title: Захворювання сечовидільної системи

text:
Захворювання сечовидільної системи
Марцін Інна Миколаївнавчитель біології вищої  категорії, вчитель – методистКатеринопільської ЗОШ  I – III ступенів № 1Катеринопільського районуЧеркаської області

Нефрологія – розділ медицини, який займається вивченням будови і захворювань нирок
ІНФЕКЦІЇ
нисхідна
(через кров під час ангіни, захворювань зубів, ротової порожнини)

висхідна
(під час захворювань нирок і сечовидільних шляхів)

Несприятливі чинники, які сприяють захворюванням сечовидільної системи
перевтома, виснаження

зменшення захисних сил

гіповітаміноз
інфекції
зловживання алкоголем
зловживання спеціями
Гломерулонефрит – запалення клубочкового апарату
Причини:

 інфекційні процеси
(бактеріальні, вірусні, паразитарні);

 неінфекційні процеси
(токсини, алергія, променева дія);

 переохолодження організму (рефлекторно порушується кровотік в нирках).

Гломерулонефрит
Симптоми:
   загальна інтоксикація
(загальна слабкість, головна біль, тошнота, рвота, зниження апетиту, підвищення температури тіла);
 тупа біль в поперековому  відділі;
 кров у сечі
( червоного або темно – коричневого забарвлення);
 зниження діурезу;
 набряки;
 підвищенний артеріальний тиск

Профілактика гломерулонефриту

якщо  кров у сечі, підвищенний тиск, напряки – зверніться до лікаря;

виключте або обмежте споживання солі  (сіль затримує рідину в організмі, приводить до підвищенного тиску, а в тяжких випадках – до набряку і коми);

зменшіть споживаня білкової іжі.
Пієлонефрит – запалення ниркових мисок
Причини:

 інфекційні процеси
(умовно – патагенні бактеріЇ), які проникають в нирку висхідним шляхом;

 гемотогенний шлях
(бактерії потрапляють в тканину нирки з потоком крові з окремих інфекційних  вогнищ);

 переохолодження організму

Симптоми:

   загальна інтоксикація
    (загальна слабкість, головна
     біль, тошнота, рвота,
     зниження апетиту, підвищення
      температури тіла);

  біль в поперековому  відділі,
    в області живота на стороні
    пошкодження;

нетримання сечі в сечі;

підвищенний артеріальний тиск

Пієлонефрит
          Профілактика пієлонефриту: - збільшити споживання рідини, особливо літом;      - відмова від жирної, гострої і сольоної їжі; -  своєчасне лікування вогнищ хронічної інфекції;-  не переохолоджуватися; - не переносити вірусні захворювання «на ногах»; - укріплювати імунітет
Цистит
(запалення слизової оболонки
сечового міхура, що супроводжується
порушенням його функції)
Інфікування сечового міхура відбувається висхідним, низхідним, лімфогенним
гематогенним шляхами.
 характерні гострий початок, часте болісне
  сечовипускання (полакіурія) під час та поза
  актом сечовипускання;
 болісні позиви до сечовипускання;
 різкий і тупий біль у ділянці сечового міхура;
 різка болісність при пальпації сечового міхура;
 мутна сеча

Ознаки циститу
Уретрит – запалення сечівника
Симптоми:
 біль, зуд, дискомфорт в області уретри в
  спокої або під час сечовипускання;
 виділення  з уретри: прозорі, мутні, з
  запахом;
 часте сечовипускання
Ниркові камені
хвороба, яка характеризується появою осадових утворень зі складових частин сечі
     В більшості випадків камені нирок виходять самостійно (декілька міліметрів ).
      Якщо камінь  (більше 1 см), то пройти через сечовивідні шляхи для нього вже важко.
     При цьому, якщо такий камінь застрягне в сечоводі, це викликає сильний біль .
Камені
              фосфати
(фосфатнокислий   кальцій)
білого або сірого кольору,    гладенькі   або     шороховаті,
мають мягку консистенцію

                                     урати
                   (солі  сечевої кислоти)
гладенькі, тверді; жовтого , світло – коричневого кольору
оксалати
    (солі щавелевокислого кальцію)
щільні камені чорного кольору з нерівною поверхнею

Сеча
Що корисно ниркам?
Спорт, танці і рух.
Нирки люблять рух.
При сидячій роботі в області поперику відкладається жир, порушується гнучкість хребта, відбувається застій нирок.
При  танцях прискорюється потік крові.
Смачна корисна їда

Багато пити (2,5 л)
Сухе тепло(розширюються кровоносні судини)
Всесвітній день нирки
Цей день відзначається з 2006 року кожного другого четверга березня за загальної ініціативи Всесвітнього нефрологічного суспільства /International Society of Nephrology/ і Міжнародної федерації ниркового фонду /International Federation of Kidney-Foundation/.


title: "Захворювання дихальної системи"

