Методи визначення річного приросту лишайників, ліхенологічні дослідження
Лишайники - групи грибів, яка завдяки симбіозу з водоростями або ціанопрокаріотами пристосувались до виживання там, де вищі рослини відсутні.
Різноманітність і поширення лишайників
Лишайники здатні виростати не тільки на корі дерев або грунті, але і на безплідних голих скелях і каменях, на пісках, а також настінні і дахах будинків, бетонних стовпах і т.п. Їх можна знайти і в Антарктиді, і в найвищих горах світу-Гімалаях, і в найбільш посушливих чилійських пустелях. Головне - щоб було світло і хоча б іноді-атмосферна волога.
Лишайники стійкі до нестачі води і перепадів температур. При відсутності вологи вони швидко висихають і в такому стані можуть місяцями чекати випадання опадів. Коли ж це трапляється, лишайник за кілька хвилин насичується водою і відновлює активність. Через часті періодів спокою лишайники ростуть повільно. Лишайник, висотою 10 см, може мати вік понад 100 років. Деякі лишайники занесені до Червоної книги України.
Будова лишайників
За особливостями зовнішньої будови тіла (слані) можна виділити три групи лишайників. Одні з них нагадують щільну кірочку, яка приростає до стовбурів дерев, каменів тощо. Це так звані накипні лишайники .Вони найневибагливіші та найпоширеніші представники лишайників (наприклад, роди Лецидея, Леканора), адже можуть мешкати там, де не виживають інші, наприклад на голих скелях.
А слань таких лишайників, як пармелія чи ксанторія, нагадує листочки, які звуженою частиною кріпляться до субстрату. Це - листу-ваті лишайники .Слань кущистих лишайників нагадує прямостоячі або звислі кущики. Декотрі з них, наприклад бородач, слань якого звисає з різних предметів, може сягати завдовжки до 3 м.
Накипні (1,3), листуваті (2), кущисті (4-6) лишайники
Внутрішня будова лишайника
 Якщо зробити зріз через його тіло, то під мікроскопом можна помітити, що щільно переплетені гіфи гриба утворюють верхню, а часто й нижню кірочку. Верхня кірочка може бути яскраво забарвлена в різні кольори завдяки пігментам, що містяться у гіфах. Усередині ли-шайника гіфи переплетені не так щільно й утворюють його серцевину. Саме там розташовані клітини водорості або ціанобактерії. В одних лишайників ці клітини поширені більш-менш рівномірно по всій серцевині, в інших - зібрані в один шар.
Приріст лишайників
Швидкість приросту лишайників залежить від загальних екологічних умов.
Метод ліхенометрії
Лишайники по-різному реагують на забруднення повітря: деякі з них не витримують, навіть, найменшого забруднення та гинуть, інші, навпаки, живуть лише у містах чи інших населених пунктах з відповідними антропогенними умовами. У зв’язку із цим з’явився напрямок індикаційної екології – ліхеноіндикація.
При вивченні лишайників, які ростуть у містах були виявлені загальні закономірності:
чим більше індустрії в місті, тим більше забруднене повітря, і тим менше зустрічається в таких місцях лишайників, вони менше покривають стовбури дерев і мають низьку життєздатність;
при підвищенні ступеня забруднення повітря першими зникають кущисті лишайники, за ними – листуваті, а вже потім накипні.
Видовий склад лишайників у різних частинах міста (у центрі, на околицях, в індустріальних районах, у парках) виявляється настільки різноманітним, що вчені стали у межах міст виділяти так звані «зони лишайників». Вперше вони були виділені у Стокгольмі, де:
фабричний район назвали «лишайниковою пустелею», бо повітря було досить забрудненим і лишайників майже не було;
«зоною змагання» називали частину міста із середнім забруднення повітря, де лишайників було зовсім мало;
«нормальна зона» - периферійні райони, де зустрічається велика кількість видів лишайників. Пізніше такі області стали виділяти і в інших великих індустріальних містах. Цікаво, що з кожним десятиріччям «лишайникова пустеля» збільшується за площею.
Суворі умови проживання лишайників обумовлюють їх повільне зростання. Наприклад, приріст накипних лишайників становить 0,25-0,5 мм. на рік, ягелю — 2-7 мм. на рік, а лишайників, що ростуть на ґрунті та мохах, — до 1-3 см. на рік. Але в цілому швидкість зростання лишайників невелика, повільне зростання зумовлює і високу тривалість їх життя — до 50-100 років.


title: "Модифікаційна мінливість"

text:
Модифікаційна мінливість
Виконала:
Бондар Вікторія
учениця 11-Б класу
ЗОШ №26 м. Житомира
Житомир - 2013
Мінливість – це властивість всіх живих організмів набувати нових ознак в процесі індивідуального розвитку (онтогенезу).

За механізмами виникнення мінливість поділяють на
неспадкову
спадкову
модифікаційна (фенотипова)
комбінативна
мутаційна
Пригадайте…
Мутаційна мінливість – це спадкова мінливість, обумовлена зміною генетичного матеріалу на різних генетичних рівнях.
Комбінативна мінливість – це поява нових поєднань ознак унаслідок перекомбінації генів (нових поєднань генів у генотипі).
Модифікаційна мінливість – це неспадкові зміни фенотипу, що відбуваються під впливом факторів довкілля.

Ознаки модифікаційної мінливості:
Більшість модифікацій мають масовий адаптивний характер.
Модифікації можуть зникати протягом життя особини, якщо припиняється дія фактора, який їх спричинює.
Певні модифікаційні зміни, які виникають переважно на ранніх етапах онтогененезу   можуть зберігатися протягом усього          життя особини, але не успадковуються.

 Модифікації не успадковуються, але успадковується норма реакції
Для вивчення норми реакції використовують генетично однорідний матеріал, який поміщають в різні умови зовнішнього середовища.

монозиготні близнята
Дякую за увагу!
“Людина за допомогою науки в змозі виправити недосконалість своєї природи”
      ( І.І. Мєчников)


Клітинний цикл. Мітотичний поділ клітини


ліпіди


Медична п'явка


Краби


КЛІТИНА – ЕЛЕМЕНТАРНА ОДИНИЦЯ ЖИВОГО. БІОМЕМБРАНИ


Немембранні органоїди клітини


title: Неотропічна область

text:
НЕОТРОПіЧНА ОБЛАСТЬ
Географічне розташування
Північна межа області збігається з кордоном всього царства. Південна проходить по помірних широт півдня материка, залишаючи за межами області (і царства) південь Чилі і Аргентини (в тому числі Вогняну Землю, Фолклендські і інші групи островів), а також острови Карибського моря, що утворюють самостійну область.
Клімат
Клімат області різноманітний: вологий тропічний - в Центральній Америці. Алювіальні рівнини в басейні Амазонки, а також ряд інших районів тропічної зони покриті вологими екваторіальними лісами (Гілея). Загальна площа південноамериканських Гілеї перевищує 5 млн кв. км. Річна кількість опадів тут одно 2500-3000 мм, середньомісячні температури коливаються в межах 23-29 ° С, а середньорічні - 24-27 ° С. Післяполудневі зливи в ГІЛЕЮ - звичайне явище. Характерна особливість амазонського лісу - велика кількість заболочених або періодично затоплюваних ділянок. У південній частині материка - періодично посушливий, жаркий, субтропічний і навіть пустельний.
Фауна
Фауна Неотропічної області відрізняється високим рівнем ендемізму, великою оригінальністю і поряд з цим дефектностью.
 Серед ссавців виділяють ендемічний загін неполнозубих (комахоїди, броненосці і лінивці).
Примати все без винятку ставляться до надсемейству широконосих мавп. Майже всі їхні представники мають чіпкий хвіст, типовий для лісових звірів області.
Гризуни різноманітні: це і оригінальні дерев'яні дикобрази, і агутієві, і шиншилові, і восьмізубие і ін.
З непарнокопитних зустрічаються тільки тапіри. Парнокопитні включають такі сімейства: пекарі, що мешкають і в Північній Америці, верблюжих і олені (5 пологів), що відносяться до підродини американських оленів.
Загін хижих представлений кількома родинами (єнотові, кинкажу і ін.).
З кішок звичайні оцелот, дрібна леопард онцилла, Панамериканська пума і великий ягуар, житель густих лісів, нападник навіть на великих тапірів.
У орнітофауні материка присутні чаплі, ібіси, лелеки, качки, хижі птахи, зозулі, сови, голуби, папуги, дятли (в тому числі і тукани), стрижі і деякі інші тропікополітние.
З черепах поширені сімейства Кайманових (або мускусних) черепах Chelydridae, зустрічаються і в Північній Америці; нечисленні водні черепахи Emydidae, більшість яких живе в тропіках Східної Азії, і сухопутні Testudinidae, що включають всього 2 види.
  З ящірок незвичайного різноманіття досягають ігуани.
Вельми численні в річках крокодили і каймани.
Дуже багато прісноводної риби.
Арапаїма - найбільша з прісноводних риб
(Довжина до 3 м, маса до 180 кг).
1 — девятипоясний броненосець;
2 — розалія;
3 — звичайна ігрунка;
4 — чорна коата;
5 — великий мурахоїд
6 — ягуар;
7 — колібрі сапфо; 8 8— гоацин;
9 — лама;
10 — вікуня.
1 — коралловий аспид;
 2 — совка агрипа;
3 — рудий тінаму ;
4 — бабочка (Morpho menelaus);
5 — піпа;
6 — жук геркулес;
7 — паук-птахоїд;
8 — рогата жаба;
9 — лжаба дереволаз;
10 — малорот;
11 — карнегієла;
12 — орнатус;
13 — електричний  вугор.
1 — тамандуа;
2 — трипалий лінивець;
3 — чотириокий опосум;
4 — щелезуб;
5 — плавун;
6 — великий кровосос;
7 — білохвостий пампасовий олень;
8 — водосвинка;
9 — пуду;
10 — віскаша;
11 — цепкохвостий дикобраз;
12 — рівнинний тапір;
13 — агуті; 14 — кетцаль; 15 — шиншила; 16 — хохлата паламедея.
1 — ігуана;
2 — кайман;
3 — анаконда;
4 — лепідосирен;
5 — велика піранья.
1 — гривистий вовк;
2 — кубинский тоді;
3 — звичайний нанду;
4 — оранжевий скалистий півник;
5 — кондор.
Антропогенні фактори
В результаті неправильного ведення господарства
(Випалювання і вирубка лісів, розорювання гірських схилів, монокультура і т. П.)
природні ландшафти Карибської області
сильно порушені, через це багато місцевих видів тварин зникли
або знаходяться на межі вимирання.


title: Немембранні органели

text:
Немембранні органели
   Біологія
Що таке органела?
Органела (від слова орган й давньогрець. εἶδος — вид) — зазвичай вільноплаваюча в цитоплазмі частина еукаріотичної клітини, яка виконує специфічну функцію.
Органели поділяються на:
немембранні;
одномембранні;
двомембранні.
На малюнку зображено тваринну клітину    з її органелами     у цитоплазмі
Немембранні органели
клітинний центр
мікротрубочки
мікрофіламенти
рибосоми
Клітинний центр – органела, яка складається з двох центріолей, розташованих у світлій ущільненій ділянці цитоплазми.
Центріолі - невеликі органели, що знаходяться в цитоплазмі біля ядра, зазвичай поруч із комплексом Гольджі.

Клітинний центр
Центріоль має вигляд порожнього циліндра, стінки якого побудовані з дев'яти комплексів мікротрубочок, по три в кожному. В клітинах зазвичай знаходяться дві центріолі, оточені центросомою. Центріоль характерна для усіх тваринних та деяких рослинних клітин.

Схема групи центріолей:
1 – групи мікротрубочок, по три в кожній
Центріолі
Центріолі беруть участь у формуванні веретена поділу. При цьому вони розходяться до полюсів клітини і між ними натягуються нитки з мікротрубочок. Після поділу материнської клітини в кожну з дочірніх потрапляє по одній центріолі.
Відомо, що крім формування мікротрубочок вони беруть участь у формуванні веретена поділу клітини, джгутиків і війок. Проте в клітинах, які не мають центріолей, ці процеси відбуваються і без їхньої участі.
Центріолі
Мікротрубочки
Мікротрубочки - це прямі, довгі порожнисті циліндри, що не галузяться. Їх зовнішній діаметр становить близько 24 нм, внутрішній просвіт має ширину      15 нм, а товщина стінки - 5 нм. Стінка мікротрубочок побудована за рахунок щільно укладених округлих субодиниць (з білка тубуліну) величиною близько 5 нм.

Мікротрубочки, підсвічені зеленим флуоресцентним білком (внизу, в центрі).
У клітинах мікротрубочки відіграють роль структурних компонентів і беруть участь у багатьох клітинних процесах, включаючи мітоз, цитокінез і везикулярний транспорт.

