живильні речовини для рогової оболонки ока - рогівки, яка не має власного кровопостачання.
Сльози - один з дуже важливих функціональних елементів нашого організму. Вони містять психотропні речовини, які зменшують відчуття напруги і тривоги. Саме з цієї причини плач приносить нам полегшення.
Сльози бувають фізіологічними - це рефлекторні сльози, потрібні для зволоження й очищення очей, і емоційними, що виникають як реакція на емоційне потрясіння. Рефлекторні сльози зволожують поверхню очей, служать реакцією на подразнення і необхідні для нормального зору.
Розлука, жалість, розчарування, образа, почуття гордості й любові, безнадія, страх і навіть збентеження – причини, що можуть викликати сльози. Існують і «зрадницькі» сльози.
Саме сльози ацтеки порівнювали з «каменем щастя» - бірюзою, саме сльози на Русі називали «перлами», а в старих литовських піснях - «бурштиновим розсипом».
Сьогодні медицина говорить нам про те, що рідина, яка виробляється слізною залозою людини, містить гормони стресу, що виділяються мозком у момент виплеску емоцій. Таким чином речовини, що утворилися в момент нервового перенапруження, видаляються з нашого організму разом з тими самими «зрадницькими» сльозами. З полегшенням виплакатися, кожен з нас напевно відчуває себе не тільки спокійніше, але часом і бадьоріше.
Сльозовиділення - процес виділення сліз, що відбувається рефлекторно при висиханні або механічному подразненні рогівки. Припиняється під час сну.
У нормальних умовах слізні залози людини виробляють від 0,5 до 1 мл слізної рідини за добу. Психічний стан людини, а також роздратування в області розгалужень трійчастого нерва можуть збільшувати швидкість секреції, в той час як деякі очні хвороби різко зменшують кількість виділених сліз.
Виділяють три основні типи видів сліз:
- базальні - сльози, що безперервно виділяються сльозовим апаратом ока;
- рефлекторні - сльози, викликані дією подразнення, дією газу, диму, чужорідних часточок;
- психічні - сльози викликані психічним станом людини, яких зазвичай називають плачем. Найчастіше це стрес, негативні переживання, подеколи позитивні - сльози радості.
Сльозовиділення може:
посилюватись - гіперсекреція при деяких психічних станах: біль, гнів, радість, під час діяння надмірно яскравого світла, різних хімічних речовин (сльозогінних газів);
зменшуватись - гіпосекреція при деяких захворюваннях ока.
Сльози, які відіграють життєво важливу роль для нашого організму, в певних життєвих ситуаціях стали для більшості з нас показником слабкості. Люди зізнаються, що з цієї причини деколи соромляться дивитися фільм в компанії, слухати музику в концертному залі, прощатися з близькими людьми в аеропортах?
Cльози для зору.      Сльози для життя.


title: Рослини Червоної Книги України Савосько Ілона

text:
Леонід Глібов - визначний український байкар, поет. Викривальна і повчальна спрямованість байок письменника.Байка «Щука».
Українська література.
6 клас.

Тема:
Леонід Глібов(1827-1893)
Леонід Глібов
Народився 21 лютого 1827 у селі Веселий Поділ Хорольського повіту в родині управителя маєтків магнатів Родзянків.

Початкову освіту він  здобув  вдома за допомогою матері, а 1840р. вступив до Полтавської гімназії, де почав писати вірші і де вийшла його перша збірка російською мовою «Стихотворения Леонида Глебова» (1847).

До жанру байки Глібов звертається під час навчання у Ніжинському ліцеї вищих наук, тоді ж деякі з них друкує у газеті «Черниговские губернские ведомости».

Після закінчення ліцею (1855) Глібов працював вчителем історії та географії в Чорному Острові на Поділлі, а з 1858 р. — у Чернігівській чоловічій гімназії, захищав прогресивні педагогічні методи.

Свої байки та вірші Глібов друкував у журналі “Основа”, що з 1861 p. виходив у Петербурзі.

1861 pоку письменник став видавцем і редактором новоствореної газети «Черниговский листок». На сторінках цього тижневика часто з’являлися соціально гострі, спрямовані проти місцевих урядовців, поміщиків-деспотів, проти зловживань судових органів, матеріали. За зв’язки з членом підпільної організації «Земля і воля» І. Андрущенком у 1863 р. Глібова було позбавлено права вчителювати, встановлено над ним поліцейський нагляд.

 Глібов відомий як байкар, перша збірка «Байки Леоніда Глібова», що містила 36 творів, вийшла у Києві 1863 р., але майже весь тираж її був знищений у зв’язку з валуєвським циркуляром. Два роки поет жив у Ніжині, а 1865 р. повертається до Чернігова та деякий час працював дрібним чиновником у канцелярії губернатора.

 З 1867 р. він стає управителем земської друкарні, продовжує активну творчу працю, готує збірки своїх байок, видає книги-«метелики», друкує фейлетони, театральні огляди, публіцистичні статті, поезії російською мовою, твори для дітей. Хвороба серця й астма підірвали здоровя Леоніда Івановича. Утративши зір, він продовжував писати під лінійку з лупою.

Помер 10 листопада 1893 р. в Чернігові.

\

Творча спадщина
Чи пам'ятаєте ви, що таке байка і які її особливості?
Байки були відомі ще в Стародавній Греції. Батьком літературної байки називають Езопа. Тому про алегоричну мову часто говорять «езопова». В Україні жанр байки має давню і багату традицію. Ф.Прокопович, Г.Кониський були авторами повчальних байок в підручниках з риторики. Видатний філософ і просвітитель Г.Сковорода написав цикл «Байки Харьковскія». Нове слово було мовлене і байкарями П.Гулаком-Артемовським, Л.Боровиковським, Є.Гребінкою та Л.Глібовим.

Особливості байки:
- невеликий розмір,
- віршована форма,
- алегоричність,
- повчальний зміст,
будова:

оповідь(фабула)         мораль
Байка “Щука”

Читаючи байку, нам будуть траплятися незрозумілі слова. Зверніть увагу:

Бомага – папір.
Буцімби – нібито
Шаплик – посудина з ручками для носіння рідини.
Нікчемна - ні на що не здатний.
Стряпчий – захисник обвинуваченого в суді.
Завсіди – зазвичай.
Щупачок – самець щуки.
Річ держать – промовляти, говорити.

“Щука” (1858)
На Щуку хтось бомагу в суд подав,Що буцім би вона такеє виробляла,Що у ставку ніхто життя не мав:Того заїла в смерть, другого обідрала.Піймали Щуку молодціТа в шаплиціГуртом до суду притаскали,Хоча чуби й мокренькі стали.На той раз суддями булиЯкіїсь два Осли,Одна нікчемна ШкапаТа два стареньких Цапа,—Усе народ, як бачите, такийДобрячий та плохий.За стряпчого, як завсігди годиться,Була приставлена Лисиця...А чутка у гаю була така,Що ніби Щука та частенько,Як тільки зробиться темненько,Лисиці й шле — то щупачка,То сотеньку карасиків живенькихАбо линів гарненьких...
Чи справді так було, чи, може, хто збрехав(Хто ворогів не мав!),—А все-таки катюзі,Як кажуть, буде по заслузі.Зійшлися судді, стали розбирать:Коли, і як воно, і що їй присудити?Як не мудруй, а правди ніде діти.Кінців не можна поховать...Не довго думали — рішили —І Щуку на вербі повісити звеліли.— Дозвольте і мені, панове, річ держать,—Тут обізвалася Лисиця.—Розбійницю таку не так судить годиться:Щоб більше жаху їй завдатьІ щоб усяк боявся так робити, —У річці вражу Щуку утопити!— Розумна річ! — всі зачали гукать.Послухали ЛисичкуІ Щуку кинули — у річку.
Композиція байки :
Введення        За злочинну діяльність Щуку силоміць представили до суду. Опис суддів. Таємний зв’язок Щуки і Лисиці.
Основна частина       Судовий процес над Щукою. Винесено вирок, дія якого припинена.
Закінчення      Новий вирок суддів за пропозицією Лисички: «У річці ворожу Щуку утопити!» Що й було виконано.
Усі образи в цій байці є алегоричними. За масками криються типові персонажі з реального життя. Письменник бачив навколо себе суспільну несправедливість і не міг з нею змиритися, тому засудив її у своєму творі. Бо кожному українцеві по- справжньому болять негаразди та нечесність у своїй рідній землі.
Леонід Глібов у байці «Щука» зображує сучасну йому систему судочинства, і змальовуючи узагальнені образи суддів та працівників судової системи. Автор наголошує на проблемах нерозумності деяких державних працівників

