title: БІОЛОГІЯ

text:
Екологічна піраміда

Екологічна піраміда
Екологічна піраміда (трофічна піраміда, харчова піраміда) - графічне подання зміни кількості біомаси або біопродуктивності на кожному трофічному рівні екосистеми.
Піраміда біомаси показує кількість біомаси на кожному з трофічних рівнів, в той час як піраміда біопродуктивності показує кількість надлишкової біомаси, що продукується організмами на кожному з рівнів.
Екологічна піраміда
Екологічні піраміди:
починаються продуцентами на нижньому рівні;
продовжуються рівнями консументів: споживачів першого, другого, … порядків;
закінчуються редуцентами – перетворювачами органічних решток.
Типи екологічних пірамід
піраміда чисел − відображає чисельність окремих організмів на кожному рівні;
піраміда біомаси − кількість органічної речовини, синтезованої на кожному з рівнів;
піраміда енергії − величина потоку енергії.
Трофічні рівні
   Для трофічних ланцюгів характерні наступні закономірності:
потік енергії, що виражається кількістю речовини, синтезованої на кожному рівні, у міру просування по ланцюгу зменшується.
так як певна кількість речовини може бути використана кожним біогеоценозом неодноразово, а порція енергії -                                                          лише один раз, то                                                             в екосистемі відбу-                                                   вається каскадний                                                            перенос енергії та                                                              кругообіг речовин.
Піраміда чисел
Піраміда чисел - відображає кількісний розподіл окремих організмів на трофічних рівнях. Особливістю такої піраміди є зменшення чисельності організмів при русі від продуцентів до консументів.
Ця закономірність                                            пояснюється тим, що                                                  в будь-якій екосистемі                                                       дрібні тварини чисельно                                                  перевершують великих і                                  розмножуються швидше.
Піраміда чисел
Для будь-якого хижака існує нижня і верхня межа розмірів їх жертв, тобто кожному хижакові служать їжею жертви певного розміру.
Піраміда може бути обернена, так як в лісових пасовищних харчових ланцюгах продуценти - це дерева, а первинні консументи - це комахи. Рівень первинних консументів за чисельністю перевищує рівень продуцентів.
Піраміда біомаси – показує співвідношення загальної кількості живої речовини на трофічних рівнях харчового ланцюга. Може мати два графічних різновиди - правильна і обернена. Спостерігаються наступні закономірності: піраміди з широкою                                              основою і вузькою                                              вершиною характерні                                                   для наземних і мілко-                                                водних екосистем, в яких                                                продуценти мають великі                                              розміри і живуть порівняно                                             довго.
Піраміда біомаси
У молодих екосистем вершина піраміди вужча, ніж у зрілих; піраміда може бути оберненою у відкритих і глибоких водах, де продуценти невеликі за розміром і живуть недовго. Піраміда біомаси відрізняється                                                      проміжним характером                                                  в озерах і ставках, так                                                  як тут рівноцінні ролі                                                   продуцентів, тобто                                                          великих прикріплених                                                        рослин і мікроскопічних                                                     водоростей.
Піраміда біомаси
Екологічна піраміда біомаси показує взаємодію між кількостями біомаси на різних трофічних рівнях, надаючи кількість біомаси на кожному з рівнів. Типовою одиницею біомаси на кожному рівні є грами на квадратний метр, або калорії на квадратний метр. Піраміди біомаси дають уяву про стан екосистеми в деякий момент часу.
Піраміда біомаси
Одним з недоліків піраміди біомаси є те, що вони часто (при прийнятих зараз процедурах обчислення) показують перебільшені значення кількості біомаси на трофічному рівні. Наприклад, всі птахи мають скелет, кігті та дзьоби, котрі, незважаючи                                         на включення в загальну                           масу організму при обчисленні,                                не поїдаються (або не перетрав-                     люються) організмами наступ-                        ного трофічного рівня.
Піраміда біомаси
Піраміди біомаси також можуть спотворювати екологічну інформацію завдяки тому, що не беруть до уваги продуктивність кожного з трофічних рівнів. Це може призводити до появи обернених пірамід, де невелика кількість біомаси  автотрофів підтримує набагато більшу біомасу наступного рівня гетеротрофів. Це часто трапляється у водних екосистемах, де водорості та фітопланктон, при невеликій                                               власній біомасі в кожний окремий                                              момент часу, завдяки великій                                                 біопродуктивності можуть підтри-                                                  мувати набагато більшу біомасу                                                       риб та зоопланктона, що ними                                     харчуються.
Піраміда біомаси
Піраміда енергії
Піраміда енергії - величина потоку енергії, що проходить через різні трофічні рівні. На відміну від піраміди чисел або біомаси, що характеризують статику екосистеми, піраміда енергії характеризує динаміку проходження маси їжі через харчовий ланцюг. На її форму не впливають ні розміри особин, ні інтенсивність їх метаболізму. Тому піраміда енергії є найбільш універсальною характеристикою для порівняння потоку енергії, що проходить через різні рівні, а також для порівняння однієї екосистеми з іншою.
Приклад екологічної піраміди
Одну людину протягом року можна прогодувати 300 форелями. Для їхнього годування треба 90 тисяч пуголовків жаб. Для годування цих пуголовків треба 27 000 000 комах. Ці комахи потребують для годування 1000 тон трави.
Якщо перевести людину на                                                        харчування лише рослинною їжею,                                         проміжні рівні піраміди можна                                                   оминути, і тоді 1000 тон біомаси                                                     рослин зможе прогодувати приблизно                                                       в 1000 разів більше людей.

Екологічна піраміда
Підготувала:
Студентка 121 групи
Барта Каріна


title: Біохімія крові ч І Клітини крові

text:
Ùåë÷îê ïðàâèò îáðàçåö çàãîëîâêà
Ùåë÷îê ïðàâèò îáðàçåö ïîäçàãîëîâêà


title: червона книга

text:
London  is the largest urban area and capital of England and the United Kingdom. At its core, the ancient City of London, to which the name historically belongs, still retains its limited mediaeval boundaries; but since at least the 19th century the name "London" has also referred to the whole metropolis which has developed around it. Today the bulk of this conurbation forms the London region of England and the Greater London administrative area, with its own elected mayor and assembly.
Trafalgar Square;
Tower Bridge;
Buckingham Palace;
Westminster Abbey;
Oxford Street
Greenwich
The Thames is a major river flowing through the southern England. While best known because its lower flow through central London, the river flows through several other towns and cities, including Oxford, Reading and Windsor.
The river gives its name to the Thames Valley, a region of England centred around the river between Oxford and West London, and the Thames Gateway, the area centred around the tidal Thames and the Thames Estuary to the east of London.
St Paul's Cathedral is an Anglican cathedral on Ludgate Hill, in the City of London, and the seat of the Bishop of London. The present building dates from the 17th century, and is generally reckoned to be London's fifth St Paul's Cathedral, although the number is higher if every major medieval reconstruction is counted as a new cathedral. The cathedral is one of London's most visited sites.
Tower Bridge is a combined bascule and suspension bridge in London over the River Thames. It is close to the Tower of London, which gives it its name. It has become an iconic symbol of London. Tower Bridge is one of several London bridges owned and maintained by the City Bridge Trust, a charitable trust overseen by the City of London Corporation.
Buckingham Palace is the official London residence of the British monarch. The palace is a setting for state occasions and royal entertaining, and a major tourist attraction. It has been a rallying point for the British people at times of national rejoicing and crisis.
The Church of St Peter, Westminster, which is almost always referred to by its original name of Westminster Abbey, is a large, mainly Gothic church, (it served as a cathedral from 1546 - 1556), in Westminster, London, just to the west of the Palace of Westminster. It is the traditional place of coronation and burial site for English monarchs.
	Madame Tussauds is a famous wax museum in London with branches in a number of major cities. It was set up by wax sculptor Marie Tussaud.
Oxford Street is a major thoroughfare in London, England in the City of Westminster. With over 300 shops, it is Europe's busiest shopping street.
Greenwich  is a district in south-east London, England, on the south bank of the River Thames in the London Borough of Greenwich. It is best known for its maritime history and as giving its name to the Greenwich Meridian (0° longitude) and Greenwich Mean Time.


Будова та функції плаценти


title: Біохімічні основи спадковості

text:
Click to edit Master title style
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level
Thymine (T)
Guanine (G)
Cytosine (C)
Primary transcript
7-methylguanosine (CAP)
Poly-A (TAIL)
Met
This is the Central Dogma of Molecular Genetics

Primary transcript
7-methylguanosine (CAP)
Poly-A (TAIL)

Primary transcript
7-methylguanosine (CAP)
Poly-A (TAIL)


title: Енциклопедія тварин

text:
Енциклопедія тварин

Морський котик
Морж
Блакитний кит
Ведмідь біруанга
Грізлі

Карликовий
бегемот
Бегемот
Імператорський пінгвін
Лось
Африканський слон
Орел
 Біруанг
Королівська кобра
Віялоносний голуб


title: Біосфера

text:
Біосфера
Гречуха Вікторія
Біосфера – це…
… природна підсистема географічної оболонки, що являє собою глобальну планетарну екосистему (населена живими організмами). Маса біосфери — близько 0,05 % маси Землі.

Включає в себе:
Атмосферу
Гідросферу
Літосферу

Термін «біосфера» вперше застосував австрійський геолог Е.Зюсс (1875). Детально вчення про біосферу, як про особливу частину Землі розробив В. І. Вернадський(український учений).
Вплив та наслідки людини на біосферу
1. Літаки викидають в атмосферу величезну кількість вуглекислого газу і водяної пари, оксиди азоту та сажу.
2. Знищення лісів
Ліси - відіграють дуже важливу роль в житті планети. Це-легені планети. В Африці за 50 років-вирубано 60% всіх лісів.
3. Забруднення водиДіяльність людини негативно впливає і на різноманітні водойми, забруднюючи промисловими та побутовими відходами. Порушення санітарного стану водойм, а також виснаження водних ресурсів загострює проблему питної води.
4. Проблеми Світового океану
З річковим стоком, викидами морського транспорту й, особливо, через аварії танкерів, у море потрапляє величезна кількість нафтопродуктів, солей важких металів, пестицидів.
Дякую за увагу!


title: Бобові Яніцької

text:
Історія бобових рослин
2013 рік

Родина Бобові
Бобові - родина дводольних роздільнопелюсткових рослин поширених по всій земній кулі. В Україні росте близько 300 видів.
Бобові належать до різноманітних життєвих форм - однорічних та багаторічних трав'янистих рослин,  півкущів, кущів, дерев, ліан.
За кількістю білку
    пшениця, кукурудза,
    гречка та багато інших
    культур поступаються
    перед бобовими.
Загальні ознаки родини
Квітка:  Ч(5)П5Т(9)+1 М1
Суцвіття:  китиця,головка
Плід:  біб
Листки  складні: пальчасті, перисті, трійчасті, прості рідко

Родина Бобові - горох
Горох - латиною «цицеро». Прізвище знаменитого римського оратора Цицерона у перекладі означало «Горохів». За переказом, один з його предків мав на носі бородавку у формі горошини, за що й прозвали Цицероном. Прізвисько передалося нащадкам.
Під час розкопок у Швейцарії археологи знайшли горошини в поселеннях, які належать до кам'яного віку. Коли кажуть: «Це було за царя Гороха», то мають на увазі події сивої давнини.
Наші пращури готували з гороху не лише суп та кашу, а й гороховий сир та локшину.
Горох - однорічні трав'яні рослини зі слабкими стеблами, що в'ються. Листки перисті, закінчуються розгалуженими вусиками, за допомогою яких горох чіпляється за інші поверхні.
Родовою відзнакою є                                           триреберний стовпчик                                                у квітці, із жолобком                                                унизу і волосинами                                   нагорі.
Родина Бобові: горох
Систематичне положення виду
Відділ Покритонасінні
Клас Дводольні
Порядок Бобоцвіті
Родина Бобові
Рід Горох
Вид Горох посівний

Насіння (горошини)                           кулькоподібні або                                         трохи приплюснуті.
Квітки майже завжди                                               білі, хоча бувають і рожеві.
Вирощують з прадавніх часів. Стверджується, що насіння гороху знаходять при розкопах будівель бронзового і навіть кам'яного віків. У Індії його теж розводили з давніх-давен.
Родина Бобові: горох
Розрізняють три основні сортогрупи гороху посівного:
горох лущильний;
горох мозковий;
горох цукристий.
Родина Бобові: горох
Квасоля - одна з найдавніших культурних рослин Південної Америки, що підтверджують археологічні знахідки, записи мандрівників і завойовників окремих провінцій Америки, а також дані по вивченню культурних видів квасолі і її диких родичів.
В Перуанських і анконських гробницях в XVIII ст. археологи знайшли насіння квасолі, які ще не втратили свого забарвлення. У роті мумії лежали кульки з бавовни з загорнутими в них насінням квасолі і кукурудзи.
Родина Бобові: квасоля
Родина Бобові: квасоля
Італійські мореплавці привезли квасолю до себе на батьківщину. Папа римський Климент VII взяв квасолю під своє заступництво.   У 1556 році її використовували в горщиках в багатьох регіонах Італії, а пізніше вона проникла у Францію.
Систематичне положення виду
Відділ Покритонасінні
Клас Дводольні
Порядок Бобоцвіті
Родина Бобові
Рід Квасолі
Вид Квасоля посівна

Родина Бобові: квасоля
За кольором квасоля ділиться на три типи: біла, кольорова однотонна і кольорова пістрява. Кожен з цих типів має по декілька підтипів.
Родина Бобові: соя
Соя - найдавніша бобова рослина. На своїй батьківщині, в Китаї, вона відома понад чотири тисячі років.
Малюнки сої в Китаї були виявлені на каменях, кістках і черепашачих панцирах.
Сою  називають рослинним м'ясом: білку в ній у 1,5-2 рази більше, ніж у м'ясі, а за кількістю        жирів вона не поступається яловичині чи баранині.
Перші посіви в Росії були вироблені в 1877 р. на землях Таврійської і Херсонської губерній.
Родина Бобові: соя
Бобові мають велике господарське значення. Це  багаті на білкові речовини та вітаміни харчові рослини: квасоля, горох, боби, сочевиця, арахіс та кормові: люцерна, конюшина, еспарцет, чина.