text:
Захворювання дихальної системи
Презентацію підготував
Розмаїтий Дмитро, 9-Б клас
Дихальна система
Дихальна система складається з шляхів, що проводять повітря (носова порожнина, гортань, трахея і бронхи), і власне дихальної частини -легень. В носову порожнину відкриваються повітроносні порожнини сусідніх кісток - додаткові пазухи носа. Найбільша з них - верхньощелепна, або гайморова пазуха; менш розвинені, особливо у дітей, лобова, клиноподібна пазухи і осередки ґратчастої кістки.
Пройшовши через носову порожнину, повітря зігрівається, зволожується, очищається і потрапляє спочатку в носоглотку, потім в ротову частину глотки і, нарешті, в її гортанну частину. Повітря сюди може потрапляти і при диханні через рот. Однак у цьому випадку воно не очищається і не зігрівається.
ЗАХВОРЮВАННЯ ВЕРХНІХ ДИХАЛЬНИХ ШЛЯХІВ
При диханні повітря потрапляє в носові порожнини, де зігрівається й очищується. Носова порожнина волога і тепла, всередині покрита волосками, які допомагають очищати повітря від пороху, що надходять у ніс при вдиху. Особливі клітини, розташовані між волосками-віями, виробляють густу клейку, що уловлює пилинки. Війки коливаються, просуваючи слиз з носової порожнини в горло, де вона проковтується і надходить у шлунок. Зігріте повітря разом зі слизом потрапляє з носової порожнини в горло і гортань. Потраплянню їжі в дихальне горло перешкоджає невеликий шкірний клапоть - надгортанник.
Потрапивши в шлунок, слиз, що містить мікроби, піддається впливу сильної кислоти шлунка, яка нищить велику частину бактерій і інших мікробів. При застуди або грипі у людини слиз виділяється у великій кількості. Ніс і додаткові пазухи виконують дихальну, захисну, нюхову і Резонаторну функції. Найбільш частим є гостре і хронічне захворювання слизової оболонки порожнини носа (нежить - риніт). Утруднення або відсутність носового дихання негативно позначається на дихальної функції, тканини організму одержують менше кисню. Гострі та хронічні запалення придаткових пазух носа (синусити) часто виникають як ускладнення після нежиті, грипу, кору, скарлатини та інших інфекційних захворювань.
При хронічному запаленні придаткових пазух на слизовій оболонці носа можуть утворитися своєрідні нарости - поліпи. Одним з захворювань верхніх дихальних шляхів є аденоїди - надлишкове розростання носоглоткову мигдалики, якому сприяють деякі інфекційні хвороби.
Тонзиліт
Тонзиліт-запалення мигдалин, переважно піднебінних. Розрізняють гострий тонзиліт (ангіна) і хронічний. Часті загострення тонзиліту можуть призвести до порушень функцій серця, появи болю в суглобах.
Ангіна
Інфекційне захворювання, характеризується запаленням піднебінних мигдалин. Його викликають різні мікроби, головним чином стрептококи, що потрапляють в глотку найчастіше при безпосередньому контакті з хворим на ангіну, при користуванні брудним посудом і немитими продуктами. Запальні процеси в організмі виникають там, де порушується капілярний кровообіг.
Для усунення цього недоліку потрібно підсилити рух крові по капілярах, в даному випадку, в районі мигдалин. Це досягається різними лікувальними процедурами, зокрема, компресами або спеціальними вправами. При охолодженні організму капіляри звужуються і кров слабо проходить до тканин і погано їх годує. Спазми судин виникають і з інших причин: у дітей - від страху перед дорослими та ін ситуаціями, що представляють небезпеку; у спортсменів - від втоми після тренувань і т. п.
Бронхіт
Бронхіт-запалення бронхів. Одне з найбільш частих захворювань органів дихання. За перебігом хвороби розрізняють гострий і хронічний бронхіт. Гострий бронхіт звичайно має інфекційну природу і часто виникає при охолодженні організму Він починається загальним нездужанням: з'являються м'язові болі, нерідко нежить, запальні ураження глотки (фарингіт), гортані (ларингіт), трахеї (трахеїт), почуття утруднення в грудях. Виникненню хронічного бронхіту сприяють паління, запилене і забруднене повітря, тривале подразнення слизової оболонки бронхів отруйними газами.
Бронхіальна астма
Бронхіальна астма - напади задухи, настають через гостре звуження просвіту бронхів і судом гортанної щілини. Найчастіше зустрічається у дітей від 1 до 3 років і рідше - у грудних дітей і дорослих. Напади задухи з'являються зазвичай вночі раптово і пов'язані з утрудненим або свистячим диханням, страхом задихнутися і гавкаючим кашлем, але лихоманки при цьому не буває. Такий стан можна прийняти за стенокардію або круп. Різниця між астмою і крупом полягає в тому, що круп завжди супроводжується гарячковим жаром і хворий завжди закидає голову назад, щоб легше було дихати.
При астмі ж, для того щоб набрати повітря, хворий випрямляється або нахиляється вперед, при цьому відсутня біль у гортані та дихальних шляхах. Напади астми звичайно бувають викликані спазмами дрібних бронхів, набуханням слизової оболонки й закупорювання бронхів що виділяється в достатку слизом. Напади астми трапляються часто. Полегшення хворому при нападах астми приносять положення сидячи або напівсидячи з опущеними вниз ногами і приплив свіжого повітря.
Причиною астми є те, що дратує нерви, і бронхіальні мембрани. Астма має своєю основою отруєння і запалення шлунково-кишкового тракту. Якщо б організм у астматиків не був перенасичений токсинами, вони б не відчували надчутливість до білків та інших речовин.  Астматик є астматиком ще задовго до того, як в нього з'явився бронхоспазм. У наслідок неконтрольованих імпульсів або емоцій, службових, побутових та інших хвилювань, відсутності спокою і самоконтролю, а також через статеві надмірності, переїдання або неправильне харчування, нестачу сну або сну без вентиляції, перезбудження і багатьох інших факторів виникає отруєння організму.
Бронхіальна астма
Астма виникає, в першу чергу, в результаті надмірного захоплення їжею, а також багатьох інших витоків нервової енергії. Астматична криза-це токсичний «Шторм», який відбувається в той момент, коли механізм виділення вже більше не відповідає покладеним на нього завданням. З гострої форми астма швидко переходить в хронічну. За цим слід очікувати емфізему, бронхоектази і туберкульоз: внаслідок звуження тонких бронхіальних трубок і повітряних бульбашок легень повітря не може потрапляти в легені, і весь об'єм крові не в змозі досить окислюватися і захищатися. Адреналін не виліковує астму. Навпаки, його прийом сильно підвищує схильність нападів астми.
Для того щоб полегшити своє становище, хворим на астму необхідно строго дотримуватися певних правил:
3. Щоб не збивати собі подих, обмежити такі прояви емоцій, як хвилювання, переживання, напади гніву, крик, а також тривалий сміх, тривалий розмову і т. п. Треба вчитися спокою, намагатися думати про хороше.
5. Хворим на астму слід уникати сну після їжі, тривалого сну, особливо вдень, лазні, особливо після їжі.
1. Більше перебувати на свіжому повітрі. Кімната, де ви проводите велику частину свого часу, повинна постійно провітрюватися, в ній не повинно бути пилу і зайвих речей.
2. Для кращої регуляції дихання переважно у всіх випадках дихати носом. При такому диханні повітря, що надходить у організм зволожується, очищається і зігрівається.
6. Загартовувати свій організм, починаючи від вологих протирань і ходіння в холодній воді від 30°С до двох хвилин, закінчуючи поступово холодним душем.
4. Намагатися не заповнювати рот льодяниками і жувальною гумкою і взагалі, не їсти багато, особливо на ніч, оскільки переповнений шлунок в цьому випадку буде тиснути на діафрагму і ускладнювати дихання. Небажано харчуватися зернами, від яких пучить живіт, бажано утримуватися від напоїв відразу після їжі (вода, вино і т. д.), воду потрібно пити часто і потроху. Якщо це не допомагає в належній мірі, необхідно пити ячмінний відвар, який потрібно довго кип'ятити. Дуже допомагає повитиця, якщо її зварити, а відвар підсолодити медом. Приймають за 2 години до їжі кілька разів на день. Обмежити вживання кавунів та винограду. З'ясувати для себе, вживання яких продуктів ускладнює ваше положення, а яких полегшує.
7. Виконувати фізичні вправи - спочатку швидка ходьба, через певний час повільний біг на малі відстані, які збільшуються, виходячи з самопочуття хворого. Певну користь приносять регулярні посилені фізичні вправи і вправи для дихання. Однак при нападах намагатися поменше рухатися - рухи посилюють навантаження на серце і легені. В усьому потрібні помірність і поступовість. Не можна підганяти час і форсувати навантаження.
8. Ліки слід періодично (через 2-3 тижні) міняти, щоб організм до них не звикав. У міру поліпшення стану знижувати норму прийому ліків. Перед виконанням фізичних вправ ліки не приймати зовсім. У серйозних випадках необхідно звернутися до лікаря, а в якості профілактики можна використовувати народні засоби.
Кашель
Кашель говорить про захворювання органів дихання. Виникає при запаленні слизової оболонки дихальних шляхів (гортані, дихального горла, бронхів) і легеневої тканини (запалення легень, туберкульоз, бронхіальна астма), а також при попаданні в дихальні шляхи пилу, їдких газів, тютюнового диму, рідини і т.д. Кашель може мати також і алергічне походження. Іноді він є наслідком хвилювання, емоційної напруги.
Коклюш
Коклюш-гостра інфекційна хвороба з циклічним перебігом і характерними нападами судомного кашлю. Зараження можливо тільки при спілкуванні з хворим, тому що збудник коклюшу нестійкий і поза організмом швидко гине. Хворим кашлюком необхідно негайно звернутися до лікаря, а якщо такої можливості немає, скористатися методами народної медицини.
Застуда
Застуда-охолодження організму, при якому розвиваються різні захворювання: аденовірусні, риновірусної інфекції, грип і т. п. Виражається в загальному нездужанні, кашлі і т. д. і супроводжується підвищенням температури. При локальному охолодженні організму відбувається порушення кровообігу в різних частинах тіла. У місці охолодження кровообіг сповільнюється, в інших місцях залишається на колишньому рівні.
Чим більше дисбаланс, тим більше підвищується температура тіла, - це початок хвороби. На початку захворювання, при температурі тіла не вище 37,5 градусів, треба постаратися зберегти температурний баланс тіла при допомогою фізичних вправ для охолоджених ділянок тіла, переважно для верхнього плечового поясу. При появі поту вправи припинити, тепло одягтися і випити 2 склянки гарячого молока. У протягом двох годин не лягати в ліжко.
Існує техніка очищення носових шляхів, яка прийшла до нас від йогів. Вони називають дихання через праву ніздрю сонячним, позитивним, а через ліву - місячним, негативним. Дійсно, якщо дихати через праву ніздрю, закривши ліву, то наше тіло зігрівається, а якщо дихати лівою - то охолоджується. Коли в людини працює тільки одна ніздря, половина його тіла «Живе» на чверть своїх можливостей. Практика свідчить про те, що будь-які хронічні порушення дихання через ніс (хронічний нежить, гайморит, викривлення перегородки внаслідок травми), що змушують людини дихати однієї ніздрів, приводять, рано чи пізно, до важких захворювань.
Грип
Грип - вірусне інфекційне захворювання, що викликає ураження слизової оболонки дихальних шляхів і загальну інтоксикацію організму. Джерелом зараження грипом є хвора (особливо в перші 5 днів хвороби) людина. Грип характеризується низкою клінічних проявів, загальних для всіх різновидів вірусу. Найчастіше у хворої людини починається озноб, з'являються головний біль, кашель з рідкою пінообразною мокротою (хоча пітливість не перевищує звичайного рівня), ломота в м'язах рук і ніг, відчуття розбитості в тілі, рясно виділяється сеча. Язик у хворого блідий, з тонким білим нальотом, пульс поверхневий.
Нежить
Нежить (риніт) - запалення слизової оболонки носа. Гострий нежить може бути як самостійною недугою, так і симптомом багатьох інфекційних та алергічних захворювань. Виникненню югострого нежиті сприяє переохолодження.
Гайморит
Розрізняють запалення слизової оболонки гайморової пазухи (гайморит), запалення лобної пазухи (фронтит), запалення в клітинах гратчастої кістки (етмондіт) і запалення основної пазухи (офенондіт). Гостре запалення гайморової пазухи часто виникає під час нежиті, грипу, кору, скарлатини та інших інфекційних захворювань. При гаймориті відчувається напруга або біль в ураженій пазусі, порушується носове дихання і нюх на ураженій стороні, нерідко з'являється сильний біль у області чола, а також при жуванні.
Іноді турбують зуби. Традиційно при гострому та  інфекційному гаймориті застосовують різні лікарські рослини. При хронічних негнійних формах лікарі радять настій трави звіробою з розрахунку 1 ч. л. сухої трави на 1 склянку води. Звіробій надає протизапальну дію / підсилює захисну функцію лейкоцитів - білих кров'яних тілець, прискорює відновлення тканин. Недарма цю рослину називають антибіотиком. Рекомендується інгаляція з трав лаванди або мати-й-мачухи. У домашніх умовах для лікування гаймориту можна приготувати ліки з трав.
ЗАХВОРЮВАННЯ ЛЕГЕНЬ
З гортанної частини глотки повітря направляється в гортань, яка є не тільки органом, що проводить повітря, але і органом голосоутворення. Безпосереднім продовженням гортані є трахея (дихальне горло); довжина її від 9 до 12 см, а діаметр близько 1,5-2 см. З області шиї трахея переходить у грудну порожнину і на рівні 4-5 грудних хребців поділяється на правий і лівий головні бронхи. Бронхи діляться спочатку на часткові, а потім на сегментарні бронхи. Останні продовжують ділитися на дрібніші бронхи, утворюючи бронхіальне дерево правої і лівої легень. Бронхіоли діляться на трубочки зовсім маленького діаметра - тонше людського волосся. На їх кінцях знаходяться крихітні повітряні бульбашки-альвеоли.
Зовні кожна альвеола покрита тонкою сіткою капілярів, по яких тече кров. Стінки альвеол такі тонкі, що гази легко проникають через них у капіляри. Повітря з носа і рота по трахеї вільно пересувається вгору, до легень. У легенях зосереджені близько 300 мільйонів альвеол, що мають величезну загальну поверхню, що забезпечує високу ефективність газообміну між повітрям в легенях і кров'ю в капілярах.  Легені лежать в грудній порожнині по обидві сторони від серця. Легені укладено в замкнутий тонкостінний мішок, утворений тонкою, вологою, блискучою оболонкою - плеврою. Між плеврою і легенями знаходиться рідина, що полегшує рух легень при диханні. Легені борознами поділені на кілька великих частин, званих частками.
Ліва легеня має тільки дві частки, а права легеня більша лівої і містить три частки. Легені найкраще піддаються лікуванню в період своєї найбільшої активності, тобто з 3 до 5 години ранку. Ознаками порушень їх діяльності є потускнення, перетин і випадання волосся, часта гикавка, позіхання, сонливість, кашель, підвищення температури тіла в період з 15 до 18 год. Кисень розноситься по тілу з потоком крові і бере участь в отриманні енергії з їжі. В результаті окислення органічних молекул утворюються непотрібний організму вуглекислий газ і вода. Кисень необхідний організму для більш ефективного одержання енергії, тому що процеси з участю кисню дають вихід енергії приблизно в 10 разів більше, ніж безкисневі.
Вдихаючи кисень при підвищеному тиску, можна лікувати деякі захворювання. Надлишок вуглекислого газу з крові переходить у альвеоли легень і далі при видиху виходить через рот і ніс назовні. При нормальному подиху при кожному вдиху в легені надходить близько 500 см3 повітря, яке потім, збагатившись вуглекислим газом, виділяється при видиху. Кисень, що виділився з альвеол у кров розчиняється в рідкій плазмі крові і потім з'єднується з молекулами гемоглобіну в еритроцитах.
На думку К. П. Бутейко, автора методики лікування хвороб за допомогою раціональної організації дихання, від глибокого дихання збільшується вміст холестерину в крові, розширюються вени, можуть виникнути геморой і нежить. 20-40 хв глибокого дихання можуть, на його думку, викликати смерть. Щоб виміряти глибину дихання, потрібно зробити спокійний повний видих без напруги і засікти по годиннику, скільки хвилин вдасться протриматися, не дихаючи (максимальна пауза).
Здоровим людям з нормальним диханням кисню вистачає на 60 с, хворим - до 15 с. Бутейко радить дихати за системою: вдих - пауза-пауза, видих - пауза-пауза, не концентруючи увагу на вдиху, який відбувається при цьому природним шляхом, без нашої свідомої участі. Але це лише один з елементів методики. Наприклад, зменшенням глибини дихання можна лікувати хвороби щитовидної залози, для цього потрібно говорити на видиху, підтягнувши живіт і стиснувши легені.
Пневмонія
Пневмонія-запалення легенів. Це інфекційне захворювання легень, що виникає або як самостійна хвороба, або як ускладнення інших захворювань. Пневмонія не заразна і не передається від людини до людині. Розвитку захворювання сприяють сильне переохолодження, значні фізичні і нервово-психічні перевантаження та інші чинники, що знижують опірність організму. Запалення легень здебільшого викликають різкий, пронизливий вітер в суворий час року, холодне питво для вгамування спраги в гаряче стані або після виснажливої фізичної роботи і т. д. Найчастіше причиною запалення служить переохолодження, що викликало затримку поту і замикання капілярів, що, в свою чергу, приводить до припливу крові всередину тіла, зокрема, до легень, і перевантаження.
Головною причиною емфіземи легенів С. Кнейпп вважав загальну слабкість організму, недокрів'я, неправильний і недостатній кровообіг. Другою причиною, з його точки зору, є гази, які тиснуть на органи верхніх частин тіла, що ускладнює природне дихання.
Плеврит
Плеврит-запалення плеври. Зазвичай виникає як ускладнення запалення легень, рідше - як наслідок туберкульозу, ревматизму та інших інфекційних та алергічних захворювань, а також поранень і ушкоджень грудної клітини. Ознаки плевриту: - Постійна лихоманка; - Колючий біль під ребрами, причому ця біль часто виявляється тільки при вдиху; - Неглибоке і часте дихання; - Кашель, що виникає тільки від ушкодження легень. Іноді на початку хвороби кашель буває сухий, а надалі - з мокротою, однак поява мокротиння в самому початку захворювання є доброю ознакою.
Захворювання легень частішають взимку і восени, особливо в дощову осінь, наступну за сухим літом. Холодне повітря шкідливий для легенів, якщо тільки вони не страждають від сильного перегріву. Хвороби легень часто тягнуть за собою захворювання печінки. Легені можна вправляти, голосно розмовляючи або посилено вдихаючи повітря.
Туберкульоз легень
У кожному ураженому місці виникають порушення кровообігу і складу крові. Якщо туберкульоз тільки розпочався, його ще можна вилікувати. Поки мокротиння плаває на воді, є ще надії на лікування, якщо ж тоне - допомога марна. При лікуванні ніколи не потрібно робити сильнодіючих процедур. Якщо хвороба гніздиться у верхній частині тіла, потрібно робити верхні обтирання разом з обливанням колін (останнє не більше 30 с) і ходити босоніж по мокрій траві або мокрому камінню. Краща їжа в цьому випадку - молоко, що зміцнюють супи, борошниста їжа. Кращий напій - свіжа вода.
Туберкульоз - хронічне інфекційне захворювання, що характеризується утворенням у різних органах, частіше в легенях, специфічних запальних змін. Застарілі назви туберкульозу - сухоти, зла сухотка, скорбота сухотна і т. д. Хворіють на туберкульоз, крім людей, домашня худоба, в основному велика рогата, і домашні птахи, які можуть бути переносниками захворювання. У спадщину туберкульоз не передавався. С. Кнейпп вважав, що початком туберкульозу часто слугує яке-небудь гниття в організмі, яке потім все більше поширюється і захоплює різні органи тіла. Туберкульоз може бути присутнім у грудях, плеврі, животі, кишках, нирках, горлі і т. д.


title: тканини рослин

text:
Тканини
рослин
  Рослини дуже різноманітні. Однак для всіх  характерна клітинна будова.   Клітини в організмі рослин об'єднані в групи. Із тканин побудовані органи рослини.
Залежно від форми, будови, взаєморозміщення та функцій клітин розрізняють такі типи тканин рослинного організму: основні, твірні, покривні, провідні та механічні.
Тканини рослинного організму
 Група клітин, які мають подібну будову і виконують однакові функції, називається тканиною.
Твірна тканина
      Твірна  тканина ─це група живих клітин веретеноподібної форми, які мають велике ядро, тоненьку оболонку і щільно прилягають одна до одної.
    Функцією твірних тканин є утворення нових клітин шляхом поділу, завдяки чому кількість клітин у рослини постійно збільшується.
   Із клітин твірної тканини формуються всі інші типи тканин, клітини яких, на відміну від твірних, не здатні до поділу.
Твірна тканина
Твірна тканина розташована на верхівці стебла  та кінчику кореня.
Твірна тканина  на верхівці стебла
Твірна тканина  та  кінчику кореня
    Функцією твірних тканин є утворення нових клітин шляхом поділу, завдяки чому кількість клітин у рослини постійно збільшується.
      Покривна тканина захищає органи рослин від несприятливих дій зовнішнього середовища: надмірного випаровування, проникнення шкідливих мікроорганізмів (шкірка, корок).
Покривна тканина забезпечує зв'язок рослини з довкіллям через спеціальні утворення — продихи та сочевички.
Покривна тканина

Зверху та знизу листок укритий шкіркою, яка утворена клітинами  покривної тканини
шкірка
шкірка
Шкірка переважно одношарова і складається з живих клітин. Хлоропластів немає. Клітини безбарвні  й прозорі, завдяки чому сонячні промені легко  проникають  крізь  них в товщу листка
Шкірка захищає  внутрішні частини від висихання, механічних ушкоджень
 прдихи
Стебло зовні  вкрито корком, який складається із відмерлих клітин  і захищає  стебло  від  надмірного  випаровування вологи та ушкоджень
  Мертві клітини корка розташовані у кілька шарів, вони порожнисті, їх здерев҆янілі  оболонки непрохідні для води.
 Покривна тканина дерева
корок
Основна тканина
Основна тканина знаходиться під покривною. Вона вистилає проміжки між різними тканинами. Клітини основної тканини можуть бути великими або дрібними, з тонкими або потовщеними оболонками.   Розрізняють фотосинтезуючу, механічну і запасаючу основні тканини

Фотосинтезуючі тканини забезпечують фотосинтез, їх клітини мають тонку оболонку, хлоропласти та велику вакуолю. Це основна тканина листків рослини.