Ведмідь-пасічник
Вовк та ягня
Журба («Стоїть гора високая…»)
Жаба й Віл
Зозуля і півень
Квіти
Лисиця-жалібниця
Мальований стовп
Мірошник
Муха й бджола
Охрімова свита
Пісня
Синиця
Солом'яний дід
Цуцик
Шелестуни
Щука
Твори
Декому на догад
Кому привіт?
Хто баба?
Хто бреше?
Хто вона?
Хто вони?
Хто розмовляє?
Хто сестра і брат
Хто хвастає?
Що за птиця?
Що зашкварчить?
Хто доня?
Акровірші і загадки
5 березня 2017 року на державному рівні в Україні відзначалась пам'ятна дата — 190 років з дня народження Леоніда Глібова (1827—1893), письменника, байкаря, видавця, громадського діяча.
На його честь названо декілька урбанонімів, наприклад вулиця Глібова у місті Черкаси.
Під час німецької окупації Харкова, на його честь була перейменована вулиця Анрі Барбюса, наразі вулиця Юри Зойфера.
Вшанування пам'яті
Дякую за увагу


title: Сосна

text:
Сосна

Поширення сосни в Україні
В Україні сосна займає близько 2,5 млн. га або 34% всієї лісової площі (перше місце перед дубом і смерекою). Поширена насамперед на Поліссі, де є головною лісотвірною породою.
На кращих ґрунтах зростає разом з дубом (субори), на глибоких пісках - без домішки інших порід (сухі бори), на заболочених ґрунтах - з домішкою берези та вільхи. В степу сосна зустрічається вкрай рідко, також рідко у Карпатах і Прикарпатті.
Розмноження сосни
Розмножується сосна насінням. Плодоношення розпочинається на 30 - 40-х роках життя. До цього часу на деревах формуються шишки двох видів:
	- чоловічі;
	- жіночі.
Жіночі шишки
Червонуваті жіночі шишки утворюються на верхівках сьогорічних пагонів в кінці весни. На осі такої шишки розташовано     2 види лусок: зовнішні - покривні і внутрішні - насінні. На зовнішньому боці насіннєвої  луски розміщенні зачатки з пилковходами на верхівках.
Жіночі шишки
Всередині кожного насіннєвого зачатка із макроспори формується гаплоїдний жіночий заросток з двома архегоніями.        В кожному архегонії знаходиться велика яйцеклітина і 2 - 4 дрібні шийкові клітини.

Чоловічі шишки
Чоловічі шишки дозрівають на верхівках тогорічних пагонів.      У них до осі прикріплені жовтуваті листочки, що несуть на собі по два мікроспорангії,  в яких дозрівають мікроспори - пилкові зерна.
Процес запилення
Сосна запилюється вітром: пізньої весни або на початку літа насіннєві луски жіночих шишок дещо відхиляються. Велика кількість пилку, потрапляє між насіннєві луски і затримується, прилипаючи до густої рідини, що виділяється через пилковхід. Рідина змочує пилкові зерна і всмоктує їх всередину насінного зачатка приблизно протягом 10 хвилин.
Процес запліднення
      Після запилення насінні луски зближуються і залишаються щільно притисненими до достигання насіння. У сосни від запилення до запліднення проходить 12 - 14 місяців. Запліднення (не подвійне) починається з проростання пилкової трубки, яка повільно просувається до яйцеклітини. Злиття жіночих і чоловічих ядер також іде повільно. Даний процес не потребує води.
Шишка сосни
Шишка є органом розмноження голонасінних рослин.         У шишці спірально розташовані спорофіли, зазвичай у вигляді лусок, в пазухах яких і розвиваються насіння.
Зародок насінини
Після утворення диплоїдного ядра зиготи розпочинається розвиток зародка насінини. Із заплідненої яйцеклітини розвивається зародок, який складається з корінця, стебельця, кількох сім'ядоль (5 - 12) і бруньки.
Із покривів насіннєвого зачатка формуються покриви насінини.
Проростання насінини
Висипання насіння відбувається через 1,5 року після запліднення. Проростає на будь-якому грунті: піщаному, кам'янистому, болотному, навіть на голих скелях.
Молоді паростки можуть витримувати заморозки і нестачу вологи, але гинуть у тіні.
Шишка сосни
   Плід сосни - шишка символізує безсмертя. В античні часи це був важливий символ родючості.
Стародавні греки і ассірійці ототожнювали шишку (в силу її фалічної форми) з чоловічою продуктивністю. Шишка вінчала посох тирс - символ родючості і безсмертя.
Шишка сосни
Соснова шишка була емблемою Артеміди  і символізувала жіночу чистоту римської богині Венери.
У християнській іконографії шишка може вінчати Древо Життя. За своєї форми, що нагадує вихрову воронку, соснова шишка нерідко асоціюється з динамічною і космічною силою.
Шишка сосни
З часів середньовіччя відомий препарат із сировини хвойних дерев - це французький медичний бальзам, настояний на ялинових голках і м'яких молодих шишках.


title: Папороти

text:
Справжні папороті
Папороті з’явились близько 400 млн років тому     в девонський період палеозойської ери
Археоптериси – девонські дерева до 20 м заввишки
і стовбуром діаметром до 1 м
Найдавніші скам’янілості датуються віком 385 млн років
Папороті - найбільш пристосована група судинних спорових рослин
Папороті нараховують близько 11 тисяч видів,
(в Україні 57 видів)
Сучасні деревовидні папороті
Спільні особливості папоротей:
наявність листкоподібних утворень, які виконують  функції фотосинтезу та спороутворення – вони називаються вайї;

стебло розвинуте слабко;

у життєвому циклі переважає спорофіт;

спори зібрані у соруси, що розміщені переважно на нижньому боці листків
Будова папоротей
Спорофіт папороті
кореневище
додаткові
корені
лископодібні пагони –
вайї
Будова папоротей
Спорофіт папороті
кореневище
додаткові
корені
лископодібні пагони –
вайї
  https://www.youtube.com/watch?v=9c9Zi3WFVRc
Будова папоротей
Спорофіт папороті
кореневище
додаткові
корені
лископодібні пагони –
вайї
Спороносні структури – спорангії – розміщені здебільшого на нижньому боці листків.
Зібрання спорангіїв називаються сорусами.
Зовні сорус вкритий покривальцем – індузієм.
соруси
У папороті страусове перо є два типи листків: великі, до 1,5 м – виконують функцію фотосинезу, а невеликі буруваті утворюють спори
Розмноження папоротей
соруси
спорангій
спори
проростання спор
заросток
Заросток (гаметофіт) може бути одностатевим або двостатевим, прикріплюється до ґрунту ризоїдами, має розміри 1 – 6 см
антеридій зі сперматозоїдами
архегоній з яйцеклітинами
соруси
спорангій
спори
проростання спор
заросток
зигота
молодий спорофіт
спорофіт
На гаметофіті починається розвиток нового спорофіту. Із розвитком вегетативних органів він стає самостійною рослиною.
Розмноження папоротей
Різноманітність папоротей
Орляк має з повзуче тонке кореневище і два ряди листків, з яких щороку розвивається тільки один ряд.
Листки розміщені поодиноко, на зиму відмирають.
Листки мають довгі черешки і велику,
до 150 см пластинку.
Різноманітність папоротей
Щитник чоловічий (чоловіча папороть) - багаторічна трав'яниста рослина до 100 см заввишки з горизонтальним кореневищем,
на якому щільно розміщені залишки черешків, суцільно вкриті бурими плівчастими лусками. Надземного стебла немає.
                                           Листки (вайї)
                                           великі (50-100 см),
                                           зібрані біля
                                           кореневища
                                             у вигляді пучка,
                                          що лійкоподібно
                                           розходиться.
Різноманітність папоротей
Нефролепіс
Адіантум (Венерин волос)
Аспленіум
Деякі папороті вирощують як кімнатні рослини
Різноманітність папоротей
Сальвінія плаваюча - це однорічна рослина, що має горизонтальне стебло завдовжки від 3 до 8 см. У кожному вузлі стебла сальвінії несуть по три вайї, з яких дві — цілокраї плавучі, третя — розсічена і занурена у воду, виконує функцію кореня і, водночас, містить фотосинтезуючі тканини
Волоски на поверхні листків
Різноманітність папоротей
Вужачка звичайна - це невелика рослина (5-20 см заввишки) з коротким косим кореневищем і товстими мичкуватими коренями.
Має 1-2 цілокраї листки.
Стерильна частина листка цілісна, гола, довгаста або ланцетна. Спороносна частина довша за стерильну, подібна до стробіла, несе від 12 до 40 пар спорангіїв.
Різноманітність папоротей
Гронянка півмісяцева  - це багаторічна трав'яна рослина із коротким кореневищем та одним листком, розділеним на дві частини, довжина до 20 см.
Уся рослина, за винятком листової пластинки, блідо-зелена. Стерильна частина шкіряста, видовжена. Спороносна частина схожа на гроно, або китицю, звідси і назва рослини.
Червона книга України
Гронянка півмісяцева
Вудсія альпійська
Аспленій чорний
Адіантум
Птерис критський
Марсилія чотирилиста
Сальвінія плаваюча
Значення папоротей
Молоді листки орляка, зібрані до розпрямлення, можуть використовуватись в їжу
Папороті дуже декоративні, тому деякі використовуються як кімнатні рослини
З кореневищ папороті чоловічої отримують глистогінний препарат для боротьби з гельмінтами
Папороті мають  великі листкоподібні утворення вайї, які виконують дві функції: фотосинтез та спороутворення – вони називаються вайї. Стебло розвинуте слабко.