Значення  Бобових
Деякі види бобових дають цінні речовини:
бальзами: міроксилон, копаїфера;
дубильні речовини: аравійські акації;
камеді: трагакантові астрагали;
барвники: індигофера, дрік красильний;
цінну деревину: кампешове, чорне, червоне та сандалове дерева.

Значення  Бобових
Деякі види бобових використовуються в медицині (термопсис, солодець, буркун, калабарський біб, касія).
Багато бобових - декоративні рослини (альбіція, гліцинія, робінія, запашний горошок та ін.).

Значення  Бобових


title: "Дарвінізм"

text:
Підготував учень 11 класу: Вітрук Юрій
Дарвінізм
Дарвінізм — вчення і науково-філософська концепція, що грунтується на теорії еволюції Чарльза Дарвіна. Термін «дарвінізм» був вперше застосований в квітні 1860 року Томасом Хакслі, коли в Вестмінстерському журналі Дарвін розмістив публікацію про походження видів.

Під терміном «дарвінізм» часто помилково розуміють всі погляди на біологічну еволюцію або весь еволюційний світогляд.
Основне поняття
З точки зору дарвінізму одним із основних факторів природного добору, який визначає пристосованість організмів, є спадкова мінливість. Це призводить до домінування осіб із вдалими мутаціями, як наслідок цього — до природного відбору, і, якщо зміни дуже виражені, до видоутворення. Модифікаційна мінливість залежить від генотипу. Такого ж погляду щодо модифікаційної мінливості дотримується синтетична теорія еволюції, яка була створена у XX ст. Основою до природного добору ці дві теорії вважають саме генотип, який змінюється під дією мутацій, які є однією з форм спадкової мінливості. Зміни генотипу зумовлюють зміни норм реакції, оскільки саме генотип зумовлює її. Норма реакції зумовлює зміну фенотипу, і таким чином мутації проявляються у фенотипі, що зумовлює більшу його відповідність умовам навколишнього середовища у випадку доцільності мутацій.
Вчення
Поява особини з новими мутаційно зумовленими властивостями

Виявляє здатність чи нездатність залишити нащадків

Якщо вона залишає нащадків, то генотипні зміни закріплюються
Етапи природного добору за дарвінізмом
Боротьба за існування звичайно приводить до загибелі значного числа особин в кожному поколінні будь-якого виду і до вибіркової участі особнів в розмноженні. Неминучим результатом спадкової мінливості організмів і боротьби за існування є природний добір - переважне виживання і участь в розмноженні найбільш пристосованих особнів кожного виду.

Основні положення теорії Дарвін виклав у 1859 в книзі "Походження видів, шляхом природного відбору, або збереження обраних порід в боротьбі за життя", розвинув в подальших трудах - "Зміна тварин і рослин під впливом одомашнення" (1868) і "Походження людини і статевий добір" (1871). Назва "Дарвінізм" запропоновано А. Уоллесом, який незалежно від Дарвіна дійшов близьких висновків.
Рушійними силами еволюції Дарвін вважав спадкову мінливість і природний добір. Він уперше поставив в центрі уваги еволюційної теорії не окремі особини, а види і внутрішньовидові угрупування, в протилежність аргонізмоцентричному підходу ранніх трансформістів (властивому і Ламарку).

Дарвін зібрав численні докази мінливості організмів і в природі, і в умовах одомашнення. Він виділив дві основні форми мінливості: невизначену і визначену, зраджуючи основне значення в еволюції невизначеної мінливості. Пізніше було з'ясовано, що певна мінливість (модифікації) неспадкова. В умовах одомашнення на основі спадкової мінливості організмів шляхом штучного відбору людина створила численні породи домашніх тварин і сорти культурних рослин.
Слідствами природного відбору є видоутворення, що супроводиться закріпленням адаптації, дивергенція і прогресивна еволюція. Пристосованість організмів до навколишнього середовища носить відносний характер. Окремий випадок природного добору - статевий відбір, що забезпечує розвиток ознак, пов'язаних з функцією розмноження. Дарвінізм уперше дав наукове, логічно послідовне і матеріалістичне розв'язання найважливіших проблем еволюційного вчення і підірвав позиції метафізичних і ідеалістичних уявлень в біології - креаціонізму, віталізму та інших.

Після опублікування теорії Дарвіна еволюційні ідеї набули широкого поширення. Однак класичний дарвінізм залишив невирішеним ряд важливих питань (суть спадковості, механізми виникнення спадкової і неспадкової мінливості і їх еволюційна роль, суть і структура біологічного вигляду).
Найважливіші положення дарвінізму витримали випробування часом і зберегли своє значення в сучасному еволюційному вченні.

Синтетична теорія еволюції, що розвиває дарвінізм на сучасному етапі, на думку ряду вчених приділяє ще недостатньо уваги процесам еволюційних перебудов онтогенезу і еволюційній ролі відмінності кореляційних систем в цілісному організмі, організація і спрямованість еволюційного процесу, що виявляється лише на рівні мікроеволюції. Сучасний дарвінізм продовжує розвиватися, асимілюючи новітні досягнення всіх областей еволюційної біології.


Членистоногі(павукоподібні)


title: Біохімічні властивості спадковості


"Будова ока"


title: Будова мітотичних хромосом. Каріотип

text:
?
?
12
?
?
46
6
4
D
6
6
F
4
G


title: "Бородавки"

text:
БОРОДАВКИ
Презентацію підготувалаучениця 11-В класуКузнецовської гімназіїТурик Даша
   Бородавки –це доброякісне пухлиноподібне утворення шкіри, що виникає внаслідок розростання її епітеліального та сполучнотканинного шарів. Захворювання, викликане вірусом папіломи людини.Види бородавок:
звичайні
плоскі
гострокінцеві
старчі

 При особистому контакті з людиною , у якої є бородавки ;

- При користуванні з нею одними речами , наприклад рушником або посудом ;

- Якщо Ви будете робити манікюр чи педикюр необробленими антисептиком інструментами;

- Якщо Ви пройдетеся босоніж в лазні , басейні або сауні , де був зараженим вірусом папіломи чоловік;

- При статевому контакті з зараженим партнером можуть з'явитися кондиломи ;

- Носіння тісного взуття може спровокувати появу підошовних бородавок.

Причини виникнення бородавок
Кріодеструкція
Електрокоагуляція
Лазерокоагуляція
Хірургічне висічення
Хімічні методи
Лікування бородавок


title: "Цистит"

text:
Цистит (запалення сечового міхура)
Презентацію підготувала
Учениця 11-В класу
Кузнецовської гімназії
Турик Даша
Хвороба виникає внаслідок проникнення у сечовий міхур інфекції. Збудниками циститу є - кишкова паличка, стафілококи та стрептококи.
Перенесені інфекційні хвороби
Переохолодження організму
Часті запори, неправильне підтирання після дефекації, чергування анального і вагінального статевого акту без презерватива
Тривалі перерви між сечовипусканням
Недотримання правил гігієни
Перенесені гінекологічні, урологічні та венеричні захворювання.
Неінфекційні цистити можуть бути спровоковані тривалим застосуванням лікарських препаратів

Причини виникнення циститу
   Основною ознакою є часте болісне сечовипускання. Хворобливі позиви супроводжуються виділенням невеликої кількості сечі. Сеча каламутна, іноді містить видимі гнійні нитки та пластівці. Наприкінці сечовипускання з'являється печія, іноді виділяється крапля крові. Температура субфебрильна.

Симптоми
Постільний режим
Рясне пиття,дієта(з виключенням солоних та гострих страв,алкоголю)
Теплі ванни,грілки
Спеціальні препарати призначені лікарем
Лікування


title: Цікаве про ДНК

text:
Цікаве про ДНК
Виконала учениця 10-А класу
Шкляр Маргарита
Що таке ДНК?
Дезоксирибонуклеїнова кислота (ДНК) — один із двох типів природних нуклеїнових кислот, що забезпечує зберігання, передачу з покоління в покоління і реалізацію генетичної програми розвитку й функціонування живих організмів. Основна роль ДНК в клітинах — довготривале зберігання інформації про структуру РНК і білків.

День ДНК
День ДНК — пам'ятний день, що відзначається 25 квітня в деяких країнах світу, організаціях, пов'язаних з біологічними дослідженнями, та в мережі Інтернет. Ним відмічається день у 1953, коли Джеймс Вотсон, Френсіс Крік, Моріс Вілкінс, Розалінд Франклін та колеги опублікували статті в науковому журналі «Nature», в яких описали структуру ДНК. Далі у цей же день у 2003 було проголошено, що Проект геному людини дуже близький до завершення.
В США День ДНК вперше відсвятковано 25 квітня 2003 за проголошенням Сенату і Палати представників. Однак, це було одноразове відзначення. Проте, щорічне святкування було організоване Національним інститутом дослідження геному людини (National Human Genome Research Institute, NHGRI) з 23 квітня 2010. Тоді ж декілька організацій проголосили 25 квітня «Міжнародним днем ДНК». У 2013 виповнилося 60 років першим публікаціям щодо структури ДНК, через це подія набула значного розголосу в соціальних мережах.

55555 ДНК
55555 ДНК (55555 DNA) — астероїд головного поясу, відкритий Чарльзом Джулзом і Пауло Ольворсем 19 грудня 2001 року.

Тіссеранів параметр щодо Юпітера — 3,376.
Доброта людини закладена у ДНК
Деякі люди не в силах здійснювати погані вчинки - вони завжди намагаються залишатися на боці добра. Як вважають вчені з США, справа не скільки у вихованні, скільки в генах, повідопляють зарубіжні ЗМІ. Як показали спостереження за людьми з різними варіантами генів, що відповідають за роботу гормонів окситоцину і вазопресину, схильність до доброти частково передається нам від наших батьків. Вважається, що рівень цих гормонів впливає на характер людини.

"Ми виявили, що комбінація цих генів, разом із сприйняттям навколишнього світу як більш-менш небезпечного місця для життя, впливає на такі якості, як доброта і щедрість. Люди, які вважали світ повним небезпек, рідше допомагали іншим, якщо у них не було особливої комбінації генів, яка пов'язана з добрим характером ", - відзначили дослідники з університету Каліфорнії.

Як  пояснюють вчені, "особлива комбінація генів" дозволяє людині впоратися з відчуттям небезпеки і допомагати іншим людям незалежно від своїх страхів і побоювань. Той факт, що гени формують характер людини в сукупності з його досвідом і сприйняттям, не здивував учених, оскільки зв'язки між нашими ДНК і соціальною поведінкою є досить складними.
Якщо один з ваших сусідів завжди готовий прийти до вас на допомогу, в той час як другий діє лише так, як зручно йому, не дивуйтеся. Можливо, справа не тільки в його кепському вихованні, але і в генах, які дісталися йому від предків.


title: ЧИ ЗНАЄТЕ ВИ РОСЛИННИЙ І ТВАРИННИЙ

text:
Конкурс
             «ЧИ   ЗНАЄТЕ   ВИ РОСЛИННИЙ  І  ТВАРИННИЙ         СВІТ  РІДНОГО  КРАЮ?»

                                                      6 клас
                                                               Вчитель: Білоусенко Л.Г.

Мережиться між травами струмок,
Рясна калина гронами барвиться,
Пливе туман, сріблястий, як димок,Долина самоцвітами іскриться.
       Як диво це нащадкам зберегти?       І гай, і річку, повну прохолоди.       Бо в царстві цих прадавніх ще святинь        Довічна мудрість
                                                 матері-природи!