Мікротрубочки
Мікрофіламенти
Мікрофіламенти - нитки, що присутні в цитоплазмі всіх еукаріотичних клітин. Під плазматичною мембраною мікрофіламенти утворюють сплетіння, в цитоплазмі клітини формують пучки з паралельно орієнтованих ниток або тривимірний гель, формуючи цитоскелет. Мають діаметр близько 4-8 нм. До їх складу входять актин, міозин та ін. білки.
Скоротливі елементи цитоскелету безпосередньо беруть участь у:      -   прикріпленні до субстрату,      -   руху амеби,      -   ендомітозу,      -  циклозу в рослинних клітинах.      -  місця опосередкованого прикріплення деяких мембранних білків-рецепторів.      -  формування скорочувального кільця при цитотомії в тваринних клітинах.      -  у клітинах кишечника хребетних - підтримка мікроворсинок.
Функції мікрофіламентів
Рибосоми
Рибосоми – позбавлені поверхневої мембрани органели, які беруть участь у синтезі білків. Вони трапляються в клітинах як прокаріотів, так і еукаріотів, мають вигляд сферичних тілець, що складаються з двох субодиниць: великої та малої. Кожна із субодиниць складається зі сполучених між собою РНК і білків.
Субодиниці рибосом можуть роз єднуватися після завершення синтезу білкової молекули і знову сполучатися між собою перед його початком.
Субодиниці утворюються в ядерці. Готові субодиниці транспортуються до цитоплазми.
Рибосоми


title: Мутації

text:
ЕКОТРОФОЛОГІЯ – НАУКА ПРО ЕКОЛОГІЧНО БЕЗПЕЧНЕ ХАРЧУВАННЯ
Проектна робота учениці 9-Б класу
ЗОШ№10 Мирошниченко Софії
М. Краматорськ 2019
 ВІДОМІ  ОСОБИСТОСТІ ПРО  ЇЖУ
«Людина народжується здоровою, а всі хворобидо неї приходять через рот з харчовими продуктами» Гіпократ

«Недаремно над усіма явищами людського життя панує турбота про хліб насущний. Він подає той давній зв'язок, який з'єднує всі живі істоти, в тому числі й людину, з усією навколишньою їх природою. Їжа  уособлює собою життєвий процес у повному його обсязі»
З доповіді академіка І. Павлова при врученні йому Нобелівської премії

27.07.2019
ЩО  ТАКЕ  ЕКОТРОФОЛОГІЯ
«Екотрофологія" (гр. ойкос - місце проживання, трофе - харчування, логос - вчення). Цей напрям народився в інтелектуальному просторі Німеччини - у Гіссенському університеті ім. Юстуса Лібіха 1965 року.
Екотрофологія навчає, як створити умови, що повністю забезпечують потреби різних верств населення в раціональному і збалансованому харчуванні, адекватному національним традиціям і звичкам, віку, професії, стану здоров'я, економічному становищу та екологічній ситуації, відповідно до вимог сучасної медичної науки

27.07.2019
ЕКОЛОГІЯ  ХАРЧУВАННЯ

Людина споживає дари природи, постійно змінюючи, модифікуючи їх у процесі життєдіяльності. Рівень виробництва харчової продукції визначає якість життя спільноти людей, їхню працездатність, впливає на долі цілих народів.
Проблема раціонального харчування наразі в Україні не вирішена, оскільки відсутня єдина державна політика в галузі харчування.
Причиною порушення структури харчування населення України є не тільки низька купівельна спроможність, а й низька культура споживання, неосвіченість у галузі харчування

27.07.2019
ЗАБРУДНЮВАЧІ  ХАРЧОВИХ  ПРОДУКТІВ
27.07.2019
Екологія харчування охоплює всю систему харчування, враховуючи його вплив на здоров'я, довкілля, соціальні й економічні аспекти життя людини.

ЯК  ХАРЧУЮТЬСЯ УКРАЇНЦІ
27.07.2019
СУЧАСНЕ ПОВСЯКДЕННЕ ХАРЧУВАННЯ
27.07.2019
Сьогодні Україна стала світовим звалищем харчових сурогатів:
 80 % всіх захворювань в Україні від неправильного харчування;
 Лише 1% всіх лікарів займається проблемами харчування;
 У нашому організмі 80-100 трильйонів клітин, з них правильно функціонує лише 15-20%;
 За рік з води, повітря і їжі ми отримуємо до десяти кілограмів шкідливих речовин;
До 40 років в кожній людині осідає до 10 кілограмів шкідливих речовин;
 Півтора мільйони чоловік в Україні хворі на цукровий діабет, 80 відсотків з них мають надлишкову вагу ;
 За смертністю від онкологічних захворювань Україна займає друге місце в Європі;
 Кожні 45 секунд від серцево-судинних захворювань в країні вмрає одна людина, 85-90% з них страждають зайвою вагою ;
 75 % дітей народжуються хворими, і лише 5 % всіх новонароджених вважаются абсолютно здоровими.

РЕЙТИНГ  ШКІДЛИВИХ  ПРОДУКТІВ
Сьогодні дешева і сурогатна їжа нажаль стала улюбленою поживою молоді. Молоді люди, не маючи значних фінансових коштів та задурманені рекламою щоденно споживають продукти, які наносять непоправиму шкоду їх здоров'ю.
1 місце - чіпси, лимонад
2 місце – фастфуд (біляші, хачапурі, картопля-фрі)
3 місце – дешеві ковбаси, копченості, кетчупи, майонези
4 місце - овочі та фрукти, забруднені промисловими викидами
5 місце - маргарини (спреди), Кондитерські вироби,злакові (білий хліб
6 місце – енергетичні напої
27.07.2019
МЕНЮ ЗДОРОВОГО  ХАРЧУВАННЯ
27.07.2019
ЕКОЛОГІЧНО  БЕЗПЕЧНА  ПРОДУКЦІЯ
27.07.2019
Всесвітньо громадська природоохоронна організація Грінпіс сформулювала ознаки «екологічно безпечної» продукції:
1. продукція має бути нетоксичною і не містити шкідливих домішок;
2. вироблятися за допомогою енергозберігаючих технологій;
3. виготовлятися з відновних ресурсів, добування яких не руйнує екологічну систему;
4. призначатися для тривалого й багаторазового використання;
5. легко розбиратися, ремонтуватися, перероблятися й мати взаємозамінні складові частини;
6. мати мінімальну кількість упаковки, виробленої з перероблених або непридатних для повторного використання матеріалів;
7. передбачати можливість вторинного використання або включатися в колообіг речовин у природі після закінчення терміну дії.

ОРГАНІЧНА  ПРОДУКЦІЯ  У  СВІТІ
27.07.2019
ПЕРЕВАГИ  ОРГАНІЧНОГО  ВИРОБНИЦТВА
27.07.2019
У нашому тілі постійно відбувається боротьба здоров’я та хвороб, імунітету та його багаточисленних ворогів. ХТО ПЕРЕМОЖЕ - ВИРІШУВАТИ ТІЛЬКИ НАМ!
27.07.2019


Немембранні органели клітини


Клітинний цикл. Мітоз. Мейоз. Поділ клітин прокаріотів


title: Неклітинні форми життя. Віруси

text:
Неклітинні форми життя. Віруси.
Вчитель біології
Монастирська А.П.
ЗОШ І-ІІІ ст.№2 смт Піщанка

«Брейнстром»
Яка найвища таксономічна одиниця
Які імперії бувають
Які царства до них відносяться
Які особливості будови прокаріот
Ускладнення організації еукаріот
Що таке реплікація

Імперії

Клітинні і неклітинні
Р  Т  Г  Д       і    В

Одно-…, безядерні
 у прокаріотів є лише кільцева ДНК
Методи зараження інфекціями

 Віруси
Тварин           Рослин            Бактерій

Вчені, які вивчали віруси
Івановський Д.Й

Бейєринк

Луї Пастер

Едуард Дженнер

    Характеристика вірусів
Паразити клітин
Відсутня клітинна будова і метаболізм
Малий об’єм генетичної інформації
Здатні до кристалізації
Не ростуть, не їдять
Присутній один тип нуклеїнових кислот   (ДНК або РНК)
Лінійної або спіральної форми
   Будова вірусів
Прості
Складні
Механізм проникнення вірусів в організм


Немембранні органели: цитоскелет. Клітинний центр. Рибосоми


Науки про людину


title: "Неклітинні форми життя: віруси"

text:
“Неклітинні форми життя: віруси”
Підготував:
Учень 10-А класу
ЗОШ №25 м. Луцька
Матвійчук Роман
Зміст
  Мета  уроку.
Віруси – загальні знання.
 Методи зараження інфекціями.
 Форми та будова вірусів.
 Особливості та класифікація.
 Механізм проникнення вірусу.
 Розмноження.
 Вчені, які вивчали віруси.
 Хвороби рослин, тварин та людини спричинені вірусами.
 Епідемологічна ситуація в Україні.

Мета уроку:
 Дати  поняття про віруси, як неклітинні форми життя, внутрішньоклітинних паразитів.
 Розвинути вміння відрізняти представників Царства Віра від всіх інших царств живої природи.
 Виховувати  розуміння цінності людського життя та здоров’я та прагнення зберегти його.

 Віруси
Тварин           Рослин            Бактерій

Жива природа
Неклітинні форми життя
Клітинні форми життя
Царство Віра
Еукаріоти
Прокаріоти
Царство Дроб’янки
Царство Тварини
Царство  Гриби
Царство Рослини
Загальні відомості
  Вірус  (від лат. virus — отрута) — дрібні неклітинні частки , що складаються з нуклеїнової кислоти (ДНК або РНК) і білкової оболонки.
Є внутрішньоклітинними паразитами,  розмножуючись тільки в живих клітинах, вони використовують їхній ферментативний апарат і переключають клітину на синтез зрілих вірусних часток — віріонів.

Методи зараження інфекціями

Форми вірусів
Спочиваюча (перебуває у спокої), або позаклітинна (вірусні частки, або віріони)
Репродукуюча, або внутрішньоклітинна (комплекс вірус - клітина)
Будова і властивості
1) Капсид (білкова
 оболонка).
2) Геном (або ДНК,
 або РНК).
3) Капсомер.
4) Нуклеокапсид.
5) Віріон.
6) Ліпідна оболонка
7) Мембранні білки
 оболонки.

А. Простий   вірус                                  В. Складний вірус
Особливості вірусів
Не мають власного обміну речовин;
У них відсутні клітинні органели та структури;
Поза організмом або клітиною не виявляють ознак життя;
У їхньому складі відсутня вода;
Деякі віруси (наприклад, грипу) містять ферменти.

Класифікація
Віруси класифікуються на ті, що містять ДНК (вірус простого герпесу) і ті, що містять РНК (вірус імунодефіциту людини).
За структурою капсомерів. Ізометричні (кубічні), спіральні, змішані.
За наявністю або відсутністю додаткової ліпопротеїдної оболонки.
За клітинами-хазяїнами.

Механізм проникнення вірусів в організм
Розмноження
Перепрограмування клітини : вірусна нуклеїнова кислота передає клітині-хазяїну спадкову інформацію,  по якій будуть синтезуватися вірусні білки в клітині.
Вірусні білки, накопичуючись пригнічують утворення власних білків клітини.
Формування вірусних частинок всередині клітини-хазяїна : навколо молекули нуклеїнової кислоти утворюється білкова оболонка.
Вихід вірусних частинок з клітини: вірусні частки в одних випадках залишають клітину, поступово відбруньковуючись від неї, а в інших випадках відбувається мікровибух , який супроводжується смертю клітини.

Вчені, які вивчали віруси
Івановський Д.Й

Бейєринк

Луї Пастер

Едуард Дженнер

Вірусні хвороби тварин
1. Ящур
2. Сказ
3. Ентерит
4. Чума (у собак)
5. Чума у курей
6. A1H1 (свинячий грип)
Вірусні хвороби рослин (понад 1000)
Мозаїчність
Плямистість
Відмирання органів
Пухлини (“рак” плодових дерев)
Вірус Тютюнової мозаїки

Вірусні хвороби людини
Кір
Грип
Поліомієліт
Сказ
Віспа
Герпес
Деякі види ракових захворювань
СНІД

Епідеміологічна ситуація на Україні

Високий рівень захворювання

Середній рівень захворювання

Низький рівень захворювання


title: Нервова регуляція

text:
НЕРВОВА РЕГУЛЯЦІЯ
Підготувала:
учениця 9 класу
Верхогляд Катя
Нервова регуляція відбувається за участю нервової системи.
Основним структурним і функціональним елементом нервової системи є нервова клітина - нейрон.
Він має тіло (1), численні короткі відростки (дендрити  (2)) та один довгий (аксон (3)).
Тіла і дендрити аксонів складають сіру речовину, а аксони – білу.

У процесі еволюції у тварин виникли такі типи нервової системи: дифузна, стовбурова, вузлова та трубчаста.
Дифузна нервова система найдавніша, характерна для кишковопорожнинних.
Стовбурова нервова система характерна для Плоских та Круглих червів.
Вузлова нервова система типова для кільчастих червів, молюсків, членистоногих.
Трубчаста нервова система характерна для вищих тварин — хордових.
типи нервової системи

У більшості тварин нервова система складається з двох частин — центральної та периферичної.
Центральна нервова система хребетних (зокрема людини) складається з головного та спинного мозку.
Периферична нервова система складається з сенсорних нейронів, сукупностей нейронів, що називаються гангліями, та нервів, що сполучають їх між собою та з центральною нервовою системою.
Нерви залежно від складу їхніх волокон поділяють на чутливі, рухові і змішані.

Частини нервової системи
У більшості тварин нервова система складається з двох частин — центральної та периферичної.
Центральна нервова система хребетних (зокрема людини) складається з головного та спинного мозку.
Периферична нервова система складається з сенсорних нейронів, сукупностей нейронів, що називаються гангліями, та нервів, що сполучають їх між собою та з центральною нервовою системою.
Нерви залежно від складу їхніх волокон поділяють на чутливі, рухові і змішані.