У життєвому циклі переважає спорофіт.

Спори зібрані у соруси, що розміщені переважно на нижньому боці листків.

Використовуються як лікарські та декоративні рослини.

Поширені папороті: папороть чоловіча, орляк.
До Червоної книги України занесені: гронянка півмісяцева, вудсія альпійська, аспленій чорний, адіантум Венерин волос, птерис критський, марсилія чотирилиста, сальвінія плаваюча.
Підведемо підсумки!
Чи маєте запитання?
Відеоурок ви можете переглянути за посиланням:
 https://www.youtube.com/watch?v=DHdh_r8O8Yg


Шлюбна поведінка, розмноження та розвиток птахів
Вчитель біології
 Тимошенко А.Й.
Мета уроку:

Освітня: продовжити вивчати будову і процеси життєдіяльності птахів; розкрити особливості їх розмноження  та індивідуального  розвитку; ознайомити із будовою яйця та особливостями розвитку зародка птахів, процесом інкубації.,  показати ознаки ускладнення організації птахів у порівнянні з плазунами.
Розвиваюча: розвивати уміння виділяти головне у матеріалі, що вивчається; уміння спостерігати, порівнювати і робити відповідні висновки; розвивати увагу, пам’ять, логічне мислення.
Виховна: виховувати в учнів любов до природи рідного краю, почуття прекрасного, відповідальність за тих, хто живе поряд з нами.
Епіграф:

Є багато пташок голосних,
Любі, милі нам співи пташині.
Та завжди наймилішими з них
Будуть ті, що у рідній країні.
Птахи
Моногамні
Полігамні
Шлюбна поведінка птахів
Шлюбна поведінка птахів
Влаштування гнізд
Південноазіатські кравці будують гнізда у формі мішечка, зшиваючи між собою декілька листків, що ростуть безпосередньо на дереві. Самець викльовує дірки в краях листя, а потім протягає крізь них рослинні волокна - саморобні нитки. Нитки кравці роблять з волокон бавовни, ниток з коконів тутового шовкопряда, з шерсті або павутини.

Багато ластівок також будують закриті гнізда з болота і слини, що їх вони прикріплюють під нависаючими краями дахів, щоб захистити гнізда від дощу.
Влаштування гнізд
Звичайні суспільні ткачики бережуть сили і спочатку разом будують дах у вигляді парасольки, який захищає їх від дощу і вітру. Під цим великим дахом вони будують окремі гніздові камери, в кожній з яких селиться одна пара. Ткачики, ймовірно, є найздібнішими будівельниками гнізд.
Влаштування гнізд
Влаштування гнізд
Влаштування гнізд
Будова яйця
Різноманітність забарвлення яєць
Різноманітність забарвлення яєць
Інкубація
Ембріональний етап розвитку птахів відбувається під час інкубації (процесу обігріву яєць, у результаті якого відбувається розвиток зародка). Інкубація забезпечується дорослими птахами, які насиджують кладку, або в інший спосіб забезпечують обігрів яєць.
Розвиток птахів
Правила поводження в природі
- Не тривожте птахів у період виведення потомства. Стає все менше птахів, які гніздяться на землі та кущах;
- Дотримуйтесь тиші, коли відправляєтесь в природу;
- Не чіпайте гнізд та яєць птахів;
- Не беріть з гнізда пташенят;
- По лісу та галявинах ходіть по стежечках , щоб раптово не наступить на пташине гніздо
Турбота про потомство
Тією чи іншою мірою всі птахи піклуються про потомство. Воно полягає в спорудженні гнізда, висиджуванні яєць, вигодовуванні, обігріві й захисті пташенят тощо. Але деякі види (звичайна зозуля) пташенят не висиджують, а підкладають свої яйця в гнізда інших видів, які й вигодовують їхнє потомство.
Турбота про потомство
Рефлексія
Найбільше мені сподобалось…
Мені ці знання знадобляться…
Мені б хотілося дізнатися ще про…
Домашнє завдання
Опрацювати § 44, ст. 179-185, дати відповіді на питання 1-8 (с.р.), 1-3 (д.р.), ст. 185.
Підготувати повідомлення на теми:
«Як птахи орієнтуються під час перельотів?», «Метод кільцювання птахів»


Роль вірусів і пріонів у природі й житті людини


title: Орхідеї

text:
Орхідеї – одні з найпрекрасніших квітів.
Орхідні або Зозулинце́ві, а також Орхіде́ї (лат. Orchidaceae Juss.) — родина однодольних багаторічних наземних чи епіфітних (в тропіках) трав'янистих рослин. Нараховує до 35 тисяч видів.
Поширення
Орхідеї є однією з найбагатших видами родин рослинного світу. Представників цієї родини можна знайти практично в будь-якій точці земної кулі.

 Дендробіум — орхідея, що живе на деревах;
 Каттлея — цариця в сімействі  орхідні;
 Пафіопеділум — орхідея "туфелька";
 Фаленопсіс — орхiдея "метелик";
 Цимбідіум — одна з найневибагливіших орхідей.
Види орхідей
Dendrobium – один з найбільш багатих видами рід орхідних, нараховує за різним даними від 1000 до 1400 видів. Дані види орхідей розповсюджені у Південній Азії, на островах Полінезії і в Австралії. Крім того, є не менше природніх і садових гібридів. Назва роду походить від грецьких слів «dendron» - дерево і «bios» - життя і означає – «той, що живе на дереві». Уперше рід був описаний в 1799 г. шведським ботаніком О. Шварцом.
Дендробіум

Дендробіум прекрасний (Dendrobium bellatulum)
Дендробіум густоцвітний (Dendrobium densiflorum)
Дендробіум торочкуватий (Dendrobium fimbriatum)
Дендробіум першоквітний (Dendrobium primulinum)
Дендробіум-Фаленопсіс (Dendrobium phalaenopsis)
Дендробіум довгорогий (Dendrobium longicornu)
Дендробіум стеблоквітковий (Dendrobium thyrsiflorum)
Види дендробіумів:
Каттлея (cattleya)

Нараховує близько 60 видів і величезну кількість різновидів епіфітів, батьківщиною яких є тропічні ліси Центральної й Південної Америки, на висоті від 600 до 1800 м над рівнем моря. Каттлеї називають царицями орхідних за їхню пишноту, рясне цвітіння і розмаїття квітів. Це яскраві представники сімейства орхідних. Своєю назвою каттлеї зобов'язані британському квіткареві Вільяму Каттлі, першому із садівників-культиваторів епіфітних орхідей.
Каттлеї різних видів
           Cattleya violacea

     Cattleya bowringiana

Cattleya bicolor (Каттлея двоколірна)
Пафіопеділум, Венерина туфелька
Поєднує близько 60 природніх видів і більше 1000 міжвидових гібридів епіфітних і полуепіфітних з родини орхідних, які поширені в Південно-Східній Азії. Найбільш різноманітність виду представлена на границі Південного Китаю і Північного В'єтнаму. Вперше цей рід орхідей потрапив у Європу на початку 17 в., а в 1737 році був вивчений і описаний англійським ботаніком Джоном Ліндлі.
Назва роду Венерина туфелька пов'язане з іменем богині кохання і краси (гречок.Paphia – одне з імен богині Венери, pedilon – «туфелька», «черевичок»). Незвичайна форма губи, яка в нижній частині утворює кишеню, нагадує носочок туфельки. Не випадково пафіопеділуми ще називають «венерині черевички». Насправді це «любовна пастка», куди попадають комахи. Звідти вони вибираються, покриті пилком, і відправляються запліднювати інші квітки
Види пафіопеділумів

                                                      Пафіопеділум Аплетона (Paphiopedilum appletonianum)
Пафіопеділум премилий (Paphiopedilum bellatulum)

Пафіопеділум Єлена (Paphiopedilum helenae)
Фаленопсіс - phalaenopsis
Найбільш популярний і невибагливий у догляді вид родини орхідні. Рід включає за різним даними від 40 до 70 видів і більш 5000 гібридів епіфітних орхідей, що виростають на висотах 200-400 метрів над рівнем моря в густих вологих лісах від Індонезії до Австралії. Вперше рослини цього роду були виявлено в другій половині 18 століття Голландським ботаніком К.Блюмі на одному з островів Малайського архіпелагу.