               Природа!  З  дитячих  років  ми  звикаємо  до  її чарівної  краси,  милуємося  нею. Любимо   бувати  в  лісі,  на  полі.  А чи  ми  знаємо   рослинний  і  тваринний  світ нашого  рідного  краю?
Девіз:

Знай, люби,
бережи!
Мета:
   - розвивати в учнів інтерес до біології;                                                         - формувати екологічну культуру;      - виховувати почуття  відповідаль- ності за рідну природу, доброту, працьовитість.

Конкурс  “Розминка”  (команди відгадують загадки про рослини, пояснюють їх значення)

      1.  Запалали в чистім полі,                                2.  В темній я живу коморі,
           Наче галстуки червоні.                                       А коса моя на дворі,
           То палає в полі так                                               Гарбузова я сестриця,
           Польовий червоний …  .                                     Мене звати ... .

      3.  Моє тіло під землею,                                    4.  Червоненька і смачненька,
            Кучерики  -  понад нею.                                    Дуже з вигляду гарненька,
            Любить мене кожна  юшка,                              І боки у неї пишні.
            Називається  … .                                                   Літом смачно їсти …  .

       5.  Жовтобокий карапуз                                     6. Ти мене не обминай,
            Йшов городом та й загруз,                                А скоріше відчиняй.
            Бо насіння стільки має,                                      Не дивись, що я крем’яний,
            Що аж боки роздимає,                                       Розіб’єш, а я смачний.
            Через те й загруз … .                                            Недарма кладуть в пиріг.
                                                                                Упізнав! Та я ж …  .

Конкурс   «Термінологічний»
          ( за 2 хв.  кожна  з  команд  повинна записати  якнайбільше  назв  рослин  і тварин  Запорізького  краю,  що розпо -начинаються  з букв  слова  “біосфера”)
              Конкурс  “Відгадаймо!”        ( Члени  команд  загадують  командам                     загадки  про  птахів  рідного  краю )

   1. Швидко скрізь цей птах літає,                         2.  Які ноги заввишки,
       Всіх комашок поїдає,                                              Такий ніс завтовшки,
       За вікном гніздо будує,                                           Хату на хаті має,
       Тільки в нас він не зимує.                                      Жабам рахунок знає.

    3. Цілий день працюю в гаї,                                 4. Спритний хлопчина
        Діловито дзьобом б’ю.                                          В коричневій кожушині,
        Я не цвяхи забиваю -                                              По дворах стрибає,
        Я комашок дістаю.                                                  Крихти збирає.

    5. Довгі ноги, довгий ніс.                                       6.  Шубка з сірого пушку,
        Прилетів – обід приніс.                                           Скаче в жовтім фартушку,
        Смачних жабеняток                                                 Чорний шарфик та шапчина,
        Для своїх маляток.                                                    Хоч маленька ця пташина
                                                                                Та корисна трудівниця.

Конкурс  “Бліц-турнір”

                      ( Командам пропонуються            запитання, на  які  вони  повинні швидко  відповісти.)
        В. :    В полі, лісі і на лузі –                Скрізь твої зелені друзі                Живокіст, лопух , рослинник,                Липа, мальва і латай…                Все це – лікарські рослини.                То ти ж їх впізнай.
              Конкурс   «Впізнайте                                                                                лікарські     рослини»
           ( За  цікавими  історіями  та  певними    особливостями  учні  впізнають   лікарські   рослини.)
В.-1:   Сьогодні добре знають люди,            Яка погода завтра буде,            Бо теле- й радіопрогноз            Підкаже  - спека чи мороз.В.- 2:   В старі ж часи, і це знаменно,-            Діди й бабусі наперед            Прогнозували достеменно            Погоду з безлічі прикмет.

              Конкурс    «Провісники  погоди»
     ( Члени  команди   повинні   закінчити     речення   з   народними  прикметами.)

                                                              ↗  на дощове літо.
                                                              ↗  на врожай картоплі.
    Малина вродила рясно …  →   осінь буде довгою.
                                                              ↘  зима буде холодна.
                                                                                ↗  чекай  шторм.
                                                      ↗  чекай гарну погоду.
  Чайка сіла на воду  …     →  до теплої весни.
                                                      ↘   піде дощ.

  В. – 1:    В Червону книгу занесли
                 Світ неповторний та чудовий,
                 Що поступово вимирає,
                 Давно рятунку в нас благає.
                 Невже в майбутньому на світі
                 Не будуть квітнуть дивні квіти?
  В. – 2:    Невже ми більше не побачим,
                 Як сон-трава росою плаче?
                 Троянда степу, квітка мрії
                 Жар-цвітом землю не зігріє?
 Разом:       Всі ми – господарі природи,
                     Тож збережемо її вроду!

     Конкурс  «Чи знаєте Ви рослини і тварини
    «Червоної книги», які мешкають у Запорізькій
     області?»
        ( Команди розв’язують кросворд :
         1, 3, 5 – рослини; 2, 4, 6 – тварини.)

     Кросворд  “Чи  знаєте Ви  рослини  і  тварини “Червоної  книги”,  які  мешкають  у  Запорізькій області?

Конкурс  « Запам’ятайте   їх
                  і  бережіть!»
   (Команди по черзі презентують рослини чи тварини рідного краю, занесені до «Червоної книги» (домашнє завдання).

Кулик-сорока

          В. - 1:    Природа завжди чарувала і чарує,
                        Хвилювала і хвилює людину.
                        Тож вмійте природу любити,
                         Кожній стеблинці радіти.

          В. - 2 :   Цвіту не вирви задаром,
                         Гілки не вткни для забави,
                         Оберігайте ж повсюди
                         Шлях і стежиночку в гаї.
                         Все те красою буде
                         Нашого рідного краю!
( Журі оголошує загальну кількість балів,  визначає команду переможницю і вітає  її.)

Використані  джерела
1.  Ярошенко О.Г. Природознавство: 6 кл. – К.: Генеза, 2006. – С. 129 - 154.
2.  Мусієнко М.М. Біологія: Підручник для 7 кл. – К.: Генеза, 2007. – С. 266 - 271.
3.  Пугач Р.П. Запорізький край. Навчальний посібник з природознавства для учнів початкових класів. -  С. 23 - 27.
4. Тиждень біології в школі. Випуск 2 / Упоряд. К.М. Задорожний – Х.: Вид. група «Основа», 2006. – С. 7 – 10.
5. Вихрущ В.О. Природознавство в цифрах і фактах, 1998. -  С. 22 - 25.
6. Мандилина О.Г. Екологічний брейн-ринг. // Біологія. – Х.: Вид. група «Основа» - 2011. – №3. - С. 29 -30.
7. Дячук Т. Граючись учимось. // Біологія. – Х.: Вид. група «Основа» - 2007. – №10.- С. 15.
8. Пустовіт Н.О. Екологічні задачі, ігри та вікторини. – К.: Наукова думка, 1995.- С. 52 - 63.
9. Червона книга України, том «Рослинний світ». – К., 1996.
10. Червона книга України, том «Тваринний світ». – К.,1994.
 http://images.yandex.ua/yandsearch?text
http://pti.kiev.ua/prezent/page/16/
http://pti.kiev.ua/prezent/zagal/356-prezentacija-kalina-simvol-ukrayinskogo-narodu.html


title: Бійцівська риба: риба-півник

text:
Бійцівська риба:        риба-півник
Робота учениці 8 класу СШ № 273
Опятюк Анастасії

	     Бійцівська рибка або сіамський півник  - невелика риба, що поширена в стоячих або повільнотекучих водоймах Південно-Східної Азії. Самці досягають 5 см довжини, а самки - 4 см. Півники - лабіринтові рибки, для дихання яких необхідний безперешкодний доступ до атмосферного повітря.
Риба - півник
Загальна характеристика
 	    Перші згадки про її існування орієнтовно відносяться до  1800 р. У той період жителі Сіаму (нині Таїланд) звернули увагу на невеликих рибок, що відрізняються агресивною поведінкою по відношенню один до одного. Виявлені особини мали короткі плавці і непоказне коричневого відтінку тіло. Сіамці почали схрещувати диких Betta і отримали рибу, названу Pla Kat, що означає «кусача риба». У 1840 році король Сіаму передав деяких з своїх цінних екземплярів доктору Теодору Кантору, вченому в галузі медицини із Бангкока.
Риба - півник

Походження
	     У 1909 році пан Чарлз Тейт Реган британський іхтіолог і автор колосальної роботи з класифікації риб, перейменував їх у Betta Splendens, зазначивши, що вид Macropodus Pugnax вже існує. Чому Betta? Є припущення, що Реган запозичив назву у войовничого племені Bettah. Можливий переклад: Bettah (воїн) Splendid (гарний). Перша Betta була ввезена в Париж в 1892 р., а до Німеччини в 1896 році. Звідти пішов її хід по Європі і вже в 1910 році цю рибку побачили в США.
Риба - півник

Походження
   Природне забарвлення світло-оливкове, злегка сіре, вздовж та впоперек тіла (в залежності від настрою) проходять більш темні смуги. Плавці короткі, округлі. Луска циклоїдна. Багатоколірність цих рибок отримали широку популярність у акваріумному рибництві. Півник живе не більше 3-х років, після чого гине.
Риба - півник
Забарвлення

   За яскравістю і красою забарвлення півникам немає рівних. Червоні, сині, жовті, зелені, рожеві кольори, при кожному повороті при хорошому освітленні фарби грають, приймаючи різні відтінки. Особливо яскраві стають самці під час нересту або сутичці з іншими самцями. Самки півників пофарбовані  блідіше, ніж самці, і мають невеликі плавці.
Риба - півник

Забарвлення

   Статевозрілими  стають у віці 3-4 місяців. Акваріум обладнують укриттями: акваріумні рослини, штучні гроти. Укриття необхідні для самки, так як самці досить агресивні. Стимулюють нерест заміною частини води на більш свіжу і збільшення температури води на 1-3 градуси Цельсія.
Риба - півник

Нерест
   Перед початком нересту пару бажано "познайомити", для цього посудини з самкою і самцем ставлять поруч, щоб вони могли бачити один одного. У акваріум можна додати дрібнолисті плаваючі рослини, які самець півника зможе використовувати для посилення гнізда.
Риба - півник
Нерест

   На поверхні самець будує пінне гніздо з пухирців повітря, скріплюючи їх слиною. Під час нересту самець і самка  опускають на дно ікринки і проштовхують їх у гніздо. Після нересту самець відганяє самку і самостійно доглядає за гніздом, збираючи в нього ікринки, а в подальшому збирає в гніздо і личинки, і мальків. Плодючість 100-300 ікринок, інкубація триває від 36 годин (в залежності від температури води) рекомендована температура води для нересту і розвитку ікринок 28-36 градусів Цельсія.

Риба - півник
Нерест

Риба - півник
Різноманітність

Риба - півник
Різноманітність

Різноманітність
Риба - півник


"Біохімічний скрінінг"


Чудо-огірок


Чоловіча статева система: лекція


Біологія 8 клас
Царство тварини
Під царство багатоклітині
Тип хордові
Клас птахи
Ряд совоподібні
Родина совові ,сипухові
Розмноження              совоподібних
Звичайно сова мало трудиться над своїм гніздом і часто кладе яйця прямо без жодної підстилки. Яйця їх, в числі 2 — 10, білого кольору і кулястої форми. Всі види сов знаходять сильну любов до свого потомства, захищаючи його від ворогів з незвичайною мужністю.

     Полювання

Її способи залежать від самого видобутку. Комах сова ловить на лету, а от якщо в раціоні є рибне - як у південноафриканської рибної сови, - тоді вона, сівши на товстій гілці поблизу води, буде пильно стежити, не чи видасть брижі, що перебуває в глибині рибу, щоб потім безшумно спікірувати й схопити улов пазурами. Може вона полювати на крабів і на інших дрібних ракоподібн, що водяться в берегової лінії

Переважна більшість нічних мисливиць виглядає свій видобуток, нечутно кружляючи над певним сектором, на які вони ділять свої вгіддя, де роблять систематичний лов. Або ж, недвижно сидячи в зручнім місці - на гілці або стовпі, - виглядають жертву на землі: ні найменший рух землерийки або полівки не вислизне від їхнього гострого зору й найтоншого слуху. Європейським видам потрібно в день їжі 16-48% від ваги власного тіла

Виключенням, очевидно, є сипухи, у яких потреба в їжі вище. Між іншим, якщо зіставляти кількість, що з'їдається з розміром птаха, чимало дрібних сов дадуть фори більшим видам
Відрізнення самця від самки
Зовнішній вигляд
Органи чуття сови заслуговують особливої уваги. Очі надзвичайно великі і настільки опуклі, що утворюють півкулі; краї рогової оболонки ока незвичайно подовжені. Зовнішній отвір вуха буває оточений складкою шкіри, яка може бути підведеною і опущеною; внаслідок цього утворюється широка вушна раковина.
В порівнянні з денними хижаками сови загалом птахи не великі, а швидше середні. Самці у сов, як правило, легші. Особливо це помітно серед совових. Так, самці сови сірої рідко важать більше 500 грамів, тоді як самки часто досягають 650—700 грамів. Середня вага самців сови бородатої — 750 грамів, самок —1150. Примітно, що розміри дорослих сов стабільніші, ніж їхня вага. Остання в несприятливі періоди життя може різко знижуватися. Птахи, що втратили навіть до сорока відсотків ваги, як показали спостереження Нілса Хеглунга і Еріка Лансгрена за бородатими совами в Швеції, при нормалізації умов існування швидко її відновлюють. Схожі дані є і для інших видів сов.