 фотосинтезуюча тканина
Механічні тканини
    Механічна тканина надає рослині міцності. Ця тканина складається з видовжених мертвих клітин із потовщеними оболонками. Наприклад, клітини механічної тканини кісточок вишень, персиків, слив, шкаралупи горіхів тощо мають дуже щільні оболонки, товщина яких перевищує розміри порожнини клітини.
       Механічні тканини (луб'яні, деревні волокна з яких утворений стовбур дерева ) надають міцності та пружності  деревам, що допомагає  їм встояти при сильному вітрі.
Механічні тканини
 луб
  деревина
Запасаюча основна тканина - це пухкі тканини, побудовані з живих клітин. Вона представлена безбарвними клітинами, в яких запасаються різні речовини (крохмаль, жири тощо).      Клітини основної тканини квіток і плодів часто містять хромопласти.
 У рослин посушливих місцевостей (наприклад, кактусів) є водозапасаюча основна тканина. Запаси води, які можуть накопичуватись в її клітинах, дозволяють переживати тривалі засухи.
Провідна тканина
Провідна тканина забезпечує транспортування речовин у рослині, зв'язує її наземну і підземну частини. Рослини мають два типи провідних тканин. Одна з них представлена судинами - мертвими порожнистими клітинами, по яких від кореня до листків рухається вода з розчиненими в ній мінеральними речовинами.  Другий тип провідної тканини складається із ситоподібних трубок - живих клітин, які проводять органічні речовини від листків до кореня та інших органів рослини. Судини забезпечують висхідний рух речовин у рослині, а ситоподібні трубки — низхідний.
Провідні тканини  дерева
Провідні тканини по яких вода та інші речовини переміщуються по рослині називаються флоема та  ксилема
  Флоема утворена з ситоподібних трубок із живих клітин. Ситоподібні  трубки ― видовжені, живі  клітини деревин з великою кількістю пор і нагадують сито
   Ксилема утворена з  судин ― довгих трубочок, із  мертвих  здеревянілих клітин
Ксилема утворена з  судин ― довгих трубочок, із  мертвих  здеревянілих клітин
Ксилема
 По них рухається вода з розчиненими мінеральними речовинами від кореня до листя

Флоема утворена з ситоподібних трубок
із живих клітин.
Флоема
 По них рухається вода з розчиненими  органічними  речовинами від листя до кореня
Ситоподібні  трубки ― видовжені, живі  клітини деревин з великою кількістю пор і нагадують сито

Схема пересування поживних речовин по стеблу
корінь
ксилема
 флоема

Плоди, бруньки, молоді листки
листя
СО2
Н2О

Від кореня долистків і всіх інших надземних органівпо провідній системі деревини (судинах ксилеми) іде висхідна  течія  води і мінеральних солей
Із листків у корінь по ситоподібних трубочках лубу іде низхідна течія органічних речовин
До квіток, плодів, бруньок органічні речовини рухаються угору теж по  ситоподібних трубках
  В таких організмів як гриби та водорості тканини выдсутні. Ці організми називають нижчими

Запитання
 що входить до складу  ксилеми?
 До складу ксилеми входять судини та деревні волокана з живих клітин. По судинах відбувається тік водли від кореня з розчиненими  неорганічними  речовинами.

 Що входить до складу    флоеми ?
 До складу флоеми входять ситовидні трубки та лубяні волокна. По ситовидних трубках відбувається відтік води з органічними речовинами до кореня та в інші органи
  Як називаэться тканина по якій іде висхідна  течія  води і мінеральних солей?
Як називаэться тканина по якій   із листків у корінь     іде низхідна течія органічних речовин ?
судинах ксилеми
ситоподібних трубочках лубу
Назвіть функції    тканин
Твірна
Покривна
Основна
Механічна
Провідна
Домашнє завдання
§ 22

Джерела
І.Ю. Костіков та інші Біологія: Підручник для 6-го класу загально освіт. навч. закл. — К.: Видавничий дім “Освіта”, 2014.
Волкова Т.І.  Біологія: Практичний довідник.  2-ге вид. зі змінами. — Харків: ФОП Співак В.Л., 2010.Волкова Т.І.  Біологія: Схеми і таблиці. ― Харків. ФОП Співак В.Л. 2010.
10.09.2013


title: Тип Члестнионогі

text:
Тип Члестнионогі
                  Тип Членистоногі.

Походження
Різноманітність
Класифікація
ЧЛЕНИСТОНОГІ
ПАВУКОПОДІБНІ
КОМАХИ
РАКОПОДІБНІ
БАГАТОНІЖКИ
ТА  ІНШІ.
Членистоногих  безліч на Землі!

Кількість окремих особин навіть приблизно неможливо підрахувати, але безсумнівно, що такі підрахунки дали б астрономічні цифри. Одних лише видів ракоподібних близько 3 мільйонів.
Чому тип отримав таку назву - членистоногі?
Сама назва показує, що ноги їх мають членисту будову. Кожен членик з'єднаний з іншим члеником і, нарешті, з тулубом особливим рухомим суглобом. Вони ходять і бігають, можна сказати, на багатоколінчатих важелях. Подібний тип пересування є ще тільки у хребетних тварин.
Тип Членистоногі
Членистоногі (Arthropoda) – це найбільший тип тварин, котрий об'єднує сегментованих вищіх безхребетних.
Це найчисленніша по числу видів група тварин. До них відносять 2\3 всіх істот, що живе на Землі.

Форма тіла й розміри
Тіло членистоногих розділене на окремі сегменти, має двобічну симетрію. Різні сегменти тіла неоднакові. Групи подібних між собою сегментів утворюють відділи  тіла членистоногих. Найчастіше відокремлюють три основні відділи - голову, груди й черевце . Розміри  членистоногих варіюють у широких межах –  від  мм до  метрів.
Зовні тіло членистоногих вкрите хітиновою кутикулою. Її основу становить хітин (полісахарид, до складу якого входить Нітроген). Затвердіння кутикули зумовлює  просочування її вуглекислим вапном (ракоподібні,багатоніжки) або спеціальними білками (павукоподібні, комахи).
Покриви тіла
Опорно -рухова система
Скелет членистоногих зовнішній, утворений хітиновою кутикулою. Мускулатура представлена окремими м'язовими пучками  й не утворює суцільного шкірно-м'язевого мішка.

Кінцівки членистоногих   складаються з кількох члеників і рухомо з'єднані з тілом. У більшості представників класу Комахи органами руху, крім кінцівок, є також крила (фактично це складки стінки тіла).
Це цікаво!
Хітиновий покрив міцний і не збільшується в розмірах. Тому, рости членистоногі можуть тільки тоді, коли під час линьки скинуть свій старий панцир. Це процес линяння. Вперше описав процес линяння в 1712 році французький природодослідником Р. Реомюр. Коли рак втрачає свій старий панцир, а його новий панцир ще м'який і легко розтягується- тіло його росте. Деякі представники, наприклад павуки линяють кілька разів на рік, до 12 линьок за літо, інші ж тільки раз на рік, наприклад: річковий рак. Якщо ви зустрінете в природі річкового раку, довжина якого 15 см, то знайте, що він прожив близько 15 років, за одну линьку рак виростає приблизно на 1 см. Це - довгожитель.
Травна система
Складається з трьох відділів - переднього, середнього і заднього. Також є кілька залоз, що виділяють травні ферменти.

Дихальна система
Дихання в найдрібніших видів здійснюється  всією поверхнею тіла, а у решти - зябрами,легенями або трахеями. Зябра й легені членистоногих є видозміненими кінцівками, а трахеї - порожніми трубочками,  що утворюються   як заглиблення зовнішніх покривів. Трахеї багаторазово галузяться, а їхні кінцеві трубочки обплітають усі внутрішні органи організму.

Кровоносна система
Кровоносна система членистоногих незамкнена. У них є серце й головні кровоносні судини -аорта й артерії.  Функції крові виконує гемолімфа. Це рідина двоїстого походження, що частково відповідає справжній крові, а частково - целомічній рідині.

Видільна система
Представлена різними типами видільних залоз, мальпігієвими судинами й жировим тілом.

Нервова система
Центральна нервова система представлена парним головним мозком(ганглії, що злилися) і черевним нервовим ланцюжком, який має в різних груп членистоногих різний ступінь концентрації. Головний мозок зазвичай складається з трьох відділів.

Нервова система а)омара б) мурахи   в)коника
Органи чуттів
Органи чуття членистоногих: очі (прості або складні фасеткові), механо- й хеморецептори, органи слуху. У різних груп членистоногих ступінь розвитку різних органів-чуття різний.

Більшість комах у своєму розвитку зазнають метаморфоз. При неповному метаморфозі личинка, котра вилупилася з яйця ,багато в чому схожа на дорослу комаху. Зазвичай вона відрізняється відсутністю розвинених крил (вони знаходяться в зародковому стані) і вторинних статевих ознак, а також наявністю структур, яких немає у імаго (дорослих форм) і які є пристосуваннями до умов проживання (наприклад, зябра у личинок, що живуть у воді). Личинка зростає в результаті линьок і поступово перетворюється на дорослу комаху.
Личинки комах з повним  метаморфозом істотно відрізняються від дорослих форм: зачатків крил не помітно, тіло розчленоване слабо, погано розвинені органи чуття, часто ротовий апарат і кінцівки не схожі на ті, що у дорослих форм того ж виду. Линяння личинок, крім останньої, не супроводжуються серйозними морфологічними змінами.

