title: Транспорт речовин

text:
Транспорт речовин

Вступ
Рослина - це цілісний організм, усі частини якого тісно взаємодіють, виконуючи певні життєві функції. Порушення будови чи функцій будь-якого з органів одразу ж позначається на діяльності інших, а отже, організму в цілому.
Вступ
Наприклад, ушкодження та відмирання кореня не тільки порушить закріпленнярослини у ґрунті, а й унеможливить поглинання нею з ґрунту розчинів мінеральних сполук. Рослина з відмерлими коренями неодмінно загине. Те саме станеться з рослиною, якщо із стовбура молодого деревця зняти кору у вигляді пояска.
Вступ
Це призупинить надходження органічних речовин, утворених завдяки фотосинтезу, від листків до нижньої частини стебла та кореня. Рослина може загинути й унаслідок несвоєчасного скидання або відмирання листків, бо це унеможливить здійснення фотосинтезу.
Приклад
Дерево загине, якщо зняти з нього кору

Провідна тканина
Насамперед зв'язки між різними органами рослини здійснює провідна тканина. Вона пронизує весь організм - від кореня через стебло до кожного листка. Ви пам'ятаєте, що висхідні потоки розчинів поживних речовин відбуваються по судинах, а низхідні - по ситоподібних трубках.
Горизонтальне переміщення
Горизонтальне переміщення органічних речовин по стеблу дерев'янистих рослин може здійснюватись по серцевинних променях. Вони проходять уздовж стебла й сягають кореня.
Переміщення речовин
Кількість органічних речовин, що утворилися за один світловий день у хлоропласті, перевищує його масу в кілька разів. Тому велике значення для нормальної життєдіяльності має переміщення цих речовин від клітин, де вони утворюються, до всіх інших.
 Рух речовин по рослині
Кореневий тиск
Рушійною силою для здійснення транспорту речовин у рослині є кореневий тиск і присисна сила листків. Кореневий тиск виникає у клітинах і судинах кореня внаслідок заповнення їх водним розчином, який вбирається кореневими волосками з ґрунту.
Кореневий тиск
Він забезпечує рух розчинів до надземної частини рослини. У трав'янистих рослин кореневий тиск сягає двох-трьох атмосфер, у дерев'янистих ще вище. Його можна виміряти, якщо приєднати до поперечного зрізу стебла прилад, що вимірює тиск.
Дослід
Дослід, що демонструє наявність кореневого тиску

Випаровування
Випаровування води листками також значно впливає на висхідний потік, створюючи так звану присисні силу листків. Чим більше води вони випаровують, тим інтенсивніше корінь поглинає її з ґрунту і тим швидше водний розчин надходить до надземних органів рослин.
Використання
Знаючи шляхи та механізми пересування речовин по рослині, можна керувати ними. Так, щоб прискорити дозрівання помідорів, їх пасинкують, тобто видаляють бічні пагони. Обрізавши пагони, що з'являються після формування виноградних грон, можна змінити потік поживних речовин та прискорити достигання плодів.
Функції
Певні функції рослини можуть одночасно здійснюватись різними органами. Наприклад, фотосинтез може здійснюватись не лише у листках, а й у зелених частинах стебла. Але зазвичай без участі листків інші зелені частини рослин не здатні повністю забезпечити рослину поживними речовинами.

 Рослині як цілісному організмові притаманні ріст і розмноження, вона здатна реагувати на зміни умов навколишнього середовища. Все це відбувається завдяки постійному обмінові речовин та перетворенню енергії в її організмі.

Під час фотосинтезу зелені рослини утворюють складні органічні сполуки з неорганічних з використанням енергії сонячного світла та виділяють кисень. А для здійснення фотосинтезу, крім світла, необхідні вода та вуглекислий газ. Вода з розчиненими в ній мінеральними речовинами надходить у рослину з ґрунту, а вуглекислий газ - із повітря.

Під час дихання за участю кисню продукти фотосинтезу розкладаються до більш простих, при цьому вивільняється енергія та виділяється вуглекислий газ.
Дослід
Для виявлення дихання у рослин візьміть дві склянки. В одну з них налийте чисту воду та помістіть гілочку елодеї, а в іншу - прозору вапновану воду.

Дослід
Накрийте склянки ковпаками та поставте у темне місце. Через два-три дні можна побачити, що вапнована вода стала каламутною. Це свідчить про те, що рослина під час дихання виділяє вуглекислий газ, який реагує з вапнованою водою (мал. 85).
Дослід
Рослина у чистій воді (1) і у вапнованій воді (2)

Підсумки
Таким чином, рослині притаманний газообмін - обмін газами між повітрям атмосфери і рослиною. Під час фотосинтезу рослина поглинає вуглекислий газ, а виділяє в атмосферу кисень. Під час дихання, навпаки, рослина поглинає кисень, а виділяє вуглекислий газ.
Підсумки
Отже, процеси фотосинтезу та дихання певним чином протилежні один одному, хоча водночас взаємопов'язані. Під час фотосинтезу рослини вивільняють значно більше кисню, ніж споживають його під час дихання, а тому зелені рослини збагачують ним атмосферу.
Підсумки
Рослини, випаровуючи воду, впливають також на вологість атмосферного повітря. Інтенсивність газообміну та випаровування вологи регулюють продихи.
Підсумки
Здійснюючи газообмін, рослини тим самим регулюють газовий склад атмосферного повітря, підтримуючи оптимальне співвідношення кисню та вуглекислого газу. За рахунок виділеного рослинами кисню у верхніх шарах атмосфери утворився особливий озоновий шар, який поглинає частину шкідливих для живих істот космічних ультрафіолетових променів. Таким чином, діяльність рослин запобігає змінам клімату на планеті Земля.
Підсумки
Крім повітряного, рослині притаманне і мінеральне живлення. Як ви пам'ятаєте, мінеральні речовини надходять у рослину з ґрунту через кореневу систему. Тому рослини не тільки підтримують постійний газовий склад атмосфери, а й забезпечують колообіг різноманітних хімічних елементів у природі.
Підсумки
Рослини є необхідною ланкою в коло-обігу речовин, оскільки вони поглинають з довкілля неорганічні сполуки та створюють із них органічні. У свою чергу їхні рештки розкладаються за участі різноманітних мешканців ґрунту (бактерій, грибів, тварин) до неорганічних, які знову можуть засвоюватись рослинами.
Висновок
Отже, рослинний світ - найважливіша складова частина природи, що зумовлює існування життя на нашій планеті.
Джерела
http://school.xvatit.com
http://teachua.com


Тип Голошкірі


title: Земноводні

text:
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level
Atelopus spumarius barbotini
Kassina maculata
Leptopelis
Leptopelis
Dendrobates auratus
Dendrobates auratus
Dendrobates auratus
Dendrobates tinctorius
Dendrobates tinctorius
Dendrobates tinctorius
Dendrobates leucomelas
Dendrobates leucomelas
Dendrobates histrionicus
Scaphiophryne marmorata
Rhacophorus arvalis
Rhacophorus aurantiventris
Rhacophorus pardalis
Rhacophorus prasinatus


ВЕЛИКА ПАНДА


"Велика панда"


Риба-Папуга та Капля


title: Розведення рослин

text:
5
Video
3
3
14
14
14
14
14
14


Вплив алкоголю на організм людини


title: визначення типу шкіри на різних ділянках обличчя та складання правел догляду за власною шкірою

text:
HCl
HBr
HJ
HF
H2S
HPO3
HNO3
HNO2
H2CO3
H2SiO3
H2SO3
H2SO4
H3PO4


title: Типи взаємодії неалельних генів

text:
?
Ab
aB
ab
AB
AABB
AABb
AaBB
AaBb
Ab
AABb
AAbb
AaBb
Aabb
aB
AaBB
AaBb
aaBB
aaBb
ab
AaBb
Aabb
aaBb
aabb
F2
?
A1A2
A1a2
a1A2
a1a2
A1A2
A1A1A2A2
A1A1A2a2
A1a1A2A2
A1a1A2a2
A1a2
A1A1A2a2
A1A1a2a2
A1a1A2a2
A1a1a2a2
a1A2
A1a1A2A2
A1a1A2a2
a1a1A2A2
a1a1A2a2
a1a2
A1a1A2a2
A1a1a2a2
a1a1A2a2
a1a1a2a2
F1


title: Як захистити себе від нітратів

text:
Як захистити себе від нітратів
Нітрати
Нітрати — безбарвні кристалічні речовини, солі і ефіри азотної кислоти HNO3. Вони утворюються при взаємодії нітратної кислоти з відповідними металами, або їх оксидами та гідроксидами. У воді нітрати добре розчиняються.
При сильному нагріванні нітрати розкладаються, не плавлячись. Виняток становлять лише нітрати натрію і нітрат калію, які спочатку плавляться, а потім уже розкладаються. При цьому продукти розкладу нітратів залежать від активності металу, що входить до складу солі.

Нітрати
Природні солі мають кристалічну острівну будову. Виникають виключно при екзогенних процесах, часто внаслідок гниття органічних решток. Можливе також утворення азотистих сполук з азоту повітря під час громових розрядів. Застосовують як добрива, протрави при фарбуванні, компоненти вибухових речовин. Нітрати амонію, лужних та лужноземельних металів називають селітрами. Ефіри – безбарвні або світло-жовті, приємні на запах рідини. Містять у молекулі одну або декілька ONO2-груп, пов’язаних з органічним радикалом. Деякі ефіри (нітрогліцерин) застосовують як вибухові речовини (див. нітрогліцеринові ВР).

Негативний вплив на організм людини
В організмі людини нітрати в процесі хімічних реакцій відновлюються до нітрити, які в подальшому, реагуючи з  амінами й амідами, беруть участь в утворенні нітрозамінів, які мають канцерогенні властивості.
Плоди і овочі, на відміну від токсичних елементів, є основним джерелом надходження до організму людини нітратів (70-90% від загальної кількості), гранично допустимі рівні вмісту яких детерміновані видом та сортом рослинної сировини, способом вирощування, термінами збору врожаю та специфікою кулінарної обробки.
Негативний вплив на огранізм людини
Нітрати характеризуються досить широким спектром токсичної дії. Токсична дія нітратів полягає у тому, що в травному тракті вони частково відновлюються до нітрити (більш токсичних), і останні при надходженні в кров можуть викликати метгемоглобенію, а також пригнічення активності ферментних систем, що беруть участь у процесах тканинного дихання. Крім того, встановлено, що з нітритів у присутності амінів можуть утворюватись N-нітрозаміни, які виявляють канцерогенну активність. При вживанні високих доз нітратів з питною водою, чи продуктами харчування через 4-6 годин проявляються характерні симптоми нітратного отруєння: нудота, задуха, посиніння шкірних покривів і слизових оболонок, діарея. Це часто супроводжується загальною слабкістю, головокружінням, запамороченням, болями у потиличній частині, тахікардією. Перша допомога при отруєнні нітратами — ретельне промивання шлунку, активоване вугілля, сольові проносні, свіже повітря, у складних випадках негайна госпіталізація.

Негативний вплив на огранізм людини
Допустима добова доза нітратів для дорослої людини становить 325 мг. ДСТУ питної води визначає гранично допустиму концентрацію нітратів до 45 мг/дм3. Рекомендоване ВООЗ споживання продуктів харчування, де використовується питна вода (чай, кава, сік, перші страви тощо) у помірному кліматі становить приблизно 1-1,5 л, максимум 2 л/добу. Таким чином, з водою доросла людина може спожити близько 68 мг нітратів. Відповідно, на харчові продукти залишається 257 мг нітратів. Дослідження виявили, що токсичний вплив нітратів у харчових продуктах проявляється слабше, аніж нітратів, що розчинені у питній воді, приблизно у 1,25 раз. Отже, безпечна добова доза нітратів, яку можна спожити разом з харчовими продуктами становить 320 мг.
Нітрати негативно впливають на організм вагітної жінки та її плід, погіршуючи показники його біофізичного профілю.

Як захистити себе від нітратів?
1.       Для дитини обмежуйте споживання тепличних овочів: як правило, вміст нітратів у овочах закритого ґрунту у 1,5-2 рази більше, ніж у відкритому ґрунті.
2.       Краще споживати сезонні овочі.
3.       3. Якщо є підозра, що овочі, які ви купили, «багаті на нітрати», то зберігати їх потрібно протягом короткого часу і бажано у прохолодному темному місці, а ще краще — в холодильнику, щоб нітрати не перетворювалися у нітрити.
4.       Для зменшення кількості нітритів в організмі людини необхідно у достатній кількості споживати вітамін С (аскорбінову кислоту) та вітамін Е, вони знижують шкідливий вплив отруйних речовин.
5.       Салати необхідно готувати безпосередньо перед вживанням та з'їдати відразу.
6.       Соки зберігайте в холодильнику. Не варто споживати соки, пюре, плодоовочеві консерви, що тривало зберігались без охолодження.
7.    Не використовувати для приготування їжі для дітей розморожені плоди та овочі, які до споживання довго перебували у розмороженому стані. При розморожуванні ці продукти легко уражаються мікроорганізмами, які викликають накопичення нітратів.
8.    Не   споживайте    питну воду із   джерел,    неперевірених або неконтрольованих   на   вміст нітратів.
Зниження вмісту нітратів
Дослідженнями останніх років доведено, що за зберігання овочів упродовж 7 міс. уміст нітратів, порівняно із його вмістом під час закладання на зберігання, знижується: у цибулі на 15,4%, картоплі — на 36,5%, капусті — 32,5%, моркві — 55,6%, буряках — на 60,2%.
Оскільки для виробництва швидкозаморожених плодоовочевих продуктів використовують виключно свіжозібрану сировину, що пов'язано, перш за все, з економічними аспектами виробництва та харчосмаковими властивостями продукції, управляти вмістом нітратів можна лише застосуванням технологічних операцій: обчищенням, бланшуванням, витримкою у воді тощо. Наукові дані свідчать про те, що під час видалення шкірки вміст нітратів в овочах знижується на 14-40%, бланшування — 26-60, замочування у холодній воді протягом 5 год. — 27-29%, хімічного обчищування із використанням 4% розчину їдкого натру — 33-62%.