поведінка

Велика частина сов починає своє полювання тільки в сутінки; проте вони і вдень досить діяльні і навіть в самий полудень відправляються за здобиччю. Очі їх зовсім не так чутливі до денного світла, як це може здаватися на перший погляд.
У розвитку розумових здібностей сови багато в чому поступаються більшій частині денних птахів; за рідкісними виключеннями, їх не можна зарахувати до розумних птахів. Вони полохливі, але необережні, насилу відрізняють справжню небезпеку від уявної і ніколи не навчаються нічому, що вимагає деякої розумової напруги. З іншими птахами свого виду вони живуть в мирі, але тільки до тих пір, поки не вступають у дію інші чинники, наприклад голод; тоді вони здатні абсолютно спокійно з'їсти особину свого виду.
Не залишається постійною протягом доби і температура тіла сов. Ще на початку цього століття С. Симпсоном і І. Галбрайтом було переконливе показано, що температура у сов вночі вище, ніж вдень, і зміни її збігаються із зміною періодів активності і спокою. Більше того, є дані, що деякі сови вдень впадають в особливий фізіологічний стан — своєрідний транс. Цікаво, що підвищений рівень газообміну сов з вечора до ранку, як виявили експерименти А. Н. Сегаля на птахах, яких тримали в неволі, може порівняно легко змінюватися. Для нас це цікаво тим, що сови, мабуть, досить легко можуть перебудовуватися внутрішньо і змінювати час своєї активності. Відомо, наприклад, що багато особин болотяної і яструбиної сов, сича хатнього і сови бородатої нерідко вилітають на полювання задовго до заходу сонця, тоді як інших представників цих же видів відрізняє достатньо чітко виражена сутінкова або нічна активність. На час активності сов, можливо, впливає і температура навколишнього середовища. Таким чином, переважно сутінкова активність сов хоча і є для них в цілому правилом, проте іноді може змінятися денною діяльністю.

Сови вдень сидять нерухомо і підпускають до себе близько не тому що погано бачать. Просто вони бояться привернути увагу інших птахів. Варто сові перелетіти або хоча б поворушитися, як її тут же помічають дрібні птахи і піднімають переполох. В Канаді навіть існують спеціальні методи вилову комахоїдних птахів, засновані на тому, що підманюють їх за допомогою підсадної совки. Переполох же дрібних птахів може зробити сову предметом уваги крупніших і, поза сумнівом, небезпечних хижаків.
До пугача, що виявився на виду, підлітають різні птахи і у тому числі хижі. В період, коли у нас в країні процвітало винищування хижаків і, наприклад, за убитого орлана-белохвоста виплачували премію, в багатьох мисливських господарствах спеціально утримували пугачів, яких використовували на таких полюваннях. Поводяться птахи, побачивши пугача, по-різному. Ворони звичайно з карканням кружляють над ним, іноді розсаджуються поблизу. Сороки розраховуючи поживитися залишками його трапези, діловито цвірчать в сусідніх кущах. Хижаки (за винятком чорного шуліки) пікірують, майже торкаючись пугача кігтями, і деколи вимушують його в цілях захисту перекидатися на спину і виставляти пазуристі лапи. Особливо активно нападають на пугача соколи. Шуліки, як правило, ширяють над ним на висоті. Якщо пугач сидить нерухомо, птахи втрачають до нього інтерес, але щонайменший його рух служить сигналом до атаки. Антагонізм денних хижих птахів у відношенні до сов достатньо очевидний, хоча можливо і зворотне. Історія знає випадки, коли, наприклад, завезена людиною для боротьби з щурами на острів Ла-Діг (Сейшельські острови) сипуха витіснила місцевого боривітра (Falco area). До речі, надалі сипуха пристосувалася тут здобувати в основному птахів, і тепер за її знищення виплачується премія.
Проте нерідкісними є випадки, коли сови чудово уживаються з іншими птахами. Стали класичними приклади гніздування гусаків по сусідству з білою совою. Користь від цього співжиття для сови незрозуміла. Гусакам же воно вигідне. Захищаючи своє гніздо від нападу песців, сова біла одночасно охороняє і гніздо гусаків. Оскільки в даному випадку сова приступає до гніздування раніше, можна припустити, що не вона шукає суспільства гусаків, а останні концентруються біля неї. В Південній Норвегії в 1967 році Івар Містеруд спостерігав сумісне гніздування довгохвостої сови і великого крохаля. Обидва птахи благополучно вивели пташенят в дуплах однієї осики: у верхньому жили сови, в нижньому — качка.
Здатність постояти за себе виявляється вже в поведінці сов. Неможливо підійти близько до пугача, що сидить у вольєрі. Птах зовсім не стане кидатися уздовж сітки. Він сміливо приймає виклик. Пір'я встають дибки, крила розпускаються, загальні розміри здаються ще значнішими. Переступаючи з лапи на лапу, сова не зводить з супротивника немигаючих очей, готова в будь-яку мить і до захисту, і до нападу. При цьому вона загрожуюче клацає дзьобом, раптово робить різкі випади, а іноді й шипить, немов змія. Відомо, що ні лисиця, ні песець не насмілюються наблизитися до пугача.
Проте нерідкісними є випадки, коли сови чудово уживаються з іншими птахами. Стали класичними приклади гніздування гусаків по сусідству з білою совою. Користь від цього співжиття для сови незрозуміла. Гусакам же воно вигідне. Захищаючи своє гніздо від нападу песців, сова біла одночасно охороняє і гніздо гусаків. Оскільки в даному випадку сова приступає до гніздування раніше, можна припустити, що не вона шукає суспільства гусаків, а останні концентруються біля неї. В Південній Норвегії в 1967 році Івар Містеруд спостерігав сумісне гніздування довгохвостої сови і великого крохаля. Обидва птахи благополучно вивели пташенят в дуплах однієї осики: у верхньому жили сови, в нижньому — качка.
Здатність постояти за себе виявляється вже в поведінці сов. Неможливо підійти близько до пугача, що сидить у вольєрі. Птах зовсім не стане кидатися уздовж сітки. Він сміливо приймає виклик. Пір'я встають дибки, крила розпускаються, загальні розміри здаються ще значнішими. Переступаючи з лапи на лапу, сова не зводить з супротивника немигаючих очей, готова в будь-яку мить і до захисту, і до нападу. При цьому вона загрожуюче клацає дзьобом, раптово робить різкі випади, а іноді й шипить, немов змія. Відомо, що ні лисиця, ні песець не насмілюються наблизитися до пугача.
Самець і самка
Робота Кучерука М. Макієнко Є.
8-А


Членистоногі (павукоподібні)


title: Богомол

text:
БОГОМОЛ
ОБЩИЕ СВЕДЕНИЯ
Богомол – это хищное насекомое. Богомолы относятся к классу насекомых, отряду тараканообразных и роду богомолов. Особым признаком богомола является устройство его передних ног, на которых расположены три ряда сильных и острых шипов. Острые шипы служат для захвата добычи. Бедро и голень богомола при захвате добычи действуют как ножницы.
Когда богомол складывает ноги на груди, он похож на молитвенно сложившего руки человека. Поэтому он и получил свое название – Богомол (богу молится). У этих насекомых хорошо развиты крылья, но летают только самцы и в основном ночью. Живет богомол 55–60 дней. Самцы обычно погибают раньше самок.
Богомолы, живущие на юге России, имеют отличительный признак – голова у них имеет торчащий вперёд отросток, иногда раздвоенный на конце.
Обитают по всей Южной Европе в Передней и Средней Азии, Африке, отчасти Юго- Восточной Азии и Австралии.
РАЗМНОЖЕНИЕ БОГОМОЛА
Откладывая яйца, самка одновременно выделяет особую клейкую жидкость. Обволакивая яйца и затвердевая, эта жидкость образует капсулу – оотеку, в середине которой находится 100–300 яиц. Оотека прилипает к растениям или камням, она довольно твердая. В апреле-мае появляются личинки богомолов.

ИНТЕРЕСНЫЕ ФАКТЫ.
Один из самых интересных фактов об этом насекомом – после спаривания самка богомола съедает голову самца. Никто не знает наверняка, почему, но возможно белок тела самца помогает развиваться яйцам.
Богомол- единственное насекомое, которое может заглянуть себе за спину.
САМОЗАЩИТА БОГОМОЛА.
Самозащита богомола – это мимикрия. Очень интересны богомолы, подражающие сухим листьям. Мимикрия их почти совершенна, как во внешнем виде, так и в их поведении: если богомола побеспокоить, он притворится сухим листком и упадет вниз.
ОХОТА БОГОМОЛА.
Сильными челюстями богомол перекусывает у жертвы нервный узел на шее и уже потом обедает не спеша.
ПОЛЬЗА И ВРЕД БОГОМОЛА.
Обыкновенный богомол иногда играет полезную роль в сельском хозяйстве. Он истребляет вредных насекомых (таких как мухи, жуки, саранча, которые пожирают урожай). Но полезное воздействие богомолов компенсируется тем, что они истребляют также и полезных насекомых (пчёл, бабочек, стрекоз и других  насекомых, которые совершают опыление).


Біорізноманіття.Причини і наслідки деградації біорізноманіття.природозаповідання як одна з ефективних форм збереження біорізноманіття.основні категорії заповідних обєктів
Біорізноманіття
    Біорізноманіття (біологічне різноманіття) - різноманітність життя у всіх її проявах. У більш вузькому сенсі, під біорізноманіттям розуміють різноманітність на трьох рівнях організації: генетична різноманітність (різноманітність генів та їх варіантів - алелів), різноманітність видів в екосистемах і, нарешті, різноманітність самих екосистем. А. В. Марковим і А. В. Коротаєва була показана застосовність гіперболічних моделей позитивного зворотного зв'язку для математичного опису макродинаміка біологічного різноманіття .
Коралові рифи - приклад гарячої точки біорізноманіття  (Англ.)  рос.  ( англ. Biodiversity hotspot  )
Генетичне біорізноманіття
Генетичне різноманіття — характеристика біорізноманіття, що описує загальне число генетичних характеристик, які зустрічаються у популяції або виді. Термін відрізняється від генетичної мінливості, яка описує здатність генетичних характеристик до змін.

Популяціяна генетика описує кілька теоретично можливих механізмів виникнення генетичного різноманіття. Нейтральна теорія еволюції пропонує, що генетичне різноманіття є результатом накопичення нейтральних рис. Дизруптивний відбір пропонує швидке пристосування до локальних умов та відбір алелей, це особливо цмовірн у випадку великого ареалу або низької мобільності популяції. Залежна від частоти селекція пропонує зниження рівня пристосування в результаті надмірного поширення риси, як це може трапитися у випадку рис, що впливають на взаємодію з патогенами.
ВИДОВА РІЗНОМАНІТНІСТЬ
ВИДОВА РІЗНОМАНІТНІСТЬ – загальна кількість видів у трофічній групі, біотичному угрупованні або екосистемі, що визначає можливість екол. дублювання в проведенні потоку енергії ланками ланцюга живлення. Показником В. р. вважають співвідношення між кількістю видів та їхнім питомим значенням (чисельністю, біомасою, продуктивністю й т. д.), а також відношення їх числа до одиниці площі.
Ландшафтне різноманіття
Ландшафтне різноманіття означає формальне визначення існуючих в певний час чисельних зв'язків між індивідуумом або суспільством та топографічно визначеною територією, наявність яких є результатом дій природних та людських факторів та їхніх комбінацій протягом певного часу
. "Ландшафтне різноманіття" означає різноманітність ландшафтів.
Причини та наслідки деградації біорізноманіття
Завдання у сфері охорони біорізноманіття
Економічна - включення біорізноманіття в макроекономічні показники країни; потенційні економічні прибутки від біорізноманіття, в їх числі: прямі (медицина, сировина та матеріали для селекції і фармації і т. д.), і непрямі (екотуризм), а також витрати - відновлення зруйнованого біорізноманіття .
 Управлінська - створення співробітництва шляхом залучення в спільну діяльність державних і комерційних установ, армії і флоту, недержавних об'єднань, місцевого населення і всієї громадськості.
 Юридична - включення визначень і понять, пов'язаних з біорізноманіттям, в усі відповідні законодавчі норми, створення правової підтримки збереження біорізноманіття.
 Наукова - формалізація процедур прийняття рішень, пошук індикаторів біорізноманіття, складання кадастрів біорізноманіття, організація моніторингу.
 Еколого-просвітницька - екологічна освіта населення, пропаганди охорони біорізноманіття, як найважливішої складової частини біосфери.
Природозаповідання
Природоохоронна територія
Природоохоро́нна терито́рія — територія, яка охороняється через своє екологічне, культурне або подібне значення. Існує велика кількість таких територій, рівень захисту яких сильно відрізняється та залежить від статусу, встановленого національними законами та міжнародними договорами.