Phalaenopsis amabilis (Фаленопсіс приємний)
Не тільки види, але і численні міжродові і міжвидові гібриди фаленопсісів.
Phalaenopsis amboinensis.
Phalaenopsis bellina
Phalaenopsis corningiana.
Phalaenopsis gigantean.
Phalaenopsis pallens
Цимбідіум - cymbidium
Поєднує більш 60 видів епіфітних і наземних орхідей, що виростають у прохолодних гірських областях Індокитаю ы Австралії, на висоті 1500-2000 м над рівнем моря. Однак існують види, які віддають перевагу теплому клімату. Залежно від виду і походження їх розводять в опалювальних або неопалюваних приміщеннях. Простота в утримуванні ы декоративність сприяли величезній популярності цимбідіумів як у квіткарів-аматорів, так і в професійних колекціонерів. Крім природних видів існує безліч гібридів, серед яких аматорам орхідей особливо подобаються мініатюрні кімнатні квіти, і саме їх можна побачити в домашніх колекціях.

Цимбідіум карликовий (Cymbidium pumilum)
Цимбідіум «слоняча кістка» (Cymbidium eburneum)
Цимбідіум мечелистний (Cymbidium ensifolium)
Цимбідіум алоєлистный (Cymbidium aloifolium)
Цимбідіум помітний (Cymbidium insigne)

Види цимбідіумів
Охорона
Віддавна орхідеї є найбажанішими ботанічними раритетами, проте багатьом з них у своїх природних місцях зростання загрожує вимирання. Тому сучасні закони про охорону природи беруть орхідеї під особливий захист і контроль. Так, для того щоб взяти рослина в природі, завжди потрібен офіційний дозвіл компетентних органів влади. До того ж всі форми торгівлі орхідеями підлягають точно певним розпорядженням та інструкціям. Поряд з офіційними супровідними документами для рослин, які називаються CITES (Конвенція про міжнародну торгівлю зникаючими видами дикої флори і фауни), при перетині кордонів Європейського Союзу потрібно також свідоцтво про стан здоров'я рослини. Однак якщо мова йде про рослини, вирощені в садівничих господарствах або товариствах, приватне володіння ними в жодному разі не заборонено. І чимало з них перебувають у Вашому особистому розпорядженн
Дякую за увагу


Папоротник


"Садово-паркове мистецтво Японії"


title: ПРИКАРПАТСЬКИЙ НАЦІОНАЛЬНИЙ УНІВЕРСИТЕТ ІМЕНІ ВАСИЛЯ СТЕФАНИКАКафедра органічної та аналітичної хіміїОЧИСТКА ВИСОКОКОНЦЕНТРОВАНИХ СТІЧНИХ ВОД З РЕКУПЕРАЦІЄЮ ВОДИ ТА УТИЛІЗАЦІЄЮ ОСАДУ

text:
7,2
7,2
7,6
7,9
8,2
8,5
2
1
618,9
416,5
301,3
205,3
52,4
24,6
2
1,515
1,278
1,161
1,141
1,046
1,013
3

173,6
10,5
7,54
6,05
5,81
5,58
3
4
5
6
1
6,9-7,3
6,5-8,5
6,0-9,0
2
43-52
350
3
480-690
4
0,06-0,08
-
5
1,8-10
6
-
7
2,7-4,5
8
1612-1800
7
8
9

3
2
1
10
11
11


"Садово – паркове мистецтво.Версаль"


Сонячне світло й тепло, його значення в природі


рак молочної залози


Різноманітність птахів у фауні


title: Ріст і розвиток рослин

text:
Ріст і розвиток рослин

Вступ
На відміну від багатьох тварин, рослини ростуть все життя. Погляньте на старе, майже сухе дерево. Навесні на ньому десь та з'являються молоді пагони, зелені листки і його ріст продовжується.
Ріст
Ріст - це необоротне збільшення розмірів та маси як цілого організму, так і окремих його частин. Ріст рослин зумовлений поділом та ростом клітин. Завдяки цьому утворюються нові тканини та органи.
Ріст
Вищі рослини ростуть на одному місці. За несприятливих умов вони, на відміну від більшості тварин, не можуть залишити місце зростання у пошуках нового. Тому рослинам украй необхідний приріст усіх частин, завдяки чому вони охоплюють якнайбільший життєвий простір.
Твірні тканини
Вищі рослини ростуть за рахунок твірних тканин, клітини яких здатні поділятися. Відповідно до розміщення твірної тканини розрізняють верхівковий та вставний типи росту органів. Верхівковий ріст забезпечують твірні тканини конуса наростання пагона або зон поділу та розтягування кореня. Існують і вставні твірні тканини. Вони розташовані в основі міжвузлів деяких рослин. Наприклад, у злаків (пшениці, кукурудзи, рису) за їхній рахунок видовжуються міжвузля і росте стебло.

Потовщення органів здійснюється за рахунок бічної твірної тканини. Як ви пам'ятаєте, цей тип твірних тканин називають камбієм. Завдяки росту відбуваються і певні рухи рослин.
У житті рослин, як і у житті тварин, спостерігають певні сезонні явища.
Сезонні явища
Рослина навесні (1), влітку (2), взимку (3)

Ріст
Ріст рослин може бути безперервним або періодичним. За безперервного росту, який притаманний більшості однорічних рослин та багатьом тропічним видам, розміри всього організму або окремих його частин збільшуються постійно.
Ріст
Періодичне припинення росту в тропічних рослин зумовлене настанням посушливого сезону. На більшості територій земної кулі постійно змінюються сезони року - весна, літо, осінь, зима. Тому ріст багаторічних рослин помірних широт характеризується періодичністю: взимку ріст рослин припиняється, а навесні поновлюється.
Отже, за умов періодичного росту періоди інтенсивного росту чергуються з періодами спокою.
Період спокою
Спокій у рослин - це пристосування до переживання несприятливих умов (зимових холодів, літніх посух), коли процеси життєдіяльності майже припиняються. В стані спокою може перебувати як уся рослина, так і її окремі органи (сплячі бруньки, бульби, кореневища, насіння). Особливо важливе значення має перехід до стану спокою бруньок і насіння.
Період спокою
Сигналом до глибокого спокою і припинення ростових процесів у рослин холодного та помірного кліматів є вкорочення тривалості світлової частини дня та зниження температури. Для рослин південного походження (бузок, вишня) навіть зниження нічних температур є сигналом для переходу до стану спокою. Цей сигнал у рослин сприймають листки, а за їхньої відсутності - бруньки.
Фотоперіодизм
Зміни тривалості світлового періоду доби впливають, зокрема, на швидкість та терміни росту й цвітіння рослини, листопаду. Реакцію рослин на зміну тривалості дня та ночі називають фотоперіодизмом. Навесні збільшення тривалості дня для рослин є сигналом до розпускання листків, цвітіння і плодоношення. Зміну тривалості світлового періоду доби сприймають листки. В них утворюються речовини, що зумовлюють розвиток квіткових бруньок.
Рослини, що зростали
за умов вкороченого (1) і подовженого (2) світлового дня

Розвиток
Розвиток - це якісні зміни, які послідовно відбуваються в організмі та його окремих частинах упродовж життя. Прикладом розвитку є утворення квітки. Окремі її частини також ростуть, але в цілому її поява - новий якісний стан усього рослинного організму. Тому цвітіння - показник певного етапу розвитку.
Етапи розвитку
Розвиток рослин відбувається у кілька послідовних етапів. Насамперед у квіткових рослин виділяють зародковий та післязародковий періоди розвитку. Зародковий період бере початок від запліднення яйцеклітини та триває до моменту проростання насінини. А після проростання настаєпіслязародковий період. Він охоплює етапи паростка, молодості, зрілості та старіння.
Етапи розвитку рослини