  ДЯКУЮ ЗА УВАГУ!


title: "Типи взаємодії неалельних генів"

text:
Типи взаємодії неалельних генів
Типи взаємодії неалельних генів
Епістаз – пригнічення алелями одного гена у фенотипі алелів іншого, неалельного гена.
Комплементарність – одночасна                            дія двох домінантних генів різних              локусів дає нову ознаку.
Плейотропія – вплив одного гена на розвиток кількох фенотипічних ознак.
Полімерія – зумовленість однієї                          ознаки дією кількох генів.

Епістаз
- тип взаємодії генів, за якого ген однієї алельної пари пригнічує дію гена іншої пари.
Епі” – зверху, “стасіс” – стояння
Ген, що пригнічує фенотипічні прояви іншого, називається епістатичним; ген, чия активність пригнічена, називається гіпостатичним.

 Епістаз буває двох типів:
домінантний, коли домінантний                              алель одного гена пригнічує                                  прояв іншого гена;
рецесивний, коли рецесивний                           алель пригнічує прояв іншого гена.

Розщеплення при епістазі
У випадку дигібридного схрещування, коли геном-пригнічувачем є домінантний ген, розщеплення у другому поколінні буде 13 : 3 або 12 : 3 : 1.
У випадку схрещування                          дигібридів, при рецесивному                                   епістазі, розщеплення в дру -                                        гому поколінні спостерігається                           у відношенні  9 : 3 : 4.

Комплементарність
Це явище, при якому два неалельних гена, які поєдналися, дають нову ознаку.
При схрещуванні дигібридів у                 другому поколінні відбувається розщеплення по фенотипу у                    відношенні 9 : 3 : 3 : 1.
В інших випадках комплементарності можливе розщеплення у відношенні
   9 : 7, або 9 : 6 : 1, або 9 : 3 : 4.
Приклад комплементарної взаємодії генів – забарвлення оперення у папуг
A – голубий пігмент
а – відсутність голубого пігменту
B – жовтий пігмент
b – відсутність жовтого
   пігменту
A.B. – зелений колір
аabb – білий колір

        Р      ♀   Aabb   Х       ♂  aaBb
                     голубий                   жовтий

Гамети        Ab    ab            aB    ab

        F1     aabb  :  AaBb  :  aaBb  :  Aabb
                білий           зелений        жовтий     голубий
Плейотропія або множинна дія генів
- явище, при якому один алель впливає на формування варіантів декількох різних ознак.
Причиною множинної дії генів є те, що кожний ген контролює певний                               етап обміну речовин. Оскільки                              різноманітні процеси обміну                                 речовин взаємопов’язані,                          то порушення, які виникли на                                 одному з його етапів, неодмінно                               впливатимуть на наступні.

Прикладами є:
арахнодактилія “павучі пальці”- формуються видовжені пальці на руках і ногах, дефект кришталика та вади серця, які викликані домінантним геном;
серповидноклітинна анемія поєднується із фенілкетонурією, які викликаються рецесивним геном.

Полімерія
це явище, коли одна і та ж ознака визначається кількома алелями.                   Більшість ознак організму контро-             люють полімерні гени. Ступінь                                ознаки залежить від кількості домінантних алелів. Чим більше домінантних генів, тим сильніше проявляється ознака.
Розщеплення при дигібридній полімерії з підсилюючими один одного генами буде         1 : 4 : 6 : 4 : 1, а без підсилення 15 : 1.

По типу полімерії успадковується колір шкіри у людини
А1А1А2А2 – чорношкірі
А1А1А2а2 або А1а1А2А2  –
   темні мулати
А1а1А2а2 або а1а1А2А2
   або А1А1а2а2  –
   середні мулати
А1а1а2а2 або а1а1А2а2 –
     светлі мулати
а1а1а2а2 – білі


title: "Вирощування культурних рослин методом гідропоніки"

text:
Вирощування культурних рослин методом гідропоніки
Вступ
Гідропоніка - це технологія вирощування рослин без грунту, на штучних середовищах за допомогою живильних розчинів. При цьому рослина отримує з розчину всі необхідні живильні речовини в потрібних кількостях і точних пропорціях.
В порівнянні з класичним вирощуванням рослин гідропоніка дозволяє забезпечити екологічну чистоту продукції, різко прискорити ріст рослин і збільшити їх врожайність, оскільки фізіологічні процеси протікають в даному випадку набагато швидше.

	Хоча деякі квітникарі все ще декілька скептично відносяться до методу гідропоніки, він давно вже широко застосовується в домашніх умовах, не дивлячись на те, що вимагає досить значних витрат.
	Ідея, що лежить в основі методу, досить проста: для того, щоб рослини могли рости і квітнути, їм потрібні світло, повітря, вода, тепло і поживні речовини. Грунт не такий вже потрібний, якщо коріння може отримувати необхідні для росту рослини мінеральні речовини з поживного розчину.
	Спосіб вирощування кімнатних квіткових рослин без грунту, на поживних середовищах, відомий давно. В 1896 році в Росії на Всеросійській промисловій та художній виставці в Нижньому Новгороді вперше демонстрували рослини, які росли в посудинах, заповнених розчином мінеральних речовин. В 1929 році в Каліфорнійському університеті У.Ф. Геріке здійснив промислове вирощування овочевих культур у водних розчинах мінеральних солей. Цей метод він назвав гідропонікою.
Для успішної культури рослин на водних розчинах кореневим системам необхідно створювати найбільш сприятливі умови їх життєдіяльності. До основних умов відносяться наступні:
1) кореневій системі повинен бути забезпечений постійний доступ повітря, який необхідний для кисневого живлення;
2) коренева система весь час повинна знаходитися в просторі, насиченому частинками води;
3) необхідний простий контакт кореневої системи з поживним розчином.
Мал. 1. Пристрій гідростелажа при субіригаційній подачі поживного розчину: 1 - кран, через який поступає живильний розчин, 2 - дренажні труби, 3 - захисні коробки, 4 - патрубок, 5 - сифон для видалення розчину

Схема вирощування рослин гідропонним методом без субстрату: А - колектор по дну наземного стелажу; а - стелаж, б - облицювання з вініпласта, в - кришка, г - стаканчик з капрону, д - колектор, е - розпилювач (розсікач) струменя. Б - стелаж на чотири ряди рослин з двома колекторами. В - колектор розташований під кришкою стелажа
Фізичні властивості деяких субстратів.

Діаграма залежності росту (см) рослини від субстрату.
Виcновки
Гідропоніка має великі переваги в порівнянні із звичайним (грунтовим) способом вирощування:
- оскільки рослина завжди отримує потрібні йому речовини в необхідних кількостях, вона росте міцною і здоровою, і набагато швидше, ніж у грунті.;
- коріння рослин ніколи не страждає від пересихання або недостатку кисню;
- оскільки витрату води легко контролювати, немає необхідності щодня поливати рослини.;
- не виникає проблеми недостатку добрив або їх передозування;
- зникає багато проблем грунтових шкідників ;
- сильно полегшується процес пересадки багаторічних рослин;
- Немає необхідності купувати новий грунт для пересадки;
- оскільки рослина отримує тільки потрібні їй елементи, вона не накопичує шкідливих для здоров'я людини речовин;
- немає необхідності возитися із землею: руки завжди чисті; гідропонні судини мало важать.

Дякую за увагу !


title: Різноманітність рослин

text:
Автор: Кресак Наталя Миколаївна,
вчитель початкових класів
Різноманітність
рослин
Ліс
Поле
Луки
Город
Дуб
Сосна
Ялина
ГРИБИ
Брусниця
Журавлина
Чорниця
Суниця
Біле латаття
Листя яких рослин людина
 використовує у їжу?


title: Трансгенні організми

text:
2020 н.р.
ТРАНСГЕННІ
                     ОРГАНІЗМИ
Фараонівський НВК
"ЗОШ 1-3 ст. ДНЗ (ясла-садок)"
Виконала: учениця 11 класу
Дондя Анна

Що ж таке "Трансгенні організмми"?
ТРАНСГЕННІ ОРГАНІЗМИ — різні організми, які мають у складі свого геному чужорідні гени інших організмів та які отримують за допомогою методів генної інженерії.

Трансгенний організм
Виведення трансгенних організмів є перспективною альтернативою традиційним методам селекції тварин та рослин. Поліпшення сортів рослин та порід тварин традиційними методами – тривалий процес, який потребує 7–12 років. Генна інженерія дає можливість створювати нові форми рослин і тварин з потрібними людині властивостями всього за кілька років. Трансгенні рослини чи тварини, подібно до бактерій, можуть стати дешевим і простим засобом виробництва достатньої кількості різноманітних корисних продуктів, і не тільки харчових.

ПРИЧИНИ СТВОРЕННЯ
*тварини з геном гормону росту в рівних умовах утримання видають підвищені темпи зростання;
*для посилення імунітету до інфекцій;
*для отримання біологічно активних речовин;
*для отримання людського білка від трансгенних тварин;
*використання тварин як біореакторів для отримання медпрепаратів.
1)В ядро яйцеклітини, попередньо заплідненої, вводиться клонований ген. 2)Запліднені яйцеклітини з впровадженої ДНК поміщаються в обрану заздалегідь жіночу особину для подальшого виношування трансгенного плода.
3)Проводиться відбір потомства, народженого за допомогою впровадження чужорідної ДНК, з таким розрахунком, щоб клонована ген містився в кожній клітині отриманого організму.
4)Схрещуються тварини, які в клітинах зародкової лінії несуть клонований ген. 5)Таким чином отримують нову генетичну лінію.

Як отримують трансгенний організм?
В ЧОМУ ПОЛЯГАЄ ПРОЦЕС?

1) Мікроін'екціонний метод.
2) Метод лікування ретровірусними векторами.
3) Пересадка ядер клітин, які культивуються in vitro.
4) Метод ліпосом - переносників ДНК.
5) Метод використання статевих клітин сім'яників.

МЕТОДИ ТРАНСГЕНЕЗА ТВАРИН
Трансгени - це введений штучно і закріпився в ДНК тварини чужорідний ген. А трансгенез - це процес інтеграції і перенесення в геном тваринного чужорідної генетичної інформації.
Існують певні методи отримання трансгенних тварин. Серед них виділяють:

Спосіб мікроін'єкції заснований на введенні розчину генних конструкцій в чоловічій пронуклеус (попередник ядра) зигот. При заплідненні в яйцеклітині утворюються два ядра, одне з яких чоловіче (чоловічий пронуклеус), інше - жіноче (жіночий пронуклеус). Чоловічий і жіночий пронуклеус після зближення об'єднуються в загальне ядро з з'єднанням батьківських і материнських хромосом в один генотип ембріона.Про успішність мікроін'єкції можна судити по збільшенню обсягу пронуклеуса в 1, 5 рази. Коли процедура завершується, отримані ембріони кілька годин культивуються, а потім підсаджуються в матку одночасно кільком самкам.Після народження потомства проводиться аналіз на інтеграцію трансгени шляхом відбору проб. Число трансгенних малюків від загального числа народився за допомогою даного методу потомства досить незначно. У піддослідних мишей це приблизно 15%, у свиней - від 10 до 15%, у овець, кіз і великої рогатої худоби цей показник лавірує від 5 до 10%. Над поліпшенням даного співвідношення вчені працюють донині.
Метод
             мікроін'єкції
МЕТОДИ

Метод лікування ретровірусними векторами

Ретровірус проникає в клітину за допомогою мікропіноцитоз - транспорту невеликих за розміром молекул. У одних вірусів транскрипція відбувається в ядрі клітини, у інших - в цитоплазмі. Якщо інтеграція трапляється в геномі генеративних клітин, то ретровіруси передаються потомству у спадок. Тут йде мова про ендогенних ретровірусів.
Вперше вірусна ДНК була виявлена в клітинах дорослої миші в 1974 році. Інфекція зигот в більшості випадків призводить до отримання трансгенних тварин, так як інтеграція можлива, якщо клітина вступає в непрямий поділ після реплікації ДНК.
МЕТОД ЛІКУВАННЯ РЕТРОВІРУСНИМИ ВЕКТОРАМИ
ПЕРЕВАГИ ВИКОРИСТАННЯ РЕТРОВІРУСНИХ ВЕКТОРІВ

1) Майже 100% ембріонів, оброблених ретровирусом, можуть бути інфіковані.
2) Стає можливим проведення генною терапією спадкових захворювань.
3)Ретровіруси уможливлюють трансформацію окремих органів (наприклад, молочних залоз для підвищення удою).
НЕДОЛІКИ ВИКОРИСТАННЯ РЕТРОВІРУСНИХ ВЕКТОРІВ

1) Обмежена ємність.
2) Придушення експресії трансгенів in vivo.
3) Низький титр (вирішена за допомогою псевдотіпірованія).
4) Можливість клітинних онкогенів.
5) Неможливість передачі у спадок трансформації окремих органів.