Під час останньої линьки личинка переходить у стадію спокою - стає лялечкою. Вона перестає харчуватися і майже не рухається. Всі запасені їй речовини витрачаються на складний процес метаморфоза. Після закінчення перебудови організму відбувається остання линька, і на світ з'являється доросла особина.
Поведінка членистоногих
Поведінка членистоногих визначається взаємодією вроджених і набутих рефлексів. Найпростіші форми поведінки членистоногих - рухові реакції стосовно джерела подразнення. Більш складна форма поводження – інстинкт  (ланцюг послідовних безумовних рефлексів).Найбільш складне поводження-серед членистоногих спостерігається в суспільних комах, які живуть великими родинами з досить складною внутрішньою ієрархією.


title: як тварини захищаються

text:
  учителя української мови та літератури
Биковецького НВК

Презентація
досвіду роботи
Савчук
Ганни Іванівни-
Особисте досьє
Савчук Ганна Іванівна

Дата народження – 08.08.1967р.
Освіта – вища
Який навчальний заклад закінчила – Тернопільський державний педагогічний інститут
Спеціальність за дипломом:
учитель української мови
та літератури
Стаж педагогічної роботи -33 роки
   Пропрацювавши не один рік, виробила для себе правила, від яких намагаюся не відступати:- сприймати кожного учня як особистість;- не допускати найстрашнішої учительської хвороби – байдужості до дітей;- намагатися бути потрібною людям;- уникати педагогічного старіння
МІЙ  ДЕВІЗ:
«Поважай будь-яку особистість, не обходь увагою жодного дитячого обдарування»

Життєве кредо:

«TANTUM POSSUMUS, QUANTUM SCIMUS»
« Неможливо примусити людину щось зробити – треба допомогти їй захотіти зробити це»
                                     Льюіс
Педагогічне кредо:
« Ми стільки можемо, скільки знаємо»
(Френсіс Бекон)

Проблема, над якою працюю:
«Формування пізнавальної активності учнів на уроках української мови та літератури шляхом використання інтерактивних методів навчання»
Мета створення презентації:
проаналізувати недоліки;
показати свої досягнення
оцінити власний потенціал;

Будьте самі шукачами, дослідниками. Якщо не буде вогника у вас, вам ніколи не запалити його  в інших…
В.О.Сухомлинський
систематизувати свою роботу;
  Актуальність проблеми:
Реалізація навчальної діяльності учнів
Відбір методів і прийомів навчання
Зацікавлення учнів навчальним матеріалом і процесом оволодіння ним
Використання елементів інноваційних технологій
Уміле поєднання фронтальної, групової та індивідуальної роботи
Для того, щоб підвищилась
 ефективність уроків, я вважаю доцільним:

Учити дитину  позитивно ставитися до себе
Створити
умови для всебічного розвитку дитини
Розвивати індиві-
дуальні особливості учнів

Зробити мету уроку-метою учнів
Створити оптимальну зацікавленість для кожного учня, можливість проаналізувати себе в навчанні
Форми і методи роботи:
Метод «Прес»
«Учень замість учителя»
Рольова та ділова гра
Орфографічний калейдоскоп
«Мозковий штурм»
«Колесо фортуни»
Літературна мозаїка
Робота в групах

Форми і методи роботи:
Метод «Займи позицію»
«Незакінчене речення»
Робота в парах
«Вірю – не вірю»
Інформаційне ґроно
«Асоціативний кущ»
Мікрофон
ффффффввввввввввввс
Форми і методи роботи:
Хронологічний диктант
диктант-плутанка
диктант-тиша
цифровий

Диктанти

графічний диктант

загадковий
 диктант
Досягнення моїх учнів:
Медвідь Вікторія –
конкурс знавців української мови
ІІ місце 2011 – 2012 н.р.
Дацюк Ірина –
олімпіада з української мови та літератури
ІІ місце 2011 – 2012 н.р.
ІІІ місце – 2012-2013 н.р.,
конкурс ім. Т.Г.Шевченка –
ІІІ місце – 2014-2015 н.р.
Ковальчук Яна –
конкурс ім. П.Яцика
ІІ місце - 2014-2015 н.р. ;
олімпіада з української мови
та літератури
ІІ місце - 2014-2015 н.р,
ІІІ місце - 2015-2016 н.р
Досягнення моїх учнів
Бондарчук Ілона –
конкурс ім. П.Яцика
ІІ місце – 2015-2016н.р.,
олімпіада з української мови  та літератури
ІІ місце - 2015-2016 н.р,
ІІІ місце - 2016-2017н.р.
Антонюк Валерія –
конкурс ім. П.Яцика
ІІ місце - 2016-2017 н.р.
конкурс ім. Т.Шевченка
ІІ місце – 2017-2018 н.р.

Шупінська Яна –
конкурс ім. П.Яцика
ІІІ місце 2015-2016 н.р.
олімпіада з укр. мови та літ.- ІІІ місце -2017-2018н.р.
Позаурочна робота
Участь у мовно-літературних конкурсах.
.
Позаурочна робота
Участь у літературних годинах, святах, вечорах, літературних КВК

Розвиток творчих здібностей через залучення учнів до пошуково-дослідницької роботи
Методична робота
Розробка дидактичного матеріалу до уроку, планування роботи вчителя
 Підготовка до друку і видання власних розробок уроків та сценаріїв
Підготовка до уроків, виховних заходів, семінарів, виступів
Учитись важко, а учить ще важче,
Але не мусим зупинятись ми,
Як дітям віддамо усе найкраще,
Тоді й самі сягнем нової висоти
                              П.Сингаївський


title: "Вплив негативних факторів на Здоров’я людини"

text:
Вплив негативних факторів на
Здоров’я людини
Виконала:
Учениця 11 класу
Міраліва, М
Здоров’я людини залежить від багатьох факторів: кліматичних  екологічних умов забезпечення продуктами харчування  і їх цінності,  і соціально економічних, а також стану медицини …
Доведено, що здоров’я людини залежить від умов та способу життя, на здоров'я людини впливають
 Шкідливі звички.
 не правильне харчування
Несприятливі умови праці,
 моральне і психічне навантаження
Малорухомий спосіб життя погані
 погані матеріальні умови
 самотність
 низький освітній та культурний рівень.
Здоров’я  людини  загрожують
негативні наслідки науково-технічної революції і урбанізації
 антропогенне забруднення природного середовища;
 погіршення  генитичного фонду популяції;
 не достатнє забезпечення продуктами харчування
 не здоровий спосіб життя
Неефективність медичних профілактичних заходів, низька якість медичної допомоги
Негативно позначається на формуванні здоров’я і несприятлива екологічна обстановка зокрема забруднення : повітря, води, ґрунту, а також складні природно-кліматичні умови
Найменше загрозу для людства становить антропогенне забруднення природного середовища. Хімічне, радіоактивне, бактеріологічне забруднення повітря води ґрунту продуктів харчування а також шум вібрація електромагнітні поля іонізуючі  випромінювання викликають в організмі людей тяжкі патологічні явища, глибокі генетичні зміни. Це призводить до різкого збільшення  захворювань,передчасного старіння й смерті, народження не повноцінних дітей…
Дякую за увагу!!!


title: Як тварини себе захищають

text:
Як тварини 		  себе 			 захищають?
Додаткові матеріали до уроків біології
Кожна жива істота на Землі – це результат тривалої еволюції.
Всі живі організми отримали право на життя і відстоюють його за допомогою різноманітних способів і засобів, даних природою.
У природі немає нічого непотрібного, кожному виду визначені своя роль, своє місце і своє призначення в екологічній системі і біосфері в цілому.
Як тварини захищаються
У природі існує немало видів тварин, у яких немає ні швидких ніг, ні гострих кігтів чи міцних зубів, але вони досить добре пристосувалися до умов життя і мають особливі засоби захисту від ворогів.
Ці тварини при небезпеці намагаються відлякати або обдурити супротивника, інші відчувають їхнє наближення і заздалегідь намагаються їх уникнути. Інші мають різноманітні пристосування для виживання.
Як тварини захищаються
Захисні прийоми тварин нескінченні у своїй розмаїтості. Тому розглянемо як вони захищають себе за допомогою:
забарвлення покривів;
форм тіла;
незвичних поз тіла;
відлякуючих елементів;
поведінки…
Як тварини захищаються
Захисне забарвлення буває у тварин, які за кольором не відрізняються від довкілля. Наприклад, білий колір у тварин снігів, жовто-коричневий у тварин пустелі, зелений у лугових комах, маскуючий у придонних організмів, різноколірний у тварин коралових заростей…
Як тварини захищаються
Як тварини захищаються
Сезонне забарвлення – линяння – виникає при зміні світлового дня. Наприклад, у зайців, горностаїв, куріпок. Біла шерсть тепліша, так як волосинки всередині порожнисті і заповнені повітрям, яке зберігає тепло.

Розподілене забарвлення буває у тварин, на тілі яких наявні яскраві та контрастні  смуги або плями. Наприклад, у деяких риб, змій, зебр, тигрів, жираф...
Як тварини захищаються
Відлякуюче забарвлення буває у тварин, які добре вирізняються на фоні навколишнього середовища. Це є своєрідним   попередженням  для оточуючих, щоб не чіпали.
Як тварини захищаються
Мімікрія буває у незахищених організмів, якінаслідують забарвленням або формою тварин, які являють собою небезпеку. Наприклад,
джміль та жук-восковик смугастий;                          				          муха-сирфіда і бджола.
Як тварини захищаються
Риба-ластівка плаває боком, імітуючи потонувший листок.
					 Метелики-листовидки  					нагадують скручені листки.

Як тварини захищаються
Мінливе забарвлення буває у таких тварин:
хамелеон змінює забарвлення від зеленого до жовтого чи бурого.
каракатиця миттєво змінює забарвлення під колір дна чи водоростей.
морські собачки набувають забарвлення водоростей, у яких пропливають.
Як тварини захищаються
Маскування очей: часто тваринам необхідно замаскувати очі. З цією метою біля очей можуть розміщуватися темні плями, які доповнюють захисне забарвлення або на тілі можуть бути великі  «псевдоочі», що здатні ввести хижака в оману, тоді як справжні очі замасковані.
Як тварини захищаються
Захисна форма – це форма тіла тварини схожа на  якийсь предмет навколишнього середовища. Наприклад, у даної риби                                         химерна форма, тіло вкрите                                             дрібними шипиками і                                  виростами, що сприяють                          маскуванню.
Вона лазить по дну за допомогою рукоподібних грудних і черевних плавців.
Очі як у хамелеона здатні до незалежного руху.
Як тварини захищаються
Прикладом захисної форми може бути риба, у якої на голові  наявні вирости, що нагадують черв’ячків, які неначе ворушаться.  Вона 					спокійно лежить на дні, 				маючи маскуюче                              				забарвлення, та чекає 					наближення жертви, що 				зайнята відшукуванням 				поживи.

Як тварини захищаються
Погрозлива поза наявна у тварин:
- гусінь метелика великої гарпії різко підкидає догори передню частину тіла і ворушить «хвостами»
- один з видів богомолів піднімає надкрила і оголює вирячкуваті плями та одночасно приймає химерну позу.
- плащоносна ящірка в разі небезпеки розкриває   шкірну перетинку і широко розкриту пащу.
Як тварини захищаються
Деякі погрозливі пози
Як тварини захищаються
Оборонні пози:
жук - бомбардир робить до 10 пострілів рідиною, яка моментально вибухає і перетворюється на хмарку;
австралійська ящірка молох бризкає  кров’ю із куточків очей.
Як тварини захищаються
Оборонні пози:
восьминіг випускає назустріч ворогу “чорнильну бомбу”, схожу на його силует;
- чорношия кобра робить підряд  до20 «пострілів»        отрутою в очі супротивника;
- риба лоцман використовує
     акулу як засіб захисту і як
     транспортний засіб.

Як тварини захищаються
Завмирання буває:
свиноноса змія у разі небезпеки лежить на землі черевом вгору;
при ляканні падають на землю та лежать нерухомо, неначе «вмирають», жуки із родини карапузиків;
паличник приймає певну позу і не змінює її, навіть, при  механічному пошкодженні;
опосум під час небезпеки валиться на бік і стає нерухомим.
Як тварини захищаються
Тварини-прогностики здатні до виживання:
медуза коренерот уловлює інфразвукові коливання і визначає наближення шторму за сотні кілометрів;
дроздоподібна очеретянка влаштовує                       гнізда не вище метра над рівнем води, але якщо літо буде дощове з повенями, то гнізда будуть набагато вище;
сірий пацюк передчуває землетрус за                       1,5 – 2 місяці з епіцентру, що знахо -диться від неї на відстані ста і більше                 кілометрів.
Як тварини захищаються
Автотомія - самокалічення, захисна реакція тварин при різкому подразненні, що проявляється у мимовільному відкиданні кінцівок, хвоста або інших частин тіла, які потім частково відновлюються. Прикладами є:
довільний відрив  кінцівок у креветок,                                           які після линьки відновлюються;
схоплене ворогом щупальце восьминога може відірватися за рахунок сильного скорочення м'язів, які в цьому випадку самі себе розривають;
відрив хвоста у ящірок.
Як тварини захищаються
Серед тварин устрічається самокаліцтво:
 - у спійманого за ногу павука-косарика, вона раптом відпадає і залишається у руках;
самокалічаться при небезпеці                                    також деякі види коників та                                   паличники;
схоплені за клешні річкові раки або краби обламують кінцівки, у строго певному місці.
Як тварини захищаються
	Стрибками рятуються себе такі тварини:
риба клинобрюшка, тримаючись на поверхні завдяки  швидким і частим помахом грудних плавців, пролітає до 5 метрів;
звичайна прикрашена змія                                сплющує тіло, розсовуючи                                         ребра і втягуючи живіт,                                                  м’яко планує на землю,                                          пролітаючи до 7 метрів;
ящірка літаючий дракон має помилкові ребра з шкірною перетинкою, в разі небезпеки розправляє їх і стрімко планує на відстань до 30 метрів.
Як тварини захищаються
Переносні укриття
рак-відлюдник ховає своє тіло в пусту раковину черевоногого молюска, яку постійно тягає за собою;
струмочники будують                                         будиночки з піщинок;
гусінь метеликів-мішочниць живе в       будиночку з рослинних частинок.
Як тварини захищаються
Колективний захист: нерідко заради безпеки та продовження роду тварини об’єднуються в групи і діють проти ворога спільно. Наприклад: деякі птахи (чайки), деякі риби (оселедці), ховрахи, клопи-солдатики, копитні (олені, лосі, вівцебики)…
Як тварини захищаються
У деяких видів ховрахів у випадку небезпеки кожний звірок видає пронизливий крик, попереджаючи сусідів про те, що необхідно ховатися.
Бобри ударами хвоста по воді сповіщають про небезпеку.
Як тварини захищаються
Цікаво, але факт!
Риба безрогий кузовок – має твердий «панцир», який роздувається, як тільки вона потрапить у рот хижака.
Як тварини захищаються
Як тварини захищаються
Перевтілення
Габонская гадюка
Козодой
Яких тварин видно?
Що за дивні предмети?
саргасовий морський клоун


title: Запилення квіткових рослин

text:
Розробка уроку на тему: Запилення квіткових рослин
Вчитель вищої категорії
зош №3 м.Чернігова
Самко Галина Михайлівна
Мета уроку:
Сформувати уявлення про запилення у квіткових рослин як етап статевого розмноження;
 розвивати логічне та біологічне мислення, вміння працювати з довідковою літературою, малюнками, схемами, таблицями.
Сприяти естетичному вихованню бережливому ставленню до природи.
Учні повинні вивчити основні поняття й терміни:
Запилення
Самозапилення
Перехресне запилення
Запилення вітром, водою, комахами, птахами.
1. Актуалізація опорних знань
Фронтальна бесіда
Квітку ми називаємо генеративним органом. Чому?
Яку будову має квітка?
Які органи квітки є головними?
Як вони побудовані?
Що таке суцвіття? Яке біологічне значення суцвіть?
Визначте, яким рослинам належать такі суцвіття
рослини
суцвіття
А – колос
Б – китиця
В – зонтик
Г- головка
Д – кошик
Е – початок
Є – складний колос
Ж – волоть
З – сережка
И – складний щиток
І – щиток
К – складний зонтик