Етап паростка, молодості
Етап паростка триває від моменту проростання до формування перших зелених листків. У цей час паросток живиться за рахунок запасних поживних речовин насінини. Етап молодості -період життя від появи перших зелених листків до цвітіння. У цей час рослина посилено росте і формуються всі її вегетативні органи. Молода рослина, на відміну від паростка, живиться завдяки фотосинтезу.
Етап молодості
Подальший розвиток одно-, дво- та багаторічних рослин відбувається по-різному . Однорічні рослини (наприклад, кріп, горох, огірки) впродовж року повністю закінчують ріст, квітнуть, утворюють плоди та насіння і відмирають. Тривалість їхньої молодості незначна: вже через 30-40 днів після проростання вони утворюють квітки та незабаром плодоносять.
Етап молодості
У дворічних рослин (наприклад, у капусти, моркви) протягом першого року життя розвиваються лише корені та пагони з листками. А на другий рік вони утворюють квітки, плоди та насіння, після цього відмирають.Багаторічні трави часто можуть цвісти та плодоносити впродовж декількох років, однак усі їхні надземні частини відмирають щорічно (як-от у конвалії, пирію, хрону).
Етап молодості
Дерева і кущі (яблуня, дуб, аґрус, ліщина, смородина) сягають своїх найбільших розмірів через десятки років. Перше цвітіння і плодоношення у них настає лише через кілька років (інколи - через рік після проростання). Плодоносять такі рослини впродовж багатьох років.
Етап зрілості
Етап зрілості триває від часу першого цвітіння до втрати здатності утворювати насіння та плоди. З часом навіть рослини з великою тривалістю життя припиняють утворення генеративних органів. Мабуть, ви помічали, як старі плодові дерева поступово все рідше цвітуть, перестають плодоносити. Нові пагони на них майже не утворюються, старі засихають і відпадають.
Етап старіння
У стовбурах старих дерев часто утворюються отвори - дупла, вони підгнивають і відмирають. Настає завершальний етап життєвого циклу рослин - старіння.Старіння - закономірні процеси розвитку рослин, пов'язані з віковими змінами. Ці зміни обмежують пристосувальні можливості рослин і поступово зумовлюють їхнє відмирання. Цей етап триває від останнього плодоношення до загибелі організму.
Розвиток одно-, дво- та багаторічних рослин

Висновок
Усі перетворення, що відбуваються в організмі від його зародження до відмирання, називають індивідуальним розвитком.Отже, як ми вже згадували, організм квіткових рослин є цілісною системою, в якій ріст і розвиток різних його органів взаємоузгоджені.
Висновок
На ці процеси впливають не лише зовнішні чинники, як-от різноманітні чинники довкілля, а й внутрішні. Ріст і розвиток рослин регулюють особливі біологічно активні речовини, які виробляються в самій рослині, - фітогормони. Фітогормони рухаються по рослині, прискорюючи або гальмуючи ріст певних її ділянок.
Джерела
М.М. Мусієнко, П.С. Славний, П.Г. Балан, Біологія, 7 клас
http://teachua.com


title: "Рослинні жири"

text:
Рослинні жири
Підготувала учениця 11-А класу
 Бойко Наталія
    Рослинні жири надзвичайно корисні, оскільки містять багато простих ненасичених і поліненасичених жирних кислот. Вони дарують нам енергію. З їх допомогою організм краще засвоює такі вітаміни, як A, D, Е і К.
Вітамін А необхідний нам для збереження зору.
Вітамін D допомагає організму засвоювати кальцій і фосфор, що потрібні для формування кісток і зубів.
Вітамін Е захищає від анемії, сприяє профілактиці атеросклерозу, підвищує фізичну працездатність і витривалість.
Вітамін К покращує згортання крові, відіграє значну роль в обміні речовин.
-сказав про оливкову олію фахівець з питань харчування Ансель Кейз в доповіді, представленій сенатській комісії США.
"Це найкращий з усіх існуючих харчових жирів і, якби його не було, його слід було б вигадати"
     Втім, будь-яке рослинне масло не просто приправа, а незамінний продукт харчування. У чому ж його цінність?
Дві основні поліненасичені жирні кислоти - лінолева і ліноленова знижують ризик розвитку серцево -судинних захворювань , зміцнюють наші судини , активно беруть участь в обміні речовин , сприяють росту організму і зачаттю.
Прості ненасичені кислоти , серед яких найвідоміша - олеїнова , хороші тим , що менше за інших " навантажують " органи травлення , особливо кишечник , і тим самим полегшують обмін речовин в організмі.
Щоб задовольнити потребу нашого організму в поліненасичених і простих ненасичених жирних кислотах , достатньо однієї столової ложки будь-якої рослинної і однієї столової ложки оливкової олії на день.
СМАЧНОГО!
Яку рослинну олію вибрати ?
Рослинна олія , особливо свіжа , корисна незалежно від того , де зібране насіння - у спекотній Аргентині або рідний Воронезькій губернії. Цікаво тільки , що чим північніше вирощений урожай , тим більше в маслі , отриманому з нього , поліненасичених жирних кислот.
Лляна , рапсова і соєва олія містить обидві поліненасичені жирні кислоти в найбільш вдалому для нашого обміну речовин співвідношенні , а соняшникова і кукурудзяна - чемпіони за вмістом лінолевої кислоти.
Між іншим , напис на етикетках деяких рослинних масел "не містить холестерину " безглузда. Холестерину в них і бути не може - він є тільки в продуктах тваринного походження.
Чому оливкова олія настільки корисна ?
Оливкова олія легко засвоюється.
Крім того, дослідження показали, що воно має жовчогінну та легку послаблюючу дію. Тому її рекомендують при порушеннях функції печінки, а також при запорах і високому рівні холестерину в крові.
Чудо-масло уповільнює процес старіння. До такого висновку прийшли дієтологи, обстеживши декілька сотень європейців 65-84 років. Найменше скаржилися на недуги, погіршення пам'яті ті, чия дієта була багата овочами, фруктами і включала в себе оливкова олія.
Яка оливкова олія краща ?
     Так звана "надчиста" - тільки вона має лікувальні властивості. Отримують таку олію після механічної переробки та першого віджиму олив, тобто відділення, що міститься в ягодах, рідкої маси від твердої.
Секрети кулінарії
100%-ву оливкову олію використовуйте в натуральному вигляді, додаючи до готових страв - ви збережете всі її корисні властивості.
Зберігайте будь-яку рослинну олію в пляшках з темного скла або в шафі при температурі +10-15 ° - на світлі і в теплі якість масла погіршується.
При покупці масла звертайте увагу на дату виготовлення. Термін зберігання рослинної олії-6-12 місяців, оливкової в пляшках - рік з дня випуску, в металевих банках - 3-4 роки.


Соколоподібні


title: "Сорти картоплі поширені в Україні"