Особливістю методу є використання трансформованих клітинних ліній для отримання трансгенних особин за допомогою генних конструкцій. Для цього беруться стволові лінії, а також соматичні клітини, які культивуються in vitro, тобто в пробірці.

Одним з методів пересадки ядер є метод мікроманіпуляції, і полягає він в наступному:
1) За допомогою мікропіпетки відбувається вилучення пронуклеусів після того, як відбулося проколювання зон пеллюціда і зон плазматичної мембрани.
2) Піпеткою з великим діаметром в той же прокол вводиться ядро з повним набором хромосом від донора.
Метод пересадки
                             ядер клітин
За допомогою такого методу цитоплазма зиготи травмується набагато менше, як і донорське ядро.
Існує ще один спосіб трансплантації ядра. Цей метод полягає в використанні для цієї мети цітохалазін, тобто речовин, які синтезовані за допомогою грибів. Структура мікроферментов (ниток, що складаються з молекул глобулярного білка актину) руйнується цитохалазином В, після чого ядро може бути розташоване унікальним чином.  Ядро за допомогою тоненькою нитки цитоплазми залишається з'єднаним з кліткою. Потім цей зв'язок штучно розривається за допомогою центрифугування. Утворюються цітопласти (клітини без ядра) і каріопласти (ядра, оточені цитоплазмою). У градієнті щільності цітопласти відокремлюються від інтактних клітин, і можуть бути використані для з'єднання з каріопласти інших клітин, щоб вийшла життєздатна клітина.

МЕТОД ПЕРЕСАДКИ
ЯДЕР КЛІТИН

Це найбільш нешкідливий метод трансгенеза. Його особливість полягає в використанні ліпосом для збереження і перенесення в них генів. Ліпосоми створюються з різними властивостями. Вони не іммуногени і не володіють токсичністю.
Однак даний метод не є ефективним, тому що ДНК, транспортувати таким чином в клітку, відразу ж захоплюється лизосомами і руйнується ними.
Метод ліпосом - переносників ДНК

Сперматозоїди - це природний вектор, який транспортує ДНК в клітину. Але проведені в цій області дослідження показали неоднозначні результати методу. В експериментах М. Lavitrano в 1989 році 30% опитаних мишей, які були отримані за допомогою ін'єкцій змінених сперматозоїдів в незапліднені яйцеклітини миші, виявилися трансгенними і могли передавати трансгени у спадок.

МЕТОД ВИКОРИСТАННЯ СТАТЕВИХ КЛІТИН СІМ'ЯНИКІВ

5 ДИВОВИЖНИХ ТРАНСГЕННИХ ОРГАНІЗМІВ
На думку генетика Авігдора Каханер з Єврейського університету в Єрусалимі, майбутнє масового птахівництва в теплих країнах полягає в розведенні птахів без пір'я. Як стверджує Каханер, "голий" курча прекрасно пристосований до виживання в теплому кліматі: він зможе швидко рости, завдаватиме менше шкоди навколишньому середовищу, а його м'ясо буде низькокалорійним. Червоношкірий курча був створений шляхом схрещування природної породи "голого" курчати зі звичайним бройлерів.
Така коза-мутант дає молоко, з якого при подальшій обробці виділяють павукову нитку і використовують її в космічних технологіях, для створення надлегких бронежилетів, сполучних волокон для хірургії, штучних сухожиль і навіть в мікро чіпах. Одна коза дає стільки волокна, скільки дає кілька десятків тисяч павуків. Тим більше, що вид павуків-златопрядов виробляють це з'єднання в природі, досить агресивний і створення ферм, як наприклад, у шовкопрядів, фактично неможливо.
Генетично модифікований сорт рису посівного (Oryza sativa), в зернах якого міститься велика кількість бета-каротину. Зерна такого рису мають золотисто-жовтий колір. Це перша сільськогосподарська культура, цілеспрямовано генетично модифікована для поліпшення харчової цінності. Передбачається, що «золотий рис» при масовому вирощуванні може значно поліпшити якість харчування в багатьох країнах третього світу, де зараз спостерігається дефіцит вітаміну A.
Вчені вважають, що вразливість трансгенних кішок до вірусів імунодефіциту дозволить перевірити ефективність різних комбінацій генів, які задають стійкість до різних видів цього патогена.
Вчені розраховують, що розроблений ними метод допоможе створювати органи, придатні для трансплантації. Це, в тому числі, дозволить допомогти дітям з вродженими дефектами особи, а також тим, хто втратив вухо внаслідок поранення або нещасного випадку. У перспективі так само, як вухо, можна буде вирощувати і багато інших органів, сподіваються фахівці.

Як підкреслюють автори експерименту, вухо є «живим», тобто якщо, наприклад, пересадити його дитині, воно буде рости разом з ним.
ДЯКУЮ     ЗА УВАГУ


Тема: Різноманітність живих організмів, середовища їх існування,класифікація. Рослинний світ – складова частина природи. Загальна характеристика рослин.

Наша мета
Дізнатися про царство Рослини;
показати його положення в системі органічного світу;
 ознайомити з основними процесами життєдіяльності рослин та розкрити суть живлення, дихання, фотосинтезу, транспорту речовин
Навчитися порівнювати процеси життєдіяльності рослин та робити відповідні висновки;
 бережливо ставитися до навколишнього середовища.

РІЗНОМАНІТНІСТЬ
ЖИВИХ  ОРГАНІЗМІВ

Пригадайте основні ознаки живого
Ріст
Різноманітність живих організмів

	Організми або живі істоти – це будь-які живі тіла, тобто тіла природи, що виявляють ознаки живого.
Різноманітність живих організмів
	Живі організми виникли на Землі близько 4 млрд. років тому. З того часу вони постійно розвиваються, удосконалюються,          пристосовуються                                       до різних умов життя.

	Увесь сучасний світ живого на нашій планеті налічує понад 2 млн. видів: рослин – 500 тис. видів, тварин – понад 1 млн. видів.

Різноманітність живих організмів
	Усю сукупність живих істот сучасного
органічного світу об’єднують у 5 царств:

Бактерії.
Рослини.
Тварини.
Гриби.
Віруси.

Різноманітність живих організмів
Принадність світу -
у його  різноманітності.
             О.Смирнов

	Живі організми дуже різноманітні. Для опису та упорядкування існуючих та вимерлих існує наука систематика. Вона займається класифікацією організмів.

	Основною і найпершою (найнижчою) систематичною одиницею є вид, а найвищою – царство. Назва виду складається з двох слів: іменника та прикметника.  Наприклад, ромашка польова, фіалка триколірна…
Різноманітність живих організмів

Різноманітність живих організмів
	Наукові основи класифікації були закладені ще у ХVІІІ ст. Одиниці класифікації називають таксонами або систематичними категоріями: вид, рід, ряд, родина, клас, тип, відділ, царство…              	Усі таксони, мають міжнародні назви на латинській мові та національні назви на рідній мові. Наприклад:    Віруси – Vira, Бактерії - Bakteria,  Рослини - Plantae, Гриби - Mykota, Тварини - Animalia.
Різноманітність живих організмів
	За будовою організми поділяють на одноклітинні та багатоклітинні. Лише віруси належать до неклітинних.
	Живуть вони в різноманітних середовищах: воді, суходолі, грунті, повітрі… У кожному середовищі для них існують певні умови, які створюються температурою, вологістю, світлом, тиском, густиною…

Різноманітність живих організмів

Бактерії
Різноманітність живих організмів
    Без’ядерні одноклітинні організми, що
живуть в усіх середовищах життя.
	Мають ще назви: Прокаріоти, Дроб’янки.
На відміну від рослин і тварин існують на
планеті вже мільярди років.

дизинтерія
    Організми, що
складаються з однієї або
багатьох клітин, які
мають ядро.
	Містять хлорофіл і
здатні утворювати
органічні речовини,
виділяючи кисень.
Різноманітність живих організмів
Рослини

	Одноклітинні та
багатоклітинні організми,
клітини яких мають ядро. Для живлення
використовують готові
органічні речовини.
	Не здатні до активного
переміщення.
Різноманітність живих організмів
Гриби

   Одноклітинні та
багатоклітинні
організми, у клітинах
яких також наявне ядро.
	Живляться готовими
органічними речовинами. Здатні до активного
руху в просторі.
Різноманітність живих організмів
Тварини

Віруси
Різноманітність живих організмів
   Неклітинні організми, що здатні
проявляти свою життєдіяльність лише у
клітинах інших живих організмів.
	Утворюють окреме царство Vira, що
означає отрута.

Розподілити  організми по царствах природи
	Підберезовик, ромашка, шимпанзе, мох,
папороть, стафілокок, амеба, мукор, людина,
пшениця, пінгвін, туберкульозна паличка,
грип, береза, олень, метелик, боровик, ВІЛ.

Відповіді:
--------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
Різноманітність живих організмів
- Зелені рослини – наші годувальники, вони дають харчі не лише нам, а й тваринам.
- весь кисень повітря був утворений протягом мільйонів років саме зеленими рослинами.
- зелені рослини за рік утворюють близько 150 млрд. т. органічних речовин і виділяють понад 200 млрд. т вільного кисню.
- Якби не було б рослин, поверхня Землі нагадувала б поверхню
Місяця: гострі скелі, рівнини з камінням і кратери вулканів.
Значення зелених рослин
Виключити зайве.

Синій кит, верблюд, акула, медуза, пінгвін.

2. Туберкульоз, воша, береза, менінгокок.

3. Орел, жайворонок, метелик, горобець.
Різноманітність живих організмів
Пояснити малюнок
Різноманітність живих організмів
Зв’язки в живій природі
Різноманітність живих організмів
Пояснити:
 який вплив людини на природу?
 який вплив зображених тварин у житті людини?
 чи можемо ми змінити процеси існування живих організмів?
Різноманітність живих організмів
Висновки:
«Я не знаю ничего более
 прекрасного, чем наша Земля».
                 К.Паустовский

Мої слова:
--------------------------------------------------
Мої слова:
--------------------------------------------------------
Домашнє завдання
Опрацювати параграф