В основі нервової регуляції лежить принцип рефлексу.
Рефлекс – це реакція організму у відповідь на будь-яке подразнення, яка здійснюється і контролюється центральною нервовою системою.
Усі рефлекси людини поділено на безумовні і умовні.
Безумовні рефлекси поділяються на: 1. Орієнтувальні, 2. Захисні, 3 Травні, 4 Статеві.
Умовні рефлекси виникають в процесі життя на основі безумовних. Для їх утворення необхідна сукупність певних чинників:
1. Передувати безумовному подразнику повинен байдужий (умовний).
2. Умовний подразник має бути слабкішим за безумовний.
3. Між умовним та безумовним подразниками інтервал часу має бути незначним.
4. Необхідне періодичне повторення дії закріплення умовного рефлексу. Тобто умовний подразник має бути підкріплений безумовним.

Рефлекс
Рефлекторна дуга
В основі будь-якого рефлексу лежить рефлекторна дуга:
1. Рецептори органів чуття сприймають подразнення і перетворюють їх на нервовий імпульс, який далі поширюється по структурах рефлекторної дуги.
2. Нервовий імпульс по доцентровому шляху (чутливому) несе інформацію до ЦНС, де відбувається передача імпульсу з чутливого на руховий нейрон.
3. В ЦНС інформація отримується, обробляється і передається на руховий шлях.
4. По руховому шляху (відцентровому) імпульс іде до робочого органа.
5. Робочим органом можуть бути скелетні та гладкі м’язи, залози, серце.
Основна частина рефлекторних дуг в організмі людини складається з трьох нейронів, деякі з двох.
Час рефлексу залежить від складності рефлекторної дуги, сили подразнення та рівня збудливості.


title: Найбільші комахи та павуки планети

text:
Найбільші
комахи
та павуки
планети
Презентацію підготувала Кащенко Ірина Петрівна, вчитель початкових класів Уманської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №5 ім. В.І.Чуйкова
 Дроворуб - титан (лат. Titanus giganteus). Живе у Французькій Гвіані та Бразилії. Личинок цих жуків ніхто ніколи не бачив, проте вважається, що вони харчуються і ростуть усередині дерев. Досягає у довжину 21 сантиметр.
Жук-слон зустрічається у Мексиці та Венесуелі. Цікавий факт: цикл життя дорослої особини від одного до трьох місяців.
Гігантські довгоногі коники (лат. Macrolyristes corporalis). Живуть у Малайзії.
Жук-голіаф (лат. Goliathus giganteus). Живе у Гані, Кот д'Івуар. Їжа цих жуків складається в основному з деревних соків і фруктів.

Тарган - носоріг (лат. Macropanesthia rhinoceros). Живе в Австралії. Це найбільший тарган в світі.
Фаланга. (Лат. Galeodes). Живе у Пустелі Близького Сходу. Цікаво, що при атаці фаланга лякає противника гучним звуком, який з’являється при зіткненні і терті хелицер одна об другу. Люблять ховатися в спальних мішках солдат.
Мегапалочнік Чана (лат. Phobaeticus chani). На сьогоднішній день вважається найдовшою комахою в світі. Він був виявлений місцевими жителями в лісах острова Калімантан в 1989 році. Розмах  кінцівок цих комах майже непомітний і досягає 35 см. Це найдовша комаха в світі.
Гігантська уета. (Лат Deinacrida) Живе у Новій Зеландії. Вважається одною з найважчих комах у світі. Деякі екземпляри у вазі не поступаються горобцеві.
Павлиноочка (Attacus atlas). Живе у Південно-Східній Азії. В Індії цих шовкопрядів розводять для виробництва шовку.
Дорожня оса. Основна їжа цих комах - павуки-птахоїди. Цікавий факт: вони полюють на тарантул і згодовують їх м'ясо своїм личинкам.
Гігантські водяні клопи. Цікавий факт: у Таїланді вони вважаються делікатесом. Їх розводять і збирають за допомогою ліхтарів з чорним світлом, а потім смажать і вживають в їжу.
Птахокрил королеви Олександри. (Лат. Ornithoptera alexandrae) Живе в Папуа - Новій Гвінеї. Це найбільший метелик в світі. Найперший в історії примірник був здобутий за допомогою дробовика.
Китайський богомол. (Лат. Tenodera sinensis) Вперше вони були привезені до Північної Америки з Китаю в 1895 році для боротьби зі шкідниками.
Птахоїд - голіаф. (Лат. Theraphosa blondi). Живе у тропічних лісах Південної Америки. Самки птахоїда - голіафа іноді закінчують залицяння поїданням партнера.
Величезний Азіатський Шершень. (Лат. Vespa mandarinia japonica). Живе в Японії. Цікаво, що розсерджений шершень здатний переслідувати свого кривдника на відстані трьох миль. У середньому вони вбивають сорок чоловік на рік. Це більше, ніж будь-яка інша хижа тварина в Японії.
Метелик-вітрильник - Ornithoptera alexandrae - з Папуа-Нової Гвінеї важить більше 25 грамів. Розмах крил у самок більше 28 сантиметрів.
Гігантський рівноногий рак. Живе у Мексиканській затоці. Цікавий факт: він є прямим родичем мокриць.
Терафоза Блонда. Живе в тропічних лісах Південної Америки. Цікавий факт: цей павук здатний полювати на жаб, ящірок, мишей і навіть невеликих змій.
Південноамериканська совка (Erebius [Thysania] agrippina). Великий нічний метелик. В 1934 році в Бразилії була спіймана найкрупніша особина з розмахом крил 30,8 см. Аналогічний екземпляр був спійманий в 1997 році ентомологом Маріо Каллегарі на півночі Перу.
Використано ресурси Інтернету:
http://www.dezinfo.net/foto/45545-samye-krupnye-nasekomye-planety.html
http://www.zoopicture.ru/samyx-krupnyx-nasekomyx-v-mire/
http://whoyougle.ru/texts/largest-insects
http://igorek44.livejournal.com/30066.html
http://nasekomoe.info/?cat=30


title: Квітка

text:
«Рослини.
Органи рослин, їх функції та взаємозв’язок.
Вегетативні органи рослин. Корінь і кореневі системи.
Рослини-хижаки.»
Презентація за темою:
Підготувалаучениця 10-Б класуРубіш Каміла
Тканини формують органи вищих рослин. Рослини дуже різноманітні: від маленької ряски, що плаває на воді, різних трав’янистих рослин (пшениця, конюшина, жовтець, папороть-орляк), кущів (малина, шипшина, глід, бузок) до високих дерев (сосна, береза, клен, дуб, тополя).
Рослини мають різні життєві форми, які забезпечують пристосування до умов існування. І всі вони складаються з однакових органів: мають корені й пагони та органи, завдяки яким відбувається їхнє розмноження.
Вегетативні органи складаються з коренів та пагонів і виконують функцію росту, живлення, обміну речовин тощо. Вегетативні органи не беруть участі у статевому розмноженні та все-таки можуть розмножуватися вегетативним способом (наприклад, за допомогою кореневищ, бульб, цибулин, вусів тощо). При такому способі новий організм виростає з багатоклітинної частини материнської особини.
Основними функціями кореня є всмоктування розчинів мінеральних речовин, їхнє проведення до надземних частин та закріплення рослин у ґрунті.
Корінь — це осьовий, радіально симетричний підземний орган рослини.
Коренеплід — складне утворення: у головному корені та основі пагона відкладаються запасні поживні речовини, він потовщується (морква, буряк, петрушка, редька).
Кореневі бульби утворюються при відкладанні запасних поживних речовин у додаткових бічних коренях, які набувають бульбоподібної форми (жоржина, батат, пшінка весняна).
Корені-присоски притаманні рослинам-паразитам (повитиця) та напівпаразитам (омела, дзвоник). Такі корені проникають у товщу стебел інших видів і споживають їхні соки.
Дихальні корені зустрічаються у деяких рослин боліт для забезпечення дихання підземної частини рослини. Це бічні корені, які ростуть угору та піднімаються над поверхнею ґрунту (або води).
Опорні корені — додаткові корені, що утворюються на стеблі: звисаючі корені фікуса бенгальського; ходульні корені для додаткової опори у кукурудзи; дошкоподібні корені фікуса каучуконосного; корені-причіпки вздовж стебла витких рослин (у плюща).
Листок(бічна частина пагона) здійснює фотосинтез, газообмін і випаровування води.
Стебло (осьова частина пагона) забезпечує зв’язок між усіма частинами рослини, збільшує поверхню надземної частини, утворює та певним чином розташовує листки та квітки.
Генеративні органи забезпечують статеве розмноження. Генеративні органи покритонасінних рослин — квітки, за рахунок яких формуються плоди з насінням.
За формою, розміром, кольором та особливостями будови квітки дуже різноманітні.
Рослини-хижаки
Хижі рослини — збірна, таксономічно неоднорідна група рослин, для яких характерна часткова або переважаюча, проте, не цілковита гетеротрофія
Рослини-хижаки живуть у воді прісних водоймищ, на заболочених лугах і болотах, в торфі, піску.Фосфор, калій та інші речовини хижі рослини компенсують за рахунок перетравлювання невеликих тварин, в основному комах, яких ловлять за допомогою спеціальних органів — метаморфізованного листя. На поверхні такого листя є залозки, що виділяють травні ферменти пепсину і органічні кислоти (мурашину, бензойну тощо). Ферменти розщеплюють білки тіла тварини до простіших, засвоюваних рослинами з'єднань
В наземних хижих рослин коренева система розвинена слабо, у водних вона зредукована, проте, всі вони можуть існувати за рахунок речовин, що отримуються з ґрунту або води. Додаткове живлення тваринною їжею прискорює розвиток комахоїдних рослин, перехід до цвітіння і плодоносіння.
У світі налічується близько 450 видів таких рослин, що належать до 6 родин, у тому числі:
росянкових (Дрозера круглолиста і ін.),
пухирникових,
непентесових,
сарраценієвих,
цефалотових.
Рослини використовують п'ять механізмів різного типу для ловлі здобичі:
ловильні листки у формі глечиків;
листки, що стуляються;
липкі пастки;
засмоктувальні пастки;
пастки типу невиливайки.
Краї та внутрішні стінки ловильних листків у деяких рослин забарвлюються в яскраво-червоний колір, інші виділяють подібно до цукрової речовину. У Сараценії на шийці глечика ростуть довгі волоски, спрямовані донизу, що не дозволяє комахам вилізти на гору. У середині глечика залозки виділяють ферменти, що значно прискорюють розчинення комашиної плоті.
Глечики-пастки
Найвідоміший приклад такої пастки — це венерина мухоловка.  Пастка формується в кінці листка, черешок відіграє роль петлі, а сам листок утворює дві облямовані зубцями частки. Кожна з них має чутливі волоски, що приводять у рух пастку.
Це відбувається у тому разі, якщо комаха ворухне одним з волосків. Вже при другому дотику до волоска з основи рослини надходить потужний електричний імпульс, що змушує пастку зачинитися.
Пастки, що зачиняються
Росички , росолисти, жирянки і бібліси  використовують клейку речовину. Сівши на листок, комахи залипають у цукристій рідині. Намагаючись виповзти, жертва змушує сусідні волоски схилитися в бік джерела руху, внаслідок чого потрапляє в надійні обійми.
Липкі пастки
Пухиринки ростуть у водоймах. Вони вільно плавають або ж пускають коріння. З листків у них звисають пухирці з отвором, що затуляє вільно звисаючий клапан. Спеціальні залози викачують з пухирця майже всю воду, аби клапан щільно затулився під тиском води ззовні. Щетинки спрямовують здобич до клапана, тиск змушує клапан відчинятися в середину, внаслідок чого здобич разом із водою засмоктується в пухирець. Далі клапан швидко затуляється, вода викачується і розпочинається перетравлювання улову.
Засмоктувальні пастки
На мілинах, поруч із пухирником зустрічається генлісея — невеликі, ледь затоплені розетки, що вільно плавають. Ловильні листки рослин мають короткий черешок, розділений на дві трубки, спрямовані у воду. Уздовж кожної з трубок проходить спіральний проріз. Залози розташовані на передньому краї, виділяють клейку речовину.
Невеликі водні організми спрямовуються волосками всередину пастки, звідки вони вже неспроможні вилізти.
Пастки-невиливайки

Розмір квітів рафлезії коливається від 30 см (Rafflesia patma) до 1 м (Rafflesia tuan-mudae) у діаметрі, і одна квітка може важити більше 10 кг!
Рафлезія – найбільша в світі квітка


title: НАУКОВЕ ДОСЛІДЖЕННЯ ЯКІСНОГО СКЛАДУ АНТОЦІАНІВ У СУЦВІТТЯХ СУХОВЕРШКІВ ЗВИЧАЙНИХ (PRUNELLA VULGARIS L.)