К л ю ч
2.Мотивація навчальної                                    діяльності.
Поетична хвилинка
Під музичний супровід вальсу квітів учитель демонструє слайди із зображенням квітів, а учні читають вірші.
Вальс  квітів
Стихи
                                  ***
Цветы, цветы… Как много их:
И розовых, и голубых,
 Как мотыльков на тонких стебельках.
Цветы, цветы… Везде, везде
Мне улыбаются весь день.               Г.Суворов
                                  ***
Нынче удались цветы повсюду,
Вволю им дано покрасоваться
Я смотрю на землю, как на чудо,
Просто не могу налюбоваться        А.Прокофьев
                                  ***
Их видимо-невидимо _
Не сосчитаешь их!
И кто их только выдумал,
Веселых, озорных ?!
Должно быть, оторвали
От неба лоскуток,
Чуть-чуть поколдовали
И сделали цветок                              К.Серова
2) Створення проблемної ситуації
                   Проблемне питання
- Після відкриття Нової Зеландії та Австралії, туди прибули перші мешканці з Європи. Вони посіяли конюшину, яка раніше на цих землях не росла. Конюшина пишно розрозслася на родючих ґрунтах, але насіння не утворилося. Щоразу доводилося привозити нове насіння з Англії. Що,  на вашу думку, було причиною безпліддя конюшини? ( учні висловлюють свої думки)
Причиною безпліддя конюшини виявилася відсутність джмелів, які запилюють цю рослину.
Сутність та біологічне значення процесу запилення ми з'ясуємо на сьогоднішньому уроці.
Запилення та його види.
     Запилення – процес перенесення пилкових зерен до частин рослини, в яких
     розміщені насінні зачатки з яйцеклітинами.
Види запилення
Перехресне запилення
Самозапилення
Штучне запилення
Перехресне запилення може бути здійснено за допомогою:
Вітру
води
Комах
Птахів
Рукокрилих

Розглянемо запилення за допомогою вітру.
Запилення вітром
До вітрозапильних рослин належать:
Очерет
Жито
Тополя
Подорожник
Береза
3. Запилення рослин комахами
Ознаки вітрозапильних рослин:

1. Квіткові луски
2. Тичинки
3. приймочка
4. маточка
Квітки дрібні, з невеликою оцвітиною, або голі, завжди зібрані в суцвіття;
Утворюють дуже багато пилку; він сухий, гладенький, дрібний і легкий, а тому легко розноситься вітром;
Приймочки маточок у квіток широкі або довгі і далеко висунені з квіток;
У квітках можуть бути розташовані волоски, що допомагають краще вловлювати пилкові зерна, або вкриті клейким слизом, до якого прилипає пилок;
У деяких рослин (ліщина) цвітіння відбувається до розпускання листків;
Квітки мають довгі тичинкові нитки.

1) Евристична бесіда
- Чому на вашу думку , більшість квітів має яскраву оцвітину та приємний аромат?
- Чи доводилося вам спостерігати, як поводяться комахи навесні в саду?

Поетична хвилинка
                              Медозбір
Гречки, гречки –
Немов озера білі…
Пірнають бджоли в їхню глибочінь
Вони там літо ловлять і, зраділі,
На пасіку відносять похутчій.
Заповнюють бурштинні теплі соти,
Аби й в морози літо зберегти.
Стою у вирі світлої  роботи,
Високого творіння доброти.
Летять! Летять!
Краплинки сонця взято.
Рапсодіями сповнюється діл.
Душа запам'ятовує, як свято, -
Цей день,
Це поле,
Цю натхненність бджіл.                     М.Федунець

Оса і бджола
На квіточці бджілка спивала росу,
На квіточці бджілка зустріла осу.
“Сестрице, -  звернулась до бджілки оса, - Хіба не однакова наша краса?
Ми схожі с тобою, і дивно мені,
Що людям ти люба, а чомусь – ні”.
“Ой, сестро, - тут бджілка спинила осу, -
Хіба ж то нас люблять лише за красу?
Багато гарніших комах у гаю,
Мене поважають за працю мою”.
                                                      І.Кульська
                (Інсценіровка вірша)

2) Повідомлення учнів
Презентація учня про ознаки рослин, які запилюються комахами
Квітки великі
Дрібні квітки, зібрані в суцвіття
Яскраве забарвлення оцвітини;
Пилкові зерна мають вирости та виступи;
Гарний запах;
Поживний пилок;
Квітки виробляють нектар
Повідомлення учнівЦікаві факти
Щодо великої роботи, яку виконують комахи, свідчать такі факти: бджоли, щоб зібрати нектар для утворення 1 кг меду, мають відвідати приблизно 6 млн. квіток.
Місце розташування вуликів із бджолами впливає на врожайність: яблуня при відстані вуликів на 600 м дає врожай 124 кг, на відстані 200 м – 252 кг; гречка на відстані 1 км – 9 ц, при безпосередньому розташуванні на полі – 16 ц; врожайність вишні збільшувалась у 7 разів, малини та аґрусу – у 2 рази, огірків – у 10 разів.
Чудовими запилювачами є метелики – вони можуть відчути запах на великих відстанях ( від кількох сотень метрів до кількох кілометрів).
Перехресне запилення птахами, кажанами, водою.

Вправа “Лови помилку”

                       Бабочка
Ты прав. Одним воздушным очертаньем
Я так мила
Весь бархат мой с его живым миганьем –
Лишь два крыла.
Не спрашивай: откуда появилась?
Куда спешу?
Здесь на цветок я легкий опустилась
И вот – дышу.
Надолго ли, без цели, без усилья
Дышать хочу?
Вот-вот сейчас , сверкнув, раскину крылья
И улечу.                                                          А.Фет

Запилення за допомогою кажанів
запилення за допомогою води
Стрілолист монтевідський
Стрілолист звичайний
4. Самозапилення. Штучне запилення
Самозапилення – процес перенесення пилку двостатевої квітки на приймочку маточки цієї самої квітки.
   Властиве багатьом культурним рослинам.
   Як правило запилення відбувається в бутоні до розкриття квітки. Самозапилення обмежує пристосованість організмів до умов існування.
   Прикладами рослин у яких відбувається самозапилення служать:
Самозапилення
картопля

Пшениця
Рис

Квасоля
Горох
Штучне запилення
Для виведення нових сортів та підвищення врожайності деяких рослин використовують штучне запилення: переносять пилок із пиляків одних рослин на приймочки інших.

Додаткове завдання для учнів :
Підготувати повідомлення про штучне запилення та його значення.
IV. Осмислення об'єктивних зв'язків і взаємозалежності у вивченому матеріалі.
Перехресне запилення забезпечує перекомбінацію батьківських ознак, підвищує мінливість та пристосувальні можливості організмів. Зигота, що утворилася внаслідок запліднення, успадковує всі ознаки: не тільки форму, розміри, забарвлення,а й чутливість до температури, тривалості дня, вологості ґрунту. Отже, рослина, утворена внаслідок перехресного запилення, буде більш стійкою до змін навколишнього середовища.
Незалежно від способу запилення, на маточки квіток, потрапляє пилок. Але проростає пилок тільки якщо він потрапив на квітку того ж виду рослин. Приймочка маточки й тичинки мають унікальну здатність розпізнавати один одного. Ніколи пилок дуба не проросте в маточці яблуні, а пилок кульбаби – у маточці берези. Отже, статеве розмноження в природі можливе тільки між рослинами одного виду.
V. Узагальнення та систематизація знань.
1) Бесіда.
Чому довготривалі дощі та сильні вітри, часто супроводжуючи період цвітіння рослин, можуть сильно знизити врожай плодів і насіння?
- Про яке запилення йде мова у вірші?
         Цветок всю ночь готовит мед,
         Пчелу – сластену в гости ждет.
         Бери, мол, но как другу
         Мне окажи услугу:
         Пыльцу мучную эту
         Перенеси соседу…
         Пчела несет ее, и вот –
         Цветок увял, и зреет плод.
                                                             Н.Рыленко
2) Заповнення таблиці.      Особливості будови квіток
VI. Підбиття підсумків уроку.
VII. Повідомлення домашнього завдання
Вивчити §29
Підготувати повідомлення про значення штучного запилення
Значення пилку та нектару рослин.
Довгострокове завдання:  навесні провести самостійні спостереження за процесом запилення рослин у природі.
Дякуємо за увагу


Якщо спадковість неоптимальна: редагування транскриптому, геному, мозку
Болдирєв Олексій
Інститут фізіології ім. О. О. Богомольця
Міжнародний центр молекулярної фізіології
НАН України

evolution@science.ua
my.science.ua
Гени й ознаки
Один ген – один фермент
Люсьєн Кено, миші (1903)

Бідл і Тейтум, нейроспора (1941)
Від 27,462 до 153,478 генів у людини (CSH 2001)
22,333 – можливо. Але ніхто не знає точно (біоінформатик Steven Salzberg, октябрь 2010)

55 000 – 2 000 000 білків
Терміновий апдейт!
Multiple evidence strands suggest that there may be as few as 19,000 human protein-coding genes

Iakes Ezkurdia, David Juan, Jose Manuel Rodriguez, Adam Frankish, Mark Diekhans, Jennifer Harrow, Jesus Vazquez, Alfonso Valencia,  Michael L. Tress
Hum. Mol. Genet. June 16, 2014 doi:10.1093/hmg/ddu309
Як ДНК виробляє білки
Альтернативний сплайсинг
1977 – аденовіруси
1981 – кальцитонін
1981 – антитіла
2000 – "рекордсмен" сплайсингу - Dscam, до 38,016 вариантів

Механізм сплайсингу
Редагування РНК – спрямована зміна окремих нуклеотидів у РНК після (чи під час) транскрипції

1986 Major transcript of the frameshifted coxII gene from trypanosome mitochondria contains four nucleotides that are not encoded in the DNA
Rob Benne, Janny Van Den Burg, Just P.J. Brakenhoff, Paul Sloof, Jacques H. Van Boom, Marijke C. Tromp
Типи редагування РНК

А на І (дезамінування аденіну)
С на U (дезамінування цитозину)

G на A,
U на C
та інш.

Механізм редагування РНК у кінетопластид
Механізм редагування РНК у кінетопластид
Механізм редагування РНК у кінетопластид
Едитосома у кінетопластид спряжена з трансляцією
А Physarum polycephalum вставляє цитидини...
Еволюція дезаміназ
Редагування тРНК
Редагування С на U
C-to-U RNA editing of apolipoprotein B. The model for an ∼35-nucleotide region of apoB RNA flanking the edited base (asterisk) is shown.
Blanc V , Davidson N O J. Biol. Chem. 2003;278:1395-1398
©2003 by American Society for Biochemistry and Molecular Biology
Редагування С на U
Аденозиндезамінази евкаріот (ADAR)
Основні мішені ADAR
ADAR у різних тварин
Людина: Alu повтори
60 млн років тому з’явились у геномі приматів
Близько 300 пар основ
10,7% генома людини
70-80% гомології –консервативність вища за інших ссавців
1 заміна на транскрипт
3 заміни на транскрипт
5 замін на транскрипт
Людина особлива?

У Редактора РНК нема нічого святого!
И все це впорядковано працює в організмі, а порушення всіх цих процесів призводить до ВЕЛИКИХ неприємностей!!!!