title: Ряд двокрилі

text:
Ряд двокрилі

Двокрилі - один з найбільших рядів комах, який нараховує приблизно 240000 видів.
До них відносять: мух, комарів, мошок, оводів, мокреців,ґедзів.
Двокрилі
Ротові органи двокрилих дуже різноманітні:
у мух – це м'який лижучий хоботок, що утворюються з нижньої губи;
у кровосисних та хижих двокрилих – колючо-сисні ротові органи;
в оводів та деяких інших двокрилих комах, які не живляться в дорослому стані, ротові органи недорозвинені.
Двокрилі
Двокрилі поділяються на дві групи: довговусі, до яких належать комарі, з багаточлениковими вусиками та коротковусі, до яких відносяться мухи, з вкороченими вусиками.
Як ясно з назви ряду, його представники мають тільки передню пару крил, а друга пара - високоспеціалізовані булавоподібниіутвори - дзижчальця.
Деякі види двокрилих бувають короткокрилими або й взагалі безкрилими.
Двокрилі
На голові мух розташовані фасеткові очі і вусики, або ж антени – органи нюху, на лапках – органи смаку. Між кігтиками її лапок знаходяться пульвіли та ароліум – клейкі, вкриті волосками подушечки, які дозволяють мусі ходити по вертикальних площинах.
Двокрилі: муха
Муха народжується і проводить більшу частину свого життя поблизу смітників та інших місць, сприятливих для розвитку бактерій. Ця матерія є найоптимальнішим місцем для розмноження мух. Тут самка відкладає білі яйця (розміром близько 1,2 мм), з яких з'являються тонкі, червоподібні, безногі личинки.
Двокрилі: муха
П'ять чи шість днів потому шкіра личинки потовщується, стає коричневою і життя мухи вступає в стадію відпочинку: личинка стає лялечкою. Ще через 5-6 днів з оболонки лялечки з'являється доросла муха.
10 днів потому муха спарюється, і трохи згодом самка відкладає від 100 до 150 яєць!
Двокрилі: муха
Овід - комаха ряду двокрилих, личинки якої паразитують в організмі різних тварин, бо відкладає яйця на шерсть.
Оводів відомо кілька видів: шлунковий, підшкірний і носоглотковий. Це великі мухи, які в дорослому стані не живляться, а існують за рахунок накопичень у личинковий період життя.
Двокрилі: овід
Самка великого шлункового овода відкладає яйця, прикріплюючи їх до шерсті коней. Личинка, що вийшла з яйця, всвердлюється в шкіру, викликаючи сверблячку. Коні, лижучи вражені місця, злизують їх і проковтують. Подальший розвиток овода відбувається в шлунку коня. Місяців через десять вони залишають травний канал, падають на землю і заляльковуються в грунті або в гної.
Двокрилі: овід
Ґедзі мають коротке компактне тіло і масивну голову з великими опуклими очима, що переливаються зеленим, червоним і фіолетовим кольорами, які утворюють плями та смуги.
Усі ґедзі підтримують свою життєдіяльність, споживаючи їжу у рідкому стані - це нектар, рослинні соки або кров тварин.
Укуси самок ґедзів досить болючі, тому що ці комахи мають дуже товсті хоботки, і рана від укусу є чутливою.
Двокрилі: ґедзі
У Центральній і Південній Америці живе зелена жовтонога муха. Місцеві жителі називають її личинок комариними хробаками. Там, де багато комарів, в'ються і ці мухи. Вони примудряються на льоту стрімко наблизитися і тут же, легко доторкнувшись черевцем до комара, приклеїти йому свої яйця.
Двокрилі: жовтонога муха
Днів через шість у них розвинуться личинки, які не вилазять з оболонок яєць до тієї пори, поки комар, щоб напитися крові, не сяде на яку-небудь теплокровну тварину. Як тільки це станеться, личинки негайно переселяються на шкіру тварини або людини. Вбуравлюються в неї і ростуть: під шкірою утворюється дуже болісний «жовно» до 2 см і більше. Він має свищ, через який до личинки надходить повітря. Через цей же свищ дозріла личинка вилазить і падає на землю, де і заляльковується , перетворюючись потім в дорослу комаху.
Двокрилі: жовтонога муха
Комарі - також комахи ряду Двокрилі.
Слово «комар» російського походження, і походить від звуку дзижчання та споріднене слову «джміль». Стародавнє слово звучало як «чмель», та потім пройшло через заміни у корені «ч» на «ко». Синонім слова комар, москіт, походить від іспанського «mosquito» - «мушка».
Двокрилі: комар
Личинки комарів живуть у прісних водоймах і є кормом риб і земноводних.
Дорослі комахи живляться нектаром квітів і є запилювачами, проте самки для формування яєць потребують додаткового білкового живлення і використовують для цього кров наземних тварин.
Двокрилі: комар
Самки комарів в період спарювання привертають увагу самців характерним тонким звуком, що нагадує писк, який створюють за допомогою крил. Комарі вловлюють звукові коливання своїми чутливими вусиками. Самки пищать трохи тонше самців, молоді - не так, як старі. І комарі-самці це чують і роблять вибір на користь дорослих самок. Комарі утворюють рій, де і відбувається спарювання самців і самок.
Двокрилі: комар
Зазвичай в помірному поясі комарі активні з травня по жовтень. Якщо взимку було багато снігу, а весна рання, стійко тепла і помірно-волога, комарі можуть з'явитися вже в квітні.
Більшість видів ведуть нічний спосіб життя.
Швидкість польоту від 1.5 до 2.5 км/год.
Двокрилі: комар
Мошки – кровосисні довговусі двокрилі комахи невеликих розмірів, личинки яких розвиваються у водоймах з швидкою течією.
Двокрилі: мошки
В деяких районах України і в Криму людині надто докучають мокреці - дуже дрібні комарики, личинки яких розвиваються у вологому ґрунті, нірках гризунів.
Це кровососучі двокрилі, що смокчуть кров людини і теплокровних тварин. Вони відомі як переносники багатьох хвороб.
Двокрилі: мокреці
Москіти – комахи розміром - 1,5-2 мм. Колір варіює від майже білого до майже чорного. Ноги і хоботок досить довгі. Пересуваються зазвичай короткими стрибками, літають погано, швидкість польоту звичайно не перевищує 1 м / с.
Мають три відмітних характеристики: у спокої крила підняті під кутом над черевцем, тіло вкрите волосками, перед укусом самка зазвичай робить кілька стрибків по господареві, перш ніж упитися в нього.
Двокрилі: москіти
Будьте обережними із двокрилими, вони небезпечні!


Запліднення у квітів


title: "Вернадский Владимир Иванович"

text:
1863 - 1945
Володимир
Іванович
Вернадський
“Царство моїх ідей попереду…”
Дитинство і родина майбутнього вченого
Батько  - Іван Васильович
1821 - 1884
Посади: зав. кафедрою
політекономії в Київському,
викладач політекономії та
статистики в Московському
університетах ;
професор Головного
педагогічного  інституту  в
Петербурзі
Мати – Ганна Петрівна
Константинович
1837 - 1898
(друга дружина батька)
Учителька музики та співів
Володя з молодшими сестрами:
Катериною та Ольгою
1868  рік
Володі 4 роки
Володі 12 років
Володимир Іванович про своє дитинство (з листів до дружини):
 “я був здоровою, тихою і серйозною дитиною; любив поспати, добре поїсти, одним з моїх улюблених занять було розглядання різнокольорових клаптиків і прикрашання ними своєї власної персони…”
 “любив я роздивлятися і розкладати папери”
 “я любив завжди чудесне, фантастичне; мене захоплювали образи “Старого завіту”… Ці образи викликали в мене безконечний ряд запитань;…   пам’ятаю, як глибоко і сильно мене цікавили питання про те, що робиться з душею після смерті…”
 “Найсвітлішими хвилинами уявляються мені в той час книги і думки, які ними викликались, і розмови з батьком та моїм двоюрідним дядею Є.М.Короленко, пам’ятається також сильний вплив дружби з моїм старшим братом…”
 “я читав все, що попадалось під руку, але в ті перші роки я особливо пам’ятаю різні географічні книги, не тільки подорожі, але навіть і досить сухі і, здавлось би, малодоступні для мого віку, наприклад Реклю «Земля» і потім …”Великі явища і начерки природи”… Крім цих географічних книг, любив я вірші, оповідання, але терпіти не міг тих, які погано закінчувалися…”
  “я любив завжди небо, зірки, особливо Молочний Шлях вражав мене”
  “ я зачитувався історією…”
  “головне дало домашнє життя – десятки журналів, російських та іноземних, які виписував батько”
Юність Володимира, студентські роки
1886 рік
Навчався В.І.Вернадський
в Петербурзькому
університеті
на фізико-математичному
факультеті (1881 – 1885)
Докучаєв В.В.
1846 - 1903
Мендєлєєв Д.І.
1834 - 1907
Бекетов А.М.
1825 - 1902
Воєйков О.І.
1842 - 1916
Вчителі Володимира Вернадського
БРАТСТВО
   Під час навчання в університеті В.І.Вернадський увійшов до одного з народницьких
гуртків – науково-літературного товариства.
   З надр товариства виникло у 1885 році Братство, діяльність якого прийняла
науково-етичний характер. Члени Братства за власні кошти видавали книги для
народу, відкрили в Петербурзі народні читальні, вели просвітницьку роботу.
Внутрішнє життя Братства впорядковувалось трьома основними правилами:
 працюй якомога більше,
 споживай (для себе) якнайменше,
 на чужі біди дивись, як на свої.
   Братство проіснувало 35 років. Друзі листувалися, щороку 30 грудня зустрічалися
сім’ями, проводили разом літні канікули. 30 грудня 1921 року в останній раз
зібралось разом братство.
    Коли в 1942 році Вернадський одержав Сталінську премію (200 тис. руб.), то
100 тис. руб. він передав на оборону країни, а решту розділив між друзями і
вдовами померлих друзів, собі не залишивши нічого.
Ядро Братства (разом з дружинами) склали:
Шаховський Д.І.
(1861 – 1939),
історик
Ольденбург С.Ф.
(1863 – 1934),
індолог
Гревс І.М.
(1860 – 1941),
історик
Корнілов О.О.
(1862 – 1925),
історик
Краснов А.М.
(1862 – 1914),
ботанік
Вернадський В.І.
У 1886 році Вернадський одружується…
З Наталією Єгорівною Старицькою (1861 – 1942) Володимир Іванович
прожив, за його словами, “душа в душу і думка в думку” майже 56
щасливих років
Московський університет,
фото 1880-ті роки
Наукова
діяльність
В колі сім’ї
син – Георгій
дочка - Ніна
25 років разом
1911
З дружиною та дочкою, 1921
1940 рік
З дочкою
З внучкою
Тетяною
Гео́ргій (Джордж) Володи́мирович Верна́дський (* 20 серпня 1887, Санкт-Петербург — † 12 червня 1973, Нью-Гевен, штат Коннектікут, США) — російський і американський історик українського походження. Фахівець у галузі історії Русі і Росії.
Син Володимира Вернадського, онук  Івана Вернадського.
Закінчив Московський університет. Захистив дисертацію, присвячену російському масонству доби Катерини II.
Навчався в Берлінському та Фрайбурзькому університетах.
У 1917—1918 роках був професором Пермського університету, у 1918—1920 роках — професором Таврійського університету в Сімферополі.
Від 1920 року — в еміграції.
У 1922—1927 роках був професором Карлового університету в Празі, у 1927—1956 роках — професором Єльського університету в США.
Був прибічником євразійської історичної концепції.
В роки I світової  війни жила з батьками в Україні. В 1922 р. переїжджає до Чехословаччини, закінчила там медичний факультет Празького Карлового університету. Працювала в представництві Російського червоного хреста в Празі. В 1926 році вийшла заміж за М.П.Толя[1].
В 1929 році народжується дочка Тетяна.
В 1939 році вони переїхали в США, де в 1940-1953 рр. Ніна працювала в психіатричній клініці недалеко від міста Бостона.
[ред.] Примітки
↑ Толь Микола Петрович (1894 — 1975) — археолог, чоловік дочки  Вернадського, Ніни Володимирівни. Доктор філософії Карлового університету (Прага), співробітник Кондаковського інституту, потім в США - співробітник Art School Йельского університету.
Толь (Верна́дська) Ні́на Володи́мирівна (1898 — 1986) — лікар-психіатр, виїхала з Росії у 1922 р., жила і працювала у Чехословаччині (1922 — 1939), США (1939 — 1986), донька Володимира Вернадського.
Радянський період життя і творчості
З асистентами (Ферсман О.Є. стоїть) 1911
В робочому кабінеті  1921
1930
Одне з останніх фото
Пам’ятник на могилі
В.І.Вернадського
В.І.Вернадський і Україна
В.І.Вернадський (у центрі) з родиною
у Великих Шишаках (Полтавщина). 1916 р.
Багато років життя Вернадського
пов’язані з Україною. У Харкові
минули його перші десять
щасливих літ. На Полтавщині в
селі Великі Шишаки Вернадські
мали садибу, куди майже щороку
приїздили на літо всією родиною.
Батько багато розповідав Володі
Про історію та культуру українсь-
кого народу, про походження
роду Вернадських. Один з предків
по батьковій лінії належав до
запорізької старшини, воював у
війську Богдана Хмельницького.
“Завжди, коли починаю якусь
справу, у мене в голові проноси-
ться запорізька приказка:
“або збуду, або вдома не буду!”,
з якою вони кидалися на якусь
важку справу.” (з листа, 1886 р.)
  Доля України і її народу хвилювали Вернадського завжди:
  “у Росії зовсім заборонено друкувати книги моєю рідною мовою. На канікулах
я із всім завзяттям візьмуся за неї. У Києві, якщо в якомусь будинку побачать
портрет Шевченка, то його відбирають.”  (із щоденника, 1878 р.)
   “Відродження української мови та інтересу й відчуття своєї національної
особистості я гаряче переживаю і цим відрізняюся від тутешніх кадетів. Слід сказати,
що в Полтаві серед українців майже немає яскравих людей і справжнього
національного міцного середовища немає. Чи можна за цих умов створити щось
міцне? Особливо якщо вони діятимуть кулаком і палицею!” (з листа до
М.П.Василенка,академіка, юриста, міністра народної освіти в уряді Скоропадського,
1918 р.)
   “Ви знаєте, яка мені дорога Україна, і як глибоко українське відродження
проникає весь мій національний та особистий світогляд, і я вважаю, що на мою долю випало велике щастя взяти в ньому участь… І хоча в моєму світогляді
сталися під впливом подій глибокі зрушення – моє ставлення до української
культури та її майбутнього залишилося незмінним.” (з листа до М.П.Василенка,
1921 р.)
   В.І.Вернадський написав статтю “Українське питання і російське суспільство”, яка була вперше опублікована лише у 1988 році.
    Саме Володимир Вернадський, вчений та громадянин світу,  доклав чималих зусиль для створення Української  Академії Наук і став  її першим “головою” (президентом)  у
1918 році.
    Очолив  універсальну  Національну  бібліотеку  України  при  УАН  у 1918 році.