text:
Сорти картоплі поширені в Україні
Астерікс
Середньопізній сорт. Бульби червоні з жовтою м'якоттю, подовжено-овальні, чудового смаку. Один з кращих сортів для смаження і варіння, при варінні не змінює забарвлення. На невеликих ділянках елітні бульби дають 2-2,5 кг з куща. Стійкий до механічних пошкоджень, не утворює темних плям від ударів. Стійкий до золотої нематоди, раку, фітофторозу бульб. Має хорошу лежкість. Не любить перенасичення ґрунту азотом, любить додаткове зрошення.
Берегиня
Технологічна врожайність - 130 ц/га на 40-50 день після сходів, 460 ц/га в кінці вегетації. Вміст крохмалю 13-14%. Морфологічні ознаки - бульби округлі, білі, м'якоть ясно-жовта, квітки білі. Стійкий проти картопляної нематоди і звичайного біотипу раку, бактеріальних хвороб. Рекомендовані зони вирощування - Полісся.
Бородянська рожева
Ранньостиглий, столовий. Рослина прямостояча, низька, забарвлення квіток червоно-фіолетове. Бульби округлої форми, шкірка рожева, м'якоть від кремової до жовтої, очки дрібні, маса товарної бульби 90-140 г. Урожайність 17,7-45,3 т/га, максимальна - 45,4 т/га. Товарність 73-91%, лежкість 85-98%, вміст крохмалю 14-19%, смак хороший. Стійкий до раку, сприйнятливий до вірусних хвороб, парші звичайної, макроспоріозу, гнилизни в період зберігання, сильно сприйнятливий до фітофторозу.
Водограй
Технологічна врожайність - 130 ц/га на 40-50 день після сходів, 500 ц/га в кінці вегетації. Вміст крохмалю 12-13%. Морфологічні ознаки - бульби округло-овальні, білі, з плоским столонним слідом; м'якуш кремовий, квітки білі. Стійкий проти картопляної нематоди і звичайних біотипів раку, бактеріальних хвороб. Рекомендовані зони вирощування – Полісся, Лісостеп
Гарт
Технологічна врожайність - 210 ц/га на 40-45 день після сходів, 450 ц/га в кінці вегетації. Вміст крохмалю 14-15%. Морфологічні ознаки - бульби білі, овальні, вічка поверхневі, м'якуш білий, не темніє; квітки синьо-фіолетові. Стійкий проти раку звичайного. Рекомендовані зони вирощування - Полісся, Лісостеп, Степ.
Карлена
Технологічна врожайність, товарність: врожайність 380-420 ц/га, товарність 96%, маса товарної бульби 70-125 г. Вміст крохмалю: 13-16,5%. Морфологічні ознаки: Кущ може бути середньо-високим і високим. Має міцне бадилля. Характеризується дуже швидким розвитком молодих рослин. Шкірка жовта, колір м'якоті від світло-жовтої до жовтої, очки дрібні. Стійкість проти хвороб і шкідників: нематода, фітофтороз - висока, рак, фітофтороз бульб - середня до високої, чорна ніжка - висока, фітофтороз бадилля - середня, залозиста плямистість - висока, вірус Y - середня, парша - середня до високої, вірус скручування листя - дуже висока.
Кобза
Технологiчна врожайність 205 ц/га на 40-45 день після сходів, 450 ц/га в кінці вегетації. Вмiст крохмалю 17-18%. Морфологiчнi ознаки: бульби округлі, білі, м'якуш кремовий, квітки білі. Стійкий проти раку, стеблової нематоди; відносно стійкий проти фітофторозу, парші звичайної, вірусних та бактеріальних хвороб. Рекомендованi зони вирощування – Полісся, Лісостеп, Степ.
Либідь
Технологiчна урожайність 400 ц/га в кінці вегетації. Вмiст крохмалю 17-18 %. Морфологiчнi ознаки: бульби округло-овальні, білі, м'якуш та квітки білі. Стійкий проти звичайного біотипу раку, відносно стійкий проти фітофторозу, парші звичайної, кільцевої та мокрої гнилей, ризоктоніозу, фузаріозу, іржавої плямистості. Рекомендованi зони вирощування – Полісся, Лісостеп, Степ.
Посвіт
Ранньостиглий, столовий. Рослина прямостояча, середньої висоти, забарвлення квіток біле. Бульби округлої форми, шкірка біла, м'якуш білий, маса товарної бульби 90-130 г. Врожайність від середньої до високої, вміст крохмалю 12-14%, смак хороший. Стійкий до раку, середньостійкий до фітофторозу, ризоктоніозу, вірусних хвороб, відносно стійкий до парші звичайної.
Пролісок
Ранньостиглий, столовий. Рослина прямостояча, середньої висоти, забарвлення квіток біле. Бульби короткоовальні, шкірка кремова, м'якоть кремова, очки дрібні, маса товарної бульби 85 г. Врожайність 336 ц/гa, лежкість 95-98%, вміст крохмалю 9-11%, смак задовільний. Стійкий до раку, картопляної нематоди, сприйнятливий до фітофторозу, альтернаріозу, парші звичайної. Цінність сорту: нематодостійкість, хороша лежкість бульб.
Санте
Середньоранній, універсального використання. Рослина висока, від прямостоячої до напівпрямостоячої, забарвлення квіток біле. Бульби овальної форми, великі, шкірка жовта, м'якоть ясно-жовта, очки дрібні. Урожайність висока, товарність хороша, лежкість хороша, вміст сухої речовини висока, смакові якості добрі. Стійкий до раку, картопляної нематоди, фітофторозу, вірусів, середньостійкий до парші звичайної, сприйнятливий до ризоктоніозу. Цінність сорту: висока врожайність, нематодостійкість, стійкість до фітофторозу і вірусів, придатність до переробки на картоплю фрі.
Слов’янка
Технологiчна урожайнiсть 440 ц/га в кінці вегетації
Вмiст крохмалю 17-18 %
Смаковi якостi 4,5 бала
Морфологiчнi ознаки Кущ прямостоячий, високий; стебла слабогіллясті; листки великі, світло-зелені, матові. Бульби довгоовальні, рожеві з гладенькою шкіркою та кремовим м’якушем. Квітки червоно-фіолетові
Стiйкiсть проти хвороб i шкiдникiв стійкий проти раку та картопляної нематоди, має польову стійкість проти фітофторозу, відносно стійкий проти фузаріозу і вірусних хвороб
Рекомендованi зони вирощування	Полісся, Лісостеп, Степ
Темп
Пізній, універсальний сорт. Врожайність від середньої до високої, вміст крохмалю 16-22%. Бульби жовті, округлі, м'якоть кремова. Стійкий до раку картоплі, фітофторозу, бактеріальних хвороб. Смакові якості хороші і відмінні; придатний для виробництва спирту і крохмалю, сухого картопляного пюре, замороженої картоплі.
Зарево
Середньопізній сорт, універсального використання. Рослина прямостояча, середньої висоти, забарвлення квіток червоно-фіолетове. Бульби округлої форми, шкірка рожева, м'якоть біла, очки дрібні, маса товарної бульби 70-80 г. Врожайність середня, вміст крохмалю 19-24%, смак хороший. Стійкий до раку, фітофторозу, ризоктоніозу, парші звичайної, середньостійкий до вірусів. Цінність сорту: висока крохмалистість, хороша лежкість бульб.
Ласунак
Пізньостиглий сорт, універсального використання. Рослина прямостояча, висока, забарвлення квіток біле. Бульби округло-овальної форми, великі, шкірка світло-жовта, м'якоть кремова, вічка середньої глибини. Урожайність висока, період спокою нетривалий, лежкість задовільна і хороша, вміст крохмалю 15-22%, смак хороший і відмінний. Стійкий до раку, фітофторозу (бульб), вірусів "S", "М", "Y", "L", середньостійкий до фітофторозу листя, парші звичайної, ризоктоніозу, чорної ніжки, сприйнятливий до вірусу "Х". Цінність сорту: висока врожайність, стійкість до фітофторозу, вірусів, придатність для виробництва сухого картопляного пюре, чіпсів, замороженої картоплі, крохмалю і спирту.
Повінь
Ранній, дуже урожайний (придатний для отримання двох врожаїв). Бульби - рожеві, м'якоть кремова. Урожайність - до 260 ц/га на 40 день, 540 ц/га в кінці вегетації. Суха речовина - 15,7%. Дуже добре зберігається. Стійкий до ураження раком, бактеріальної гниллю, паршею, картопляною нематодою, вірусними інфекціями.
Серпанок
Ранній, дуже урожайний (два врожаї на сезон). Бульби - рожеві, м'якоть ясно жовта. Урожайність - до 220 ц/га на 40 день, 500 ц/га в кінці вегетації. Суха речовина - 13,5%. Добре зберігається. Стійкий до ураження раком, фітофторозом, бактеріальної гниллю, вірусними інфекціями, паршею.
Дніпрянка
Ранній, дуже врожайний сорт (придатний для отримання двох врожаїв). Бульби - білі, м'якоть - світло-жовта. Урожайність - до 220 ц/га на 40 день, 520 ц/га в кінці вегетації. Суха речовина - 14,8%. Добре зберігається. Стійкість до ураження - раком, кільцевою гниллю, фітофторозом, картопляної нематодою.
Обрій
Сорт стійкий до золотистої цистоутворюючої картопляної нематоди, звичайних біотипів раку картоплі, відносно стійкий до стеблової нематоди, фітофторозу, парші звичайної. Менш вразливий до кільцевої і мокрої бактеріальної гнилей, альтернаріозу. Кущ у картоплі сорту "Обрій" середньої висоти, стебла гіллясті, з достатньою кількістю листя. Картоплини короткі і овальні, білі з жовтуватим відтінком і білим м'якушем. Товарність - 92-94%, середня маса картоплини - 84-95 г, вміст крохмалю - 17,6-18,5%. Картоплини мають хороші смакові якості.
Доброчин
Ранньостиглий сорт картоплі столового призначення. Період вегетації 80-90 днів. Кущ середньої висоти, добре облистяний. Гніздо компактне. Віночок квіток червоно-фіолетовий. Бульби рожеві, округло-овальні з дрібними вічками, білою м'якоттю. Мають гарну лежкість при зимовому зберіганні. Маса товарної бульби 70-80 г. Смакові якості добрі. Вміст крохмалю в бульбах 13,9-14,4%.
Мелодія
Середньопізній сорт, столового призначення. Рослина проміжного типу, напівпрямостояча. Листя велике, закрите, від світло-зеленого до зеленого. Хвилястість краю слабка. Віночок червоно-фіолетовий. Товарна врожайність 176-335 ц/га. Максимальна врожайність 636 ц/га. Бульби овальні з дрібними вічками. Шкірка жовта, гладенька до середньої гладкості. М'якоть жовта. Маса товарної бульби 96-179 г. Вміст крохмалю 11,0-17,0%. Смак хороший і відмінний. Товарність 87-95%. Лежкість 95%. Стійкий до збудника раку картоплі, золотистої картопляної нематоди. За даними оригінатора, стійкий до зморшкуватої і смугастої мозаїки.
Зов
Середньопізній столовий сорт. Рослина напіврозкидиста, висока, забарвлення квіток червоно-фіолетове. Бульби округлої форми, великі, шкірка жовта, м'якоть світло-жовта. Урожайність висока, вміст крохмалю 16-18%. Стійкий до раку, картопляної нематоди, середньостійкий до фітофторозу, парші звичайної.