Типи природоохоронних територій
МСОП визначає шість категорій охоронних територій:
I. Заповідник суворого режиму (Ia — біосферний заповідник, Ib — дика територія): територія з найвищим рівнем захисту, що охороняється для збереження екосистеми та наукових досліджень.
II. Національний парк: охоронна територія, призначена переважно для захисту екосистеми і екологічного туризму
III. Пам'ятка природи: охоронна територія, призначена переважно для збереження специфічних особливостей природи
IV. Заказник: територія для охорони окремих видів: охоронна територія, призначена переважно для охорони окремих видів, часто з навмисним втручанням в екосистему
V. охоронний рельєф: охоронна територія, призначена переважно для захисту рельєфу/ландшафту та туризму.
VI. Територія контрольованого природовикористання: охоронна територія, призначена переважно для довготермінового економічного використання природної екосистеми.
Заповідник
Заповíдник або заповідник строгого режиму — територія або акваторія, на якій зберігається в природному стані весь її природний комплекс. Згідно з МСОП класифікується як природоохоронна територія категорії Ia. Заповідники виділяються як унікальні пам'ятки історії і культури, живої і неживої природи, з науковою метою, як резервати тварин і рослин. В Україні перебувають під охороною держави. Головні функції українських заповідників — збереження генофонду флори і фауни, охорона непорушених чи малопорушених природних ділянок (еталонів природи), вивчення екології тварин і рослин, порівняння біогеоценозів заповідника з природними комплексами суміжних територій, на яких дозволена господарська діяльність (для прогнозування можливих змін у природних екосистемах під впливом діяльності людини). Заповідники використовуються і як бази наукової пропаганди охорони природи.
Національний парк
Національний або природний парк — територія, звичайно визначена у законі та у державній власності, що охороняється від більшості типів людської діяльності та забруднення. Національний парк є природоохоронною територією категорії II згідно з визначенням МСОП. На відміну від заповідників та природних резервів, де заборонена майже будь-яка діяльність людини, однією з цілей створення національних парків є відпочинок, тому вони дозволяють відвідування туристів та перебування на своїй території за певними умовами. Найбільшим у світі національним парком є Північно-східний гренландський національний парк, заснований в 1974 році.
Пам'ятка природи
Пам'ятка природи — природоохоронна територія, на якій розташований окремий унікальний природний об'єкт, який охороняється за своїм науковим, навчально-просвітницьким, історико-меморіальним або культурно-естетичним значенням. До пам'яток природи належать, наприклад, унікальні геологічні оголення, печери, водоспади, озера, метеоритні кратери тощо. Хоча пам'яткою природи може бути, наприклад, одне рідкісне дерево, в інших випадках вони вкривають території значних розмірів — ліси, гірські хребти, ділянки узбережжя і долин. У такому разі вони часто іменуються урочищами або природоохоронними ландшафтами. Згідно з класифікацією Міжнародного Союзу Охорони Природи, пам'ятка природи має природоохоронну категорію III, проміжну між національними парками і заказниками, хоча детальний правовий статус залежить від конкретної країни.
Заказники
Заказники́ або зака́зники — природоохоронні об'єкти. На відміну від заповідників можуть бути постійними або тимчасовими; у заказниках можливе часткове використання тварин, рослин та інших природних ресурсів.

Залежно від характеру, мети організації і необхідності режиму охорони заказники поділяють на:
ландшафтні
лісові
ботанічні
загальнозоологічні
орнітологічні
ентомологічні
іхтіологічні
гідрологічні
загальногеологічні
палеонтологічні
карстово-спелеологічні.
Природоохоронні території України
Природоохоро́нні терито́рії Украї́ни — території, створені з метою охорони природних ландшафтів від надмірних змін внаслідок господарської діяльності людини на території України. Найважливішими з таких об'єктів є заповідники, національні парки, заказники. Загальна площа природно-заповідного фонду України становить 2,8 млн. га.
Біосферні заповідники
В Україні існує 4 біосферні заповідники: Асканія-Нова, Карпатський, Чорноморський, Дунайський.[1]
Біосферний заповідник Асканія-Нова є найдавнішим (заснований в 1874 році) в Україні. В заповіднику збереглись унікальні ландшафти степів України до їх змін в результаті господарської діяльності людини.
Карпатський біосферний заповідник створений у 1968 році для збереження унікальних гірських ландшафтів Карпат. Заповідник включає в себе кілька масивів загальною площею 53630 га. В заповіднику збереглася унікальна флора й фауна Українських Карпат.
Чорноморський біосферний заповідник створений у 1927 році. Площа — 64806 га. Розташований на північному узбережжі Чорного моря захоплює акваторію та дрібні острови у Тендрівській і Ягорлицькій затоках (о. Вовчий, о. Кривий та інші). Заповідник охороняє величезні території масового гніздування птахів.
Дунайський біосферний заповідник почав своє існування з 1976 року. На території України він має площу 120000 га і продовжується в Румунії. Заповідник охороняє гирло Дунаю з його численними колоніями птахів.
Асканія-Нова (заповідник)
«Аска́нія-Но́ва» (Украї́нський науко́во-до́слідний інститу́т твари́нництва степови́х райо́нів «Аска́нія-Но́ва») — науково-дослідна установа в системі Академії аграрних наук України, державний заповідник заснований в 1874 році Фрідріхом Фальц-Фейном.
Карпатський біосферний заповідник
Карпа́тський біосфе́рний запові́дник створений у 1968 році, з 1992 року входить до мережі біосферних резерватів ЮНЕСКО. Загальна площа 53 630 га.
Чорноморський біосферний заповідник
Чорномо́рський біосфе́рний запов́ідник — державний заповідник, розташований на території Херсонської та частково Миколаївської областей України. Площа заповіданих земель — майже 100 тисяч гектарів. Заповідник підпорядкований Національній Академії Наук України. Адміністрація заповідника знаходиться в місті Гола Пристань Херсонської області. Географічно заповідник розташований на північному узбережжі Чорного моря, захоплює акваторію та дрібні острови у Тендрівській і Ягорлицькій затоках (острови Вовчий, Кривий та інші).
Дунайський біосферний заповідник
Дунайський біосферний заповідник — самостійна природоохоронна та науково-дослідна установа. Розташований на крайньому південному заході України, на території Кілійського району Одеської області.
Природні заповідники

Крім біосферних на території України є 17 природних заповідників загальною площею понад 160000 га. Найбільшими з них є Розточчя, Медобори, Канівський, Кримський, Казантипський, Ялтинський гірсько-лісовий, Карадазький, Мис Мартьян тощо.
Карадазький природний заповідник
Карада́зький приро́дний запові́дник — заповідник, розташований у південно-східній частині Кримського півострова на відстані біля 36 км на південний захід від міста Феодосія між Отузькою (на південному заході) і Коктебельською (на північному сході) долинами і між населеними пунктами Коктебель, Щебетовка, Курортне.
Розточчя (заповідник)
«Розто́ччя» — природний заповідник у Львівській області, створений у 1984 році з метою збереження та наукового вивчення унікальних ландшафтів Українського Розточчя.

Площа — 2 084,5 га.

Протяжність території з півночі на південь — 8 км, із заходу на схід — 12 км.
Мис Мартьян
«Мис Мартьян» — природний заповідник, розташований в Автономній республіці Крим, біля м. Ялта. Заповідник створено з метою збереження у природному стані цінних природних комплексів мису Мартьян, охорони і збереження рідкісних видів рослин і тварин, проведення науково-дослідних робіт.
Природні парки

В Україні налічується 15 національних природних парків. Найбільше їх в Карпатах: Карпатський, Синевир, Сколівські Бескиди, Яворівський, Гуцульщина. Величезні площі займає національний природний парк Подільські Товтри в Хмельницькій області. Шацький природний заповідник створений на Поліссі. Коса Бирючий острів і східна частина Сиваської затоки належить до території Азово-Сиваського національного природного парку. На Лівобережній Україні створено національні природні парки Деснянсько-Старогутський, Ічнянський, Гомільшаеські ліси, Святі гори.
Азово-Сиваський національний природний парк
Азо́во-Сива́ський націона́льний приро́дний парк — національний парк, розташований на косі Бирючий острів, в західній частині Азовського моря, на території півдня Херсонської області та півночі АРК (Україна). Створений 25 лютого 1993 року шляхом перетворення Азово-Сиваського заповідника в національний природний парк. Загальна площа парку — 57,4 тис. га. Вся земля є власністю парку.
Зонування: заповідна зона — 38 975,3 га, зона регульованої рекреації — 599,1 га, зона стаціонарної рекреації — 108,7 га, господарська зона — 12 473 га.
Національний природний парк «Залісся»
Національний природний парк «Залісся» — природоохоронна територія на території Броварського району Київської області та Козелецького району Чернігівської області.
Білоозерський національний природний парк
Білоозерський національний природний парк — новостворена природоохоронна територія на території Переяслав-Хмельницького району Київської області та Канівського району Черкаської області. Національний парк створено з метою вдосконалення управління збереженням, відтворенням і рекреаційним використанням типових та унікальних природних комплексів, що мають важливе природоохоронне, наукове, естетичне, рекреаційне та оздоровче значення.
Хотинський національний природний парк
Хотинський національний природний парк — природоохоронна територія на території Хотинського, Кельменецького та Сокирянського районів Чернівецької області.
Інші природоохоронні території України
Заказники

Заказників на території України 2632. Вони займають площу понад 1 млн. га, що становить 37% від загальної площі природно-заповідного фонду України.
Пам'ятки природи

Крім того під охороною перебуває велика кількість пам'яток природи (їх в Україні 3025).
[ред.]
Інші природоохоронні території

Решта природно-заповідного фонду (23,5%) припадає на регіональні ландшафтні парки (44), заповідні урочища (774), ботанічні сади (22), зоологічні парки (13), парки-пам'ятки садово-паркового мистецтва (538), дендрологічні парки (39).


Чутливість людини


Блохи


Цікаве про бджіл


title: Будова і функції головного мозку

text:
Будова і функції головного мозку. Загальна характеристика.
1 грам
400 грам
1400 грам
30 грам
100 грам
Ну, а далі-то починаються повні непорозуміння.
Слон - вага мозку більше 5 кг, а у кашалотів, взагалі 7кг з гаком!

Загалом, наші єдині і найближчі «по розуму» родичі - це дельфіни, вага мозку деяких видів досягає 1700 гр.
А ось цікаво, чи існує різниця у вазі мозку, так би мовити, всередині роду людського?
                        Виявляється , існує!
Так, в середньому мозок чоловіка на 130 гр. більше мозку жінки.
Крім того, існують так само расові та національні відмінності. Наприклад, щасливими власниками найлегшого мозку -1185 гр. – є австралійці , а самого важкого - 1375 гр. - європейці.
При цьому в англійців мозок важить - у середньому -1346 гр., а у французів -1280 гр. Лідери - німці, їхній мозок важить цілих 1425 гр. Не турбуйтеся, ми з вами теж в лідерах! Наш мозок менше німецького всього лише на якихось 26 грамів! Не набагато відстають від нас корейці -1376 гр. і японці -1313 гр.
А ось у афроамериканців середня вага мозку складає 1223 гр., Що на 100 гр. менше ніж у білошкірого населення Америки.
 Ось така статистика, шановні.

Але, повірте, вага мозку не найголовніше!
    РІВЕНЬ ИНТЕЛЕКТУ НЕ ЗАЛЕЖИТЬ ВІД РОЗМІРІВ І ВЕЛИЧИНИ МОЗКУ, А  ЗАЛЕЖИТЬ ВІД ОКРЕМИХ ЙОГО ДІЛЯНОК ,–А САМЕ СІРОЇ РЕЧОВИНИ, ДЕ ОСОБЛИВО ГУСТО ЗОСЕРЕДЖЕНІ НЕЙРОНИ, ТА, ВІД КІЛЬКОСТІ ЗВ'ЯЗКІВ МІЖ ЦИМИ НЕЙРОНАМИ.