text: + 4% H3PO4


title: харчові домішки

text:
Харчові добавки і їх вплив на організм людини
Зміст
1. Харчові добавки
2. Класифікація харчових добавок
3. Вплив на здоров'я харчових добавок
4. Фаст-фуди
Харчові добавки – природні і синтезовані хімічні сполуки, призначені для введення в харчові продукти з метою прискорення або поліпшення їх технологічної обробки, збільшення термінів зберігання, консервування, а також зберігання або надання готовим продуктам харчування певних органолептичних властивостей (кольору, запаху, смаку, консистенції).
Класифікація харчових добавок Е100-Е182 – барвники Е200-Е299 – консерванти Е300-Е399 – антиоксиданти Е400-Е499 – стабілізатори Е500-Е599 – емульгатори Е600-Е699 – посилювачі смаку і аромату Е700-Е899 – запасні індекси Е900-Е999 – піногасники
Добавки, які викликають особливе застереження щодо впливу на здоров’я, хвороби, які вони викликають.
Е102, Е103 (малиновий) – викликає приступи астми; Е104-Е107, Е110, Е120 (жовтий, оранжевий) – викликає астму, гастрити, виразкову хворобу шлунка. Е121 (цитрусовий, червоний), Е122 – ракові хвороби Е123 – спричиняє пороки серця у плода (під час вагітності), утворенню каменів у нирках і печінці.
Е124 (пунцовий) – канцерогенний, викликає астму. Е125, Е127 – викликає гіперфункцію щитовидної залози. Е210; Е211; Е212 - канцерогенний, викликає астму. Е 221; Е220– руйнують вітаміни В1 (тіамін) і вітамін Н (біотин) в організмі людини, спонукають збудливість нервової системи, дратівливість, камені в нирках і печінці. Е250, Е251 -викликають хвороби серцево-судинної системи, гастрити, кам’яну хворобу печінки і нирок, підвищують збудливість у дітей, можуть призвести до харчового отруєння і навіть смерті. Є канцерогенні.
Е282 – канцерогенний.Е239, Е240 –  канцерогенний. Викликає рак молочних залоз, остеопороз. Е201 викликає онкохвороби. Е230 викликає кровотечі в органах і злоякісні зміни в органах. Канцерогенний. Е321 – викликає онкологічні хвороби, токсикоз. Е400-Е405 – стабілізатори, дуже небезпечні.
Е450-Е451 (фосфати). Надмірне їх використання погіршує засвоєння  Кальцію, що сприяє відкладенню фосфору і кальцію в нирках і печінці у вигляді каменів і сприяє розвитку остеопорозу.
Консервант Е281 викликає мігрень.
Е636, Е637– небезпечний для організму людиниЕ951– дуже небезпечний (нирково - та печінково - кам’яна хвороба, онкологія) Е954– канцерогенний. Е967 – викликає нирково -, та жовчнокам’яну хворобу.
Добавки Е500-Е599 – емульгатори, можуть спровокувати захворювання травної системи.
Небезпечні добавки Е510, Е513 та Е527, особливо негативно впливають на печінку та викликають розлади шлунка.

Фаст-фуди – висококалорійна їжа без корисних біологічно-активних речовин, вітамінів, мікроелементів, проте містять у великій кількості консерванти, які імітують натуральні апетитні запахи, що нейтралізуються печінкою. Така їжа викликає гастрити, виразку шлунку, слабкий імунітет, атеросклероз, варікоз вен, кили, запори, спайки, непрохідність кишечника, безсоння, ожиріння.


навчально-довідкова література з біології


title: "Найдивовижніші істоти нашої планети"

text:
Найдивовижніші істоти нашої планети

Найдивовижніші твариниНайдивовижніші риби Найдивовижніші птахи

Найдивовижніші риби
Одна з найстаріших риб

Найбільші риби

Найменші риби

Незвичайний рух риб

Латимерія
      Латимерія - єдиний нині живий представник загону целакантоподібних і надряду кистеперих риб, які, як вважалося, повністю вимерли. У грудні 1952 р. з'ясувалося, що постійна популяція целакантів проживає у невеликій акваторії біля трьох Коморських островів.

Найбільша риба в світі
    Це китова акула, що харчується планктоном. Найбільший екземпляр мав 12,65 м в довжину, 7 м в обхваті самій товстій частині тіла і вагу 15-21 тонн.
   				 Сом-гігант 	Вагою 78 кг був виловлений в річці Мста (в Новгородській області). Сом жив у річковій ямі глибиною понад сім метрів. У нього в шлунку виявили двох лящів вагою майже по кілограму кожен.
		Весь з хвоста 	Хвіст сома рибалки називають плесо. Він дуже своєрідний, важко зрозуміти, де цей хвіст починається: вся величезна риба складається із значної голови і великого хвоста.

    		З усіх морських риб найкоротший тіло у карликового бичка, що живе в in coral reefs of the western Pacific. Середня довжина тіла самців склає 8,9 мм, а самок - 9 мм.
	Дорослі особини морського коника виду Hippocampus denise зазвичай досягають в довжину всього 16 міліметрів. У минулому дослідники на них неодноразово натрапляли, але помилково приймали їх за мальків якого-небудь іншого з тридцяти двох видів морських коників.
Найменші морські істоти
Риби, які плавають задом наперед
Латимерії можуть плавати і задом наперед, і черевом вгору, можуть стояти на голові або лежати черевом на дні ... Ниряючи, риби легко огинають перешкоди і чудово орієнтуються в навколишньому просторі, використовуючи для цієї мети електрорецепції. 	Але ось повзати по дну з допомогою своїх потужних плавників, як це вважалося раніше, швидше за все, не можуть. У ході спостережень з'ясувалося, що латимерія веде нічний спосіб життя, опускаючись для полювання на глибину до 700 м і більше.
	Інший акробат в світі риб - це рибки Убангі, які плавають у всіх напрямках, навіть хвостом вперед і черевом вгору, з дивовижною спритністю. Для орієнтації Убангі використовують електричні органи, які розташовуються в кінці тіла і в стеблі хвоста і створюють навколо тіла риби постійне електричне поле.

Найдивовижніші птахи
Найдовший літун
Найшвидший літун
Найменша пташка
Різнокольорове пір’я
Цікаві птахи

	Королівський і мандрівний альбатроси найбільші зі всіх літаючих птахів.
	Довжина тіла 120—130 см., розмах крил — до 3 м. Важить – 8 кг.
Найдовший літун
Найшвидший літун
	Чорний стриж належить до своєрідних рекордсменів зі світу птахів. Птах може розвивати швидкість 120-180 км/год та може знаходитися в повітрі без зупинок 2-3 роки.
	Найбільша пташко на землі, яка не  вміє літати – африканський страус. Він 2,5 м заввишки і важить більше 135 кг.
Найменша пташка
	Усім відомо, що найменшою пташкою є колібрі-бджола. Вона знана також як кубинська бджола, і саме на цьому острові найчастіше трапляється. Довжина маленької пташки – 5,7 см, а вага – 2 г.
У світі є велика кількість птахів  із яскравим та різнобарвним  пірям. Серед них:
папуга,
павич та колібрі.
Різнокольорове пір’я

Павич
Папуга
Цікаві птахи
	Імператорський пінгвін досягає зросту до 1,30 м і важить до 50 кг. Це найбільший зі всіх пінгвінів. Вони здатні  пірнати на глибину до 540 м, а тривалість занурення складає до 20 хвилин.
Пінгвін може продовжувати плисти навіть тоді, коли запас кисню в тілі  вичерпався.


title: "Нервова регуляція діяльності травної системи"

text:
Нервова регуляція діяльності травної системи

Безумовно  -рефлекторний процес травлення
Довгастий мозок

УМОВНО – РЕФЛЕКТОРНИЙ ПРОЦЕС ТРАВЛЕННЯ

Дякуємо за увагу


Найцікавіші породи собак


Мутаційна мінливість


title: Найдивніші рослини планети

text:
Найдивнішірослини  планети
Кащенко Ірина Петрівна, вчитель початкових класів Уманської загальноосвітньої школи №5 ім. В.І.Чуйкова
Гіднора африканська (Hydnora africana) - комахоїдна квітка, що росте в пустелях Південної Африки
Аронник звичайний (Dracunculus vulgaris) - рослина до 90 см заввишки, листя досягає 20 см в довжину. Черешки листя і м'ясисті стебла - з коричневими плямами, що надає їм вигляду зміїної шкіри. На верхівці кожного стебла з початку літа з'являється суцвіття. Покривало з хвилястим краєм досягає в довжину 45 см. Зовні воно блідо-зелене, зсередини - пурпурово-червоне. Темно-пурпурний початок такої ж довжини, як покривало.
Воллемія (Wollemia nobilis) У серпні 1994 р. Д. Нобл (D. Noble; Служба національних парків і дикої природи Нового Південного Уельсу, Австралія) забрався в один з найбільш диких куточків Національного парку "Воллемі", де виявив кілька дивних дерев. Найвище з них зі стволом метрового діаметру досягало 35 м. Стовбури були вкриті шоколадно-коричневою губчастою корою, схожою на бульбашки шоколаду, а гілки - густо засаджені великими широкими хвоїнками, причому молоді хвоїнки були помітно яскравіше старих. Цей вид реліктових хвойних рослин отримав назву Воллемія нобіліс - за іменами парку і першовідкривача. Воллемія - справжня "жива копалина"; її найближчі родичі відомі по скам'янілостях часів юрського і крейдяного періодів (200 - 65 млн років назад). Популяція вкрай мала: відомо всього 23 дорослих дерева (найстарішому близько 400 років).
Вельвічія (Welwitschia mirabilis) - рослина, відкрита в 1860 році португальським ботаніком Фрідріхом Вельвічія в кам'янистих пустелях тропічної Південної Африки. Стовбур рослини лише трохи виступає над поверхнею ґрунту, а листя всього два, які в міру зростання поздовжньо розриваються на стрічки, а кінчики відсихають. Вони стеляться по землі і бувають завдовжки до 8 метрів, а завширшки від 20 см до 1,8 м. У кутах листя з'являються розгалуджені суцвіття, що несуть на кінцях гілок шишковидне колосся. Шишки довгастої або веретеноподібної форми складаються з 70 - 90 лусочок, у пазухах яких знаходиться по одній квітці. Передбачувана тривалість життя вельвічії варіюється від 400 до 2000 років.
Дракея (Drakaea glyptodon) – дивовижна орхідея, яка дещо різниться від своїх витончених сестер. Форма квітки нагадує молоточок. Дракея виростає в Австралії і розпускається строго в ті 6 тижнів, що вилуплюється і живе самець певного виду оси, який і запилює цю рослину.
Вольфія (Wolffia angusta) - субтропічна рослина, водиться в Північній і Західній Африці, Азії, Америці. Всього на Землі налічується 17 видів Вольфій. Вольфія складається з кулясто-овальної стеблинки 0,3-2,0 мм в діаметрі, листя і кореня немає. Ці кульки вільно плавають на поверхні води, споживаючи розчинені в ній поживні речовини. Цвіте Вольфія дуже рідко. Квіти, величиною зі шпилькову голівку, є найменшими в світі.
Опунція Біджелоу (Opuntia bigelovii) Опунція Біджелоу, напевно, один з найдивовижніших видів роду Опунція сімейства кактусових. Ця фотографія, зроблена в Каліфорнійському національному парку Joshua Tree. На знімку весь пустельний ландшафт до горизонту вкритий дивовижними пухнастими кактусами, висотою до двох метрів. У променях призахідного сонця краєвид виглядає фантастично. У людини, яка знаходиться тут складається враження, що вона у складі космічної експедиції висадилася на іншу планету, вкриту невідомими формами життя.
Карнегія гігантська (Carnegiea gigantea) - ще одна дивовижна рослина сімейства кактусових. Найбільш дивною особливістю цього кактуса є його велетенські розміри. Висота окремих рослин становить близько 14 метрів, а діаметр більше 3 метрів! При цьому вік окремих кактусів досягає 150 років.
Фікус Бенгальський (Ficus benghalensis). На перший погляд може здатися, що на фото зображено ліс. Насправді - це одне єдине дерево. Фікус Бенгальський утворює потужні гілки для підтримки яких відростають пагони, які відростаючи вниз до землі вкорінюються, утворюючи потужні колони-стовбури.
Секвоя вічнозелена (Sequoia sempervirens) - це найвище дерево нашої планети. Наші ліси помірного поясу - це трава в порівнянні з лісом, що складається з цих могутніх велетнів. Висота багатьох дерев перевищує 110 метрів, а вік понад 3500 років! Раніше в стволах секвой видовбували будинку й навіть прорубали тунелі крізь які проходили автомобільні дороги. У вітряну погоду багатьом відвідувачам лісу велетнів стає не по собі від галасливого "скреготу" і розгойдувань могутніх стовбурів секвой. Виростає в Каліфорнії.
Пуйя Раймонда (Puya raimondii) сімейства бромелієвих виростає в Болівійських і Перуанських Андах. Має найбільше суцвіття діаметром 2,5 метра і висотою близько 12 метрів, що складається з приблизно 10000 простих квіток. Дуже шкода, що цвіте ця дивовижна рослина тільки при досягненні 150-річного віку, а потім гине.
Використано ресурси Інтернету:
http://doseng.org/interesnoe/10582-samye-strannye-rastenija-v-mire-13-foto.html
http://clubs.ya.ru/4611686018427398066/replies.xml?item_no=176629