Синтез органічних сполук різних класів на основі вуглеводневої сировини
Уроки №№1-2, 11 клас
(рівень стандарту)
Розробила Мартиненко О.А., вчитель хімії СЗШ № 213 м. Києва
Мета:   усвідомити важливість вуглеводневої сировини для економіки країни
Завдання:
навчитися наводити приклади синтезів органічних
сполук на основі вуглеводневої сировини;
навчитися встановлювати причинно-наслідкові
зв’язки між складом, будовою, властивостями та
Застосуванням органічних речовин;
вдосконалити вміння пояснювати  причини
багатоманітності органічних речовин;
продовжити вдосконалювати вміння складати
рівняння хімічних реакцій за участю органічних речовин.

 Газопереробна
промисловість

 Нафтохімічне
виробництво

  Коксохімічне
виробництво

    Насичені
   вуглеводні

Ненасичені
вуглеводні
Ароматичні вуглеводні
Синтез-газ

Насичені вуглеводні:____________________
_______________________________________
_______________________________________
Ненасичені вуглеводні:___________________
_______________________________________
_______________________________________
Одержання синтез-газу з метану:
_______________________________________
СH4 + H2O             CO + H2

Позначте формули сполук,  які належать до вуглеводнів
а
б
в
е
д
г
ж
є
к
л
з
а, г, д, є, з, к
1. Позначте формули спиртів2. Позначте формули альдегідів3. Позначте формули карбонових кислот
б
а
г
д
е
ж
є
і
к
з
в
1.  д, є
2. б, е
3. в, ж,з,і
Інформаційна довідка
Хлорування насичених вуглеводнів

Cl • • Cl             Cl •  + • Cl

Cl •  +  CH4         HCl   + • CH3

СН3• +  Сl2         CH3Cl  + Cl •

Синтез органічних сполук різних класів на основі вуглеводневої сировини
Урок №2, 11 клас
(рівень стандарту)
Мета:   поглибити знання учнів про синтез органічних речовин на основі вуглеводневої сировини
Завдання:
вдосконалити вміння  наводити приклади
синтезів органічних сполук на основі
вуглеводневої сировини;
встановлювати  причинно-наслідкові зв’язки
між складом, будовою, властивостями та
застосуванням органічних речовин;
пояснювати  причини багатоманітності
органічних речовин,  значення теорії хімічної
будови.

Порівняй два малюнки.
В чому причина відмін між ними?
Чи з усім на цих малюнках ти згоден?

Хімічні реакції, на яких базуються синтетичні методи добування органічних речовин
Гідрування (гідрогенізація)
Нітрування
Дегідрування
Хімічні реакції, на яких базуються синтетичні методи добування органічних речовин
Гідратація
Дегідратація
  Полімеризація
Працюючи від душі, ви зробите все і для близьких, і для себе, а якщо успіху не буде, працюйте ще.

                                                 Д.І. Менделєєв
Єдиний шлях, що веде до знань – це діяльність.

                                            Б. Шоу
Використана література
Васьков Ю.В. Педагогічні теорії, технології, досвід: Дидактичний аспект. —Харків: Скорпіон, 2000. —120 с.
Величко Л.П. Хімія 11. –  К., “Освіта”, 2011
Затворний О., Затворна І. Використання комп’ютерних моделей на уроках хімії // Біологія і хімія в школі. – 2004. – №4. – С.33 - 37.
«Хімія 10–11 класи. Програми для профільного навчання учнів загальноосвітніх навчальних закладів: рівень стандарту, академічний рівень, профільний рівень та поглиблене вивчення – Тернопіль: Мандрівець, 2011».
5.Ярошенко О.Я. Хімія 11, К., «Грамота» 2011
 http://osvita.ua/school/technol/6804


Розмаїтість бактерій


"Скрепі"


Охорона рослин (охорона природи). Червона книга України


title: Рак картоплі

text:
45,43
276
7
2
3,99
75
6
1


title: Спадкові хвороби людини

text:
Илюша  МитченкоМитяй  Добрый, ответственный,  наш симпатюля

Такое частенько можно услышать от нашего Илюши
Любит посмеяться ,а также постебаться.
Часто юморит он в тему .
Нервный ты , но милый.
Будь всегда самим собой -таким неповторимым.

Смеешься ты задорно и любишь пошутить. Когда прихшел  учитель  ты можешь загнобить. И шуток мы твоих всегда понять не можем. Но любим мы тебя. наш одноклассник  ежик.
дари свою энергию. Свой позитив всегда.
Живи ты в удовольствие . Счастливым будь всегда.

СМОТРИ НА МОЕГО БЕТМАНА ! ! !


title: Ендокринна система

text:
                  Гипоталамус
                     Гипофиз
                     Эпифиз
            Щитовидная железа
                       Почки
       Поджелудочная железа
            Половые железы
            Женские
              Мужские
   Временные эндокринные железы
           Желтое тело
               Плацента


"Серце людини"


Рівняння стану ідеального газу


title: Сортове різноманіття роду Gladiolus L.: стан та перспективи використання у квітникарстві

text:
          2

          -

           -

           -

           -
364

12

120

 220

 109
1
2
3
4
5
6
7
8
9
10
11
12

13
14
15
500
 400
 500
 500
 500
 500
 500
 400
 400
 500
 500
 400

 500
 500
 500
25
  53
  95
  14
  62
  43
  00
  85
  01
  93
  63
  15

  43
  70
  45

16
17
18
19
20
21
22
23
24
25
26
27
28
29
30
500
 400
 500
 200
 300
 400
 300
 300
 400
 400
 400
 400
 300
 400
 500
04
  44
  40
  02
  04
  65
  33
  60
  70
  76
  12
  45
  93
  55
  45
1
2
3
4
5
6
7
8
9
10

16
15
13
13
16
15
14
15
20
    -
55
54
58
57
60
75
77
80
88
-
64
64
69
68
71
86
88
91
101
    -
9
10
11
11
11
11
11
11
11
-
1

2

3

4
 10

10

 10

 10
 10

10

 10

 10
 21

24

 20

 23
 11

10

 10

 11

 43

 52

 85

 90
 13

14

 34

 32


title: Рись канадська

text:
Рись Канадська
Робота учениці 8 класу СШ № 273
Гаврилюк Ольги
2013
Канадська рись
Канадська рись або північноамериканська рись - ссавець родини котячих.
Це - близький родич євразійської рисі, хоча в деяких характеристиках канадська рись подібніша до рудої рисі, ніж до євразійської.
Розміри
Канадська рись вдвічі більша розміром за кота свійського.
Важить у середньому біля 11 кг, досягає 90 см в довжину та 60 см висоти в плечах. Самці більші, ніж самки.

Покриви
Має густе сріблясто-коричневе хутро, на якому можуть бути чорнуваті плями. гривасту морду та китички на кінчиках вух і в цілому нагадує інші види роду рись середнього розміру.
Влітку хутро канадських рисей набуває червонувато-коричневого забарвлення.
Покриви
Ця рись має хутряний комірець, який нагадує подвійно-конічну бороду, короткий хвіст з чорним кінчиком і довгі китиці на вухах. Довгі лапи рисі мають вкриті хутром ступні, що допомагає тварині пересуватися по глибокому снігу.
Поведінка
Канадська рись - тварина одинак, що веде нічний спосіб життя і займає велику територію.
Кордони своєї ділянки рисі регулярно мітять сечею, залишаючи мітки на деревах та скелях.
Живлення
Канадська рись полює на гризунів, птахів. Взимку завдяки глибокому сніговому покриву може полювати на копитних – це можуть бути благородні олені або товстороги.
У голодний період живиться падаллю копитних: оленя, лося.
Живлення
У деяких місцевостях головною здобиччю рисі є американський заєць на якого може припадати до 75 % її раціону. Розмір популяції канадської рисі коливається у слід за чисельність американського зайця.
Розмноження
У шлюбний сезон один самець рисі може злучитися з декількома самками, що живуть з ним по сусідству. Як тільки вони злучилися самець і самка розходяться.
Самці не беруть жодної участі у вирощуванні молоді.
Розмноження
Період розмноження припадає на кінець січня або лютий. Вагітність у самки триває 63-70 днів.
В травні-червні (інколи в липні) в неї народжується від 1 до 5 кошенят, причому їх кількість залежить від того наскільки мати забезпечена їжею.
Розмноження
Кошенята народжуються безпорадними та сліпими, вагою близько 280 грамів та 25 см в довжину. Їх хутро вкрите плямами які в міру дорослішання зникають.
Очі розплющуються на 10-17 день, а на 24-30 день вони вже можуть виходити з лігва.
Мати годує їх молоком до 3-5 місячного віку.
Розмноження
Перед пологами самки влаштовують собі лігва.
 Як правило лігво знаходиться усередині гущавини кущів, дерев, під валунами, корінням лісоповалу або в порожнистих стовбурах дерев. Розташовані  під середнім нахилом і виходять на південь або на південний захід.
Розмноження
Кошенята відділяться від матері у віці 10 місяців коли здатні самостійно добувати собі харч, зазвичай це березень або квітень.
Статевої зрілості молоді рисі досягають у віці від 10 до 23 місяців.
В природних умовах в середньому живуть від 10 до 15 років.
Я - рись канадська


title: Ритмічне життя

text:
Ритмічне життя
Матеріали до теми “Біологічні ритми”
Коли людина узгоджує режим дня зі своїми біологічними ритмами, рівень її фізичної і розумової працездатності стає значно вищим.  Біологічні ритми є основою раціонального розпорядку дня, тому що здорове самопочуття може бути досягнуте лише тоді, коли ритм життя відповідає властивому для організму ритму фізіологічних функцій.
Циклічні коливання інтенсивності та характеру біологічних процесів, їх кількісні й якісні зміни, що відбуваються на всіх рівнях життя, мають індивідуальний характер.
Ритмічне життя
Біологічні ритми або просто біоритми  - це більш-менш регулярні зміни характеру та інтенсивності біологічних процесів. , Біоритм  -                           природний феномен, з яким здоровий                        організм справляється без наслідків.
Наука, яка розглядає ритмічні процеси                                  від самого їх зародження при заплідненні і до таких складних та масштабних явищ, як річні, сезонні та інші ритми в житті природи, називається біоритмологія.