Самий  великий мозок, вагою в 2850 гр., належав пацієнту психіатричної лікарні  ідіотові-епілептику.
Не вірите?
Хімік Ю. Лібіх -1362 гр.
Мозок «дідуся» Леніна 1340 гр.
Письменник
А. Франс -  1017 г
І.С. Тургенєв – вага мозку  2012 г.
«Відпочиваючи» мозок споживає 9% всієї енергії організму і 20% кисню, а «працюючий», тобто думаючий мозок, витрачає близько 25% від усіх що надходять в організм поживних речовин і приблизно 33% так необхідного організму кисню. Загалом, виходить, що думати то і не дуже то й вигідно!

 І навіть, виникає питання: а навіщо нам тоді такий великий і «ненажерливий» мозок?
Виявляється що, як у тваринному світі, так і в людському, для виживання, крім економії енергії, дуже важливий ще один фактор - час реакції. І ось тут то наш великий мозок дуже навіть до речі! Людина використовує його по суті як великий і потужний комп'ютер, який включається тоді, коли необхідно різко прискорити вирішення складних завдань, що вимагають величезної напруги і швидкої реакції. Тому, хоч наш мозок і шалено ненажерливий, але дуже потрібний і незамінний.

Звичайно ж, як і будь-який комп'ютер, наш мозок складається з безлічі блоків, деталей і  запчастинок.
То як же влаштований цей  «комп'ютер»?
Мозочок розміщений в потиличної частини голови під переднім мозком Він регулює координацію і баланс.
Передній мозок - заповнює більшу частину черепної коробки. З ним пов'язана пам'ять, вирішення проблем, мислення і почуття. Він також регулює рух.
Стовбур мозку розташований внизу під півкулями і попереду мозочка. Він з'єднує мозок з хребтом і регулює автоматичні функції - дихання, травлення, серцебиття і кров'яний тиск.
БУДОВА МОЗКУ.
Передній мозок
Мозочок
Проміжний мозок
Стовбур головного мозку
Середній мозок
Міст
Довгастий мозок
Гіпоталамус
Епіфіз
Таламус
  Головний мозок
Гіпофіз

Великі півкулі головного мозку

Ретикулярна формація

Нервові центри життєзабезпечення:  дихальний, серцево-судинний, травний.
 Центри регуляції м’язового тонусу, рефлексу утримання й відновлення пози, орієнтовного рефлексу на зорові й слухові подразники.

Стовбур головного мозку:довгастий мозок, міст і середній мозок.
Пошкодження довгастого мозку закінчується смертю. : (
Довгастий мозок
Захисні рефлекси: кашель, чхання, миготіння, сльозовиділення, блювота.

Харчові рефлекси: ссання, ковтання, сокоотденіе (тобто секреція) травних залоз.

Серцево-судинні рефлекси, що регулюють діяльність серця і кровоносних судин.
Так само в довгастому мозку розташовані вестибулярні ядра.

А ще в довгастому мозку знаходиться автоматично працює дихальний центр, що забезпечує вентиляцію легенів.

В цьому місці основні нервові шляхи, що виходять із спинного мозку, перехрещуються, в   результаті:  ліва сторона мозку виявляється пов'язаною - з правою стороною тіла ,  а права сторона мозку - з лівою стороною тіла.
У більшості людей ліва півкуля відповідає за лінгвістичні дані людини.

Міст - провідник
Зв'язує довгастий і середній мозок з іншими відділами головного мозку,

через нього проходять сигнали від слухових рецепторів і від органів рівноваги,

Функції середнього мозку

1. Рухові функції.

2. Сенсорні функції (наприклад зір).

3. Регулювання актів жування і ковтання (тривалость)

4. Забезпечення точних рухів рук (наприклад при письмі).
Середній мозок

У стовбурі розташована система ядер, у яких нейрони з безліччю відростків утворюють мережі. Цю систему називають ретикулярною формацією (РФ). РФ постійно взаємодіє з усіма структурами ЦНС. Кожен її нейрон збирає інформацію одночасно від багатьох нейронів різної чутливості, підсумовує її і, залежно від отриманого  результату, впливає на структури ЦНС. Вплив РФ зазвичай активуєструктури головного мозку, але може спричиняти й гальмівний  ефект. РФ відіграє важливу роль у формуванні уваги. Деякі нейрони РФ спонтанно генерують імпульси, завдяки цьому РФ підтримує тонус м’язів, дихального і серцево-судинного центрів.
Ви реагуєте на несподіваний звук, що вас лякає . Ви мимоволі повертаєте голову в його напрямі — цей рух є проявом орієнтовного рефлексу, тобто реакції на новизну. Одночасно дещо збільшується частота серцевих скорочень, частота і глибина дихання, підвищується приплив крові до мозку й серця. У цьому рефлексі беруть участь центри стовбура, а РФ вибірково змінює їх активність, підтримуючи одні й гальмуючи інші.

Мозочок
Мозочок: 1 — кора (сіра речовина); 2 — провідні шляхи (біла речовина)
Мозочок виконує три основні функції
координація рухів регуляція рівноваги
регуляція м'язового тонусу
Загалом, всі відомі спортсмени, музиканти і танцюристи зобов'язані своїми кращими рухами своєму мозочку.
Звичайно ж, певні рухи можуть ініціюватися і на більш високих рівнях, але ось їхня тонка настройка і координація цілком залежить від мозочка. Пошкодження мозочка призводить до поривчастим, нескоординованих рухам і називається атаксія.
Ще недавно вважалося, що мозочок тільки цим і займається, але нові дані вказують на існування прямих нервових зв'язків між мозочком і передніми відділами головного мозку, що відповідають за мову, планування і мислення. Ці дані дозволяють припустити, що мозочок може брати участь у контролі та координації вищих психічних функцій нітрохи не менше, ніж у забезпеченні спритності рухів тіла.

Проміжний мозок: таламус, епіфіз і гіпоталамус, до якого приєднаний гіпофіз.
Проміжний мозок:
1 — таламус; 2 — епіфіз; 3 — гіпофіз; 4 — гіпоталамус
Розташований між стовбуром головного мозку і великими півкулями.
Функції проміжного мозку
Рух, у тому числі і міміка.
Обмін речовин.

Таламус- збирач інформації про всі види чутливості.

Фільтрує, сортує і направляє в головний мозок інформацію, що надходить від больових, тактильних, температурних, м'язово-суглобових, вібраційних, зорових, смакових, нюхових і слухових рецепторів і шляхів. В таламусі відбувається формування відчуттів і їх подальша передача.
Епіфіз
До цих пір функціональна значимість епіфіза для людини не достатньо вивчена.
Секреторні клітини епіфіза виділяють у кров гормон мелатонін, який бере участь в синхронізації циркадних ритмів (біоритми «сон - неспання») і, можливо, впливає на всі гіпоталамо-гіпофізарно гормони, а також імунну систему.

До відомих  функцій епіфіза відносять:
гальмування виділення гормонів росту;
гальмування статевого розвитку і статевої поведінки;
гальмування розвитку пухлин.
впливає на статевий розвиток і сексуальну поведінку.
У дітей епіфіз має  більші розміри, ніж у дорослих; після досягнення статевої зрілості вироблення мелатоніну зменшується.

Гіпоталамус є вищим центром регуляції роботи внутрішніх органів, який узгоджує їх діяльність зі станом активності організму.
продукує низку гормонів і разом з гіпофізом утворює  гіпоталамо-гіпофізарну систему
здійснює гормональну і нервову регуляцію роботи внутрішніх органів
формуює центри голоду — насичення, спраги — питного задоволення, терморегуляції, регуляції сну — неспання тощо, відповідальний за сексуальну поведінку.

Гіпофіз
Гіпофіз складається з двох великих різних за походженням і структурою частин: передньої - аденогіпофіза (становить 70-80% маси органу) і задньої - нейрогіпофіза. Разом з гіпоталамусом гіпофіз утворює гіпоталамо-гіпофізарну систему, що контролює діяльність периферичних ендокринних залоз

Великі півкулі головного мозку -вищий відділ головного мозку
Передній мозок розділений на дві півкулі : ліву і праву. Кожна  півкуля  має чотири функціональних долі.

Назвіть   чотири функціональних долі.
Користуючись підказками пригадайте  функції  названих долей.
Функції долей
Лобна – мислення,річ, емоції.
Тім'яна- всі види чутливісті.
Потилична – зір.
Скронева – слух , пам’ять

Півкулі  з’єднані  між собою щільним пучком  нервових волокон  -  т. з.  “ мозолистим тілом ”. Через цей зв’язок здійснюється  координація роботи   лівої і правої півкуль.
Лімбічна система - сукупність ряду структур головного мозку
Бере участь у регуляції функцій внутрішніх органів, нюху, інстинктивного поведінки, емоцій, пам'яті, сну, неспання та регулює рівень уваги , сприйняття, відтворення емоційно значущої інформації.

Кора півкуль

Головний мозок є складним органом ,  хоча це однорідна маса але вона складається
 з двох видів речовин: білої та сірої.
Біла речовина

Сіра речовина
Самостійна робота
1. Головний мозок людини складається з:
А) стовбура і півкуль великого мозку;
Б) мозочка і півкуль великого мозку;
В) стовбура, мозочка, півкуль великого мозку.

2. Довгастий мозок є продовженням:
А) середнього мозку;
Б) спинного мозку;
В) проміжного мозку.

3. Які відділи головного мозку відносяться до стовбура мозку:
А) середній мозок;
Б) довгастий мозок;
В) мозочок;
Г) проміжний мозок;
Д) міст

4.Який відділ головного мозку є ніби продовженням спинного мозку в порожнині черепа:
А) середній мозок;
Б) довгастий мозок;
В) проміжний мозок

5. Який відділ головного мозку відповідає за координацію рухів ,регуляцію рівноваги,регуляцію м'язового тонусу:
А)  проміжний мозок
Б)  мозочок
В)  стовбур головного мозку

6. Який відділ  проміжного мозку виконує функцію збирача інформації про всі види чутливості:
А) епіфіз
Б) таламус
В) гіпоталамус
Г) гіпофіз


title: Бурі жаби

text:
Бурі жаби
Виконали  учениці 8 кл. СШ № 273
 Опятюк Анастасія і Брайчук Дарина
Клас Земноводні
Поширення
	Ареал роду займає значну частину Євразії (від Іберійського півострова на заході до Японії включно на сході). Місця перебування бурих жаб пов'язані з лісовими ділянками. У фауні України водяться три види цього роду:  трав'яна жаба, прудка   жаба та гостроморда жаба.
	Істотна мінливість, широкий ареал, багатовекторні еволюційні події, що відбувалися протягом мільйонів років, — усе це сформувало вкрай заплутану картину систематичних відношень у групі. Вагомою причиною цьому стали як суто технічні труднощі у зборі матеріалу для таксономічних порівнянь на такій величезній території, так і суб'єктивні фактори, пов'язані з використанням тих чи інших методів та підходів.
 Проблеми систематики
	З’являються бурі жаби в березні, віддають перевагу широколистим лісам. Зимують як у водоймах, так і на суші. У зовнішності переважають світло-коричневі чи бурооливкові тони, наявні спинно-бокові складки. Від ніздрів і через область очей та барабанних перетинок                 ідуть коричневі смуги.
Особливості біології
	Для бурих жаб характерне переважання в забарвленні коричневих тонів, розвиток темних скроневих плям, що починаються вузькими смужками від кінчика морди та йдуть з кожного боку голови через область ніздрів, очей       та барабанних перетинок.
Забарвлення
	Спинний бік може характеризуватися розвитком кількох типів візерунка, які зазвичай класифікують, як наявність серединної смуги — S, плямистість , напівкрапчатість  та брак візерунка «чиста», «одноколірна».
Візерунок тулуба
На 100 м зустрічаються 1-2 жаби, а під час нересту — 3–8 особин. Чисельність зменшується при трансформації біотопів, зменшенні місць для розмноження та їх забрудненні.
Чисельність
	Живляться  бурі жаби як сухопутними так і водяними тваринами (черви, молюски, комахи, павуки). Поїдають молодь інших земноводних та власну молодь. 95% у живленні становлять наземні корми. Пуголовки живляться детритом, водоростями, вищими рослинами.
	Ікру жаб поїдають планарії, хижі водяні комахи, тритони, кумки та жаби інших видів.  Включають їх у свій раціон  також риби, змії, птахи та ссавці.
Живлення
	Прудка жаба та Трав'яна жаба характеризуються 26-хромосомним каріотипом, Гостроморда жаба— 24-хромосомним. Лабораторні схрещування євразійських видів, у тому числі видів фауни України  показали наявність між ними різних форм.
Генетика
Успіхів!
       Ква-ква!


title: Болота

text:
Free Powerpoint Templates
2 лютого
Всесвітній день
водно-болотних угідь
2 лютого в 1971 році розпочала свій відлік Конвенція про водно-болотні угіддя, відома під назвою Рамсарська конвенція за назвою міста заснування — Рамсар,
що в Ірані.
2013 рік
«Міжнародний рік співпраці для збереження води»
«Вода є рушійною силою природи!».
Леонардо да Вінчі
Основною метою відзначення Всесвітнього дня водно-болотних угідь у 2013 році є підвищення обізнаності людей щодо взаємозалежності між водою і водно-болотними угіддями, бо вони є фільтром і постачальником води для більшості водних артерій планети.
Існує тісний взаємозв’язок між здоровим функціонуванням водно-болотних екосистем та здоров’ям людини, так скорочення цих екосистем, може потягнути за собою, як приклад, скорочення життя більш як 3 мільйонів людей кожного року.
29 жовтня 1996 року після схвалення Верховною Радою відповідного закону, Україна поновила своє членство з часів СРСР і входить в число 163 країн — Договірних сторін Конвенції.
До Переліку водно-болотних угідь міжнародного значення входять 33  таких угідь України, загальною площею 678 тис. га.
На Полтавщині розташовано 58 гідрологічних заказників серед них 7 об’єктів загальнодержавного значення:
«Середньосульський» - Лохвицький район;
«Великоселецький» і «Плехівський» - Оржицький район;
«Куквинський» - Пирятинський район;
«Солоне», «Гракове», «Рогозір куток» - Семенівський район.
3 (три) гідрологічні пам’ятки природи загальною площею 2,4 га:
«Джерело мінеральної води на території парку» і «Мінеральне джерело» - Миргородський район;
«Криниця Петра-І» - Полтавський район.