Код ДНК не гарантує амінокислотної послідовністі білка: з’являються стоп-кодони, заміняються амінокислоти
Сплайсинг відбувається «як прийдеться»: нові сайти виникають, старі зникають
тРНК, яка створює «не ті» білки
«Сміттєва ДНК» активно використовується для роботи еволюційно просунутих видів (людина й примати) і органів (тимус, мозок)

РНКр при патології
Редагування ДНК
Гомологи AID наявні у всіх хребетних включно з рибами, а також у безщелепних
Ген APOBEC1 – з дуплікації гену AID, є у всіх ссавців включно із сумчастими.
Локус APOBEC3 з'явився лише у плацентарних; з двох копій у гризунів і парнокопитних утворився один ген, у непарнокопитних, хижих, кажанів і приматів гени локусу багатократно дупліковані (до 7 у людини)
Гени родини APOBEC у людини
Іонні канали
Іонотропні рецептори
AMPA-глутаматний рецептор
Letters to NatureNature 406, 78-81 (6 July 2000) | doi:10.1038/35017558; Received 10 March 2000; Accepted 22 May 2000Point mutation in an AMPA receptor gene rescues lethality in mice deficient in the RNA-editing enzyme ADAR2Miyoko Higuchi1, Stefan Maas1,2,3, Frank N. Single1,2, Jochen Hartner1, Andrei Rozov4, Nail Burnashev4, Dirk Feldmeyer4, Rolf Sprengel1 & Peter H. Seeburg1

Калієвий канал Kv 1.1
ізолейцин
валін
Редагування РНК у нервовій системі
Редагування РНК у нервовій системі
Кількість сайтів редагування в екзонах
       115 сайтів ADAR

                                53 сайти ADAR

        645 сайтів ADAR

             у нервовій системі – 60% білків!
Головний Редактор РНК:

Модифікує функцію білка
Знищує непотрібну РНК
Бореться з вірусами
Тканиноспецифічно змінює експресію білка
Керує РНК-інтерференцією
Впливає на епігенетичну адаптацію й еволюцію
Регулює сплайсинг білка

Дякую за увагу!

СПОДІВАЮСЬ, УСІМ БУЛО ЦІКАВО!
Література
Molecular diversity through RNA editing: a balancing act
Sanaz Farajollahi and Stefan Maas
Trends in Genetics Vol.26 No.5 (2010)

RNA editing: a driving force for adaptive evolution? Willemijn M. Gommans, Sean P. Mullen, Stefan Maas
Bioessays. 2009 October ; 31(10): 1137–1145.

Is abundant A-to-I RNA editing primate-specific?
Eli Eisenberg, Sergey Nemzer, Yaron Kinar, Rotem Sorek, Gideon Rechavi and
Erez Y. Levanon
TRENDS in Genetics Vol.21 No.2 (2005)

БІЛЬШЕ ПОСИЛАНЬ:

http://uk.wikipedia.org/wiki/Редагування_РНК
МОЯ НАУКА


Як живеться вам птахи на гребінчиках дахів?
Відгадайте, дітки, хто має носик — долото? Ним комах з кори виймає, про здоров'я лісу дбає.
Сіла пташка на дубку, Завела своє "ку-ку"! Стрепенулись їжачок, Заєць і козулі. Всіх збудив той голосок, Пісенька ...
За вікном сніжок, Піднялася віхола, Але бачу я пташок, Що сидять під стріхою: Чив-чив-чив, чив-чив-чив. Хто співати їх навчив? Сірі пташенята ці — То, звичайно, ...
Швидко скрізь цей птах літає,Безліч мошок поїдає,За вікном гніздо будує, Тільки в нас він не зимує.
Відлітають за моря, У краї далекі,На будинках гнізда в'ють, Звуть же їх ...
Крізь зимові заметілі В сад наш птахи прилетіли. Та такі червоногруді, Ніби яблука повсюди Хтось розсипав у дворі. Звуться птахи ...
В мене є великий хист,Я співаю, як артист.Спів мій радісний усюдиДуже люблять слухать люди.
Першим я приніс весну,Розбудив усе від сну,І співаю під вікном.Люди звуть мене ...
Чи знаєте ви птахів, які живуть в Україні?
зозуля
дрімлюга
жовтобровий вівчарик
сіра куропатка
волове очко
крутиголовка
ДРІМЛЮГА
                          Нічний птах. Уночі
                          ловить комах, а вдень спить. Колір та малюнок оперення роблять його непомітним на гілці, опалому листі. У давнину вважали, що дрімлюга своїм широким м'яким дзьобом вночі доїть кіз. Звідси російська назва птаха "козодой".

ЗОЗУЛЯ
                     Прилітає посеред весни,
                   відлітає наприкінці літа. Підкидає свої яєчка у гнізда дрібних пташок. Дуже корисна: знищує волохату гусінь, яку ніхто, крім неї і вивільги, не їсть. Часом рятує від шкідників великі ділянки лісу.
ВІВЧАРИК

   Дрібна співоча пташка, дуже схожа на листок дерева чи куща. Живе у світлому лісі з густими кущами. Гніздечко в'є на землі.
СІРА КУРОПАТКА

	 Усе життя проводить на землі, у заростях бур'янів та чагарників. Рябеньке забарвлення робить її зовсім непомітною серед рослин.
ВОЛОВЕ ОЧКО

   Дуже дрібна пташка із забарвленням темних гілок, сухого коріння та прілого листя, її домівка — купи хмизу, завали дерев, торішні бур'яни, в які вона пірнає і в яких прудко рухається, наче миша.
КРУТИГОЛОВКА
                         Родичка дятлів, але не
                     дуже схожа на них.
                        Оперення м'якше, дзьоб менший, тулуб гнучкіший. Ім'я отримала завдяки вмінню лякати ворогів. Витягує голову з дупла, крутить нею і шипить, наче змія.

1.  МАЛЮЄМО СІРО-КОРИЧНЕВИЙ СИЛУЕТ РОЗБИШАКИ-ГОРОБЦЯ ( ГОЛОВУ С ТУЛУБОМ).
2.  МАЛЮЄМО БІЛЬШ ТЕМНИЙ ХВОСТИК З ФІГУРНИМ ВИРІЗОМ (ПРАПОРЕЦЬ).
3.  МАЛЮЄМО  КРИЛЬЦЯ, СХОЖІ НА ЛИСТОЧКИ  ‒ ГОРОБЧИК ЗЛІТАЄ.
4.  ПЕНЗЛИКОМ №1 АБО КОЛЬОРОВИМИ ОЛІВЦЯМИ МАЛЮЄМО  ДЗЬОБ, ОЧІ І КОРОТЕНЬКІ ЛАПКИ.
Малюємо горобчика
5.  МАЛЮЄМО ПІР’ЯЧКО-РИСОЧКИ : СВІТЛІ НА ТЕМНОМУ (КРИЛЬЦЯ), ТЕМНІ НА СВІТЛОМУ (СПИНКА)
6.  МАЛЮЄМО КАЛЮЖУ З БРИЗКАМИ – НАШ ГОРОБЧИК КУПАЄТЬСЯ.
1.  МАЛЮЄМО ГОЛОВУ С ТУЛУБОМ ПТАШОК ОДНІЄЮ КОНТУРНОЮ ЛІНІЄЮ: СИНИЧКА ТРОШКИ МЕНША, СНІГУР  –  БІЛЬШИЙ.
2.  ПЕРЕДАЄМО ХАРАКТЕРНИЙ ОКРАС ОПЕРІННЯ
3.  ДОДАЄМО ПІР’ЯЧКО-РИСОЧКИ ЧОРНОГО АБО СІРОГО КОЛЬОРУ І МАЛЮЄМО ЗАСНІЖЕНІ ГІЛКИ, НА ЯКИХ СИДЯТЬ НАШІ ПТАШКИ.
Малюємо синичку і снігура
Презентація
підготовлена вчителем початкових класів
Рябчук Ю.М.
МЗШ №12 І-ІІІ ступенів
до уроку образотворчого мистецтва


title: Життєвий цикл у рослин та тварин

text:
Життєвий цикл
 у рослин та  тварин
Життєвий цикл - це період між однаковими фазами розвитку двох чи більше послідовних поколінь. У багатоклітинних організмів індивідуальний розвиток завершується природною смертю. Безперервність життєвого циклу організмів забезпечують гамети (статеві клітини), які передають спадкову інформацію організмам дочірнього покоління.
Тривалість життєвого циклу у різних організмів може бути різною. Наприклад, у бактерій або дріжджів проміжок між двома поділами клітини часто не перевищує ЗО хвилин, а в багатьох вищих рослин і хребетних тварин він триває багато років. Так, сосна звичайна починає розмножуватися тільки на 30-40-м, риба білуга - на 12-18-му роках життя. Тривалі життєві цикли спостерігають і в деяких безхребетних тварин. Наприклад, личинки одного з видів південноамериканських цикад розвиваються протягом 17 років.
Тривалість життєвого циклу залежить від кількості поколінь, які послідовно змінюють один одного протягом одного року, або кількості років, протягом яких розвивається одне покоління.Розрізняють прості і складні життєві цикли. При простому життєвого циклу всі покоління не відрізняються один від одного. Прості життєві цикли характерні для гідри, молочно-білою планарії, річкового рака, павука-хрестовика, плазунів, птахів, ссавців.
Складні життєві цикли супроводжуються закономірним чергуванням різних поколінь або складними перетвореннями організму під час розвитку. Так, в деяких водоростей (бурих, червоних) чергується статеве покоління, переважно гаплоїдний, з нестатевим, переважно диплоїдним. Серед вищих рослин тільки в мохоподібних переважає статеве покоління, тоді як в інших (папоротеподібні, Хвощеподібні, плауноподібні, голонасінні, покритонасінні) - нестатеве
У тварин складні життєві цикли теж не рідкісні. Так, в життєвому циклі багатьох найпростіших (форамініфери, споровики) і кишковопорожнинних відбувається закономірне чергування поколінь, що розмножуються статевим і нестатевим способами.
Наприклад, нестатеве покоління медузи аурелії - поліпи - розмножується брунькуванням, утворюючи нові поліпи. За допомогою поперечного поділу поліпи дають початок особинам статевого покоління - медузам. Чоловічі і жіночі особини медуз розмножуються статевим способом. З заплідненої яйцеклітини розвивається личинка, деякий час плаває за допомогою війок, а потім осідає на дно і перетворюється на поліп.
У інших тварин (наприклад, у плоских хробаків - поросят, в деяких членистоногих - попелиць, дафній) в життєвому циклі чергуються покоління, які розмножуються статевим способом і парті-ногенетічно
Чергування поколінь, які розмножуються статевим способом і партеногенетичного, має важливе біологічне значення для організмів, що живуть в мінливих умовах навколишнього середовища і не можуть переживати несприятливі періоди в активному стані. Статеве розмноження забезпечує безперервність існування виду, а партеногенез дозволяє в повній мірі використовувати сприятливі періоди для швидкого зростання чисельності виду.
Чергування поколінь, які розмножуються різними способами (статевим і нестатевим, статевим і партеногенетичного), збільшує мінливість, яка забезпечує здатність виду жити в різних умовах навколишнього середовища і швидко реагувати на їх зміни.
Презентацію підготували учні 11 класу
Сущанський Олександр, Мороз Славік, Остапчук Світлана, Бондаренко Богдан.


Вплив Мобільного телефону на здоров'я людини

Історія створення телефону:
У 1837 році Уитстон і Кук створили перший апарат для передачі і прийому повідомлень.
У 1876 році Олександр Белл винайшов передавач (мікрофон).
У 1878 році Томас Алва Едісон використовував у мікрофоні вугільний порошок.
Перший мобільний телефон. Історія створення:
Історія мобільного телефону почалася в 1947 році.
3 квітня 1973 була змонтована базова станція.
Випробування першого в світі мобільного телефону пройшли 3 квітня 1973.
Переваги мобільного зв’язку:
Чисте звучання мови, відсутність сторонніх шумів і ефекту металевого голосу.
Швидкість передачі даних може досягати 153 кБіт в секунду.
1. Чи потрібен мобільний телефон:
2. Якості, що враховуються при купівлі мобільного телефону:
3. Чи має шкідливий вплив мобільний телефон?
Нормоване випромінювання мобільних телефонів
У 1996 році Федеральна комісія із зв'язку (FCC) США встановила нові норми на допустимий рівень ППМ при неконтрольованому використанні випромінюючих приладів, іншими словами - для масового користувача. Приблизно в той же час аналогічні норми були введені в Європі. Так для локальної ділянки тіла (голова) рівень ППМ був визначений: 0,08 мВт/см2.
Норма допустимого опромінення людини, виражена в потужності електромагнітної хвилі (Вт), що припадає на 1 кг живої ваги - питомий коефіцієнт поглинання (SAR).
Рівень SAR мобільних телефонів в основному лежить в межах від 0,28 до 1,5 Вт / кг. Чим менше SAR, тим безпечніше телефон для людини.
Механізм впливу техногенних випромінювань на здоров'я людини
Пухлина мозку
Психологічна залежність від мобільного телефону:
 Занепокоєння з приводу відсутності телефону
 SMS-манія
 Інформаційна манія
 Залежність людини від телефону
Манія переслідування
Звукові галюцинації
 Фізіологічна залежність. Вплив на біохімічну активність мозку
      Дослідження засвідчили зміни (а саме зміни альфа-і тета-ритму біоелектричної активності мозку) в корі головного мозку. Ці зміни з'являлися при тривалому використанні.