Революційність наукових поглядів В.І.Вернадського
“Найперше місце у моєму житті займав і займає науковий пошук, наукова
робота, вільна наукова думка, і творче шукання правди особистістю”.
(запис у щоденнику)
В одному із французьких наукових  журналів В.І.Вернадського названо
хрещеним батьком глобальної  екології
      В.І.Вернадський читав наукову літературу на 15 іноземних мовах, деякі свої
 наукові статті писав французькою, англійською, німецькою мовами. Окремі
праці Вернадського за його життя не друкували, інші – вилучали з друку і продаж
та забороняли. Його думки та наукові погляди часто були пророчими:
  “Неможливо відкласти турботу про вічне і велике на той час, коли буде досягнута
для всіх можливість задоволення своїх елементарних потреб. Інакше буде пізно.”
  “Ми стоїмо перед майбутнім владарюванням радіоактивної енергії, більш
потужної, ніж електрична”
  “Вдивляючись у зміни, що вносяться новою геологічною силою – силою
культурного людства -  створеною підготовкою мільйонів років змін живої
речовини, - бачиш, що агентом, який приводить її в рух, є свідомість, розум,
нова сила на нашій поверхні”
  “В науці нема до цих пір ясної свідомості, що явища життя і явища неживої
природи, взяті з геологічної, тобто планетної, точки зору, є проявами
єдиного процесу”
  “З усього обсягу фактів, точно встановлених, мені здається випливає, що
цим майбутнім людства є автотрофність  людства – більш простими
словами, незалежність його існування від навколишньої живої матерії –
рослин і тварин”
  “Ідеї вічності та безначальності життя, тісно пов’язані з її організованістю,
є тією течією наукової думки, послідовне проявлення якої відкриває
перед науковою творчістю надзвичайно широкі горизонти”
Роботи Вернадського,
сучасні видання:

  “Десятиліттями, цілими століттями будуть вивчатися і поглиблюватися його геніальні ідеї, а в працях його  - відкриватись нові сторінки, що послужать джерелом нових пошуків; багатьом дослідникам доведеться навчитись його гострій, наполегливій і відточеній, завжди геніальній, але важко зрозумілій творчій думці; молодим же поколінням він завжди буде служити учителем в науці і яскравим зразком плідно прожитого життя”
   (академік О.Є.Ферсман, учень
         В.І. Вернадського)
Вшанування пам’яті Володимира Івановича Вернадського
Проспекти ім. Вернадського
у Києві
та Москві
Меморіальні дошки Вернадському на будівлях Радієвого інституту
(Москва) та готелю “Вікторія” (Кременчук)
Пам’ятники Вернадському
у Києві та Кременчуці
Таврійський Національний Університет
ім. В.І.Вернадського
(Сімферополь)
Інститут геохімії та
аналітичної  хімії
ім. Вернадського
РАН, Москва
Національна бібліотека України
ім. В.І.Вернадського
м. Київ
Антарктична науково-дослідна
станція  “Академік Вернадський”
65º15´пд.ш., 64º16´зах.д. – о. Галіндез
Наукові читання академіка
В.І.Вернадського в Національній
 Бібліотеці України
(Росія)
З метою відзначення вчених за видатні досягнення в галузі природничих, технічних та соціогуманітарних наук, наукові праці, відкриття та винаходи, що мають важливе наукове й практичне значення та утверджують авторитет української науки, на честь першого президента Української академії наук – видатного вченого, академіка Володимира Івановича Вернадського, а також з нагоди святкування  85-річчя створення Академії у 2003 році Президією НАН України засновано золоту медаль імені В.І.Вернадського Національної академії наук України.
Золота медаль імені В.І.Вернадського є найвищою відзнакою НАН України, яка присуджується щорічно до дня народження академіка В.І.Вернадського (12 березня) двом вченим – одному вітчизняному і одному зарубіжному.
Медаль присуджується лише окремим особам персонально як за окремі наукові досягнення, так і за сукупність наукових праць.
Одна і та ж особа не може бути нагороджена медаллю більше одного разу.
Медаль не присуджується посмертно, окрім випадку, коли лауреат помер після прийняття рішення про його нагородження.
В презентації використані матеріали, підготовлені
 творчою групою вчителів географії Надвірнянського району.
Звучала музика Ріхарда Вагнера з опери “ПАРСІФАЛЬ” – один з
улюблених музичних творів В.І.Вернадського.
“Мені чужий капіталістичний лад, але чужий і тутешній (соціалістичний).

ЦАРСТВО МОЇХ ІДЕЙ ПОПЕРЕДУ…”

                                      (із щоденника В.І.Вернадського, 1931 рік)
Виконав:
Учень 11-Б класу
Ганачівський Роман


title: Типи генетичних хвороб людини

text:
Типи генетичних хвороб людини
Моногенні
Мутація одного гена, який кодує білок, в результаті – міняється структура білка
Муковісцидоз (МВ)
Рецесивна патологія
хронічний процес в дихальних шляхах, порушення роботи підшлункової залози, підвищений вміст електролітів в потовій рідині та обструктивна азооспермія у чоловіків
Серповидноклітинна анемія
  (хвороба Аддісона-Бірмера)
  рецесивна патологія
спадкове порушенням синтезу гемоглобіну
Зміна форми еритроцитів
Хвороба Гантінгтона
білок хантінгтін з невідомою функцією, пошкоджує нейрони в мозку

Полідактилія
Домінантна генна патологія – наявність додаткових пальців
Фенілкетонурія
Рецесивна патологія
Поломка гена у 12 хромосомі, який кодує фермент, що відповідає за один з етапів перетворення амінокислоти фенілаланіну
Полігенні
Мутації в кількох генах.
Щоб хвороби проявилися, потрібні певні умови
Хвороба Альцгеймера
Головний мозок людини похилого віку в нормі
і хворої на хворобу Альцгеймера
Ожиріння    і      Діабет
Порушення обміну речовин
Порушення роботи підшлункової залози
Ревматоїдний артрит
генетичний дефект імунної системи

Хромосомні
Відхилення в структурі і кількості хромосом
Синдром Дауна, Патау, Едвардса, Шершевського – Тернера, «котячого лементу» т.і.
Хвороба Дауна
Зайва 21 аутосома
Прояви хвороби
Синдром «котячого лементу»
втрата частини плеча п’ятої хромосоми
Наслідки: розумова відсталість, низька маса тіла, плач дитини, схожий на котяче нявкання
Геномні мутації (анеуплоїдії)
Наявність зайвої або відсутність однієї зі статевих хромосом

Недорозвинення статевих органів і порушення психіки
Синдром Шершевського – Тернера
Синдром Клайнфельтера
Мітохондріальні
пошкодження у молекулах ДНК мітохондрій:синдром Кірнса-Сейра,  Пірсона,
міоклональна  епілепсія , міокардіопатія

Синдром Пірсона
порушення кровотворення, функцій підшлункової залози. Нерідко буває ниркова та печіночна недостатність .


title: стихійні лиха

text:
Стихійні лиха

Стихíйне ли́хо — це надзвичайне природне явище, що діє з великою руйнівною силою, завдає значної шкоди району, в якому відбувається, порушує нормальну життєдіяльність населення, знищує матеріальні цінності. Це лиха, які утворюються завдяки вогню,повітрю та воді

Стихійні лиха можуть виникати як незалежно один від одного, так і зв'язано: одне з них може спричинити за собою інше. Деякі з них часто виникають в результаті діяльності людини (наприклад, лісові та торф'яні пожежі, виробничі вибухи в гірській місцевості, при будівництві гребель, закладці (розробці) кар'єрів, що часто призводить до зсувів, сніжним лавинам, обвалам льодовиків і т. п.).
Незалежно від джерела виникнення, стихійні лиха характеризуються значними масштабами й різною тривалістю - від декількох секунд і хвилин (землетруси, снігові лавини, лімнологічних катастрофи) до декількох годин (сіли), днів (зсуви) і місяців (повені).

За місцем локалізації стихійні лиха поділяють на:
Літосферні (виверження вулканів, землетруси, зсуви, селі);
Гідросферні (повені, снігові лавини, шторми);
Атмосферні (урагани, зливи, ожеледі, блискавка).

вогонь

Виверження вулкану
Великий вулкан вивергається
Грім
повітря
СМЕРЧ(УРАГАН)
ВОДА
ТАЙФУН
ЦУНАМІ
Повінь


title: Що необхідно знати про трансгени

text:
Що необхідно знати про трансгени

Сьогодні ГМО (генетично модифіковані організми) вирощуються в 21-й країні світу. Майже 8,5 млн осіб зайняті в цій галузі сільського господарства, причому більшість з них (приблизно 60%) вирощують трансгенну сою, 24% займаються вирощуванням ГМ-кукурудзи, 11% - ГМ-бавовни, нарешті, 5% вирощують ГМ-ріпак.
Суперечки навколо індустрії ГМ-сільського господарства розбурхують екологічно освічений захід ось вже десятиріччя, оскільки наукові докази згубного впливу ГМО на організм людини поки ще дуже неясні й неоднозначні.

На щастя, це питання стало бурхливо обговорюватися і в нашій країні, а це, хочеться сподіватися, є вірна ознака позитивного зрушення в екологічній свідомості громадян... Сьогодні, після божевільних дев'яностих, вже мало хто буде сліпо приймати підозріло м'ясисті курячі "ніжки Буша" - ми стали набагато уважніше і відповідальніше ставитися до того, що ми їмо і п'ємо, де ми живемо і що нас оточує.
Чи варто нам довіряти тим деяким вченим-поборникам прогресу, що схвалюють трансгени тільки тому, що ГМ-індустрія насамперед корисна і перспективна для майбутнього науки?
РОСЛИНИ-ПЕРЕВЕРТНІ...
Отже, що ж із себе представляють ГМО? Це живі організми (перш за все рослини), чия генетична структура була змінена для додавання нових, раніше не властивих їм якостей (стійкість до певних хвороб, шкідників, погодних умов). Таким чином підприємливі трудівники полів отримують більш стійкі і врожайні рослини, які, до всього іншого, менше потребують удобрення отрутохімікатами, оскільки містять захист у своїх власних змінених генах.

Цікаво, як же працює основний механізм генної інженерії, що дозволяє тепер вирощувати подібних "зелених перевертнів"?
Візьмемо, приміром картоплю, вирощену за допомогою генної інженерії. Одна з основних загроз для цієї сільськогосподарської культури - лічинки колорадського жука. Відомо, що ці личинки на дух не переносять речовину, що міститься в конвалії – від нього в них у прямому сенсі слова відбувається параліч жувальних м'язів. Тому для захисту від колорадського жука картоплі вирішили штучно прищеплювати ген конвалії, що багаторазово збільшує його врожайність. Інші навіть схильні вважати, що за допомогою ГМО вирішиться, нарешті, проблема голоду на планеті...
Однак у даного методу є й свої "зворотній бік". І справа тут зовсім не в страждаючих від голоду личинках колорадського жука ... Все набагато серйозніше. Хоча однозначних наукових доказів шкоди чи користі ГМ-продуктів для людини поки немає, результати недавніх досліджень, проведених на тваринах, декілька насторожують.
Одне з досліджень було проведено у Великобританії доктором Пуштаі, інше - в Росії, в Інституті харчування РАМН. Досліди проводилися на лабораторних щурах, яких годували ГМ-картоплею. Отримані результати багато в чому схожі: у щурів відбувалося порушення клітинної структури шлунку і печінки (збільшення внутрішніх органів), змінювалася формула (хімічний склад) крові, зменшувався вага тварин і вага їх головного мозку.

Найчастіше трансгени можна зустріти у вигляді соєвих масел і всіляких соусів і кетчупів (на основі сої) американського виробництва. Вони можуть бути також і в ковбасних виробах, паштетах, чіпсах і навіть у дитячому харчуванні, шоколаді і газованій воді. За даними Росспоживнагляду (державний орган, що займається перевіркою якості товарів споживання), серед генетично модифікованих продуктів у Росії найбільш поширені м'ясо, соя і хліб. У більшості цих продуктів трансгенний білок становить 70-80%.
... У НАС У ТАРІЛЦІ?
Однак проблема в тому, що деякі виробники не дуже-то люблять поширюватися про склад своєї продукції, тим більше знаючи про недовірливо уважного покупця щодо ГМІ (генетично модифікованих інгредієнтів) в продуктах харчування.

Так що поки вчені-експериментатори і прихильники ГМО говорять нам про можливе за допомогою генної інженерії збагаченні сої вітаміном Е, поки недалекоглядні економісти-прогресисти твердять, що жаростійкі ГМ-сільськогосподарські культури можна буде вирощувати навіть в екстремальних умовах тропічної Африки та Австралії, що, нібито, вирішить проблему голоду і поліпшить економічну ситуацію в регіоні, нам залишається сподіватися тільки на жорсткість експертизи, контролю і законодавства в цій сфері.
Примітно, що у нас в країні вже зроблені перші кроки в бік кращого контролю за розповсюдженням і збутом ГМ-продукції. Влада заявилапро обов'язкове, яскраве, великеі зрозуміле маркування для всіхпродуктів, що містять ГМ-сировину
А в Європі, наприклад, щоб отримати дозвіл на продаж своєї продукції, виробники мають пройти обов'язковий тримісячний тест на безпеку, нетоксичність (випробування, проводяться, відповідно, на лабораторних щурах). І не дивно тому, що і ГМ-продукція теж безперешкодно проходить цей тест - адже ГМО не містять токсинів і отрутохімікатів; їхні зміни - на генетичному рівні, вони складніші, і відомо про їхній вплив ще дуже небагато. Однак у листопаді минулого року одна австралійська лабораторія, що тестувала ГМ-зелений горошок на піддослідних мишах, виявила його алергенність.