Найцінніші водно-болотні угіддя Полтавщини охороняються у межах регіональної природно-заповідної мережі, зокрема на території національних природних парків:
- «Пирятинський» та
«Кременчуцькі плавні» (http://www.youtube.com/watch?v=JqEZcvQOGPk)

Мають загальнодержавне значення водно-болотні угіддя на території заказників Полтавщини:
«Білецьківські плавні»,
«Великоселецький»,
«Михнівський»,
«Рогозів куток»,
«Малоперещепинський»

Реалізація на практиці пріоритетів щодо поліпшення збереження водно-болотних угідь можлива лише за умови значних зусиль усіх державних та недержавних відомств та організацій, всього населення країни. І всі ми маємо цього прагнути, бо інакше не зможемо подолати нищівні для довкілля країни тенденції, що можуть вилитись в катастрофічні явища для всієї планети.
Сподіваємося, що Ви приєднаєтеся        і зробите свій внесок у збереження надзвичайно цінних для усіх людей
водно-болотних угідь!


"Биотехнология"


title: “ Біологічні основи психофізіологічної індивідуальності людини. Темперамент “

text:
1
4
2
3
3
3
4
5
5
5
6
5
7
5
8
5
9
5
10
5

+

+

+

+

+

+

+

+


title: Чи всі сороки - білобокі

text:
Чи всі сороки –
білобокі?
Чи знаєте, Ви?
Дикі тварини на відміну від домашніх не володіють здатністю відрізняти одну людину від іншої. Але сороки можуть впізнавати людину не лише за одягом, голосом або запахом, а й по обличчю.
Сорока звичайна
Сороку звичайну легко впізнати за контрастним чорно-білим оперенням і ступінчастим хвостом з металевим зеленуватим відливом.  Її вважають осілим і зимуючим в Україні видом.
З настанням холодів сороки об'єднуються в невеликі зграйки й кочують, тримаючись недалеко від населених пунктів.
Сорока звичайна
Сорока всеїдна - вживає в їжу всі зернові культури, мишей і ящірок, молюсків, різноманітних жуків, клопів, коників, гусениць, личинок хрущів, довгоносиків, а також харчові покидьки та дохлятину.
Під час вигодовування пташенят сороки знищують кладки багатьох птахів та їх нащадків, а іноді навіть викрадають з сільських дворів кладки курей, маленьких курчат, каченят, за що сороку часто називають злодійкою.
Сорока звичайна
Сорока споруджує з голих прутів округле, об'ємне гніздо з дахом і одним входом. Розташовується воно на висоті 2-5 м від землі, нижня частина скріплена багном, лоток вистелений травою. Часто використовує в будівництві гнізда різне сміття, шматки дроту, мотузки.
У лісі сорока завжди перша виявляє наближення звіра чи людини, викриваючи чужу присутність гучним стрекотінням.
Сорока звичайна
Сорока блакитна
Зовні блакитна сорока            нагадує звичайну, проте вона значно дрібніша (33-37 см), ноги і дзьоб пропорційно коротші та має інше забарвлення.
Її голову прикрашає чорна «шапочка», спина і надхвістя буро-сірі, горло, щоки, груди і черевце білі з легким бурим нальотом.
Сорока блакитна
Спина темніша, аж до коричневого кольору,
Верхні сторони крил і довгий ступінчастий хвіст – блакитного кольору. Вершина хвоста забарвлена   світліше.
Сорока блакитна
Область її поширення розділена на дві частини:
одна розташована на півд. заході Європи (на Іберійському півострові);
інша, набагато більша в Південно-Східній Азії. Там вона зустрічається в Китаї, Кореї, Японії, на північному сході Монголії, в Забайкаллі і півдні Далекого Сходу Росії.
Сорока блакитна
Блакитна сорока - це типовий птах відкритих лісових ландшафтів, часто зустрічається у дубових та соснових лісах. Заселяє також ландшафти з гаями мигдалевого та оливкового дерев.
В азіатській частині блакитна сорока гніздить-ся також у садах і парках.
Сорока блакитна
Блакитна сорока дуже              товариська і гніздиться маленькими колоніями по    2-8 пар.
Гнізда побудовані із хмизу, укріплені землею і вистелені зсередини мохом.
Кладка складається з 6-8 жовтувато-коричневих з цятками яєць, які висиджуються приблизно       15 днів.
Сорока блакитна
Бажане харчування блакитної сороки – це жолуді і насіння піній, доповнені великими комахами та іншими безхребетними,          плодами і ягодами, а також падлом.
Сорока блакитна
Товстодзьоба
лазурова сорока
Товстодзьоба лазурова сорока є ендеміком Тайваню і мешкає в гірських районах на висоті від 300 до 1200 м.
У 2007 році ці сороки взяли участь у конкурсі на звання національної птиці Тайваню і посіли перше місце.
Її називають довгохвостою гірською леді.

Товстодзьоба лазурова сорока
За розмірами тайванська сорока не перевершує свою європейську родичку, однак сорока з Європи не може похвалитися розкішним блакитним хвостом довжиною близько півметра.
Середня довжина крила - 18-20 см, а тулуба - трохи більше 60 см.
Товстодзьоба лазурова сорока
Чорна шия і груди, червоний дзьоб, білі відмітини на крилах і хвості і жовті обідки навколо очей - візитні картки тайванської сороки.
Товстодзьоба лазурова сорока
Самці і самки товсто -дзьобої лазурової сороки зовні практично не відрізняються один від одного. Кожен з них забарвлений в темно-синій колір, який переходить у пурпурний, тон.
Товстодзьоба лазурова сорока
Товстоклюві сороки дуже товариські, вони не бояться людей, а їх сліди можна побачити в безпосередній близькості від будинків людей, що живуть у горах.
Вони об'єднуються в групи по шість і більше особин і безтурботно парять серед гірської рослинності, часто шикуючись в рівну лінію.

Товстодзьоба лазурова сорока
Як справжні представники воронових, товстодзьобі лазурові сороки мають хриплий голос і видають гучні й високі звуки, що звучать як «кьяк-кьяк-кьяк».

Товстодзьоба лазурова сорока
Ці птахи практично всеїдні: в їх меню входять змії, гризуни, комахи, рослини, фрукти, насіння, а також останки тварин. Дикі фіги і інжир - улюблені ласощі тайваньських сорок.
Не з'їдену здобич вони не викидають, а ховають на землі, в опалому листі або сухих гілках, щоб згодом за нею повернутися.

Товстодзьоба лазурова сорока
Товстоклюві лазурові сороки моногамні: поки самка висиджує яйця, самець добуває їжу і облаштовує гніздо.
Свої гнізда, схожі на сплетені з прутиків чаші, тайванські сороки будують на найвищих гілках дерев або чагарників, а сезон спарювання зазвичай припадає на березень і квітень.

Товстодзьоба лазурова сорока
У кожне гніздо самка відкладає 3-8 яєць оливково-зеленого кольору з темними цятками і висиджує їх 17-19 днів.
Ці  сороки відважно захищають свої гнізда і не заспокоюються доти, поки нежданий гість не забереться геть.
Товстодзьоба лазурова сорока
У німецькій міфології сорока була як посланцем богів, так і птахом богині смерті Хель, за що вважалася в Європі вісником біди.
Сорока-«злодійка» була непопулярна в Середньовіччі ще тому, що вважалася вихованцем відьом. На противагу цьому в Азії сорока традиційно вісник щастя, а у північноамериканських індіанців - духовна істота, яке дружна з людьми.
На Русі також вважалася священним птахом бога Перуна.
Чи знаєте, Ви?
Таким чином, не всі сороки є білобокими!


title: Боровик

text:
Спеціалізована школа №273 з поглибленим вивченням української мови та літератури
Коротко
про
щитоподібну залозу
Зовнішній вигляд щитоподібної залози
	  Щитоподібна залоза складається з двох доль, сполучених вузьким перешийком. Цей перешийок розташований на рівні другого-третього кільця трахеї. Бічні долі охоплюють трахею і прикріплені до неї сполучною тканиною. Форму щитовидної залози можна порівняти з буквою "Н", причому нижні роги короткі і широкі, а верхні - високі, вузькі і такі, що злегка розходяться.
	  Щитовидна залоза продукує йодовмісні гормони: тироксин і трийодтиронін.

Анатомія  та  фізіологія

  В середньому, щитоподібна залоза дорослої людини важить 18.6 г і 2.3 г у новонародженого. Нормальна висота і ширина доль щитовидної залози складає відповідно 3-4 і 1-2 см, а загальна ширина - 7-11 см. Об'єм до 18 мл у жінок і до 25 мл у чоловіків вважається нормальним. Вага і розмір щитовидної залози індивідуальна, у жінок можливі невеликі відхилення в об’ємі у зв'язку з менструальним циклом.
Розміри  щитоподібної  залози
	  Кровопостачання залози дуже щедре, здійснюється двома верхніми артеріями, що відходять від зовнішньої сонної артерії, і двома нижніми щитовидними артеріями, що відходять від щито-шийного стовбура підключичної артерії.
Кровопостачання
	  Щитоподібна залоза має       як симпатичну, так і парасимпатичну іннервацію нервовими волокнами вегетативної нервової системи. Волокна симпатичної іннервації походять з верхнього шийного ганглія і утворюють верхні і нижні щитовидні нерви. Парасимпатична іннервація здійснюється гілками блукаючого нерва.
Іннервація
	  Гіпотиреоз - це не захворювання, а специфічний стан організму, пов'язаний з реакцією на низький рівень концентрації гормонів щитовидної залози. Гіпотиреоз може бути пов'язаний з функціональною недостатністю гормонів щитовидної залози або з патологічними процесами, що впливають на гормональний обмін. Уперше гіпотиреоз як захворювання був описаний в 1873 році.
	  Мікседема  - захворювання, обумовлене недостатнім 			забезпеченням органів і тканин 				гормонами щитовидної залози. 				Розглядається як крайня, клінічно 				виражена форма гіпотиреозу. Внаслідок 			порушення білкового обміну органи і 			тканини стають набряклими. Термін 			"мікседема" (слизовий набряк шкіри) по відношенню до важких форм гіпотиреозу став вживатися з 1878 року.
Гіпотиреоз. Мікседема
	  Природжений гіпотиреоз - ендокринне захворювання, що викликається недостатньою кількістю гормонів щитовидної залози. Характеризується порушенням функції щитовидної залози і, якщо це трапилося у дитячому віці, то  затримуються фізичний, психічний і розумовий  розвиток.
Кретинізм
Зоб
При гіперфункції щитоподібної залози може з’явитися зоб –  захворювання, при недостатньому надходженні йоду в організм.  Нервова система таких людей збуджена,  пульс і артеріальний тиск прискорені,  часто буває задишка, безсоння, тремтіння рук, вразливість, агресивність або плаксивість.
Базедова  хвороба
Надмірне збільшення виділення гормонів  щитоподібної залози може спричинити так звану Базедову хворобу. Вперше вона була описана німецьким ученим Карлом Базедовим.  Найчастіше це захворювання виникає після тяжкої психічної травми або коли людина надмірно перебуває на сонці.  У хворих значно прискорюється обмін речовин та енергії.  За зовнішнім виглядом таких хворих можна визначити, за допомогою симптому – витрішкуватість очей.
Будьте
здорові!


title: Болото

text:
Болото
Болото це – надмірно зволожена ділянка суходолу з шаром торфу  понад 30  см
Болото
Заболочені землі це – коли  товщина торф’яного шару менше 30 см.
Заболочені землі

 Низинні      Верхові         Перехідні
Типи боліт
Типи боліт

Низинні                         Верхові
(По долинах               (Тайга, Лісотундра)
       річок)
Географія розташування

              Низинні            Верхові
         (Підземними       (Атмосферними
            водами)                 водами

Живлення боліт
  Живлення боліт
Рослинний світ

Очерет
Аїр

Осока
Рогоза

Журавлина
Морошка

 Тваринний світ

Журавель
Чапля

Бобер
Качка

Ондатра
Видра

Екологічне   Біологічне    Енергетичне     Сільськогосподарське

Зволожують  повітря навколишньої території.
 Є місцем проживання багатьох видів тварин і цінних видів рослин.
Є місцем накопичення торфу, який використовують як добриво ,паливо та  хімічну серовину.
Видобуток торфу використовують як добриво: хімічну сировину.
Значення боліт
Однією з надзвичайно корисних властивостей боліт є їхня  здатність регулювати склад атмосфери. Вони вбирають з повітряної оболонки Землі вуглекислий газ.  Завдяки болотам ми маємо торф – горючу корисну  копалину. Нині з торфу отримують також смолу, речовини, що очищують нафту і воду, лікарські препарати.
Значення боліт
Порівняльна характеристика типів боліт
. Україномовна вільна енциклопедія. “ Вікіпедія”, http://uk. Wikipedia. Org/wiki/

Краєзнавство. Географія . Туризм. №1/2006 рік.
Географія. Комплексне видання 2012 – К.: Вид-во “Літера ЛТД”,
Використана література


title: "Боротьба за існування."

text:
Виконала
учениця 11-Б класу
Павленко Наталка.