Вплив на ендокринну систему
      У дослідженнях вчених Mann K і P Вагнер (1998 рік) були зареєстровані невеликі коливання рівня гормонів. Однак ці коливання знаходились в межах норми, а через деякий час після припинення розмови по телефону все поверталося до нормального (властивому кожному конкретному учасникові дослідження) рівню.
Вплив ЕМП мобільних телефонів на пізнавальну функцію
       При тривалій розмові спостерігається збільшення температури вуха, барабанної перетинки, прилеглих тканин і прилеглої ділянки мозку. Напевно, багато хто з вас могли помітити відчуття тепла у вусі після довгої розмови. Це є не що інше, як результат впливу електромагнітного поля, створюваного передавачем телефону.
Вплив на увагу і здатність до концентрації
      Має місце бути зміна напрямку уваги. Ви ж не раз чули по радіо чи телевізору про аварії, скоєних водіями, які розмовляють по телефону. Відбувається це тому, що водій більше зосереджується на розмові, ніж на управлінні автомобілем.
Вплив на сон і імунну систему
     У даній області було проведено безліч досліджень. Наприклад, вчений Huber R, який проводив досліди у 2000 році, встановив, що тривалий вплив електромагнітних полів телефону на мозок призводить до такого ж ефекту, що і вживання кави чи міцного чаю.
 Критерії шкідливості мобільного телефону
Рекомендации по использованию сотового телефона
Не вішайте телефон на шию , покладіть його в його сумку , не тримайте у внутрішній кишені або в кишені штанів.
Дітям та підліткам потрібно обмежувати час користування телефонами, оскільки їх мозок і нервова система все ще знаходяться в процесі формування.
Скоротіть до мінімуму розмови в місцях з поганим зв'язком . Ваш стільниковий телефон - істота інтелектуальне. Якщо зв'язок поганий , то він збільшує потужність сигналу і навпаки. Тому акустична боротьба з перешкодами нічого хорошого вам не принесе.
Використовуйте гарнітури. Будь-яка гарнітура частково знімає з вас деякий об'єм випромінювання. Головним чином ви знижуєте опромінення мозку
Пам'ятайте , що максимальна потужність випромінюється стільниковим телефоном під час встановлення зв'язку . Ви напевно , слухали які перешкоди здатний навести ваш стільниковий друг на акустику . Тому розмови по 3 секунди безкоштовні тільки для вашого гаманця , але не для вашого здоров'я.
При покупці телефону будьте уважні і звертайте увагу не тільки на можливості і дизайн телефону . Але і на значення SAR , яке має бути зазначено в інструкції , воно має бути в межах від 0,28 до 1,5 Вт / кг. Чим менше SAR , тим безпечніше телефон для людини.
 Відсоток користувачів по мірі їх тимчасового контакту з мобільним телефоном
 Місця, використовувані для носіння мобільних  телефонів


title: Всеосвіта › Перейти на сторінку документа

text:
Види і техніки розпису тканини
Підготувала:
Студентка 2БОМ групи
Клімченко Т. С.
Викладач:
Школьнінік О. О
1

Історія виникнення та розвитку
Слово «батик» - явайского походження і в перекладі означає «малювання гарячим воском».
Батик – це техніка розпису тканини, при якому ділянки тканини, які не мають бути зафарбовані, покриваються спеціальною сумішшю - резервом. В якості резерву може бути використаний парафін, віск або різні смоли.
2
о. Ява вважається найдавнішим центром батику
3
«чантинг» - оригінальний інструмент для нанесення візерунків розтопленим воском
4
Батик в різних сферах
5
Види Батику
холодний батик;
 гарячий батик;
вільний розпис тканин;
 вузликовий батик;
аерографія
6
Холодний батик
7
Цей спосіб передбачає нанесення резерву у вигляді замкнутого контуру, у межах якого здійснюється розпис фарбами.
Гарячий батик
8
Розплавлений резерв може наноситись на контур малюнка і/або покривати окремі ділянки полотна.
Вільний розпис тканини
9
Початковий малюнок наноситься фарбою, резерв використовується тільки в завершальній обробці.
Вузликовий батик
10
Вузликовий батик має суттєві відмінності від попередніх способів. Його важко назвати розписом, це - фарбування тканини. Полотно складається різними способами, перев'язується в декількох місцях або прошивається нитками, після чого забарвлюється фарбою.
Аерографія
11
спосіб оформлення тканин, що здійснюється при допомозі пульверизаторів та інших розпилювачів. Розпорошена фарба, осідаючи на тканині, утворює досить рівномірне «точкове» фарбування
Правила техніки безпеки
12
Інструменти, матеріали та пристосування
13
Тканина
бавовняні тканини – маркізет, батист, мадаполам
Ситець і бязь
Шовкові тканини
Інструменти, матеріали та пристосування
14
Рами для розпису
Інструменти, матеріали та пристосування
15
Фарби для тканин
Інструменти, матеріали та пристосування
16
Резерви
Інші пристосування
17
Розпис способом «Холодний батик»
18
Підготовка тканини
Нанесення рисунку
19
Розпис фарбами
20
Холодний батик
21
Дякую за увагу!
22


title: Йод

text:
Що таке йододефіцит? Як його уникнути.
Йододефіцит — це захворювання щитоподібної залози яке виникає при нестачі йоду в організмі людини.
             Йод – як біолемент
Йод (J) — елемент VII групи періодичної системи, атомний номер 53, атомна маса 127. Назва походить від грец. jodes - фіолетовий, тому що такий колір мають пари йоду.
У нормі в організмі людини міститься до 25 мг йоду, причому близько 50 % знаходиться в щитоподібній залозі (1000-12000 мкг/г), а також у печінці (0,2 мкг/г), у яєчниках, легенях  (0,07 мкг/г), у нирках (0,04 мкг/г), у лімфовузлах (0,03 мкг/г), у мозку, сім’яниках і м'язах (0,02 мкг/г).
Ознаки   йодної   недостатності
 це порушення функцій щитовидної залози та проблеми, що нею викликані.
 стомлюваність, млявість, погіршення пам'яті та уваги, зниження інтелекту, депресія, простудні захворювання, а також випадання волосся, розслоєння нігтів, тривалі загоєння шкірного покриву та ін.
Прояви  йододефіцитних  захворювань
Плід:

Зростання смертності
Вроджені вади розвитку
Неврологічний кретинізм
Відставання у психічному розвитку
Глухонімота
Спастична диплегія
Мікседематозний кретинізм
Затримка фізичного розвитку
Відставання психічного розвитку
Психомоторні порушення.

Немовля :

Висока смертність
Вроджений зоб
Вроджений гіпотиреоз

Дитина :
Зоб
Субклінічний гіпотиреоз
Затримка фізичного, інтелектуального розвитку і становлення репродуктивної функції

Доросла людина:
зоб
Зниження інтелекту та фізичної працездатності
Гіперхолестеринемія
Субклінічний гіпотиреоз

Жінка репродуктивного віку:
Зоб
Анемія
Порушення репродуктивної здатності
Не виношування вагітності
Передчасні пологи

Вміст йоду в продуктах харчування
Основне джерело йоду — морепродукти, риба, а особливо морськакапуста. . У ламінаріі, в залежності від виду та терміну збору, міститься 50-70000 мкг йоду% (в середньому 0,3% від загальної маси).
щоб набрати добову дозу йоду, необхідно з'їдати 100-200 г ламінаріі в день.
 Риба: оселедець, камбала, тріска, палтус, морський окунь, тунець, лосось.
Гребінці, краби, креветки, кальмари, мідії, устриці.
Прісноводна риба (кількість йоду не перевищує 5-8 мг на 100 г сирої ваги).* Зернові культури, молоко, яйця, олія, яловичина.* Овочі, вирощені на багатих йодом грунтах, в тому числі: баклажани,ріпчаста і зелена цибуля, часник, салат-латук, щавель, спаржа, шпинат,редис, буряки, картопля, морква, томат.
Споживання сої, наприклад, викликає збільшення щитовидної залози Деякі фрукти та ягоди, у тому числі апельсини, лимони, банани, диня, виноград, ананаси, полуниця, яблука, хурма.
Печериці (рекомендована денна норма йоду міститься в 1,5 кг цих грибів).

Потреба у йоді у різних   вікових категорій, мкг на добу
Діти:

                 До 1 року  -   до 120
                 До 3 років -        120
                 4 - 6 років -   120 - 130
                7 – 9 років - 140 -150
               10 – 12 років - 150 -200
Особи віком 13- 65 років - 200
Особи віком 36 – 65  років - 180
У ще старшому віці достатньою  є доза йоду 130 – 150 мкг на добу. При штучному годуванні недоношених дітей доза йодиду  - 20 мкг на 100 мл молока, для доношених – 10 мкг на 100 мл молока.

Профілактика йододефіциту
Для профілактики йододефіциту достатньою регулярно споживати продукти, збагачені йодом.
Щоб запобігти йододефіциту, досить щодня вживати разом із їжею 5-6 грамів йодованої  солі.
Щоб зберегти йод у йодовмісних продуктах, їх треба правильно готувати
Морську рибу потрібно варити, а не смажити.
Звичайна капуста й редька, навпаки, вимивають і без того малу кількість йоду з організму.

Дякую за увагу! Будьте здоровими!


title: Захворювання нервової системи

text:
Підготувала Осадча К.
Захворювання нервової системи
Зміст:
Значення ЦНС
Причини захворювань
Спадкові захворювання
Інфекційні
Травматичні

Значення ЦНС:
   Центральна нервова система разом із залозами внутрішньої секреції бере участь у регуляції функцій о. Вона несе відповідальність за узгоджену роботу всіх органів і систем людини.
Причини захворювань:
   віруси (вітряна віспа, свинка, герпес і ВІЛ).
бактерії (стафілокок, стрептокок);
грибки і паразити (токсоплазмоз, малярія);
забиття головного мозку;
пухлини;
судинні порушення;

Спадкові захворювання
   Можуть бути хромосомними і геномних. Найвідоміше  хромосомне захворювання— це хвороба Дауна. Характерними ознаками цього захворювання є порушення з боку ендокринної системи та опорно-рухового апарату і слабоумство.
Інфекційні захворювання:
Виникають через вплив вірусів, грибків, бактерій і паразитів. Найпоширеніші: малярія, енцефаліти, кір. Основними симптомами є головний біль, порушення свідомості, нудота, підвищена температура.
Травматичні ушкодження
   Виникають унаслідок травм, забоїв або здавлювання спинного або головного мозку. Такі захворювання супроводжуються головним болем, нудотою, блювотою, розладами свідомості, втратою пам’яті, зниженням чутливості.
Неврит
   Неврит — запальне захворювання периферійних нервів, причиною якого можуть бути травма,  інфекційне захворювання, порушення обміну речовин, недостатність кровопостачання. Розрізняють неврит лицьового  променевого  і сідничного нервів та інших.
Струс головного мозку
       Струс - це ушкодження головного мозку, викликане травмою. Проявляється у вигляді потьмарення свідомості, втратою пам'яті іноді втратою свідомості.При ударі мозок б'ється об  кістки черепа. Це приводить до  ушкодження структур мозку, порушується передача нервових імпульсів.