Трансгени можуть повністю змінити зовнішність нашої флори, заражаючи при схрещуванні і нормальні рослини своєї штучно зміненою генної структурою, властивості якої тим більше ще не до кінця розкриті самими вченими! Тому, на відміну від деяких вчених, екологи, так само, як і окремі сільськогосподарські організації, виробники продуктів харчування органік та асоціації захисту прав споживачів виступають рішуче проти розповсюдження ГМ-рослин.
За даними Всесвітньої організації охорони здоров'я (ВООЗ), для перевірки безпечності ГМО необхідно проаналізувати токсичність, алергенність, стабільність структури таких продуктів. Тому не завадило б нагадати вченим, що виступають за технічний прогрес, що ми відмовляємося бути піддослідними кроликами

Наостанок - кілька корисних зауважень:

- У Європі з квітня 2004 року (а з недавнього часу і у нас) на етикетці кожного продукту, що містить більше 0,9% ГМО, має бути обов'язково написано: "містить генетично модифіковані організми" (або "інгредієнти", тобто складові).
- Однак ... ніщо не зобов'язує при цьому виробників м'яса або курки вказувати на етикетці свого продукту, що той був приготований на основі м'яса тварини, яку годували трансгенною соєю або кукурудзою. Гарантію того, що тварина не вживала в їжу ГМ-корм, можуть дати тільки виробники продуктів харчування органік, про що неодноразово писалося.

Дякуємо за увагу!
Над проектом працювали:
Деревицька Наталіята Бойко юлія


Плауноподібні та хвощеподібні


"Вплив алкоголю на організм людини"


title: "Типи взаємодії між живими організмами"

text:
АГРОФІТОЦЕНОЗИ.
Роботу виконав:вчитель біології Коблівської  ЗОШ I – IIIст.
Антошкіна  С.О.
2012 – 1013 н.р.
Агрофітоценоз (від гр. Агрос - поле, Phyton - рослина, koinos - загальний) - штучно створене рослинних співтовариство, що складається з одного або декількох культурних видів рослин.

АГРОФІТОЦЕНОЗИ
КРЕАТИВНА   КЛУМБА
ЕСТЕТИЧНА  КЛУМБА
КЛУМБА  “ МЕТЕЛИК”
ОВАЛЬНА  КЛУМБА

МИ  ТАКІ  РІЗНІ…

КЛУМБА  НА  ВИСОТІ
КЛУМБА  БІЛЯ  ДОМА
КЛУМБА  - ПІРАМІДА
РІЗНОБАРВНА   КЛУМБА

ПОЄДНАННЯ  КВІТІВ  НА  КЛУМБІ
БРЕВНО  БРЕВНОМ, А  ЦВІТЕ…
КЛУМБА  ІЗ  БІЛИХ  КВІТІВ
КЛУМБА  -  ПАРАСОЛЬКА
КЛУМБА   “ВЕСЕЛКА”
КЛУМБА   “СОНЕЧКО”
КЛУМБА  “ Я  ЩЕ  ЗНАДОБИВСЯ”
КЛУМБА “ МРІЯ ”
КЛУМБА  “ МЕТЕЛИК”
КЛУМБА   “  ФІГУРНА”
КЛУМБА   “МИШАТА”
КЛУМБА  “МИ  ТЕЖ  ТУТ”
КЛУМБА  “ЇЖАЧОК”
КЛУМБА  “ЧЕРЕПАШКА”


title: Закони Г.Менделя їх статистичний характер і цитологічні основи

text:
Закони Менделя
Підготував Саліх Мікаель 11-Ф
— закони, що становлять основу класичної генетики. У своїх працях Грегор Мендель ґрунтувався на дослідженнях, проведених на горосі посівному. Цей об'єкт виявився вдалим, тому що для нього характерне самозапилення, яке уможливлює одержання чистих ліній, тобто особин гомозиготних за більшістю генів.
Зако́ни Ме́нделя
Грегор Мендель
Основні уявлення про спадковість, поширені до початку XX століття, базувались на двох принципах.
По-перше, вважалось, що спадковість працює тільки в межах одного виду.
Хоч у міфології багатьох народів стрічаються такі гібридні тварини як мінотаври, кентаври. Починаючи із Середньовіччя людям стало відомо, що гібридизація між такими далекими видами переважно є неможливою.
 Таким чином сформувалось поняття про те, що спадковість і мінливість діє тільки всередині кожного виду, а самі види залишились незмінними від часу їхнього створення
Уявлення про спадковість до Менделя
Грегор Мендель народився 1822 року у Моравії. По закінченню школи і Оломоуцького інституту філософії у віці 21 рік він постригся в монахи Августинського монастиря Святого Томаса у місті Брюнн (зараз Брно, Чехія). Тут у садку монастиря починаючи із 1857 року він проводив досліди, що заклали основи сучасної генетики. Свої результати він представив 1865 року на засіданні Брюннського товариства природознавства.
Початок дослідів
Монастир у Брно, де працював Мендель
Як модель для своїх досліджень Грегор Мендель вибрав горох посівний (Pisum sativum) Для цього було кілька причин. По-перше, попередні дані, отримані у працях із цією рослиною, свідчили про те, що можна очікувати розщеплення ознак у потомства. По-друге, у торговців насінням можна було купити різні сорти цієї рослини, що відрізнялись між собою чіткими ознаками, такими як забарвлення віночка або насіння.
Вибір об'єкта
Квітка гороху посівного
Після того, як Мендель пересвідчився, що обрані ним сорти є чистими лініями, він проводив експеременти із гібридизації. Перші схрещування були моногібридними, тобто такими, у яких враховувалась якась тільки одна ознака, наприклад, колір квітів.
 Після отримання гібридів першого покоління (F1) Мендель дозволяв їм самозапилитись, для того, щоб відбулось розщеплення альтернативних станів ознак у другому поколінні (F2). Після цього він рахував всі рослини із конкретним фенотипом.
Аналогічним чином Мендель проводив також і ди- і тригібридні схрещування
Постановка досліду
Г.Мендель
Перший закон Менделя або закон одноманітності гібридів першого покоління формулюється так:
У першому поколінні від схрещування гомозигот із домінантною та рецесивною ознаками виявляється тільки домінантна ознака.
Перший закон
Другий закон Менделя або закон розщеплення говорить:
При схрещуванні гібридів першого покоління у нащадків спостерігається розщеплення фенотипових класів у співвідношенні 3:1
Другий закон
Третій закон або "Закон незалежного успадкування ознак":
кожна пара альтернативних варіантів ознак успадковується незалежно від інших пар і дає розщеплення 3:1 за кожною з пар (як і при моногібридному схрещуванні).
 При дигібридному схрещуванні (коли спостереження ведеться за двома ознаками) серед гібридів другого покоління спостерігають розщеплення 9:3:3:1.
Цей закон справедливий лише для ознак, у яких гени знаходяться в різних хромосомах.
Третій закон


title: "Закономірності спадковості за методикою Грегора Менделя"

text:
Закономірності спадковості
за методикою Грегора Менделя

Свої досліди Г. Мендель провів на рослині з родини Бобові - горосі посівному
Тому що:
          ◉ є багато сортів цієї культурної рослини◉ її життєвий цикл досить короткий ◉ це самозапильна рослина
Схрещуючи чисті лінії гороху між собою, Г. Мендель одержав гетерозиготні (гібридні) форми
Для початку він схрестив 2 види гороху: Жовту і Зелену

Як наслідок Мендель встановив Закон одноманітності гібридів: проявився лише один з двох варіантів ознаки, а саме  - домінантний.

Дослід продовжується! Мендель  вирощував рослини з насіння, отриманого покоління, і схрещував їх між собою.

Нащадки F1 та P утворили 8023 насінини, з яких 6022 були жовтого кольору, а 2001 – зеленого.
  Закон розщеплення: при схрещуванні гібридів першого покоління між собою серед їхніх нащадків спостерігають явище розщеплення ознак: у фенотипі ¼ гібридів другого покоління проявляється рецесивний, а ¾  – домінантний варіант ознак.
  Як наслідок:
Розщеплення за генотипом розслин F2  гороху посівного в разі самозапилення

Отож, Мендель сформував закон незалежного комбінування ознак: при ди-  або полігібридному схрещуванні розщеплення за кожною ознакою відбувається незалежно від інших


Щука


Поняття про систему кровообігу в організмі людини


Язик людини


Різноманітність живих організмів.


Тканини рослинного організму


Життєві цикли вірусів


Транспорт речовин і випаровування води


Різноманітність живих організмів в природі


як тварини захищаються


ВІЛ .СНІД. інфекції ІПСШ :
шляхи передачі і
методи захисту
Підготувала учениця
 9-А
класу
Дудар Наталія

Автори однієї з гіпотез уважають, що попередником ВІЛ був вірус зеленої мавпи, ареал котрої охоплює майже всю екваторіальну Африку. Недавно вчені виявили вірус, близький за своїми властивостями до мавпячого вірусу, але здатний заражати людей. Мавпячий вірус міг потрапити в організм людини, зазнати там ряд мутацій, унаслідок чого виник новий невідомий вірус, а потім і ВІЛ.
Інша гіпотеза стверджує про те, що ВІЛ є біологічною зброєю, створеною штучним шляхом у військово-дослідницьких лабораторіях. Ця речовина нібито перевірялася в 1977 році. Експерти, котрі заперечують цю ідею, нагадують про те, що дослідження заморожених африканських сироваток крові показали, що вірус мав існувати вже задовго до 1977 року.
Єдиної гіпотези про походження ВІЛ поки що не існує.

При потраплянні в організм людини ВІЛ відбувається взаємодія вірусу з чутливою клітиною. Вірус прилипає до клітини. Після цього він проникає в чутливу клітину й скидає оболонку. З одного боку, клітина стає носієм вірусу й може передавати його дочірнім клітинам при діленні, а з іншого, – на неї чекає загибель.
Потрапивши тим чи іншим шляхом у кров, ВІЛ вибірково вражає Т-лімфоцити зараженої людини. ВІЛ завдає удару по самісінькому центру імунної оборони, що майже позбавляє людину організаційної та стимулювальної діяльності лімфоцитів щодо захисної реакції організму. При масовому руйнуванні Т-лімфоцитів у хворого розвивається клінічно виражений імунний дефіцит, який проявляється у вигляді різних інфекцій, що виникають у хворого в результаті втрати ним можливості чинити опір будь-яким інфекційним агентам. Окрім Т-лімфоцитів, ВІЛ вражає й деякі інші лімфоїдні клітини (клітини лімфатичних вузлів, а також клітини нервової системи).

Методи захисту від ВІЛ
Профілактика СНІДу тісно пов’язана зі здоровим способом життя. Здоровий спосіб життя різко знижує ризик зараження ВІЛ. Якщо людина усвідомлює важливість своїх рішень , пов’язаних зі збереженням здоров’я, розуміє шляхи передачі вірусу, небезпеку СНІДу, його фактично невиліковність, то вона зможе уникнути небезпечних ситуацій. Відсутність інформації, невміння захищати власний інтерес призводить до ризикованої поведінки, інфікування ВІЛ. До груп ризику належать люди, які вживають наркотики, ведуть безладне статеве життя, порушують норми моралі. У небезпечному становищі опиняються й необізнані підлітки.
Особистим захистом від ВІЛ є:
- наявність моральності й відсутність ранніх статевих зв’язків;
- відмова від наркотиків;
- використання презерватива;
- знання про шляхи передачі вірусу.

На сьогодні немає методів лікування СНІДу, що дозволяють вилікувати ВІЛ-інфікованого. Наявні лікарські препарати дають змогу тільки знизити кількість вірусу в організмі й призупинити руйнування імунної системи. До лікарських препаратів, використовуваних при СНІДі, належать противірусні препарати, що руйнують сам вірус, лікарські препарати, що зміцнюють імунну систему, лікарські препарати для лікування інфекцій, що виникають унаслідок ослаблення імунної системи.
Оскільки ВІЛ-інфекція невиліковна, то існують спеціальні законодавчі акти України, що стосуються проблеми цієї хвороби. Запрошую групу «Юристи» ознайомити нас із нормативними документами.


title: "ВІЛ .СНІД. інфекції ІПСШ"

text:
ВІЛ .СНІД. інфекції ІПСШ :
шляхи передачі і
методи захисту

Автори однієї з гіпотез уважають, що попередником ВІЛ був вірус зеленої мавпи, ареал котрої охоплює майже всю екваторіальну Африку. Недавно вчені виявили вірус, близький за своїми властивостями до мавпячого вірусу, але здатний заражати людей. Мавпячий вірус міг потрапити в організм людини, зазнати там ряд мутацій, унаслідок чого виник новий невідомий вірус, а потім і ВІЛ.
Інша гіпотеза стверджує про те, що ВІЛ є біологічною зброєю, створеною штучним шляхом у військово-дослідницьких лабораторіях. Ця речовина нібито перевірялася в 1977 році. Експерти, котрі заперечують цю ідею, нагадують про те, що дослідження заморожених африканських сироваток крові показали, що вірус мав існувати вже задовго до 1977 року.
Єдиної гіпотези про походження ВІЛ поки що не існує.