Боротьба за існування.
«Природа не терпить у своєму царстві нікого, хто не зумів би відстояти себе» .
                                                                Ральф Емерсон.

Сірий пацюк приносить 5 потомств на рік у середньому по 8 щурят, що досягають статевої зрілості
з 3-х місяців.
Зозулинець плямистий (зозулині сльози)
в одному плоді містить 186300 насіння.
Самка аскариди дає 200 тисяч яєць на добу.
 Інтенсивність розмноження організмів.
Трав'яна жаба відкладає
від 840 до 4000 ікринок.
  Чому не спостерігається нестримного
зростання чисельності живих організмів?
рачки
колорадські жуки
    пінгвіни
  таракани
бджоли
        кліщі
    мурахи
каченята
Велика частина особин гине на різних етапах розвитку.
    Причини
Природно-кліматичний фактор.
Боротьба з особинами інших видів.
Боротьба між особинами одного виду.

Чим більше розмножуються організми, тим інтенсивніше вони гинуть.
Загибель нащадків носить виборчий або випадковий характер.
    Повінь.
Пожежа.
Втручання людини в природу.
У чому причина виникнення боротьби за існування?
Невідповідність між можливістю видів до безмежного розмноження і обмеженістю ресурсів - головна причина боротьби за існування!

Чарльз Роберт Дарвін
(англ. Charles Robert Darwin; 1809-1882) - англійський натураліст і мандрівник.
           «Помирає тільки кволе і слабке,
           здорове і сильне завжди виходить
    переможцем у боротьбі за існування ».
«Не існує жодного винятку з правила, згідно з яким будь-яка органічна істота природно розмножується в такій прогресії, що, якби воно не піддавалося винищенню, потомство однієї пари покрило б всю Землю».
Писав:
 Боротьба за існування
- Це складні і різноманітні взаємини особин усередині видів, між видами та умовами навколишнього середовища.
Форми боротьби за існування
Внутрішньовидова.
 Міжвидова.
 Боротьба з несприятливими умовами середовища.
Внутрішньовидова боротьба за існування
Відбувається між особинами одного виду.
Це найжорсткіша і гостра з усіх типів.
Особини потребують одних і тих же обмежених ресурсах.
Причини:
Змагання між хижаками за здобич.
Суперництво через території, через самки.
За життєвий простір.
За місця розмноження.
Внутрішньовидова боротьба за існування
При надмірному збільшенні чисельності
особин внутрішньовидова боротьба загострюється.

Це буває через погіршення кормових умов
Занадто високої щільності населення та ін

Плідність в популяціях знижується,
можуть спалахнути епідемії.

Загибель особин.
Внутрішньовидова боротьба за існування
Міжвидова боротьба за існування
Протікає гостро, якщо види відносяться до одного роду і потребують однакових умовах існування.
Сірий пацюк, що є  крупнішим і агресивнішим, витіснив чорного щура в поселеннях людини.
Міжвидова боротьба за існування
Прикладом є одностороннє
використання одного виду іншим.
Це відносини «хижак - жертва»,
«Паразит - хазяїн»,
«Рослина - травоїдна тварина».
Боротьба з несприятливими умовами середовища
Підсилює внутрішньовидовое змагання

Боротьба за існування
- це складні і різноманітні взаємини особин усередині видів, між видами та умовами навколишнього середовища.
Внутрішньовидова боротьба - відбувається між особинами одного виду. Це найжорсткіша і гостра з усіх типів.  Змагання між хижаками за видобуток, суперництво через території, через самки, за життєвий простір, за місця розмноження.
Міжвидова боротьба - призводить до еволюції обох взаємодіючих видів, до розвитку у них взаємних пристосувань. Підсилює і загострює внутрішньовидову боротьбу. Це одностороннє використання одного виду іншим.
Боротьба з несприятливими умовами середовища - переможці найбільш життєздатні особини (з ефективним обміном речовин і фізіологічними процесами). Це рослини і тварини пустель, крайньої півночі.
1. За рахунок чого виникають пристосовані особини?
2. Яка мінливість має при цьому більшого значення?
Основою успіху еволюції є
різноманіття організмів.
Запитання  та відповіді:

- В результаті дії боротьби за існування і
природного відбору.
- Спадкова мінливість.


title: "Біологічні методи боротьби зі шкідниками"

text:
Біологічні методи боротьби зі шкідниками
Підготувала
Учениця 22 групи
Поняття
це використання живих організмів для зменшення або повного усунення шкоди, яку наносять шкідники тваринам, людині, сільськогосподарським культурам.
Методи боротьби

Біологічні види  боротьби:
 Використання комах, які є шкідниками або паразитами.
 Використання патогенних мікроорганізмів, які характеризуються вибірковою здатністю.
 Автоцидний який полягає у розведенні і розповсюдженні стерильних особин які, копулюючись, залишають самок стерильними.


Дарвін. Синтетична теорія еволюції


БІОЛОГІЧНО АКТИВНІ ДОБАВКИ


title: Черв'як дощовий звичайний

text:
Черв'як дощовий звичайний
Звичайний дощовий черв'як має величезне значення для підвищення родючості ґрунту, а також е важливою складовою частиною раціону багатьох птахів і ссавців.

   Клас - Олігохети    Родина - Люмбрициди    Рід/Вид - Lumbricus terrestris    Основні дані:
РОЗМІРИ
Довжина: зазвичай до 30 см, іноді більше. РОЗМНОЖЕННЯ
 Статеве дозрівання: з 6-18 місяців. Шлюбний період: вологі, теплі літні ночі. Кількість яєць: 20 у коконі. Інкубаційний період: 1-5 місяців.
СПОСІБ ЖИТТЯ Звички: одинаки; у холодні або сухі дні нерухомо лежать у землі. Їжа: земля, що містить залишки органічних речовин, іноді дрібна падаль. Тривалість життя: у неволі до 6 років. СПОРІДНЕНІ ВИДИ До родини справжніх дощових черв'яків належить близько 300 видів. Найближчими їхніми родичами є п'явки та морські багатощетинкові черв'яки. Звичайний дощовий черв'як прогризає свій шлях крізь землю. Завдяки діяльності дощових черв'яків за мільйони років утворився родючий шар грунту. У дощову погоду цих тварин можна побачити на поверхні землі, проте зловити черв'яка нелегко, оскільки завдяки розвиненій мускулатурі він миттєво зникає під землею.
РОЗМНОЖЕННЯ
   Кожен дощовий черв'як має у тілі чоловічі і жіночі статеві органи, тобто є гермафродитом. Проте для розмноження черв'якові потрібно знайти іншу особину, з якою він обмінюється генетичним матеріалом, оскільки запліднити сам себе черв'як не в змозі. Спаровування черв'яків відбувається вночі на поверхні землі, у вологу погоду, наприклад, після дощу. Приваблені феромонами, вони лежать, притиснувшись одне до одного так, що передня частина одного притиснута до заднього кінця іншого. Дощові черв'яки вкриті слизовою оболонкою, під якою відбувається обмін сперматозоїдами. Відокремившись одне від одного, дощові черв'яки забирають частину оболонки, яка поступово стає все щільнішою, а потім повільно зісковзує з тіла до переднього кінця, де відбувається запліднення.    Коли оболонка зісковзує з тіла черв'яка, вона міцно замикається на обох кінцях і утворюється щільний кокон, в якому може міститися до 20-25 яєць. 3 кокона дуже рідко вилуплюється більше, ніж один дощовий черв'як.
ВОРОГИ
   У будь-який час дня на газоні або на поляні можна побачити шпака або чорного та співочого дроздів, які, схиливши голову, прислухаються, чи немає десь неподалік під землею черв'яка. Проте спійманий дощовий черв'як може оборонятися. Щетини на його тілі й могутні кільцеві та поздовжні м'язи допомагають дощовому черв'якові утримуватися в землі. Особливо великим та сильним дощовим черв'якам інколи вдається вирватися з дзьоба птаха.    Іноді у дзьобі птаха залишається тільки шматок дощового черв'яка. Якщо це задня частина тіла черв'яка, то тварина зазвичай виживає, а втрачену частину тіла відрощує. Звичайні черв'яки стають здобиччю їжаків, борсуків, лисиць та навіть вовків. Проте їх основним ворогом є кріт, який також живе під землею.
СПОСІБ ЖИТТЯ
   Більшу частину життя дощовий черв'як проводить під землею. Він риє мережу підземних коридорів, які можуть сягати глибини 2-3 м. Тіло дощового черв'яка складається з сегментів. Під шкірою знаходяться два шари м'язів. Одні тягнуться уздовж внутрішньої сторони тіла, а інші охоплюють тіло черв'яка кільцями. Під час руху м'язи витягують тіло або стискують і потовщують його.    Дощовий черв'як, напружуючи кільцеві м'язи в передній частині тіла, рухається вперед. Хвиля скорочень м'язів проходить далі через тіло, щоб присунулася задня його частина. Потім приходить черга подовжніх м'язів, які й притягують задню частину тіла. У цей час передній кінець знову тягнеться вперед. Завдяки слизу, що виділяється, дощовий черв'як може рухатися у дуже твердому грунті. Сонячне світло становить для дощових черв'яків серйозну небезпеку, оскільки вони вкриті тільки тонким шаром шкіри. Черв'яки не захищені від дії ультрафіолетового випромінювання, тому на поверхні з'являються лише в дощову погоду. Дуже часто вони виходять назовні в дощові ночі, щоб зібрати на землі шматочки соломи, паперу, пір'я, листя й затягнути їх у нірку.
ЇЖА   Найбільше дощові черв'яки люблять землю під газонами - там в 1 кубічному метрі грунту може жити приблизно 500 черв'яків. Результатом їхньої діяльності є сухий, добре провітрюваний грунт. Такий грунт багатий на залишки рослин, що розкладаються. Велика концентрація дощових черв'яків у землі - це гарантія її врожайності. Дощові черв'яки живуть у нейтральних та лужних грунтах. В кислій землі, наприклад, поряд з торф'яниками, їх мало. Дощові черв'яки харчуються також на поверхні землі. У лісі вони збирають листя, втягують його у свої підземні коридори й там поїдають.
ЯК РОЗМНОЖУЮТЬСЯ ДОЩОВІ ЧЕРВ'ЯКИ
   Парування: дощові черв'яки - гермафродити. Вони знаходять одне одного за запахом й, сполучені слизовою оболонкою, обмінюються сперматозоїдами на поверхні землі.    Поява слизової оболонки: слиз виділяється з поясочка - світлої, потовщеної частини на передньому кінці тіла, куди відкриваються численні залози. Із слизу, що виділяється, утворюється слизова оболонка.    Запліднення: слизова оболонка пересувається по тілу й збирає яйцеклітини і сперматозоїди.    Слизова оболонка: через голову зісковзує з тіла черв'яка.    Кокон: слизовий контейнер, що містить до 20 яєць, закривається і утворює кокон, який в змозі витримати навіть екстремально несприятливі умови. Найчастіше з нього вилуплюється тільки один дощовий черв'як.
МІСЦЯ ПРОЖИВАННЯ Дощові черв'яки зустрічаються у всьому світі. Звичайні дощові черв'яки живуть у всій Європі та Азії, скрізь, де вони знаходять належні ґрунтові і кліматичні умови. ЗБЕРЕЖЕННЯ Деякі садівники знищують дощових черв'яків, щоб позбавитися від слідів їхньої діяльності. Цим вони завдають шкоди всій екосистемі.