title: Явище кросинговеру в генетиці

text:
Явище  кросинговеру       в  генетиці

Кросинговер
Кросинговер - явище обміну ділянками гомологічних хромосом після кон'югації у профазі 1 мейозу. Власне перенесення ДНК відбувається, коли гомологічні регіони на відповідних хромосомах розриваються, а потім приєднуються до іншої хромосоми.
Результат цього процесу - обмін генетичної інформації, відомий як гомологічна рекомбінація.
Ілюстрація кросинговера
Кросинговер
Процес кросинговера вкрай важливий для підвищення різноманітності серед нащадків.
Кроссинговер був також помічений Т.Морганом і його учнями, тому його теорію спадковості, що складається з трьох основних пунктів, можна доповнити ще одним положенням: в процесі формування гамет гомологічні хромосоми кон'югують, і в результаті обмінюються алельними генами.
Закономірності
Гени розташовані в хромосомі по її довжині в лінійному порядку, тобто один за одним.
Сила зчеплення між двома генами, розташованими в одній хромосомі, обернено пропорційна відстані між ними. Чим більша ця відстань, тим частіше відбувається кросинговер.
Закономірності
Частота кросинговеру між двома генами, розташованими в одній хромосомі, є величиною відносно постійною для кожної конкретної пари  генів.
Величина кросинговеру вимірюється відношенням кількості кросоверних особин до загальної кількості особин у потомстві від аналізуючого схрещування.
Морганіда
Морганіда – одиниця відстані між генами у хромосомі, одна морганіда   = 1% кросинговеру. Якщо відстань становить 50 морганід і більше – стани ознак успадковуються, незважаючи на розміщення генів в одній хромосомі.
Кросинговер
Явище кросинговеру було доведено за допомогою введення в різні ділянки гомологічних хромосом ізотопних атомів (міток).
Після завершення кросинговеру такі мітки, введені в одну з гомологічних хромосом, виявляли у відповідних ділянках іншої.
Вплив на кросинговер
Хоча частота кросинговеру між різними парами зчеплених генів є величиною відносно постійною, на неї можуть впливати деякі фактори зовнішнього й внутрішнього середовища (зміни в будові окремих хромосом, які ускладнюють або унеможливлюють процес кросинговеру, висока або низька температура, рентгенівські промені, деякі хімічні сполуки тощо).
У деяких організмів виявлено залежність частоти кросинговеру від віку (наприклад, у дрозофіли) або статі (миші, кури).
Одноточковий кросинговер
Випадковим чином визначається точка всередині хромосоми (точка розриву), в якій обидві хромосоми діляться на дві частини і обмінюються ними. Такий тип кросинговеру називаються одноточковим, так як при ньому батьківські хромосоми розділяються тільки в одній випадковій точці.
Двоточковий кросинговер
В ньому хромосоми розглядаються як цикли, які формуються з'єднанням кінців лінійної хромосоми разом.
Хромосома, що розглядається як цикл, може містити більшу кількість стандартних блоків, так як вони можуть здійснити «циклічне повернення» в кінці рядка. Вважається, що двоточковий кросинговер кращий, ніж одноточковий.
 Кросинговер
Отже, при кросинговері порушується виконання закону Моргана. Гени однієї хромосоми не успадковуються зчепленно, т.к. деякі з них замінюються алельними генами гомологічної хромосоми.
Кросинговер
Кросинговер – взаємний обмін гомологічними ділянками гомологічних хромосом внаслідок розриву і сполучення в новому порядку їхніх ниток – хроматид.
Він зумовлює комбінації-рекомбінації. Це найважливіший механізм забезпечення комбінативної мінливості, що дає матеріал для природного добору.
Кросинговер використовують у генетичному аналізі для розв’язання багатьох проблем генетики.


"Життя в архейську еру"


Живлення рослин. Фотосинтез


title: Запліднення.

text:
Запліднення. Генетичне визначення статі дитини.

Запліднення (сингамія) - процес злиття чоловічої та жіночої статевих клітин (гамет) організмів, що лежить в основі статевого розмноження.

Біологічне значення запліднення полягає у тому, що внаслідок злиття клітин з різною спадковістю утворюється більш життєздатне потомство, ніж при безстатевому розмноженні.
Запліднення
Запліднена яйцеклітини
Ось так виглядає жіноча статева клітина, яка чекає свого єдиного сперматозоїда.
Жіноча яйцеклітина
Запліднення
Для того, щоб процес запліднення стався, необхідно, що б в організм жінки потрапило 60-100 млн. чоловічих клітин. Інакше ймовірність зачаття знижується.
Як відомо, існує всього 2 типи сперматозоїдів залежно від статевої хромосоми, що міститься в них: У - несе чоловічу інформацію і Х - з жіночим набором.
Проникнення сперматозоїда
Запліднення
Сперматозоїд проникає через мембрану яйцеклітини, руйнуючи її спеціальними ферментами, що виробляє апікальне тільце – акросома. Після його проникнення мембрана стає непроникною для інших сперматозоїдів.
Ядра обох статевих клітин зливаються в одне ціле, утворюючи запліднене яйце – зиготу, яка дає початок новому організмові.
Запліднення
Запліднена яйцеклітина - зигота
Потім, протягом 3 днів, відбувається інтенсивне дроблення зародка і одночасне переміщення його по матковій трубі в порожнину матки.
Запліднення
Після 24 годин відбувається перше дроблення зиготи і з однієї клітини утворюються дві.

2 доби
Запліднення
Дроблення відбувається асинхронно: утворюється то парне, то непарне число клітин. Потім інтенсивність і темпи поділу наростають.

Ембріон людини на 3 день після запліднення, 72 години
Запліднення
При переміщенні з маткових труб до матки на ембріон чекає перше випробування. Якщо внаслідок попередніх запальних захворювань жіночих статевих органів, абортів, аномалій розвитку матки та інших причин сповільнена перистальтика маткових труб, може виникнути позаматкова вагітність.
У жінок з гормональними порушеннями і вадами розвитку матки перистальтика труб може навпаки прискорюватися і тоді зародок потрапляє в матку раніше потрібного терміну, коли він ще не готовий до імплантації. В такому разі вагітність не наступає.
Запліднення
Запліднення
Якщо в період після запліднення зародок 6 дня розвитку (3 дні в маткових трубах + 3 дні в порожнині матки до імплантації), відбуваються будь-які порушення в розвитку ембріона, які можуть бути спричинені різними факторами, то вагітність не продовжується, і настає звичайна менструація.
Запліднення
Підготовка до імплантації (5 день)
З моменту імплантації (вживлення в порожнині матки) починається новий етап в житті зародка. На сьомий день вагітності зовнішній шар зародка (трофобласт) починає продукувати гормон – ХГ - хоріонічний гонадотропін. Саме він дає організму матері інформацію про те, що настала вагітність, і спонукає організм до перебудови.
Процес імплантації
Імплантація завершена (8 день)
Запліднення
Для нормального розвитку зародка так само важливими є гормони, які починають вироблятися в другу фазу менструального циклу. Тому, якщо у жінки є недостатність другої фази через гормональні порушення, вади розвитку, інфантилізм, запальні захворюванні в ендометрії, то не відбувається накопичення необхідних для живлення зародка речовин. Це може привести до загибелі зародка. Кожна друга жінка втрачає вагітність на цій стадії її розвитку, навіть не знаючи, що було зачаття, і вона могла мати дитя.
Запліднення
Генетичне визначення статі
У яйцеклітині та сперматозоїді людини містяться по 23 хромосоми – це так званий гаплоїдний набір (п). У зиготі, після злиття статевих клітин, уже наявний повний набір хромосом – диплоїдний (2п). Тому зигота містить інформацію про спадкові ознаки обох батьків.
Генетичне визначення статі
Клітини жінки мають однакові статеві хромосоми – ХХ, а у чоловіків вони непарні хромосоми – Х, У. Таким чином, набори хромосом жінки і чоловіка відрізняються лише однією хромосомою.
У жінок утворюється дише                                                          один тип гамет – гамети з                                                            Х-хромосомою, а у чоловіків                                                        утворюються два типи гамет –                                                           з Х-хромосомою та У-хромосомою.
Генетичне визначення статі
Якщо при заплідненні до яйцеклітини потрапляє сперматозоїд з Х-хромосомою, утворюється зародок жіночої статі, а якщо з У-хромосомою – чоловічої статі.
Отже, визначення статі у людини залежить від наявності саме Х- чи У-хромосоми у сперматозоїді, який запліднює яйцеклітину.
Генетичне визначення статі
Запліднення – досить важливий процес у житті людини, так як при ньому зароджується нове життя.
Пам’ятайте про це                                         і будьте здорові !!!


title: Йододефіцит

text:
Йододефіцит в організмі людини його наслідки та профілактика
Проблемні запитання:
Яке значення мікроелементу йоду для організму людини ?
Які наслідки нестачі йоду в організмі людини ?
Яка профілактика йододефіциту в організмі людини ?
Йод — це мікроелемент, потрібний організму для створення гормонів щитоподібної залози, яка регулює наш метаболізм.
Йододефіцит  — розлади здоров'я, пов'язані з нестачею йоду в організмі людини.
Без йоду не відбувається   синтез гормону щитовидної залози – тироксину, який контролює і посилює інтенсивність обміну речовин: водно-сольового, обміну білків, жирів і вуглеводів, теплообміну в організмі, поділу і росту клітин, роботу печінки і серцево-судинної системи, створення фагоцитів – патрульних клітин в крові, які повинні знищувати чужорідні тіла. Крім цього саме від цього гормону залежить стан нервової системи, емоційний стан людини і її психологічне здоров’я.Якщо разом із їжею в організм надходить недостатньо йоду, то щитовидна залоза виробляє мало тироксину. Такий стан називається йододефіцитом.
Фактори ризику, які можуть спровокувати йододефіцит:
Низький вміст йоду в їжі.
Дефіцит селену. Селен — це мікроелемент, який життєво важливий для засвоєння йоду в організмі людини і для нормального функціонування щитовидної залози.
Вагітність.
Радіоактивне опромінення.
Стать (ризик виникнення йододефіциту вищий у жінок).
Паління.
Вживання алкоголю.
Вік. У різному віці можуть виникати різні типи йододефіциту.
Найчастіше недолік йоду впливає на роботу нервової системи: людина стає забудькуватою, у неї погіршується увага і реакція, з’являється роздратованість, сонливість, депресія, слабне імунна система. Виникають проблеми з серцем і судинами: аритмія, підвищується тиск, понижується рівень гемоглобіну у крові.Одним із наслідків йододефіциту є збільшення ваги тіла - тому що тироксину замало для того, щоб процес витрати енергії йшов нормальним шляхом і вона відкладається у вигляді жирових запасів. Тому якщо ви повноцінно харчуєтесь і багато рухаєтесь, але не можете звільнитись від зайвих кілограмів, то варто звернутися до ендокринолога - уповільнений обмін є однією з ознак йододефіциту.
Якщо ж дефіцит йоду давно не поповнюється, то тканини щитовидної залози починають розростатися, намагаючись компенсувати недолік виробництва тироксину кількістю клітин. Таке збільшення щитовидної залози називається зобом.Особливо небезпечним є йододефіцит для вагітних жінок. Якщо цього мікроелемента не вистачає, вагітність може перерватись,  немовля народитися мертвим або із серйозною вадою - кретинізмом.Не менш важко переносить дефіцит йоду організм дітей: вони відстають в розумовому і фізичному розвитку. Як правило, це сповільнює ріст тіла і порушення сприйняття інформації і мови.Надлишок йоду є таким же ж небезпечним, як і його недолік. Людський організм потребує мікроскопічних доз цього елемента. У великих дозах це просто отрута. Під час Чорнобильської катастрофи були випадки важких отруєнь, коли люди з переляку пили йодну настойку, щоби захиститися від радіації.

Наслідки нестачі йоду в організмі:
Відчуття постійної втоми, слабкість, депресія;
Збільшення щитовидної залози (зоб);
Затримка росту у дітей;
Затримка інтелектуального розвитку у дітей;
Зниження розумової активності у дорослих;
Порушення обмінних процесів;
Загроза переривання вагітності
Рак щитовидної залози;
Погіршення пам’яті, слуху;
Підвищення холестерину;
Сухість шкіри, втрата її еластичності;
Порушення роботи кишківника;
Відчуття холоду;
Різке зниження чи підвищення маси тіла;
Набряки;
Випадіння волосся тощо.
Скільки потрібно йоду, щоб бути здоровим ?
Залежно від віку добова потреба в йоді складає від 90 до 300 мкг (1 мкг = 1 мільйонна частина грама).Для жінок добова норма йоду становить 150–300 мкг, а для чоловіків — до 300 мкг.
Норми споживання йоду для дітей:
0–6 років — 90 мкг;
6–12 років — 120 мкг.
Більшість мешканців України щодня споживає лише 40–80 мкг йоду на добу. У зоні найбільшого ризику — Західна Україна та Чернігівська область, де споживання йоду найменше.Створити надлишок йоду в організмі досить складно, оскільки 95–98% йоду, що надходить в організм, виводиться із сечею, а 2–5% — через кишківник. Експерти вважають безпечною дозу йоду в 1 000 мкг (1 мг) на добу.У деяких країнах, наприклад у Японії, добове споживання йоду може досягати 20 мг на добу (20 000 мкг) через уживання морських водоростей та морепродуктів. В Австралії безпечним вважають споживання до 2 000 мкг йоду на добу для дорослих і до 1 000 мкг — для дітей.За все життя людина споживає близько 3–5 г йоду — приблизно одну чайну ложку.
Профілактика йододефіциту
Найпростішою профілактикою дефіциту йоду в організмі є споживання йодованої солі, насиченої цим мікроелементом. Щоби знизити ризики йододефіциту, для приготування щоденних страв замініть звичайну сіль на йодовану.
Щоб уникнути йододефіциту, до щоденного раціону слід включити такі продукти:
морепродукти (мідії, кальмари, креветки, ікру);
білу рибу (минтай, хек, тріску та ін.);
морську капусту (ламінарію);
овочі (картоплю, редиску, часник, буряк, томати, баклажани, спаржу, зелену цибулю, щавель, шпинат);
фрукти (банани, апельсини, лимони, дині, ананаси, хурму, фейхоа);
яйця;
молоко;
яловичину;
волоські горіхи.

Дякую за увагу !