При потраплянні в організм людини ВІЛ відбувається взаємодія вірусу з чутливою клітиною. Вірус прилипає до клітини. Після цього він проникає в чутливу клітину й скидає оболонку. З одного боку, клітина стає носієм вірусу й може передавати його дочірнім клітинам при діленні, а з іншого, – на неї чекає загибель.
Потрапивши тим чи іншим шляхом у кров, ВІЛ вибірково вражає Т-лімфоцити зараженої людини. ВІЛ завдає удару по самісінькому центру імунної оборони, що майже позбавляє людину організаційної та стимулювальної діяльності лімфоцитів щодо захисної реакції організму. При масовому руйнуванні Т-лімфоцитів у хворого розвивається клінічно виражений імунний дефіцит, який проявляється у вигляді різних інфекцій, що виникають у хворого в результаті втрати ним можливості чинити опір будь-яким інфекційним агентам. Окрім Т-лімфоцитів, ВІЛ вражає й деякі інші лімфоїдні клітини (клітини лімфатичних вузлів, а також клітини нервової системи).

Методи захисту від ВІЛ
Профілактика СНІДу тісно пов’язана зі здоровим способом життя. Здоровий спосіб життя різко знижує ризик зараження ВІЛ. Якщо людина усвідомлює важливість своїх рішень , пов’язаних зі збереженням здоров’я, розуміє шляхи передачі вірусу, небезпеку СНІДу, його фактично невиліковність, то вона зможе уникнути небезпечних ситуацій. Відсутність інформації, невміння захищати власний інтерес призводить до ризикованої поведінки, інфікування ВІЛ. До груп ризику належать люди, які вживають наркотики, ведуть безладне статеве життя, порушують норми моралі. У небезпечному становищі опиняються й необізнані підлітки.
Особистим захистом від ВІЛ є:
- наявність моральності й відсутність ранніх статевих зв’язків;
- відмова від наркотиків;
- використання презерватива;
- знання про шляхи передачі вірусу.

На сьогодні немає методів лікування СНІДу, що дозволяють вилікувати ВІЛ-інфікованого. Наявні лікарські препарати дають змогу тільки знизити кількість вірусу в організмі й призупинити руйнування імунної системи. До лікарських препаратів, використовуваних при СНІДі, належать противірусні препарати, що руйнують сам вірус, лікарські препарати, що зміцнюють імунну систему, лікарські препарати для лікування інфекцій, що виникають унаслідок ослаблення імунної системи.
Оскільки ВІЛ-інфекція невиліковна, то існують спеціальні законодавчі акти України, що стосуються проблеми цієї хвороби. Запрошую групу «Юристи» ознайомити нас із нормативними документами.


title: Народжені літати

text:
Вітання Валерію з днем народження
Від учнів 6 класу
Вітаємо з днем народження!Бажаємо тобі бути завжди веселим та щасливим, здоров’я, успіхів у навчанні, здобувати більше нових знань,справжніх друзів .
Фото Валерія

Він мріє потрапити до Японії


title: Риба півник

text:
Бійцівська риба:        риба-півник

	     Бійцівська рибка або сіамський півник  - невелика риба, що поширена в стоячих або повільнотекучих водоймах Південно-Східної Азії. Самці досягають 5 см довжини, а самки - 4 см. Півники - лабіринтові рибки, для дихання яких необхідний безперешкодний доступ до атмосферного повітря.
Риба - півник
Загальна характеристика
 	    Перші згадки про її існування орієнтовно відносяться до  1800 р. У той період жителі Сіаму (нині Таїланд) звернули увагу на невеликих рибок, що відрізняються агресивною поведінкою по відношенню один до одного. Виявлені особини мали короткі плавці і непоказне коричневого відтінку тіло. Сіамці почали схрещувати диких Betta і отримали рибу, названу Pla Kat, що означає «кусача риба». У 1840 році король Сіаму передав деяких з своїх цінних екземплярів доктору Теодору Кантору, вченому в галузі медицини із Бангкока.
Риба - півник

Походження
	     У 1909 році пан Чарлз Тейт Реган британський іхтіолог і автор колосальної роботи з класифікації риб, перейменував їх у Betta Splendens, зазначивши, що вид Macropodus Pugnax вже існує. Чому Betta? Є припущення, що Реган запозичив назву у войовничого племені Bettah. Можливий переклад: Bettah (воїн) Splendid (гарний). Перша Betta була ввезена в Париж в 1892 р., а до Німеччини в 1896 році. Звідти пішов її хід по Європі і вже в 1910 році цю рибку побачили в США.
Риба - півник

Походження
   Природне забарвлення світло-оливкове, злегка сіре, вздовж та впоперек тіла (в залежності від настрою) проходять більш темні смуги. Плавці короткі, округлі. Луска циклоїдна. Багатоколірність цих рибок отримали широку популярність у акваріумному рибництві. Півник живе не більше 3-х років, після чого гине.
Риба - півник
Забарвлення

   За яскравістю і красою забарвлення півникам немає рівних. Червоні, сині, жовті, зелені, рожеві кольори, при кожному повороті при хорошому освітленні фарби грають, приймаючи різні відтінки. Особливо яскраві стають самці під час нересту або сутичці з іншими самцями. Самки півників пофарбовані  блідіше, ніж самці, і мають невеликі плавці.
Риба - півник

Забарвлення

   Статевозрілими  стають у віці 3-4 місяців. Акваріум обладнують укриттями: акваріумні рослини, штучні гроти. Укриття необхідні для самки, так як самці досить агресивні. Стимулюють нерест заміною частини води на більш свіжу і збільшення температури води на 1-3 градуси Цельсія.
Риба - півник

Нерест
   Перед початком нересту пару бажано "познайомити", для цього посудини з самкою і самцем ставлять поруч, щоб вони могли бачити один одного. У акваріум можна додати дрібнолисті плаваючі рослини, які самець півника зможе використовувати для посилення гнізда.
Риба - півник
Нерест

   На поверхні самець будує пінне гніздо з пухирців повітря, скріплюючи їх слиною. Під час нересту самець і самка  опускають на дно ікринки і проштовхують їх у гніздо. Після нересту самець відганяє самку і самостійно доглядає за гніздом, збираючи в нього ікринки, а в подальшому збирає в гніздо і личинки, і мальків. Плодючість 100-300 ікринок, інкубація триває від 36 годин (в залежності від температури води) рекомендована температура води для нересту і розвитку ікринок 28-36 градусів Цельсія.

Риба - півник
Нерест

Риба - півник
Різноманітність

Риба - півник
Різноманітність

Різноманітність
Риба - півник


title: Типи здоров'язберігаючих технологій

text:
Презентація на тему:
Підготувала:
вихователь ГПД
ЗОШ №3 м.Дубна
Трофимюк Є.В.

 "Типи здоров'язберігаючих
 технологій"
Прекрасне і красиве в людині немислиме без уявлення про гармонійний розвиток організму і здоров’я                                                                             М.Г. Чернишевський
Головні завдання навчальних закладів

Вітчизняні та зарубіжні науковці вважають, що під здоров’язберігаючими освітніми технологіями треба розуміти всі педагогічні технології, які не шкодять здоров’ю учнів.

"Якщо здоров’язберігаючі технології пов’язати з вирішенням тільки здоров'я охоронного завдання, то до них належатимуть педагогічні проблеми, методи та технології, які не шкодять прямо чи побічно здоров’ю учнів та вчителів, забезпечують їм безпечні умови перебування, навчання та роботи в загальноосвітньому закладі“

                                                                                Н.Смирнов

Суть здоров’язберігаючих технологій
Основна мета технологій
Збереження здоров'я майбутнім поколінням
Зміцнення здоров'я майбутнім поколінням
Відтворення та передачу здоров'я майбутнім поколінням
Під здоров’язберігаючими технологіями вчені пропонують розуміти:

сприятливі умови навчання дитини в школі
оптимальну організацію навчального процесу
повноцінний та раціонально організований руховий режим

Типи здоров’язберігаючих технологій
Здоров’язберігаючі
Оздоровчі
Технології навчання здоров’ю
Виховання культури здоров’я
технології можуть бути представлені за ієрархічною структурою

 Групи засобів

«Дайте дитині трохи порухатися і вона знову подарує вам 10 хвилин уваги, а 10 хвилин уваги, якщо ви зуміли їх використати, дадуть більше, ніж цілий тиждень напівсонних занять»

К.Д. Ушинський
Види хвилинок відпочинку
Динамічні
Дихальні
Зорові
Психологічні
Ритмічні
Пальчикова гімнастика
Розповідь групі нової або відомої казки від 3 особи
Групова розповідь відомої казки всій групі
Створення власної казки
Групове складання казки, де використовується карта казки

Структура занять казкотерапії
« Казка - це дитинство людства і його мудрість»

Здоров’я - розкіш для людини,
Найбільша цінність у житті.
Як є здоров’я день при днині,
Можливість є йти до мети.
Тоді є  радість, щастя, диво,
Краса у крапельці роси.
Тоді людина йде щасливо
Серед безмежної краси
Й чарівність світу відчуває.
Для неї хмурість – дні ясні.
Вона всі труднощі долає
Й співає радісні пісні.
Вона – здорова! Це чудово,
Бо їй нічого не болить.
Вона добро творить готова.
І це прекрасно! Можна жить!
                                         Надія Красоткіна


title: Позакласний захід “Все про каву”

text:
Викладач: Чупилко І. М.
Позакласний захід“Все про каву”
біохімічна лабораторія,
технологічна лабораторія,
відділ зовнішніх зв’язків,
медична група.

Інститут вивчення кави
Кава – один із найпопулярніших напоїв в світі
Кава у геральдиці
Бразилія
Уганда
Коморські острови
Сальвадор
Походження кави
Ефіопія
Каффа – одна із провінцій Ефіопії, яка є батьківщиною кавового дерева.
Як виглядає кавове дерево?
Умови вирощування рослини
Поширення кави по світу
Кавовий пояс
Поява кави в Росії
Кав’ярні в США та Франції
Структура
кавового зернятка:

Кофеїн – 0,7 – 2,5 %
Білки – 9 – 19 %
Жири – 9,5 – 18 %
Вуглеводи – 4,5 – 12 %
Мінеральні речовини – 4 – 5 %
Органічні кислоти – 4 – 11 %
Кавові зерна
Хімічний склад сухої речовини:
1 — центральна боріздка;
2 — ендосперм;
3 — епідерміс (срібляста плівка);
4 — ендокарп; 5 — пектиновий шар;
6 — мезокарп (плодова м'якоть);
7 — екзокарп.
Формула кофеїну
Існує багато класифікацій:
ботанічна, комерційна та географічна.
Найпоширеніші види кави
Арабіка
Робуста
Історія приготування кави
Кавоварка
Джезва
(турка)
Спочатку кава була їжею…
Замінники натуральної кави
Цикорій
Ячмінь
Каштани
Жолуді дуба
Жито
Кава мелена та розчинна
Технологія приготування кавових зерен
Збирання врожаю
Сушка зерен
Зерна до обсмажування
Після обсмажування
Сортування,
фасування
Країни-виробники кави
Близько 50 країн є виробниками кави.
 Безперечним лідером є Бразилія.
 Плантації кави в світі більші, ніж плантації                             чаю та какао.
Какао
Чай
Колумбія
Гватемала
Сальвадор
Коста-Ріка
Мексика
Ефіопія
Уганда
Споживання кави в різних країнах
Букет кавового напою — поєднання смаку й аромату
Небезпечна кава
Кава в житті людини
Кава як ліки
Гадання на кавовій гущі
Кава для шкіри
Які країни є головними експортерами кави?
Вікторина
Які країни споживають найбільше кави?

Де п'ють кави найменше?

Скільки є сортів кави?

Як називають посуд, у якому заварюють каву в Турції?

Як краще зберігати кавові зерна?

У якій країні є бронзовий пам'ятник кавовому дереву?

Який великий композитор прославив каву в своєму творі?

Скільки чашок кави мають тонізуючий вплив на організм людини?

В якій країні ціна на еспрессо регулюється на урядовому рівні?

Кава вперше стала відома в Європі як «арабське …»

Який композитор відраховував кожного разу 60 кавових зерен для приготування кави?

Від чого рекламувалася кава в 17 столітті у Британії?

Як називається плід кавового дерева?

 Який російський поет часто відвідував у Петербурзі кав’ярню Вольфа і Беранже?

В якому штаті США вирощують каву?

Хто із російських царів сприяв популяризації кави?

Які тварини, згідно легенді, допомогли людям відкрити для себе каву?

Якого кольору ягоди кавового дерева?

Як називається спосіб приготування кави, при якому гаряча вода під високим тиском проходить через шар меленої кави?