Натурфілософія Джузеппе Арчимбольдо


title: "Непарнокопитні"

text:
Презентація на тему:
Непарнокопитні
Виконала
Учениця 8-А класу
Безсмола Оксана
Ряд непарнокопитні об'єднує звірів, які мають високі ноги з обре розвиненим середнім пальцем. Він є опорою для всього тіла. Пальці вкриті копитами
Череп масивний з досить великою лицьовою частиною. Очні орбіти відкриті або замкнуті. Носові кістки розвинені добре і розширені ззаду. Ключиці відсутні. Будова і кількість зубів, залежно від способу харчування, значно варіює.
Будова травного тракту непарнокопитних сильно відрізняється від його будови у парнокопитних, які також є рослиноїдних тваринами. Непарнокопитні, як і гризуни, перетравлюють їжу головним чином в товстій кишці.
Спосіб життя різних видів непарнокопитних багато в чому залежить від середовища проживання. Вони зазвичай активні в нічний або сутінковий час доби. Носороги живуть поодинці і зустрічаються в посушливих саванах Африки, а в Азії в болотних і лісових місцевостях з підвищеною вологістю. Тапіри ведуть також одиночний спосіб життя і поширені в тропічних та інших лісах
Конячі  мешкають, тримаючись групами, у відкритих місцевостях, таких як савана, степи і напівпустелі. Непарнокопитні - виключно рослиноїдні тварини. Харчуються різного ступеня травами, листям дерев, чагарників і іншими частинами рослин.
Для непарнокопитних характерний довгий термін вагітності, який триває від 350 до 500 днів і найбільш великий. Самки народжують по одному дитинчаті.
Новонароджені малюки незабаром після народження вже здатні самі слідувати за матір'ю. Винятком є лише дитинчата тапірів, які проводять свої перші дні в надійно захищеному місці. Молодняк більше року вигодовується молоком, а у віці з 2 до 8 років досягає статевої зрілості. Непарнокопитні живуть досить довго. У неволі вік деяких тварин досягає до 50 років.
Дикі представники непарнокопитних населяють райони Африки, Азії та Південної Америки і перебувають під охороною, так як кількість їх нині різко зменшилася. Ряд видів знаходиться на межі зникнення, а деякі зовсім вимерли. Господарське значення цих тварин невелика.


title: "Кільчасті черви"

text:
Презентація на тему
«Кільчасті черви»
Біологічна класифікація
РОЗМНОЖЕННЯ Статеве дозрівання: з 6-18 Шлюбний період: вологі, теплі літні ночі. Кількість яєць: 20 у коконі. Інкубаційний місяців. період: 1-5 місяців.
РОЗМІРИ Довжина: зазвичай до 30 см, іноді більше.
СПОСІБ ЖИТТЯ Звички: одинаки; у холодні або сухі дні нерухомо лежать у землі. Їжа: земля, що містить залишки органічних речовин, іноді дрібна падаль. Тривалість життя: у неволі до 6 років.
СПОРІДНЕНІ ВИДИ До родини справжніх дощових черв'яків належить близько 300 видів. Найближчими їхніми родичами є п'явки та морські багатощетинкові черв'яки.
МІСЦЯ ПРОЖИВАННЯ Дощові черв'яки зустрічаються у всьому світі. Звичайні дощові черв'яки живуть у всій Європі та Азії, скрізь, де вони знаходять належні ґрунтові і кліматичні умови.
Системи внутрішніх органів
Травна
Видільна
Нервова
Кровоносна
Будова
Будова
Кутикула
Шкіряний епітелій
Кільцеві
м’язи
Поздовжні
м’язи
Щетинка
метанефридій
Черевний нервовий ланцюжок
Черевна кровоносна судина
Порожнина кишка
Целом

Спинна кровоносна судина
метанефріїид
Видільна
Видільна система має вигляд довгих звивистих трубок - метанефридій, розташованих попарно в кожному сегменті.
Нервове кільце
Нервове кільце
Черевний нервовий ланцюжок
Нервова
У кільчастих червів — вузлового типу, але складніша, ніж у плоских та круглих червів. Вона представлена навкологлотковим кільцем, черевним нервовим ланцюжком та нервами, що відходять до різних органів.
Травна
стравохід може утворювати розширення - воло,
в якому їжа певний час накопичується
Укільчастих червів складається з ротової порожнини, глотки, стравоходу і кишечника, який закінчується анальним отвором. Перетравлювання їжі відбувається в кишечнику.
Кровоносна
Вперше з’являється кровоносна система замкненого типу, тобто кров не виливається в порожнину тіла. Кровоносна система забезпечує транспортування поживних речовин і газів та здійснює захист.
Кров кільчастих червів може бути безбарвною або забарвленою у червоний чи зелений кольори,
що спричиняють дихальні пігменти
Кровообіг - циркуляція крові - рідкої тканини внутрішнього середовища
Рух
Під шкірою розміщені кільцеві м’язи, які зрослися з нею, а під ними — шар поздовжніх м’язів. Таким чином утворюється шкірно-м’язовий мішок. Кільцеві м’язи роблять тіло черв’яка тонким і довгим, а поздовжні — скорочують і потовщують його. Завдяки поперемінній роботі цих м’язів черв’як пересувається.
Шкірно-м’язовий мішок. Якщо взяти черв’яка в руки, то побачимо, що шкіра його волога, вкрита слизом. Цей слиз полегшує рух черв’яка у грунті
Дихальна система: дихання здійснюється через усю поверхню шкіри, багату на кровоносні судини. Спеціальні органи дихання — зябра (вирости шкіри) — мають тільки деякі морські кільчасті черви.
Параподія
Черевний вусик
Спинний вусик
Щетинки
На кожному членику є маленькі пружні щетинки. Їх майже не видно, та коли провести пальцями від заднього кінця тіла дощового черв’яка до переднього, то відразу відчуємо їх. Цими щетинками під час руху черв’як чіпляється за нерівностіна грунті.
Параподії м'язеві вирости тіла розташовані попарно на кожному сегменті тулуба, які слугують головним чином в якості органів руху.
Розмноження
1 – копуляція гермафродитних особин – взаємообмін сперматозоїдами
2 – відкладання яєць у поясок
3 – запліднення яєць у пояску сперматозоїдами із сім'яприйомника;
кокон рухається до голови черв'яка
4 – відкладання кокону
запліднення може бути як зовнішнім, так і внутрішнім
багатьом видам притаманне
й вегетативне розмноження
є як роздільностатеві, так і гермафродити
Парування: дощові черв'яки - гермафродити. Вони знаходять одне одного за запахом й, сполучені слизовою оболонкою, обмінюються сперматозоїдами на поверхні землі.    Поява слизової оболонки: слиз виділяється з поясочка - світлої, потовщеної частини на передньому кінці тіла, куди відкриваються численні залози. Із слизу, що виділяється, утворюється слизова оболонка.    Запліднення: слизова оболонка пересувається по тілу й збирає яйцеклітини і сперматозоїди.    Слизова оболонка: через голову зісковзує з тіла черв'яка.    Кокон: слизовий контейнер, що містить до 20 яєць, закривається і утворює кокон, який в змозі витримати навіть екстремально несприятливі умови. Найчастіше з нього вилуплюється тільки один дощовий черв'як.
ЯК РОЗМНОЖУЮТЬСЯ ДОЩОВІ ЧЕРВ'ЯКИ
Кільчасті черви
Малощетинкові черви
Багатощетинкові
черви
П’явки
П’явки
П'явки — клас безхребетних тварин типу Кільчасті черви. Мають тіло завдовжки до приблизно 20 см, воно поділяється на 34 сегменти. Існують прісноводні, морські та сухопутні, де формуються яйця, та, як і більшість кільчастих червів, п'явки — гермафродити. Рухаються пявки за допомогою присосок
В Україні — понад 25 видів, у тому числі: європейська медична п'явка довжиною 80 — 120 мм, а також її родич, поширені у прісних водах, переважно у стоячих водоймах. П'явки, що належать до цих видів, живлятьсякров'ю хребетних тварин (земноводних і великих ссавців, зокрема людини).
Різноманітність
равликова п'явка
велика псевдокінська п'явка
тричастинна п'явка
медична п'явка
Малощетинкові
Представники цього класу, який налічує понад 5000 видів, поширені у ґрунті та прісних водоймах. Деякі з них трапляються уморях на різних глибинах (до 5000 м). Від багатощетинкових червів малощетинкові відрізняються відсутністю параподій. Пересуваючись вони звичайно, скорочуючи почергово шари кільцевих та поздовжніх м'язів. Представники цього класу —гермафродити, для яких характерний прямий розвиток.
Серед малощетинкових є карлики, довжина тіла яких дорівнює декільком міліметрам, але трапляються і справжні гіганти. Так, довжина австралійського земляного черв'яка, який зовні нагадує велику змію, може сягати 2,5—3 м.
Різноманітність
дощовий черв'як
апоректода довга
ейсенія
трубочник
Ці черви живуть переважно в солоній воді. Серед них є сухопутні та паразитичні види. Деякі багатощетинкові ширяють у товщі води, інші рухаються по дну, будують тимчасові хатинки або риють нірки в ґрунті. Їх тіло членисте, вкрите щетинками, з боків від кожного сегмента відходять органи пересування — параподії.
Багатощетинкові
хетоптерус різноногий
міксікола лійковидна
платинереїс Дюмеріля
спіробрахус гігантський
протула чудова
нереїс зелений
біспіра коричнева
Різноманітність
хлойя
Багато із багатощетинкових червів служать основною їжею риб, у зв'язку з чим велике значення мають у кругообігу речовин у природі. Наприклад, один з видів кільчастих червів — нереїда, що живе в Азовському морі, являється основним кормом промислових риб.
Значення
Дощові черви живляться рослинними рештками, що знаходяться в ґрунті, який пропускають через кишки, залишаючи на поверхні купки екскрементів, до складу яких входить ґрунт. Цим вони сприяють перемішуванню і розпушуванню ґрунту, а також збагаченню його на органічні речовини, поліпшенню водного і газового балансу ґрунту. Ще Ч. Дарвін відмічав корисний вплив кільчастих червів на родючість ґрунту.
Багатощетинковий черв'як, якого туземці Полінезії назвали «палоло», використовується ними в їжу.
Беруть участь у біологічному очищенні води
Гірудотерапія-лікування п'явками
за спеціальними схемами;
висмоктуючи кров,
вони зменшують набряк,
гірудин розблоковує мікрокапіляри і покращує кровопостачання,
інші ферменти знімають запальний процес
Гірудотерапія
Чи знаєте ви що…
У 1982 році в Англії був знайдений дощовий черв'як завдовжки 1,5 м. Проте він значно менший, ніж австралійські й південноамериканські види (їх довжина складає 3 м).
Викопні черв'яки, що нагадують сучасних дощових черв'яків, були знайдені в геологічних шарах віком приблизно 600 мільйонів років.
На підставі зважування відходів звичайних дощових черв'яків на площі 1 м2 протягом року можна зробити висновок, що дощовий черв'як виносить за цей час на поверхню землі 6 кг екскрементів.
Якщо звичайний дощовий черв'як втратить кінець тіла, у нього найчастіше виростає новий. Проте ніколи з двох частин не з'явиться два дощових черв'яки. Звичайний дощовий черв'як, якого розрізають навпіл, гине.


title: Лікарські рослини

text:
Лікарські Рослини
Лікувальні властивості рослин
м‘ята
звіробій
материнка
ромашка лікарська
календула
Народні рецепти догляду за волоссям
     кропива
ромашка
     алое
   лопух
Народні рецепти догляду за шкірою
  календула
звіробій
чебрець
м`ята
Маска  для  обличчя
…з квіток шипшини. Сухі або свіжі квіти шипшини залийте кип’ятком, дайте настоятися. Змочіть марлю, накладіть на обличчя на півгодини. Компрес тонізує і освіжає шкіру.
…з петрушкою. У блендері подрібніть невеликий пучок петрушки з кефіром, додайте кілька крапель лимонного соку і оливкового масла. Нанесіть на 25 хвилин. Маска відмінно вибілює і вітамінізує шкіру.


title: ЛЕЙКОЦИТОЗ, ЛЕЙКОПЕНІЯ. ЛЕЙКОЗ

text:
HTLV-IV (HIV)
Extranodal marginal zone lymphoma
Mantle cell lymphoma
Follicular lymphoma
Burkitt lymphoma
T-cell acute lymphoblastic leukemia/lymphoma
B-cell acute lymphoblastic leukemia/lymphoma


Нервная система


"Кровообіг"


"Надпочечники"


title: Надряд Пінгвіни

text:
Надряд Пінгвіни   16 видів
Клас Птахи
        Пінгвіни
Крила видозмінені в ласти.
Пера не мають опахал, короткі, утворюють густий покрив.
4 пальці спрямовані вперед, три з них  з'єднанні плавальною перетинкою.
Кістки не мають повітряних порожнин, на грудині високий кіль.