Біологічні ритми
На жаль, життя сучасної людини таке, що порушення біоритмів для нас практично неминучі оскільки режим трудового дня часто не співпадає                             з  індивідуальними потребами, відряд -                        ження потребують частих переїздів, а                                молоде покоління пристрастилось до                            нічних розваг.
Порушення біоритмів викликає неврози, дратівливість, призводить до глибоких розладів фізіологічних процесів. Одним з основних їхніх проявів є постійне відчуття втоми.
Ритмічне життя
Внаслідок порушення біологічних ритмів виникають «хвороби біоритмів», основними причинами яких є:
- неузгодженість режиму розумової та фізичної активності потребам організму;
- часті перелаштування організму, пов’язані з інтенсивними міграціями людей, які часто змінюють часові пояси. Для них характерне захворювання - десинхроноз – типова хвороба цивілізації кінця XX - початку XXI ст.;
- зловживання алкоголем та наркотичними речовинами, після яких біоритми відновлюються через три доби.
Ритмічне життя
Наявність своєрідного «біологічного годинника» люди помітили досить давно: ще в IV ст. до н.е. грецький філософ Платон сказав: «Всей человеческой жизнью управляет гармония и ритм».
 Наш вітчизняний фізіолог І. П. Павлов стверджував,  що в житті людини немає нічого «более властного», ніж ритм.
Древньогрецький філософ Арістотель (384-322 р. до н.е.) говорив: «Продолжительность развития и жизни  совершенно естественно измерять периодами.                                   Я называю периодами день и ночь, месяц, год и                              времена, измеряемые ими».
Із історії науки про біоритми
Біоритми виявлені на всіх рівнях організації живої природи: від одноклітинних організмів до біосфери. Вони є важливим механізмом регуляції функцій організму, що забезпечують гомеостаз, динамічну рівновагу і                                  процеси адаптації.
Закономірності біологічних ритмів                                  враховують при профілактиці,
	 діагностиці та лікуванні                      різноманітних  захворювань.
Порушення біологічних ритмів призводить до сильного психологічного навантаження, втрати здатності до тривалої концентрації.

Біологічні ритми
Природні біоритми:
- річні;
- сезонні;
- місячні;
- добові;
- припливно-відпливні.

Фізіологічні біоритми:
- ритми роботи серця;
- ритми тиску крові;
- ритми дихання;
- ритми роботи мозку.

Види біоритмів
Останнім часом, згідно з теорією «трьох головних людських біоритмів», з'явилось багато інформації про три періоди 23, 28 і 33 доби, основаних на таких біоритмах:
- фізичний ритм – тривалість періоду 23 дні, перепад кожні 11,5 днів, що впливає на фізичну силу і силу волі;
- емоційний або психічний ритм – тривалість періоду 28 днів, перепад кожні 14 днів, що обумовлює динаміку почуттів, настроїв, творчих сил;
- інтелектуальний ритм – тривалість періоду 33 дні, перепад кожні 16,5 днів, що впливає на розумові здібності, концентрацію думок, натхнення.

Види біоритмів
Ритмічність функцій живих організмів визначається природними ритмами. Обертання                                 Землі навколо Сонця має період в                                       один рік, обертання Землі навколо                                        своєї осі - період у 24 години,                                        обертання Місяця навколо Землі -                                       28 днів. Ці ритмічні процеси                                            призводять до коливань освітлення, температури, вологості, електромагнітного поля, які є показниками часу для «біологічного годинника» живих організмів.
Природні біоритми
Фізіологічні біоритми
Активність організму людини в добовому ритмі:
- печінка - з 1 до 3 год. ночі;
- легені - з 3 до 5 год. ранку;
- товстий кишечник - з 5 до 7 год. ранку;
- шлунок - з 7 до 9 год. ранку;
- селезінка та підшлункова залоза - з 9 до                                       11год. ранку;
- серце - з 11 до 13 год. дня;
- тонкий кишечник - з 13 до 15 год. дня;
- сечовий міхур - з 15 до 17 год. дня;
- нирки - з 17 до 19 год. вечора;
- органи кровообігу, статеві органи - з 19 до 21 год. вечора;
- органы теплоутворення - з 21 до 23 год. ночі;
- жовчний міхур - з 23 до 1 год. ночі.
Фізіологічні біоритми
Добові ритми є універсальними показниками загального стану людини. Вони повторюються кожні 20-28 годин. Їх ще називають циркадними (від «cirke» - біля та «dias» - день).
Найважливішим циркадним ритмом є коливання              температури тіла: вночі температура найнижча,                               на ранок вона підвищується, а в другій половині                                   дня, до18 год., досягає максимального значення.
Щоденно до моменту пробудження в крові підвищується вміст адреналіну, який приводить організм у «бойову готовність». Зниження вмісту адреналіну є умовою спокійного сну.  Працездатність людини за час доби також постійно змінюється.

Добові біоритми
Хронобіологічні типи
Хронобіологія – наука, що вивчає і досліджує періодичні феномени, що протікають в живих організмах в часі та їх адаптацію до них.
Виділяють такі хронобіологічні типи людей:
жайворонки;
сови;
голуби.
- Максимальна працездатність зранку;
- слідування загальноприйнятим нормам;
- безконфліктність;
- спокій в діяльності;
- невпевненість у собі;
- наявність психологічних проблем.
“Жайворонки”
   "Жайворонки" активно реагують на навколишню дійсність. Вони схильні до захоплень та ентузіазму, здатні висувати нові ідеї і вказувати нетрадиційні вирішення різних проблем. У той же час особисті невдачі викликають у них сумніви у власних силах, породжують тривогу і хвилювання, погіршують настрій і самопочуття.
- Максимальна працездатність ввечері (вночі);
- легко пристосовуються до змін режимів;
- не бояться труднощів та емоційних переживань;
- належать до екстравертів;
- стресостійкі;
- легко відносяться до удач та невдач.
“Сови”
  "Сови" відрізняються слабкою реакцією на подразники. Це розважливі люди, схильні до логічного мислення, абстрактних узагальнень. Вони не поспішають з висновками, намагаючись їх досить обгрунтувати. Їх відрізняє прагматизм, хороше самовладання, упевненість в своїх вчинках, а головне - відсутність емоційного переживання невдач.
Біоритми та показники у “голубів” знаходяться між показниками "жайворонків" та "сов".
Пік активності фізіологічних функцій припадає на денні години.
“Голуби”
   Це індивідууми, у яких по аналогії з птахами-голубами біологічна і соціальна активність однаково виражена протягом дня. Наявність у них ранкового піку активності і властива їм психологічна відкритість наближають їх за реакціями на середовищні фактори і станом здоров'я до "жайворонків", хоча у цих людей встановлений в ранкові години більш низький рівень гормональної активності організму, ніж у "жайворонків".
З кожним роком люди все більше повертаються обличчям до природи, як профілактичному засобу від всіх негативних впливів життя. Природні ландшафти впливають на організм людини цілісно: і фізіологічно, і психологічно, одночасно через всі органи чуттів, які мають різні просторові межі сприйняття.
Дотик до природи
Французькі вчені встановили, що момент проходження плям через центральний меридіан Сонця в 84% випадків співпадає із раптовими смертями, інфарктами, інсультами та іншими ускладненнями.
Наші вчені підрахували, що в перші дні після появи плям на Сонці, кількість різних катастроф збільшується у чотири рази у порівнянні з періодами, коли плям мало.
Працівники, які мають регулярне фізичне                       навантаження, живуть у середньому на                                      10 років більше тих, хто веде сидячий                                       спосіб життя.

Цікаво, але факт!


ракоподібні