Дякуємо за увагу!


title: риба-клоун

text:
Хто  вона – ця
риба-клоун?
Робота учениці 8 класу СШ № 273
Когут Юлії
Риби-клоуни – морські види риб з  яскраво-оранжевим забарвленням з чорними та білими смугами. Свою назву отримали саме із-за  зовнішності: по тілу пролягають чорні смуги, що розділені червоними, жовтими, помаранчевими смужками. Кайма плавців може бути чорна, райдужна оболонка очей яскраво оранжева, що візуально зменшує розміри очей.

Риби-клоуни
Риби-клоуни в природі не перевищують розмірів 12−13 см. Вони широко розповсюджені в Тихому та Індійському океанах. В природних умовах живляться різними видами зоопланктону та водоростей, які  пропливають за течією. Рибки рідко запливають у пошуках їжі досить далеко.
Риби-клоуни

Коли риби-клоуни дорослішають, то знаходять актинію, а в ній — поживу та захист. Риби виділяють особливий слиз, що здатен набувати деяких властивостей тканин актиній, і таким чином приховують від них свою присутність, перетворюючись в невидимок.

Риби-клоуни
Для актиній присутність риб-клоунів не так уже і погано, так як  ті очищають цих кишковопорожнинних тварин від сміття, що важливо для здоров’я актиній, а також відганяють від них хижаків, наприклад крабів, які хочуть поласувати щупальцями цих нерухомих хижаків.

Риби-клоуни
 у риб-клоунів немає природного імунітету до опіків жалкими клітинами актиній.  Вони набувають його при досить обережному терті об актинію, коли особливий захисний слиз риб сприймає деякі хімічні речовини щупалець. В результаті актинія не відчуває присутності хижака і її жалкі клітини -  нематоцисти нейтралізуються.

Риби-клоуни
Ці незвичні взаємовідносини риби-клоуна та актиній називаються симбіозом. Отримавши надійний захист від хижаків, риба-клоун чистить свого «захисника», відкушуючи хворі або відмерлі щупальці, вентилює воду та виносить непереварені залишки їжі.

Риби-клоуни
Часто самці відганяють від актиній інших самців, а самки — самок. Крім того, рибки, неначе приманка, приваблюють до актинії інших істот, яких та убиває та поїдає, тобто клоуни  збільшують приток води, внаслідок чого до актиній потрапляє більше їжі.

Риби-клоуни

Риби-клоуни протягом всього життя живуть парою, і тому у більшості видів зазвичай лише дві рибки займають одну анемону.  Пара яро захищає своє «житло» від ворогів та супротивників. В період розмноження самці чистять ділянку біля основи актинії,  куди самка відкладає близько 300 ікринок, які охороняються обома батьками.
Риби-клоуни

Після вилуплення із ікринок, личинки деякий час живуть у поверхневому шарі води, живлячись  планктоном. Підростаючи, вони опускаються на глибину 10−15 м і заселяють анемони.
Риби-клоуни

Кладку  охороняє в основному  самець, мальки з’являються у повній темряві через  7−10 днів. Поява мальків визначається природним біологічним ритмом, пов’язаним із фазами Місяця.
Риби-клоуни
	Після того, як риби-клоуни з'являються з ікринок, вони виходять у відкрите море, де проводять 10-12 днів. Течія відносить юних клоунів далеко від того місця, де вони з'явилися на світ. Проте велика частина риб (з тих, хто не став здобиччю хижаків) зазвичай повертається до "рідних місць " так як їх приваблює запах листя, яке потрапляє у воду з дерев, що ростуть на островах, поряд з якими живуть актинії.
Риби-клоуни

Дивно, але ці смугасті симпатичні рибки досить хоробрі і, навіть, агресивні. Не дивлячись на те, що їхні розміри зовсім невеликі, вони не бояться  наближатися до водолазів, щоб вигнати їх із свого помешкання. Рибки можуть піти на те, щоб укусити того водолаза, який не реагує на попередження.

Риби-клоуни

Ще один цікавий факт в тому, що найхоробріші серед риб-клоунів – це особини  жіночої статі, вони ж є найбільшими за розмірами. Самці як правило нездатні захищатися, тобто у них панує матріархат.
Риби-клоуни
А ще дивовижніше те, що всі риби-клоуни народжуються самцями, і лише деякі з них стають самками, що здатні до репродукції. Після того як самка помирає, самець змінює стать і стає самкою. Це називається послідовним гермафродитизмом.

Риби-клоуни
Риби-клоуни
Клоун сідлоспинний
Мавританський клоун
Риби-клоуни
Клоун оранжево-жовтий
Клоун широкосмугий
Риби-клоуни
Клоун червоно-чорний
Клоун оранжево-плавцевий
Риби-клоуни
Клоун томатний
Клоун звичайний
Д
О

Н
О
В
И
Х
 З У С Т Р І Ч Е Й !


Рельєф Піщанського району входить до складу Мурафських товтр

Вчитель біології: Світова Тетяна Олександрівна
Рослини Піщанського  району занесені до Червоної книги
Рослини з Червоної книги на Мурафських товтрах
Мурафські товтри (Східноподільські товтри) - один із товтрових кряжів, що пролягає від р. Рів у Жмеринському р-ні Вінницької області до с. Загнітків Кодимського р-ну Одеської області і гирла р. Кам"янка в Придністровській республіці. Це специфічне геологічне утворення Сарматського віку - залишок рифового бар"єру в теплому сарматському морі.
В цілому флора Мурафських товтр завдяки значному представленню кальцефітних видів з родини Хрестоцвітих та інших родин є специфічною, а тому достатньо чітко вираженою регіональною флорою.
Весняні первоцвіти
Сон великий Pulsatila grandis Wend- вид з міжнародним созологічним статусом. На Мурафських товтрах виявлено кілька його місцезнаходжень в Піщанському та Томашпільському р-нах
Пухнаста наче новонароджене курчатко, сон-трава зникає з природи через свої лікувальні і високі декоративні властивості. В Україні всі види сон-трави строго охороняються, виривання на букети та викопування з грудкою землі є серйозним злочином. Сон-трава надзвичайно тяжко переносить пересадку, викопана з природи в культурі вона в 95% випадків випадає в перший же рік. Не купуйте цю рослину з рук на базарі, ні в букетах, ні з грудкою землі, які б гарні не були квіти, і як дешево вони б не коштували. Якщо вам дуже подобається сон-трава  - самий оптимальний варіант - купити весною в садових центрах кущик в горщику. Можна спробувати виростити з насіння (яке потребує передпосівної стратифікації) - тоді є шанс отримати квіти білого, жовтого та червоного кольорів.
Пам’ятка про сон - траву
Adonis vernalis
Міжнародна латинська назва роду походить від імені міфічного юнака Адоніса, який відзначався надзвичайною красою. Декоративна і лікарська рослина — але отруйна.
Адоніс весняний, Горицвіт
Проліска дволиста
 -Scilla bifolia  небесно-сині зірочки, від їх чарівності важко втриматися. Іх все меншає і меншає з кожним роком
Проліска дволиста росте у листяних і мішаних лісах, по чагарниках. Тіньовитривала рослина. Цвіте у березні — квітні.
Первоцвіт
Primula officinalis Hill Місцеві назви — баранці, жовтуха, миколайчик
Росте первоцвіт у мішаних лісах, на галявинах, серед чагарників. Тіньовитривала рослина. Цвіте у квітні — травні
Первоцвіту у нас достатньо, рослина добре приживається в садах
Підсніжник білосніжний
- Galanthus nivalis, найбільш поширений на Мурафських товтрах вид з червоної книги України. В північній частині регіону масово зустрічається у всіх лісництвах, а в південній - в окремих кварталах грабових дібров
Крокус сітчастий
- Crocus reticulatus Stev, досить поширений в Україні лісостеповий ранньовесняний вид. Однак у Східному Поділлі він перебуває на західній межі ареалу. Ряд нових місцезнаходжень в Крижопільському та Піщанському р-нах
Тюльпан лісовий
- поширений переважно на Сході України та Правобережному лісостеповому Придніпров"ї. Виявлене  місцезнаходження в Піщанському р-ні - найбільш західне в Україні (За останніми відомостями ще один локалітет виду виявлено на Буковині). Популяція виду в комплексній пам"ятці природи займає площу близько 2 га
Цибуля ведмежа
- Allium ursinum, росте в тiнистих, широколистяних й мiшаних лiсах. На Мурафських товтрах відомо багато чисельних популяцій в північній їх частині, на межі ареалу
Так у перекладі з латині називається ця рослина. За історичними даними, у минулому була символом медицини
Конвалія – Лілея долин
Фіалка біла
- голі, або м’яковолосисті, овально-серцевидні листки, квіти запашні, росте в лісах, по чагарниках
виявлено ще один локалітет в Піщанському р-ні
Інші рослини
Лілія лісова
Lilium martagon - багаторічна цибулинна рослина родини лілійних. Цвіте
у червні — липні.
Рідкісна рослина
Гніздівка звичайна
- розсіяно зустрічається
в лісових масивах по всій території товтр
(Neottia nidus-avis) - родини зозулинцевих. Жовтувато-бурі сапрофіти з редукованими листками. Квітки зібрані в китицю. Кореневище  густо вкрите м'ясистими корінцями, скупченими у вигляді пташиного гнізда (звідси й назва). Не маючи хлорофілу, гніздівка не здатна до фотосинтезу; всі поживні речовини одержує з грунту за допомогою гриба, який живе в симбіозі з її корінням (мікориза). Росте в тінистих листяних і мішаних лісах

Анемони
під суворою охороною анемони лісова та нарцисоцвіта. Анемона нарцисоцвіта важка для культури, тому продаж бабцями, підлітками букетів з власної анемони нарцисоцвітої неможливий в принципі. Якщо ви бачите букети  з цієї анемони - висновок однозначний - браконьєрство. Характерна риса анемони нарцисоцвітої - квіти зібрані докупи на одному квітконосі.

Anemone laxa Juz
   Анемону лісову не плутайте з широко поширеною анемоною дібровною. Анемона дібровна прекрасно росте в садах, не проблема викопати собі трохи корінців після цвітіння. Букети з анемони дібровної повністю втрачають свій вигляд за день-два.
   На анемону дібровну дуже схожа менш поширена анемона жовтецева. Грубо кажучи - та сама анемона, тільки квіти жовті
Молочай несправжньоволохатоплодий
- рідкісний ендемічний вид. В Україні відомо кілька локалітетів у Східному Поділлі та Бессарабії. Ще один локалітет виявлено в Піщанському    р-ні
Клокичка периста
Staphylea pinnata- декоративний реліктовий чагарник.
Кущ або невелике дерево заввишки до 4,5 м. Цвіте у травні - червні. Місця зростання - дубово-грабовi лiси (сонячнi галявини, узлiсся), чагарниковi заростi, сухi сонячнi, переважно кам`янистi, схили
Коручка широколиста
Epipactis helleborine (L.) Crantz- досить звичайний вид в лісових масивах. Багаторічна трав`яниста рослина заввишки 30-100 см. Цвіте з червня до поч. вересня. Плодоносить у липні - жовтні
Матеріали сайтів:
http://silvan1.livejournal.com
http://nature-ua.blogspot.com
http://mail.menr.gov.ua
           Бажаю успіху у вивченні нових тем


Трансгенні організми


"Як зберігти вітаміни в харчових продуктах"


title: як тварини пристосовуються до активного захисту та нападу

text:
Рибозмый
Презентацію виконувала
 учениця 7-А класу
 СЗШ №90 М.Львова
Берко марта

Цікаві факти про рибозмія

Довжина тіла у різних видів досягає 50 см В шкірі є численні дрібні, непомітні зовні округлі кісткові лусочки
 Рибозмії мають очі, що просвічуються крізь шкіру.
. Щупальця конічні, оточені кільцеподібним поглибленням і сидять біля губи між ніздрями і очима.
 На відміну від більшості безногих амфібій, у рибозміїв зберігається дуже короткий хвіст.
 Унікальною особливістю родини є наявність двох груп щелепних м'язів-аддукторів, що відрізняє рибозміїв від близької південноамериканської родини.
Самиці рибозміїв відкладають яйця в спеціально зроблені нори у самої води. Щоб оберегти яйця від ушкоджень і висихання, самиця згортається навколо кладки і рясно змащує яйця виділеннями шкіри.
 У личинок ще усередині яєць розвиваються три пари пір'ястих зовнішніх зябер і органи бічної лінії. Ці органи, а також маленькі бруньки задніх кінцівок зникають до моменту вилуплення личинок. Після вилуплення, личинки рыбозміїв довгий час ростуть і розвиваються у воді.

Дякую за увагу!


Тиждень біології та хімії


title: Закони Г. Менделя, їх статистичний характер і цитологічні основи

text:
?
?
?
?
?
?
?
F1
P:
F1:
F1
G
F2
3  :  1
F1:
F2:
3/4
1/4
6022
2001
              3   :   1
+
F1
AB	  Ab	   aB	      ab
AB
Ab
aB
ab
AaBb
AaBB
AABb
AABB
Aabb
AaBb
AAbb
AABb
aaBb
aaBB
AaBb
AfBB
aabb
aaBb
Aabb
AaBb
9		3		3		1
2 n


title: Сечовидільна система

text:
  1
2
3
4
5
6


земноводні