        Вірно чи ні
                                              Загальна характеристика
Ряд Пінгвіноподібні налічує 16 видів, які не можуть літати.
так
Передні кінцівки видозмінені на еластичні ласти, які слугують їм для плавання.
так
Ноги в пінгвінів мають по три пальці і не мають перетинок.
ні
Суходолом пересуваються повільно.
так
Жировий прошарок не розвинений.
ні
Тіло тримають у вертикальному положенні.
так
Пера створюють густий покрив.
так
Великолепная картинка императорских пингвинов. Темное грозовое небо, низкое солнце отбрасывает тени. И на фоне величественной суровой природы Антарктиды колония императорских пингвинов. Ослепительно белые брюшки-манишки, оранжево-желтые воротнички. Пингвины антарктические джентльмены. Картинка пингвинов завораживает.
Колонии на островах Магдалена и Марта в Магеллановом проливе издавна подвергались набегам индейцев, которые ловили небольшое количество птиц, но численность вида при этом оставалась стабильной. В XVIII—XIX веках пингвины стали подвергаться нападению со стороны европейцев, организовавших сюда многочисленные экспедиции. Только на острове Магдалена европейцы заготавливали до 14 тысяч птиц в год. Численность вида стала падать. И несмотря на то, что сегодня на островах Магдалена и Марта создан национальный парк пингвинов, численность этого вида продолжает оставаться небольшой. Во-первых, сбор яиц местным населением продолжается, а во-вторых, многочисленные туристы часто тревожат птиц и разрушают их норы.
Взрослые особи достигают роста около 50 см и веса около 2,5 кг. Основной рацион питания — мелкие рыбы, ракообразные.
Пингвин Адели[1] (лат. Pygoscelis adeliae) — нелетающая птица из отряда пингвинообразных. Один из самых распространённых видов пингвинов. Назван французским исследователем Дюмоном-Дюрвилем
Из – за достаточно сурового климата Антарктиды пингвинам Адели приходится гнездиться строго в определенное время года, а именно в начале октября. Им приходится затрачивать до одного месяца на путешествие от океана к своим местам гнездовья. Первыми к назначенному месту приходят самцы и лишь спустя неделю — самки. На протяжении пяти дней самки Адели откладывают два яйца, и затем отправляется в океан на кормежку. Через три недели они возвращаются к гнезду, чтобы заменить самцов, которые так же уходят на поиски корма. В январе появляются птенцы и спустя четыре недели они собираются в «ясли».


title: Нервова система у дітей та підлітків

text:
Нервова система у дітей та підлітків
 Віртуальна виставка
  В учбовому посібнику розглядаються питання загальної анатомії, розвитку та будови спинного і головного мозку, периферійної нервової системи, а також загальні принципи і особливості структурної організації автономної нервової системи.  У навчальному посібнику розглядаються питання загальної анатомії, розвитку та будови спинного і головного мозку, периферійної нервової системи, а також загальні принципи і особливості структурної організації автономної нервової системи.611К59Козлов В.И., Цехмистренко Т.А.     Анатомия нервной системы/Учебное пособие.- М.: Мир,2008.-208с.:ил.
 Посібник знайомить з анатомо-фізіологічними особливостями підлітків і з основними нервово-психічними  розладами   підліткового віку.
616-053
П44
 Подростковая медицина: Руководство для врачей/Под ред. проф. Л.И.Левиной.-СПб.: Специальная литература,1999.-731 с.: ил.

616.8 Н31    Наследственные нарушения нервно-психического развития детей: Руководство для врачей/Под ред. П. А. Темина, Л.З.Казанцевой. -М.: Медицина,2001.-432с.:ил.   У посібнику  систематизовані найбільш поширені спадкові хвороби та синдроми, які поєднуються з порушенням нервово-психічного розвитку. Новими є дані про дисгенезії мозку, органічні ацидурії.
 616.8-053.2   С42  Скворцов И.А., Ермоленко Н.А.     Развитие нервной системы у детей в норме и патологии..-М.: МЕДпресс-информ,2003.-368с. Посібник є першим виданням з неврології розвитку. У ньому наведені відомості про нормальний та аномальний нейроонтогенез, етиологію,патогенез, морфологію та клініку основних синдромів і захворювань, пов’язаних з порушенням формування психоневрологічних функцій у дітей.
 616.8 Н52 Неординарные (раритетные) синдромы и заболевания нервной системы у детей и взрослых: Материалы межд. Науч.практ.конф./Под ред. проф. С.К.Евтушенко.-Донецк-Святогорск,2003.-с.398.У збірнику представлені матеріали конференції, яка відбуласся 2-3 жовтня 2003 року в м.Святогірську
616-053К20Капитан Т.В.     Пропедевтика детских болезней с уходом за детьми /Т.В.Капитан.-М.: МЕДпресс-информ,2009.-656с.:ил.   Підручник рекомендовано студентам вищих учбових закладів для підготовки до практичних занять з курсу пропедевтики дитячих хвороб з доглядом за дітьми. Підручник містить розділ, в якому дається характеристика нервово-психічного розвитку дитини.

   Гончарова Г.А. Особенности нервно-психических нарушений у младших школьников в динамике обучения//Российский педиатрический журнал.-2009.-№2.-с.23-27.

У роботі представлено результати вивчення особливостей донозологічних порушень нервово-психічного здоров’я учнів молодших класів в динаміці навчання.

   Особенности психических функций у детей младшего школьного возраста с изменениями психоневрологического статуса/Л.М. Сухарева, Д.С. Надеждин, Л.М. Кузенкова и др.// Российский педиатрический журнал.-2009.-№2.-с.28-34.

У роботі представлено результати дослідження зв’язку прикордонних неврологічних розладів з розвитком вищих психічних функцій та психосоціальної адаптації молодших школярів.

     Ледяев М.Я., Степанова О.В., Шахова Н.В.  Синдром вегетативных дисфункций у детей: мифы и реальность// Лечащий врач.-2009.-№1.-с.27-29   В статті автори зробили спробу визначити сутність синдрому вегетативних дисфункцій у дітей та розвіяти міфи відносно цієї проблеми.

  Организация реабилитации детей с последствиями перинатальной патологии нервной системы в условиях дневного стационара/П.А. Жданова, М.Н.Салова, О.С. Рунова, А.В.Шишова //Проблемы социальной гигиены.-2008.-№2.-с.45-47.

Запрошуємо
отримати
представлені документи
 у Дніпропетровській
 обласній
 науково-медичній
бібліотеці


title: Натуральна віспа

text:
Натуральна віспа
Роботу підготувала
 Григорян Каріна
Характеристика збудника
Вірус Orthopoxvirus variola входить до групи вірусів віспи тварин і людини, стійкий у навколишньому середовищі, легко переносить зниження температури і висихання, може зберігати життєздатність при заморожуванні протягом декількох років.
При кімнатній температурі зберігається в віспяних корочках до року, в мокроті і слизу – до трьох місяців.
При нагріванні до 100 ° С вірус в висушеному вигляді гине тільки через 5-10 хвилин.

Переважна локалізація збудника в організмі людини – слизові оболонки ротової порожнини, носа, глотки, верхніх дихальних шляхів, виділення відбувається з кашлем, чханням, в процесі дихання. Шкіра так само може служить місцем виділення збудника.
Натуральна віспа передається по аерозольного механізму переважно повітряно-крапельним та повітряно-пиловим шляхами.

Симптоми натуральної віспи
інкубаційний період натуральної віспи зазвичай становить 9-14 днів, може збільшуватися до 22 днів. Виділяють періоди захворювання: продромальний (або період передвісників), висипань, нагноєння і реконвалесценції. Продромальний період триває від двох до чотирьох днів, відзначається лихоманка, симптоми інтоксикації (головний біль, озноб, слабкість, болі в м'язах, попереку). До кінця продромального періоду лихоманка, зазвичай, спадає.
На 4-5 добу з'являється висип (період висипання), спочатку представляє собою дрібні розеоли, прогресуючі в папули, а через 2-3 дні – в везикули. Везикули Мають вигляд багатокамерних дрібних бульбашок, оточених гиперемированной шкірою і мають невелике пупковідне поглиблення в центрі. До кінця першого тижня захворювання, на початку другого, починається період нагноєння: температура різко піднімається, стан погіршується, висипні елементи нагноюються.На 20-30 добу настає період реконвалесценції. Температура тіла хворого поступово нормалізується з 4-5 тижня захворювання, віспини заживають, залишаючи після себе виражене лущення, а в подальшому – рубці, іноді дуже глибокі.

Ускладнення натуральної віспи
Найчастіше натуральна віспа ускладнюється інфекційно-токсичним шоком. Відзначають ускладнення запального характеру з боку нервової системи: міеліти, енцефаліти, неврити. Є ймовірність приєднання вторинної інфекції та розвитку гнійних ускладнень: абсцесів, флегмони, лімфаденітів, пневмонії та плевриту, отитів, остеомієліту. Може розвинутися сепсис.
Після перенесення віспи можуть залишитися наслідки у вигляді сліпоти або глухоти.

Дівчинка з Бангладешу, хвора натуральною віспою (1973 р.). Про повне знищення віспи у Бангладеші було оголошено у грудні 1977 р., коли ВООЗ офіційно підтвердила цей факт
розвиток натуральної віспи
2 день натуральної віспи
3 день
4 день
5 день
6 день
7 день
8 день
13 день
20 день
Діагностика натуральної віспи
Діагностика натуральної віспи проводиться за допомогою вірусоскопічного дослідження з використанням електронного мікроскопа, а так само вірусологічним та серологічними методами: мікропреципітації в агарі, ІФА. Дослідженню підлягає відокремлюване віспяних пустул і скоринки.
Лікування натуральної віспи
Лікування натуральної віспи полягає в призначенні противірусних препаратів (метісазон), введення імуноглобулінів. Шкіру, уражену  висипом, обробляють антісептичними засобами. Додатково (зважаючи гнійного характеру інфекції) призначається антибіотикотерапія: застосовують антибіотики груп напівсинтетичним пеніцилінів, макролідів та цефалоспорини.
Прогноз при натуральної віспи
Прогноз залежить від тяжкості перебігу і стану організму хворого. Щеплені особи, як правило, переносять віспу в легкій формі. Важко протікає віспа з геморагічним компонентом може закінчитися смертю
Профілактика натуральної віспи
В даний час специфічна профілактика віспи проводиться з метою не допустити її завезення з епідемічним небезпечних регіонів. Ліквідація віспи в розвинених країнах досягнута завдяки масовій вакцинації та ревакцинації населення протягом кількох поколінь, в даний час планова загальна вакцинація недоцільна. А також проводиться Госпіталізація хворих, проведення карантинних
 заходів.
Монумент присвячений ерадикації віспи. Встановлений на території штаб-квартири ВООЗ в Женеві


title: Нервова та гуморальна регуляція

text:
?
?
1-?
2-?
?
?
?
?
?
?
?
?
?


title: "Метаболизм клетки"

text:
тема урока: «Метаболизм  клетки».
автор:
Киселева О.Н.,
учитель биологии
МАОУ «Лицей№37»
г. Саратова
Метаболизм
	Важнейшее свойство живых организмов –
	обмен веществ.
	Любой живой организм - открытая система, которая потребляет из окружающей среды различные вещества и использует их в качестве строительного материала, или как источник энергии и выделяет в окружающую среду продукты жизнедеятельности и энергию.

Метаболизм
	Совокупность реакций обмена веществ и энергии, протекающих  в организме,  называется        					метаболизмом,
	состоящим   из   взаимосвязанных   реакций:
	ассимиляции (пластического обмена,  анаболизма)
	диссимиляции (энергетического обмена, 	 катаболизма).

метаболизм
внутренний обмен – химические превращения веществ в клетке
внешний обмен- поглощение  и  выделение веществ клеткой
катаболизм
анаболизм
совокупность процессов распада  сложных  органических соединений до более простых
совокупность процессов синтеза сложных  органических соединений из более простых
сопровождается выделением энергии
сопровождается поглощением энергии
Метаболизм
	Эти две группы реакций взаимосвязаны, реакции биосинтеза невозможны без энергии, которая выделяется в реакциях энергетического обмена, реакции диссимиляции не идут без ферментов, образующихся в реакциях пластического обмена.

анаболизм
катаболизм
АТФ

ферменты
Классификация по способу  питания
организмы
автотрофы
гетеротрофы
симбионты
копрофаги
сапрофаги
хемотрофы
фототрофы
хищники
паразиты
Классификация по способу получения энергии
организмы
фотоавтотрофы
хемоавтотрофы
хемогетеротрофы
миксотрофы
- используют энергию окисления   органических соединений
- используют энергию окисления  неорганических соединений
- используют энергию солнечного света
- в разных ситуациях ведут себя как авто- или гетеротрофы


title: листок

text:
2
1


title: Моллюски

text:
Тип  Молюски. Загальна характеристика типу
	  “ Молюски» від лат. «mjlluskus” , що в перекладі означає  м’який або м’якотілий

Цікаві факти
Символ @, який ми називаємо «собачка», корейці називають «веселою завиткою».
 У давнину черепашки каурі в південних країнах слугували розмінною монетою
На Кубі знайшли незвичайний цікавий молюск, який випромінює світлові сигнали під час подразнення. Його відкрили іспанські та кубінські дослідники.

Мета
 Ознайомитись:
 з систематикою типу Молюски
 особливостями будови та життєдіяльності
 різноманітністю та значенням молюсків
Дати відповідь на проблемне птання

Проблемне питання
« Як народжуються перлини?»

Систематичне положення молюсків
 Царство Тварин
 Підцарство Багатоклітинні
Тип Молюски
Класи
Черевоногі              Двостулкові        Головоногі
Зовнішня будова
Тулуб
Нога
Голова
Відділи тіла
Голова (відсутня у двостулкових)
                                                                                Нога (щупальця у головоногих)

	Мантія – складка шкіри, яка оточує тулуб
	Між мантією та тулубом – мантійна порожнина, сполучена з зовнішнім середовищем.

Типи симетрії у молюсків
У більшості двобічна
                                             Черевоногих – асиметрична.

Як утворюється черепашка?
Будова черепашки

внутрішній шар                 середній шар                    зовнішній шар
перламутровий,                          порцеляноподібний                рогоподібна
кристали кальциту                     кристали кальцій                      органічна речовина
                                                         карбонату
     рослиноїдні                   хижаки                        фільтратори
(черевоногі )              (черевоногі,                   ( двостулкові)
                                           головоногі)
Типи живлення
Внутрішня будова молюсків
Нервові вузли
Нервові стовбури
Легеня
Серце
Кровоносні судини
Тонка кишка
Шлунок
Глотка

Кровоносна системаНезамкнена
		      Серце	                  +              Судини
                                                               кров витікає в
(Передсердя + Шлуночки) 	                         порожнину тіла
серце
судини
Нервова системарозкидано-вузлового типу
        Центральна

Нервові вузли та
            нервові   стовбури

     Периферична

Нерви, що відходять від стовбурів та вузлів

Особливості внутрішньої будови
Органи виділення – нирки
Органи дихання       легені (у наземних, прісноводних),
                                        зябра (у мешканців водоймищ)
Органи чуття – органи зору, нюху, рівноваги, хімічного чуття, дотику
Порівнятиособливості будови та життєдіяльності
             Тип  Молюски
 Моря, водойми,суходіл
Двобічна, асиметрична
Залишкова вторинна
Голова, тулуб, нога

Незамкнена
Розкидано-вузлового типу

Легені або зябра
нирки

Тип Кільчасті черви
Водойми,грунтове
Двобічна
Вторинна
Головний відділ, тулуб, анальна лопать
Замкнена
Нервові вузли та черевний ланцюжок
Відсутні, газообмін через покрив
метанефрідії

Домашнє завдання
Опрацювати параграф 27
Біологічна задача: Легеневі черевоногі молюски котушки мають червону кров, колір якої обумовлений присутнім у ній пігментом геміеротрином, який здатен зв’язувати кисень повітря. На відміну від ставковика, кров якого безбарвна, котушки можуть значно довше знаходитись під водою, не піднімаючись на поверхню. Чим пояснюють такі відмінності?

Молюски в житті людини
Дякую за увагу! Бережіть найдорожчу перлину – життя!


Нирки


title: Нервова регуляція функцій організму

text:
Нервова регуляція
функцій організму
Особливості нервової регуляції
Загальний план будови НС
Особливості будови нервової тканини
Будова, властивості, різноманітність нейронів
Принцип дії НС
Будова рефлекторної дуги
Передача інформації в НС
Щ
О

Ц
Е
?
Довгий нерозгалуджений відросток нервової клітини
Місце контакту двох нейронів
Скупчення тіл та дендритів нейронів
Дія подразника
Відповідь організму на подразнення
аксон
синапс
сіра речовина
подразнення
рефлекс
В
И
П
Р
А
В

П
О
М
И
Л
К
У
Рефлекс – будь-яка реакція організму
Нервова клітина нефрон
Аксон – короткий відросток
Сіра речовина – скупчення аксонів
Мієлінова оболонка вкриває дендрити
Рухові нейрони - доцентрові
Подразливість – це дія подразника
З
Н
А
Й
Д
И

В
І
Д
П
О
В
І
Д
Ь
До центральної НС відносяться:
А)  головний мозок		В) спино-мозкові нерви
Б) черепно-мозкові нерви	Г) спинний мозок
До переферичної НС відносяться:
А)  головний мозок		В) спино-мозкові нерви
Б) черепно-мозкові нерви	Г) спинний мозок
Шлях збудження по чутливому нейрону:
А)  до ЦНС		В) до органу
Б) від ЦНС		Г) від органу
Шлях збудження по руховому нейрону:
А)  до ЦНС		В) до органу
Б) від ЦНС		Г) від органу

Д
А
Й
Т
Е

В
І
Д
П
О
В
Д
Ь
Яку будову має нейрон?
Які властивості має нейрон?
2
1
3
Д
А
Й
Т
Е

В
І
Д
П
О
В
Д
Ь
Що таке рефлекторна дуга?
Яку будову вона має?
Назвіть функції складових частин рефлекторної дуги.
Д
А
Й
Т
Е

В
І
Д
П
О
В
Д
Ь
Яку будову має нервова система?
Які функції вона виконує?
І (1,2)
ІІ
Будова нервової системи.
Будова та функції
спинного мозку
МЕТА
Поглибити знання про будову НС
Вивчити будову та функції спинного мозку
Урок №2
Поняття
ЦНС, ПНС
Нервові центри
Провідні шляхи
Біла та сіра речовина
Спино-мозкові нерви
НС
Сіра речовина
Мікроскопічна будова НС
Біла речовина
тіла + дендрити
аксони
Зовнішня будова спинного мозку
розташування
форма
L
Ø
8-14 см
канал хребта
тонкостінна трубка
41-45 см
31 х 2
31 х 2
сегменти
Оболонки спинного мозку
м'яка
павутинна
тверда
Внутрішня будова спинного мозку
Центральний канал (ліквор)
Сіра речовина
Біла речовина
Задній корінець (ЧН)
Передній корінець (РН)
Ганглій
1
2
3
4
5
6
?
Сіра речовина складається з 3% тіл рухових нейронів та 97% вставних нейронів
Функції спинного мозку
провідникова
рефлекторна
Рефлекси:
підтримання постави
ходіння
регуляція функцій внутрішніх органів
Функції спинного мозку
шийний
грудний
поперековий
крижовий
куприковий
Вставте пропущені слова
СМ має вигляд трубки  діаметром    8 – 14см
та довжиною 41 – 45 см.
СМ розташований у каналі хребта   .
СМ захищений оболонками: твердою, павутинною та м'якою.
В центрі СМ розташований центральний канал   , заповнений рідиною – ліквором.
У СМ сіра речовина розташована в центрі   .
Біла речовина утворена аксонами   нервових клітин.
СМ складається з 31    сегменту.
Від СМ відходить 31х2   спинномозкових нервів.
Кожен нерв починається двома корінцями: переднім та заднім .
У задніх корінцях розташовані чутливі   нейрони.
У передніх – рухові нейрони   .
СМ виконує провідну та рефлекторну   функції.
трубки
8 – 14
каналі хребта
41 – 45
твердою, павутинною та м'якою
центрі
центральний канал
аксонами
31
31х2
переднім та заднім
чутливі
рухові нейрони
провідну та рефлекторну
Домашнє завдання
Опрацювати § 54
Вивчити ОК-2, терміни
Дати відповіді на ?1-7, 8*
Повторити § 52, 53


Надряд Безкільові птахи


title: "Метаболізм"

text:
Метаболізм

Метаболiзм
О́бмін речови́н або метаболі́зм — сукупність хімічних реакцій, що відбуваються в живих організмах.
 Метаболізм поділяється на дві гілки: катаболізм, що включає реакції розщеплення складних органічних речовин до простіших, яке супроводжується їх окисненням і виділенням корисної енергії, та анаболізм — реакції синтезу необхідних клітині речовин, у яких енергія, отримана у катаболічних реакціях, використовується.
Метаболiзм
Майже всі метаболічні реакції пришвидшуються ферментами — каталізаторами білкової природи. Ферменти не тільки роблять можливим швидке протікання у клітині великої кількості реакцій.
 Реакції каталізовані ферментами часто об'єднуються у послідовності, де продукт однієї стає субстратом для наступної, такі серії реакцій називаються метаболічними шляхами.
Важливою характеристикою основних метаболічних шляхів та їх компонентів є те, що вони є спільними для більшості живих організмів, що свідчить про єдність походження живої природи.

Схема деяких метаболічних реакцій клітини, кружечками позначені окремі речовин, виділена серія реакцій — основний шлях катаболізму вуглеводів.
У мікроорганізмів існує дві основні форми енергетичного обміну (катаболізму) – дихання і бродіння. Як під час дихання, так і під час бродіння відбуваються процеси розпаду поживних речовин, в основному, внаслідок реакції окислення.
Особливості біологічного окислення:
1.Безпосереднім втрачанням електрона, результатом якого є зміна валентності
Fe2+ - Fe3+ + ;
2. Вилученням із речовини водню (для перебігу цієї реакції необхідною є наявність у системі рецептора водню);
3. Безпосереднім приєднанням до речовин кисню;
4. У переважній кількості біологічних реакцій речовина, яка піддається окисленню. попередньо гід ратується, в результаті чого її здатність до окислення відчутно зростає.

Процеси енергетичного обміну
Процеси енергетичного обміну
У біологічних системах ці шляхи окислення пов’язані, до того ж в усіх випадках в основі окислення лежить втрата електрона речовиною, яка окислюється. Таке втрачання електрона, зазвичай, поєднується з одночасним втрачанням водню. Віддача електрона можлива тільки тоді, коли в клітині є речовина, здатна приєднати електрон. Інакше в живих організмах окислення будь-якої сполуки завжди поєднується з відновленням іншої.
Процеси енергетичного обміну
Акумуляція енергії в мікробній клітині. Під час біологічного окислення перенесення електронів супроводжується вивільненням енергії, яка утилізується клітиною за допомогою відповідних сполук. У тварин цей процес відбувається в мітохондріях а у бактерій – в мезосомах.
Клітина запасається енергією ц формі сполук, які мають так звані макроенергетичні зв’язки. При гідролітичному розщепленні цих зв’язків енергія звільняється і може бути використана в різних процесах життєдіяльності мікробної клітини.

Аеробне дихання мікроорганізмів
Ацетильні групи, утворені із вуглеводів, жирів і амінокислот на другій стадії катаболізму, вступають в третю стадію, тобто цикл трикарбонових кислот– загальний кінцевий шлях окислювального катаболізму всіх видів клітинного палива в аеробних умовах. В цьому циклі ацетильні групи розщепляються з вивільненням СО2 із атомів водню.
CH3COOH + 2H2O 2CO2 +8H


title: Надряд Кільогруді птахи

text:
Надряд  Кільогруді птахи
Ряди:
Лелекоподібні- 118 видів; Журавлеподібні – 62види; Гусеподібні – 150 видів.

Ряд Лелекоподібні

       118 видів

  Лелека білий
        Лелека чорний

             Сіра чапля

                  Марабу

     Ряд Журавлеподібні

           62 види

    Журавель степовий
                   Лиска

         Ряд Гусеподібні

        150 видів
          Гуска сіра
         Лебідь кликун
                Крижень
       Гага звичайна

              Червона книга України

Лелека чорний                Червоновола козарка

Коровайка                         Лебідь малий

Косар                                  Огар

Чапля жовта                  Гоголь

Степовий журавель      Гага звичайна

 Сірий журавель

 Кільогруді птахи
Добре розвинені крила.

Пера мають стовбур та опахала.

4 пальці, три з них спрямовані вперед, один – назад.

Кістки полегшені, з повітряними порожнинами, на грудині високий кіль.
Чи уважно ви слухали доповідь про надряд Кільогруді?


Нервова система. Зміцнення нервової системи


title: "Нестача та надлишок поживних речовин у рослин"

text:
Нестача та надлишок поживних речовин у рослин
Ознаки нестачі
пригноблений ріст
короткі і тонкі пагони та стебла
дрібні суцвіття
слабко облистяні рослини
слабке розгалуження
дрібні, вузькі листя
забарвлення їх блідо-зелене
Надлишок певних речовин
з'являються дрібні бурі плями
припиняється ріст кореневоїсистеми
листя поступово жовтіє з країв і скукожуються

Висновок
Як надлишок, так і нестача біологічно важливих хімічних елементів супроводжується порушеннями функціонування клітини й усього організму як людини, тварин, так і рослин. У ряді випадків це призводить до захворювань і навіть смерті.


Квітка — генеративний орган. Суцвіття. Лабораторна робота № 9. Будова й різноманітність квіток


Клітина


title: Надземна частина рослин

text:
Надземна      частина           рослин.
Матеріали до уроків у 7 кл.
Що складає надземну частину?
	     Надземна частина рослин – це пагін. Він  має листкостеблову будову. Розподіл пагона на стебло та листки виявилося найоптимальнішим для життя рослин в повітряному середовищі.
Будова пагона
	     Пагін – це вегетативний орган, що виник у рослин як пристосування до життя в повітряному середовищі. За будовою він складніший за корінь і складається із стебла, листків та бруньок.
Стебло
     Стебло – вісь пагона. Воно утримує на собі не лише листки і бруньки, а також квіти і плоди.
     Стебло забезпечує пересування по рослині поживних                           речовин.
Зовнішня будова стебла
     На стеблі добре помітні вузли та міжвузля. Вузол - це місце, де листки відходять від стебла. Міжвузля – відстань між сусідніми вузлами. Уявний кут між стеблом і листком називають пазухою листка.
Вузол
Міжвузля
Пазуха листка

Які бувають стебла?
     За спрямованістю росту розрізняють такі стебла як:
прямостоячі;
повзучі;
стелючі (лежачі);
виткі (в’юнкі);
чіпкі;
вкорочені…

Які бувають стебла?
     За зовнішнім виглядом стебла бувають:
гладенькі або опушені;
ребристі або шипуваті;
тригранні або чотиригранні;
округлі або гранчасті;
колючі.
                             За твердістю стебла
                            поділяють на трав’янисті і
                            дерев’янисті.

Які бувають стебла?
     Головне стебло у деревних рослин називається стовбуром. Стебла дерев і кущів тверді, товсті, багаторічні. У трав вони тонкі, ламкі і відмирають на зиму.
Внутрішня будова стебла
     На поперечному зрізі стовбура дерева помітні такі шари:
кора;
камбій;
деревина;
серцевина.
     У деревині формуються річні кільця.
             	            Що можна за ними
                           довідатися про рослину?
Чи знаєте ви, що…
     Найвищими є стовбури евкаліптів – 100-105 м.
     Найтовщими є стовбури              баобабів – 9 м у діаметрі.
     Найменшою рослиною є              вольфія безкоренева, стебло якої 2 мм.
                        Дуб може рости до 2000 р.,
                        а мамонтове дерево до 4000-
                        5000 років.

Листки
     Листки – бічні частини пагона. Основними функціями їх є фотосинтез та транспірація - випаровування води.
Бруньки
     Бруньки – зародкові пагони, тобто зачатки наступних молодих пагонів.   Вони є вегетативні, з яких розвива-ються листки та репродуктивні, з яких розвиваються квітки.

      вегетативна                                  репродуктивна

		Ззовні бруньки захищені міцними покривними лусками.
Бруньки
     Бруньки відрізняються за формою, розмірами, розташуванням на стеблі та функціями. У залежності від місця розміщення на стеблі вони є верхівковими та пазушними.
     Особливості бруньок вико-                 ристовують для розпізнавання             рослин взимку.
     Бруньки забезпечують ріст рослин у висоту, галуження та перенесення несприятливих умов довкілля.
Різноманітність пагонів
     Залежно від функцій пагони поділяють на вегетативні та репро-дуктивні. Вегетативні виконують основні життєві функції (фотосинтез, дихання, транспорт речовин), а репродуктивні здійснюють розмноження рослин.
Різноманітність пагонів
     За напрямком росту розрізняють вертикальні та горизонтальні пагони. Вертикальні ростуть прямо вгору, тобто вони прямостоячі. Повзучі пагони, лежачі (стелючі) та бічні гілки дерев ростуть горизонтально.
Галуження пагона
     Галуження пагона відбувається за рахунок пазушних бруньок. Верхівкова брунька забезпечує ріст рослини у висоту, а з пазушних бруньок виростають нові бічні пагони. Вони у свою чергу також галузяться. За
                          формою крони можна
                          розрізняти всі дерева і
                          кущі. Різноманітність
                          пагонів зумовлена їхнім
                          походженням, особливос-
                          тями будови та функціями.
Цікаво знати
     Пагони плодових дерев в основному яблунь та груш вкорочені і називають плодушками. Деякі пагони цих дерев досить довгі і тонкі, вважають, що вони утворилися із сплячих бруньок. Їх називають вовчками і тому видаляють під час обрізування дерев.
    Успіхів
  у вивченні
	наступних тем!


title: Морфологія та ультраструктура бактерій

text:
Mycoplasma pneumoniae
Escherichia coli
Staphylococcus aureus
Streptococcus pyogenes
Neisseria meningitidis
Escherichia coli
Corynebacterium diphtheriae
Clostridium tetani
Vibrio cholerae
Spirillum minus
Treponema pallidum
Borrelia recurrentis
Leptospira interrogans
Staphylococcus aureus
Escherichia coli
Clostridium perfringens
Clostridium tetani
Bacillus cereus
Mycoplasma pneumoniae
Mycoplasma pneumoniae
Mycoplasma pneumoniae
Mycoplasma pneumoniae
Mycoplasma pneumoniae
Mycoplasma pneumoniae
Escherichia coli


"Мезозойська ера"


title: "Нервова тканина"

text:
Нервова тканина
Роботу підготувала студентка
32ПО(а) групи
Бодарєва Таїсія
Тканина – це історично утворена спільність клітин і міжклітинної речовини, об’єднаних єдиним походженням, будовою та функцією. В організмі людини є 4 види тканин: епітеліальна, сполучна, м’язова та нервова.
Нервова тканина утворює центральну нервову систему, периферичні нерви та їхні вузли.
Склад тканини
Нервова тканина складається з клітин – нейронів (нейроцитів) і нейроглії.
Нейрони
Основні структурні елементи ЦНС, вони утворюють у ній цервові центри, до яких від органів чуття чутливими нейрнами проводяться нервові імпульси.
Рефлекторна дуга


Імунна система


кровообіг


"Клонування"


title: Метаболізм

text:
R
 R
OH
R1
R2
S
R1
R2
S=O
RCH- CH3
NH2
R- C- CH3
NH2
OH
R- C CH3
  O
+
NH3
R1
R2
S
R1
R2
H+
 O
    OH
0,28
59
0,09
5
0,43
0,28
82
0,27
98
0,02
90
0,3
97
0,005
98
0,03
98
0,22
93
0,64
95
0,8
35
0,7
50
0,7


Лікарські рослини і лікарська рослинна сировина, що містять сапоніни


Мінливість у людини як властивість життя і генетичне явище


"Наземно-повітряне середовище існування"


title: miRNA

text:
miRNA
Therapeutic options
miRNA

Small
Evolutionary conserved
Non-coding RNAs of 18-25 nucleotides
Identified and characterized the first microRNA.
Dr. Ambros' laboratory yielded the discovery of the first microRNA

Dr. Ruvkun's laboratory identified how that microRNA regulates its target messenger

 Together, they demonstrated that the microRNA inactivates its target through direct, base-pairing interactions.
miRNA

DATABASE: When RNA Says No

Small strands of RNA that stifle protein synthesis are one of the hottest topics in molecular biology because they might be able to stem cancer and other diseases. Researchers looking for information on one type of obstructionist RNA, called microRNA (miRNA), should check out the miRNA Registry from the Sanger Institute in Hinxton, U.K. The site tallies sequence data on more than 700 miRNAs from eight species, including humans. You can also locate the original literature description and similar miRNAs. To help the field keep miRNA nomenclature straight, researchers can deposit a newly discovered sequence, and the curators will name it.
Science 19 March 2004:  Vol. 303 no. 5665 p. 1741
Functions of miRNAregulation of target genes expression
Postranscriptional mechanisms
Inhibiting the translation of mRNA

Promoting degradation of mRNA

Epigenetic modification of regulated genes
DNA methylation
Histone modification

Each miRNA appears to regulate the translation of multiple genes,
and many genes appear to be regulated by multiple miRNAs
Proc Natl Acad Sci U S A. 2004 Mar 2;101(9):2999-3004. Epub 2004 Feb 18.
Human microRNA genes are frequently located at fragile sites and genomic regions involved in cancers.
Calin GA, Sevignani C, Dumitru CD, Hyslop T, Noch E, Yendamuri S, Shimizu M, Rattan S, Bullrich F, Negrini M, Croce CM.
Applications of miRNAtherapeutic and diagnostic options
The special features of miRNAs make them potentially useful for detection in clinical specimens

relatively resistant to ribonuclease degradation
can be easily extracted from small biopsies, frozen samples and even formalin-fixed, paraffin-embedded tissues
 relatively simple and reproducible assays have been developed to detect the abundance of individual miRNAs
 methods that combine small RNA isolation, PCR and next-generation sequencing, allow accurate and quantitative assessment of all the miRNAs that are expressed in a patient specimen, including material that has been isolated by laser capture microdissection.
Applications of miRNAtherapeutic and diagnostic options

Potential use of miRNA mimics or antagonists as therapeutics
A) the targeting of a single miRNA can be a form of 'combination' therapy
B) because miRNA expression is often altered in cancer cells, agents that modulate miRNA activity could potentially produce cancer-specific effects
C) anticancer therapies that inhibit or enhance miRNA activity are being developed  (based on animal study)

Oncogenic miRNAs can be blocked by:
antisense oligonucleotides
antagomirs
 sponges
locked nucleic acid (LNA) constructs
Santaris Pharma A/S advances MIRAVIRSEN, the first microRNA-targeted drug to enter clinical trials, into Phase 2 to treat patients infected with Hepatitis C virus

- Santaris Pharma A/S initiates Phase 2a clinical trial with miravirsen (SPC3649) to assess safety and tolerability in treatment-naïve patients with chronic Hepatitis C
Miravirsen is the first microRNA-targeted drug to receive Investigational New Drug (IND) acceptance from FDA, paving the way to conduct Phase 2 trials for treatment of Hepatitis C in the United States
The Phase 2a clinical trials will be conducted in the Netherlands, Germany, Poland, Romania, and Slovakia.
- Developed using Santaris Pharma A/S Locked Nucleic Acid (LNA) Drug Platform, miravirsen inhibits miR-122, a microRNA important for Hepatitis C viral replication, thereby significantly reducing the levels of Hepatitis C virus
- Due to unique mechanism-of-action, miravirsen holds promise as new treatment option for Hepatitis C patients, including the 50% of patients not responsive to current standard of care1


title: КЛІТИННИЙ ЦИКЛ ВІД МІТОЗУ ТО СМЕРТІ

text:
DIFFERENT TYPES OF CELL DEATH IN CULTURE OF NEONATAL CARDIOMYOCYTES
Endoplasmic reticulum to nucleus signaling
Endoplasmic reticulum to nucleus signaling
Click to edit Master title style
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level
E1
The Nobel Prize in Chemistry 2004
+ + +
-
-
+
-
+
-
+
-
+ + +
Visualization of living, necrotic and apoptotic cells with use of Hoechst 33342
Visualization of autophagic cells with use of monodansylcadaverine
Duran A. et al. p62 is a key regulator of nutrient sensing in the mTORC1 pathway // Mol Cell. 2011 Oct 7;44(1):134-46.
Jenna L. Jewell, Ryan C. Russell & Kun-Liang Guan
Amino acid signalling upstream of mTOR
Nature Reviews Molecular Cell Biology 14, 133-139 (March 2013)
DIFFERENT TYPES OF CELL DEATH IN CULTURE OF NEONATAL CARDIOMYOCYTES
Endoplasmic reticulum to nucleus signaling
Endoplasmic reticulum to nucleus signaling
DIFFERENT TYPES OF CELL DEATH IN CULTURE OF NEONATAL CARDIOMYOCYTES
Endoplasmic reticulum to nucleus signaling
Endoplasmic reticulum to nucleus signaling


"Наземно-повітряне середовище життя організмів"


Макроеволюційний процес


title: Коли з’явились найпростіші?

text: Tree of LifeP. Keeling, B.S. Leander, A. SimpsonWWW.TOLWEB.ORG


Набута поведінка.


Наз-повітряне середовище


Макроеволюція


"Кровообіг і лімфообіг людини"


Малина


"Наземно-воздушная среда обитания"


"Кровотечі, їх класифікація"


title: "Мейоз"

text:
2
2
2
 2n
(2c)
 n
(2c)
2n
(2c)
 n
(2c)
n
(c)
n
(c)
n
(c)
n
(c)


Кровообіг. Органи кровообігу. Будова серця


Квітка


title: Механічні властивості біологічних тканин

text:
0.5N
N
0.1
1
10
100
1000
1
5
10
15
2N
1
2
4
6
 < 2.0
> 10.0
1
2
3
0
0
0
4)
r
R
F(x)
P1
S
mg
x
P2
F(x+dx)
dx
L
r
F(x)
P1
S
mg
x
P2
F(x+dx)
dx
L
Q
1
2
1.
2.
3.
4.
5.
6.
3000-4000
500-700
0.001
7.

(3.35)
(3.36)
(3.37)
(3.38)
2
1
1)
A
x
-A
A
-A
-A
-A
2)
A
A
x
A
x
A
3)
A
A
x
4)
A
x
A
5)
3
2
1
0
S
I0
I

t°C
t°C
t°C
0
0,00179
21
0,00098
30
0,00080
5
0,00151
22
0,00096
40
0,00065
10
0,00131
23
0,00093
50
0,00055
15
0,00114
24
0,00091
60
0,00047
16
0,00111
25
0,00089
70
0,00041
17
0,00108
26
0,00087
80
0,00036
18
0,00106
27
0,00086
90
0,00032
19
0,00103
28
0,00084
100
0,00028
20
0,00100
29
0,00084
110
0,00026
MS Word
MS PowerPoint
Adobe Photoshop
Windows Media Player
Easy CDDA Extractor
Cool Edit Pro
Mp3DirectCut

Sdfsdfsdf


"Накладання пов'язок"


title: Кора головного мозку

text:
1
3
2
4
5
6
7
8


title: Функції дихання

text:
20,94 %
0,03 %
79,03 %

16,3%
4%
79,7%

20,94 %
0,03 %
79,03 %

16,3%
4%
79,7%

20,94 %
0,03 %
79,03 %

16,3%
4%
79,7%

20,94 %
0,03 %
79,03 %

16,3%
4%
79,7%
1
1
2
3
4
5

20,94 %
0,03 %
79,03 %

16,3%
4%
79,7%

20,94 %
0,03 %
79,03 %

16,3%
4%
79,7%


Кругообіг речовин і енергії як основний системоутворюючий фактор .


Нестатеве розмноження організмів


Міграція


title: КОЛООБІГ РЕЧОВИН

text:
SO2
H2S
H2S
SO2
SO32-        SO42-
S

SO2
H2S
H2S
SO2
SO32-        SO42-
S


title: Клітинний рівень

text:
Ùåëêíèòå äëÿ ïðàâêè ñòèëÿ îáðàçöà çàãîëîâêà
Ùåëêíèòå äëÿ ïðàâêè ñòèëÿ îáðàçöà ïîäçàãîëîâêà


Клітина рослин


Одноклітинні організми


оль молюсків у екосистемах, їх значення для людини


НЕРВОВА СИСТЕМА. Варіант 1


Онкологічні захворювання


title: онтогенез

text:
1.
2.
3.
5.
4.
6.
7.
9.
8.
11.
10.
12.
13.
14.
16.
15.
17.
18.
19.


title: Колообіг речовин у біосфері

text:
Haga clic para cambiar el estilo de título
Haga clic para modificar el estilo de texto del patrón
Segundo nivel
Tercer nivel
Cuarto nivel
Quinto nivel


молюски


title: Материки

text:
Мама
Love


Луї Пастер


Мутагенні фактори


title: клітина

text:
егекеенр
реавек
мпенег
ннуку